natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Acknowledging, however, that the penal nature of such anti-doping rules and the magnitude of the penalties applicable if they are breached are capable of producing adverse eects on competition because they could, if penalties were ultimately to prove unjustied, result in an athlete’s unwarranted exclusion from sporting events, and thus in impairment of the conditions under which the activity at issue is engaged in, the Court made clear that, in order not to be covered by the prohibition laid down in Article 81(1) EC, the restrictions thus imposed by such rules must be limited to what is necessary to ensure the proper conduct of competitive sport.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti näet asiassa C-205/03 P, FENIN vastaan komissio (tuomio 11.7.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ensin siitä, että tällä käsitteellä tarkoitetaan yhteisön kilpailuoikeudessa jokaista yksikköä, joka harjoittaa taloudellista toimintaa, riippumatta sen oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta, minkä jälkeen se täsmensi tältä osin, että taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla, joten arvioitaessa toiminnan luonnetta tuotteen ostamista ei ole erotettava sen myöhemmästä käytöstä, ja että ostetun tuotteen myöhemmällä käytöllä on väistämättä ratkaiseva merkitys tämän ostotoiminnan luonteen määrittämisessä.
Three further judgments deserve special mention in regard to the substantive application of the competition rules by the Court.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti asiassa C-551/03, General Motors (tuomio 6.4.2006, Kok. 2006, s.
In Joined Cases C-94/04 and C-202/04 Cipolla and Others (judgment of 5 December 2006, not yet published in the ECR), on references for a preliminary ruling from the Corte d’appello di Torino (Italy) and the Tribunale di Roma (Italy), respectively, the Court held that Articles 10 EC, 81 EC and 82 EC do not preclude a Member State from adopting a legislative measure which approves, on the basis of a draft produced by a professional body of lawyers, a scale fixing a minimum fee for members of the legal profession from which there can generally be no derogation in respect of either services reserved to those members or those, such as out-of-court services, which may also be provided by any other economic operator not subject to that scale.
I-3173), jota se käsitteli samannimisen autonvalmistajan tehtyä valituksen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-368/00, General Motors Nederland ja Opel Nederland vastaan komissio, 21.10.2003 antamasta tuomiosta (Kok. 2003, s.
The Court considered, however, that such legislation containing an absolute prohibition of derogation, by agreement, from the minimum fees set by a scale of lawyers’ fees for services which are (a) court services and (b) reserved to lawyers constitutes a restriction on freedom to provide services laid down in Article 49 EC and that it is for the national court to determine whether such legislation, in the light of the detailed rules for its application, actually serves the objectives of protection of consumers and the proper administration of justice which
II-4491), että sopimusta voidaan pitää tarkoitukseltaan rajoittavana, vaikka sen ainoana päämääränä ei ole kilpailun rajoittaminen, vaan sillä on myös muita, hyväksyttäviä päämääriä, ja että määritettäessä sitä, onko sillä tällainen tarkoitus, on otettava huomioon sekä sopimuksen sanamuoto että myös muut tekijät, kuten tavoitteet, joita sopimuksella on sellaisenaan, taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden valossa. Se totesi siten, että jälleenmyynti-
Court of Justice might justify it and whether the restrictions it imposes do not appear disproportionate having regard to those objectives.
Kehitys ja toiminta näet erottamattomasti urheilukilpailujen järjestämiseen ja asianmukaiseen toteuttamiseen, ja sillä pyritään nimenomaan varmistamaan tervehenkinen kilpailu urheilijoiden välillä.
Last, in Case C-125/05 Vulcan Silkeborg (judgment of 7 September 2006, not yet published in the ECR) and in Joined Cases C-376/05 and C-377/05 A. Brünsteiner (judgment of 5 December 2006, not yet published in the ECR), also references for a preliminary ruling, the Court had for the first time the opportunity to adjudicate on a number of questions inherent in the entry into force of the last regulation on exemption by category applicable to the motor vehicle sector, Regulation (EC) No 1400/2002 20, and also to provide its first interpretations of that regulation.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin myönsi, että tällaisen antidopingsäännöstön repressiivinen luonne ja sen rikkomisesta seuraavien seuraamusten merkittävyys voivat vaikuttaa kielteisesti kilpailuun, sillä ne voivat tilanteissa, joissa nämä seuraamukset osoittautuvat lopulta perusteettomiksi, johtaa urheilijan perusteettomaan poissulkemiseen kilpailuista ja siis vääristää asianomaisen toiminnan harjoittamisedellytyksiä, se täsmensi, että jotta tällä säännöstöllä tällä tavoin asetetut rajoitukset eivät kuuluisi EY 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan, ne on rajattava siihen, mikä on tarpeen urheilukilpailujen asianmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi.
