natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, according to settled caselaw, fundamental rights form an integral part of the general principles of law whose observance the Court ensures.
Lisäksi perusoikeudet ovat vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan erottamaton osa yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo.
In that regard, the ECHR has special significance (see, inter alia, Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29 and caselaw cited).
Euroopan ihmisoikeussopimuksella on tässä yhteydessä erityinen merkitys (ks. mm. asia C-305/05, Ordre des barreaux francophones et germanophones ym., tuomio 26.6.2007, Kok. 2007, s.
It follows from all those considerations that the obligations imposed by an international agreement cannot have the effect of prejudicing the constitutional principles of the EC Treaty, which include the principle that all Community acts must respect fundamental rights, that respect constituting a condition of their lawfulness which it is for the Court to review in the framework of the complete system of legal remedies established by the Treaty.
Kaikista näistä seikoista johtuu, etteivät kansainvälisessä sopimuksessa asetetut velvollisuudet voi vaikuttaa siten, että loukattaisiin EY:n perustamissopimuksen perustuslaillisia periaatteita, joihin kuuluu periaate, jonka mukaan kaikissa yhteisön toimenpiteissä on kunnioitettava perusoikeuksia, koska tämä kunnioittaminen on yksi näiden toimenpiteiden laillisuuden edellytys, jota yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava tällä perustamissopimuksella käyttöön otetun oikeussuojakeinojen kattavan järjestelmän avulla.
In this regard it must be emphasised that, in circumstances such as those of these cases, the review of lawfulness thus to be ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Tältä osin on korostettava, että nyt esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisessa asiayhteydessä laillisuusvalvonta, jota yhteisöjen tuomioistuimet näin ollen harjoittavat, koskee yhteisön toimea, jolla on tarkoitus panna täytäntöön kyseessä oleva kansainvälinen sopimus, eikä viimeksi mainittua sopimusta sellaisenaan.
With more particular regard to a Community act which, like the contested regulation, is intended to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, it is not, therefore, for the Community judicature, under the exclusive jurisdiction provided for by Article 220 EC, to review the lawfulness of such a resolution adopted by an international body, even if that review were to be limited to examination of the compatibility of that resolution with jus cogens.
Siltä osin kuin erityisesti on kyse yhteisön toimenpiteestä, jolla riidanalaisen asetuksen tavoin pyritään panemaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun nojalla hyväksytty turvallisuusneuvoston päätöslauselma, yhteisöjen tuomioistuinten tehtäviin ei näin ollen kuulu EY 220 artiklassa määrätyn yksinomaisen toimivallan osalta valvoa kyseisen kansainvälisen elimen toteuttaman tällaisen päätöslauselman laillisuutta, vaikka tämä valvonta koskisikin vain kyseisen päätöslauselman yhteensopivuutta jus cogensin kanssa.
However, any judgment given by the Community judicature deciding that a Community measure intended to give effect to such a resolution is contrary to a higher rule of law in the Community legal order would not entail any challenge to the primacy of that resolution in international law.
Lisäksi yhteisöjen tuomioistuinten mahdollinen tuomio, jossa todettaisiin, että yhteisön toimenpide, jolla on tarkoitus panna täytäntöön tällainen päätöslauselma, on yhteisön oikeusjärjestykseen kuuluvan ylemmänasteisen oikeusnormin vastainen, ei merkitse, että tämän päätöslauselman ensisijaisuus kansainvälisessä oikeudessa asetettaisiin kyseenalaiseksi.
It must therefore be considered whether, as the Court of First Instance held, as a result of the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order, any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is in principle excluded, notwithstanding the fact that, as is clear from the decisions referred to in paragraphs 281 to 284 above, such review is a constitutional guarantee forming part of the very foundations of the Community.
Näin ollen on aiheellista tarkastella, merkitsevätkö, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ne periaatteet, joilla säännellään Yhdistyneiden Kansakuntien luoman kansainvälisen oikeusjärjestyksen ja yhteisön oikeusjärjestyksen välisiä suhteita, sitä, että riidanalaisen asetuksen sisäisen laillisuuden tuomioistuinvalvonta perusoikeuksien kannalta on pääsääntöisesti poissuljettu huolimatta siitä seikasta, että – kuten tämän tuomion 281–284 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä käy ilmi – tällainen valvonta on perustuslaillinen tae, joka kuuluu yhteisön perusteisiin.
In this respect it is first to be borne in mind that the European Community must respect international law in the exercise of its powers (Poulsen and Diva