In those cases the Court, in particular, held that, while the entry into force of Regulation (EC) No 1400/2002 did not, of itself, require the reorganisation of the distribution network of a supplier within the meaning of the first indent of Article 5(3) of Regulation (EC) No 1475/95 21, that entry into force might, however, in the light of the particular nature of the distribution network of each supplier, have required changes that were so signicant that they must be truly considered as representing a reorganisation within the meaning of that provision and that in that regard it is for the national courts or arbitrators to determine, in the light of all the evidence in the case before them, whether that is the position.
Siitä, miten yhteisöjen tuomioistuin on soveltanut kilpailusääntöjen aineellisia säännöksiä, on mainittava vielä erikseen kolme tuomiota. Yhteisöjen tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-94/04 ja C-202/04, Cipolla ym. (tuomio 5.12.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), jossa sen käsiteltävinä olivat Corte d’appello di Torinon (Italia) ja Tribunale di Roman (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt, ettei ole EY 10, EY 81 ja EY 82 artiklan vastaista, että jäsenvaltio toteuttaa lainsäädäntötoimenpiteen, jolla hyväksytään asianajajayhteisön laatiman esityksen perusteella maksuluettelo, jossa vahvistetaan asianajajan ammatin harjoittajien palkkioiden vähimmäismäärä ja josta ei lähtökohtaisesti voida poiketa niiden palvelujen osalta, joita yksinomaan tämän ammatin harjoittajat voivat tarjota, eikä niiden oikeudenkäynnin ulkopuolisten palvelujen kaltaisten palvelujen osalta, joita myös kuka tahansa muu taloudellinen toimija, johon ei sovelleta mainittua maksuluetteloa, voi suorittaa.
In A. Brünsteiner, the Court further held that, on a proper construction of Article 4 of Regulation (EC) No 1400/2002, once the transitional period provided for by Article 10 of that regulation had expired, the block exemption under that regulation did not apply to contracts satisfying the conditions for block exemption under Regulation (EC) No 1475/95 which had as their object at least one of the hardcore restrictions listed in Article 4, with the result that all the contractual terms restrictive of competition contained in such contracts were liable to be caught by the prohibition laid down in Article 81(1) EC, if the conditions for exemption under Article 81(3) EC were not satised.
Se katsoi kuitenkin, että tällainen lainsäädäntö, jonka mukaan asianajajien palkkioita koskevassa maksuluettelossa vahvistetuista vähimmäispalkkioista ei missään tapauksessa voida poiketa sopimuksella sellaisten palvelujen osalta, jotka yhtäältä liittyvät oikeudenkäynteihin ja joita toisaalta yksinomaan asianajajat voivat tarjota, merkitsee EY 49 artiklassa vahvistetun palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusta, ja että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on varmistaa, että tällaisella lainsäädännöllä sen konkreettiset soveltamistavat huomioon ottaen todella saavutetaan tavoitteet, jotka koskevat kuluttajansuojaa ja hyvän oikeudenkäytön suojaamista ja joilla voidaan sitä perustella, ja että kyseisessä lainsäädännössä asetetut rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia.
The Court made clear, in that regard, that the consequences, for all other parts of the agreement or for other obligations owing from it, of the prohibition of contractual terms incompatible with Article 81 EC are not, however, a matter for Community law and that it is therefore for the national court to determine, in accordance with the national law applicable, the extent and consequences, for the contractual relation as a whole, of the prohibition of certain terms under Article 81 EC.
Yhteisöjen tuomioistuimella oli myös asiassa C-125/05, Vulcan Silkeborg (tuomio 7.9.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja yhdistetyissä asioissa C-376/05 ja C-377/05, A. Brünsteiner (tuomio 5.12.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), joita se niin ikään käsitteli ennakkoratkaisupyyntöjen perusteella, ensi kertaa tilaisuus antaa ratkaisu kysymyksistä, jotka liittyvät autoalan viimeisen ryhmäpoikkeusasetuksen eli asetuksen N:o 1400/200220 voimaantuloon, ja tulkita sitä ensi kertaa.
In Case C-105/04 P Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR) and Case C-113/04 P Technische Unie v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR), the Court, while rearming that compliance with the reasonable time requirement in the conduct of administrative procedures relating to competition policy constitutes a general principle of Community law whose observance the Community judicature ensures,
Yhteisöjen tuomioistuin totesi näissä asioissa muun muassa, että vaikka asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulo ei itsessään edellyttänyt asetuksen N:o 1475/95215 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua tavarantoimittajan jakeluverkon uudelleenjärjestämistä, sen voimaantulo voi kunkin tavarantoimittajan jakeluverkon erityisen
Commission Regulation (EC) No 1400/2002 of 31 July 2002 on the application of Article 81(3) of the Treaty to categories of vertical agreements and concerted practices in the motor vehicle sector (OJ L 203, 1.8.2002, p. 30).
Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31.7.2002 annettu komission asetus (EY) N:o 1400/2002 (EYVL L 203, s. 30).
Commission Regulation (EC) No 1475/95 of 28 June 1995 on the application of Article [81](1) [EC] to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements (OJ L 145, 29.6.1995, p. 25).
[EY 81] artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28.6.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1475/95 (EYVL L 145, s. 25).
Court of Justice within the common market which constitutes a fundamental objective of the Community under Article 3(1)(g) EC and that thus, on account of the specic nature of the legal interests protected at Community level, the Commission’s assessments pursuant to its relevant powers may diverge considerably from those by authorities of non-member States.
Yhteisöjen tuomioistuin organisoinnin mukaisesti edellyttää kuitenkin niin suuria muutoksia, että ne on katsottava tämän jakeluverkon tässä säännöksessä tarkoitetuksi todelliseksi uudelleenjärjestelyksi, ja että kansallisten tuomioistuinten ja välimiesoikeuksien tehtävänä on arvioida niiden käsiteltävänä olevan asian kaikkien konkreettisten seikkojen perusteella, onko näin.
In an extension of that solution, the Court also held that any consideration concerning the existence of fines imposed by the authorities of a non-member State can be taken into account only under the Commission’s discretion in setting fines for infringements of Community competition law and that, although it cannot be ruled out that the Commission may, on grounds of proportionality or fairness, take into account fines imposed previously by the authorities of non-member States, it cannot be required to do so.
Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi tässä yhteydessä, että EY 81 artiklan vastaisten sopimuslausekkeiden kieltämisen vaikutukset sopimuksen muihin osiin tai siitä johtuviin muihin velvoitteisiin eivät kuitenkaan kuulu yhteisön oikeuden alaan ja että näin ollen kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti sen, että tietyt sopimuslausekkeet ovat EY 81 artiklan nojalla kiellettyjä, ulottuvuutta ja vaikutuksia sopimussuhteisiin kokonaisuutena.
Still in the context of its examination of those two cases, and of Case C-301/04 Commission v SGL Carbon AG (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR), the Court also explained a number of principles of its caselaw on fines.
Muissa tuomioissa, joihin on kiinnitettävä huomiota tarkasteltaessa sitä, miten yhteisöjen tuomioistuin on soveltanut kilpailusääntöjä, käsitellään pikemminkin niiden täytäntöönpanoa koskevia kysymyksiä.
The Court, moreover, rearmed in that case that it is only the final amount of the fine imposed for an infringement of the competition rules that must comply with the 10 % limit referred to in Article 15(2) of Regulation No 17 and that, consequently, that article does not prohibit the Commission from arriving, during the various stages of calculation, at an intermediate amount higher than that limit, provided that the final amount of the fine imposed does not exceed it.
Lisäksi se totesi, että hallinnollisen menettelyn liiallisesta kestosta johtuvan puolustautumisoikeuksien käyttämistä koskevan mahdollisen esteen tutkimista ei pidä rajoittaa menettelyn toiseen vaiheeseen, vaan sen on koskettava myös väitetiedoksiantoa edeltänyttä vaihetta ja siinä on erityisesti määritettävä, onko sen liiallinen kesto voinut vaikuttaa kyseessä olevien yritysten tuleviin puolustautumismahdollisuuksiin.
Last, continuing its caselaw according to which the powers conferred on the Commission under Article 15(2) of Regulation No 17 include the power to determine the date on which the fines are payable and that on which default interest begins to accrue, and the power to set the rate of such interest and to determine the detailed arrangements for implementing its decision, the Court stated that the Commission is entitled to adopt a point of reference higher than the applicable market rate oered to the average borrower, to an extent necessary to discourage dilatory behaviour in relation to payment of the fine. In Commission v SGL Carbon AG the Court applied its caselaw according to which a reduction under the Leniency Notice 24can be justied only where the information provided and, more generally, the conduct of the undertaking concerned might be considered to demonstrate a genuine spirit of cooperation on its part, holding that the conduct of an undertaking
Yhteisöjen tuomioistuin sovelsi näissä kahdessa asiassa oikeuskäytäntöään, jonka mukaan useimmissa tapauksissa kilpailunvastaisen menettelytavan tai sopimuksen olemassaolo on pääteltävä tietyistä yhteensattumista ja aihetodisteista, jotka yhdessä tarkasteltuina voivat muun johdonmukaisen selityksen puuttuessa olla osoitus kilpailusääntöjen rikkomisesta, ja katsoi toisaalta, että se, että todisteita jatkuvasta kilpailusääntöjen rikkomisesta ei esitetty tiettyjen ajanjaksojen osalta, ei ole esteenä sille, että rikkominen katsotaan toteen näytetyksi kyseisiä ajanjaksoja pidemmän kokonaisajanjakson osalta, jos tällainen toteamus perustuu objektiivisiin ja yhtäpitäviin aihetodisteisiin.
Last, a final judgment must be mentioned in connection with fines, especially because it conrms the Court’s Courage caselaw (Case C-453/99 Courage v Crehan[2001] ECR I-6297). In Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others (judgment of 13 July 2006, not yet published in the ECR), the Court recalled that, as Article 81(1) EC produces direct eects in relations between individuals and creates rights for the individuals concerned which the national courts must safeguard, any individual is entitled to rely on the invalidity of an agreement or practice prohibited under Article 81 EC and, where there is a causal relationship between that agreement or practice and the harm suered, to claim damages for that harm.
Kehitys ja toiminta muistutti lopuksi myös siitä, että sovellettaessa EY 81 artiklan 1 kohtaa silloin kun eri toimenpiteet kuuluvat ”kokonaissuunnitelmaan”, koska niiden yhteisenä tavoitteena on kilpailun vääristäminen yhteismarkkinoiden sisällä, komissiolla on oikeus kohdistaa vastuu näistä toimenpiteistä sen mukaan, miten yritykset ovat osallistuneet kilpailusääntöjen rikkomiseen kokonaisuutena arvioiden, ja että tällaisten toimenpiteiden konkreettisten vaikutusten huomioon ottaminen on tarpeetonta, kun on ilmeistä, että niiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla.
In that regard, the Court also recalled that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to determine the detailed rules governing the exercise of that right, including those on the application of the concept of ‘causal relationship’, provided that those rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and that they do not render practically impossible or excessively dicult the exercise of rights conferred by Community law (principle of eectiveness).
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti lisäksi em. asiassa Technische Unie vastaan komissio antamassaan tuomiossa vakiintuneesta oikeuskäytännöstään, jonka mukaan sen toteen näyttämiseksi oikeudellisesti riittävällä tavalla, että yritys on osallistunut yritysten yhteisjärjestelyyn, on riittävää, että komissio osoittaa, että asianomainen yritys on osallistunut kokouksiin, joissa on tehty kilpailunvastaisia sopimuksia, kyseisen yrityksen selvästi vastustamatta näitä sopimuksia, ja että kun on osoitettu, että yritys on osallistunut tällaisiin kokouksiin, sen on esitettävä selvitystä siitä, että tällä osallistumisella ei ollut kilpailua rajoittavaa tarkoitusta, osoittamalla ilmoittaneensa kilpailijoilleen, että sillä oli näihin kokouksiin osallistuessaan kilpailijoihin nähden eri näkemys.
As regards State aid, five cases are particularly noteworthy.
Kolme muuta tuomiota ansaitsee niin ikään siinä mielessä huomion, että niillä täydennetään sakkoja koskevaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä.
They allowed the Court to conrm its case-law, while providing certain information on matters as diverse as the concept of an ‘undertaking’ within the context of Article 87(1) EC, the denition of‘aid’, or, again, the application of the principle of protection of legitimate expectations and the role of the national courts in implementing the system of control of State aid.
Kahdessa niistä yhteisöjen tuomioistuin käsitteli ensi kertaa kysymystä non bis in idem -periaatteen soveltamisalasta sellaisissa tilanteissa, joissa jonkin kolmannen valtion viranomaiset ovat käyttäneet seuraamusten määräämistä koskevaa oikeuttaan alueellaan sovellettavan kilpailuoikeuden alalla.
In Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze and Others [2006] ECR I-289, a reference had been made to the Court by the Corte suprema di cassazione (Italy) for a preliminary ruling on a number of questions concerning the compatibility with Community law of the tax arrangements of entities which had arisen as a result of the privatisation of banks in the Italian public sector and, more specically, of that compatibility in relation to the tax arrangements applicable to the banking foundations that replaced the traditional savings banks on that occasion.
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti näet asiassa C-289/04 P, Showa Denko vastaan komissio (tuomio 29.6.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja asiassa C-308/04 P, SGL Carbon vastaan komissio (tuomio 29.6.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), että non bis in idem -periaate, joka vahvistetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 4 artiklassa, on yhteisön oikeuden perusperiaate, jonka noudattamisen tuomioistuimet varmistavat, minkä jälkeen se totesi, että tätä periaatetta ei sovelleta tilanteisiin, joihin on puututtu kolmansien valtioiden oikeusjärjestyksissä ja joissa kyseisten valtioiden kilpailuviranomaiset ovat ryhtyneet toimenpiteisiin oman toimivaltansa puitteissa.
In answer to the first two questions, and on the basis of its consistent caselaw on the concept of ‘undertaking’ in the context of competition law and also of its caselaw relating to the concept of ‘economic activity’, the Court, first, held that an entity which, through owning controlling shareholdings in a company, actually exercises that control by involving itself directly or indirectly in the management thereof must be regarded as taking part in the economic activity carried on by the controlled undertaking and must therefore itself, on that basis, be regarded as an undertaking within the meaning of Article 87(1) EC.
Se näet katsoi, että kun komissio määrää seuraamuksia yrityksen lainvastaisesta käyttäytymisestä, jopa sellaisesta käyttäytymisestä, joka perustuu kansainväliseen kartelliin, sen tarkoituksena on suojata sisämarkkinoilla käytävää vapaata kilpailua, joka on EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan nojalla yhteisön perustavoite, ja että yhteisön tasolla suojatun oikeushyvän erityisluonteen vuoksi komission alaa koskevien toimivaltuuksiensa nojalla tekemät arviot voivat nimittäin poiketa huomattavasti kolmansien valtioiden viranomaisten tekemistä arvioista.
The Court concluded that a banking foundation which controls the capital of a banking company whose system includes rules which reect a purpose going beyond the simple placing of capital by an investor and make possible the exercise of functions relating to control, such as direction and financial support, thus illustrating the existence of organic and functional links between the banking foundations and the banking companies, must be treated as an ‘undertaking’ within the meaning of that provision.
Yhteisöjen tuomioistuin täydensi tätä ratkaisua katsomalla lisäksi, että kolmannen valtion viranomaisten määräämiä sakkoja koskevat seikat voidaan ottaa huomioon ainoastaan sen harkintavallan yhteydessä, joka komissiolla on sakkojen määräämisessä yhteisön kilpailuoikeuden rikkomisista, ja että vaikka on mahdollista, että komissio ottaa huomioon kolmansien valtioiden viranomaisten aikaisemmin määräämät sakot oikeasuhteisuuteen tai kohtuullisuuteen liittyvistä syistä, sillä ei kuitenkaan ole siihen velvollisuutta.
Approximation of laws and uniform laws
Kehitys ja toiminta
In this field, the Court had to turn its attention to various pieces of Community legislation.
Yhteisöjen tuomioistuin oikeuskäytäntönsä periaatteita.
So far as concerns compliance with the principle of proportionality, a general principle of Community law requiring that measures implemented through Community provisions should be appropriate for attaining the objective pursued and must not go beyond what is necessary to achieve it, the Court held that the measures to assist, care for and compensate passengers that are prescribed by the regulation are not manifestly inappropriate in relation to the
Yhteisöjen tuomioistuin totesi ensinnäkin em. asiassa SGL Carbon vastaan komissio, että komissio sai soveltaessaan kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja22 käyttäälaskentamenetelmää, laskentamenetelmää, jossa otettiin huomioon erilaisia joustavia tekijöitä, kunhan se samalla noudatti asetuksen N:o 1723 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettua liikevaihtoon perustuvaa ylärajaa.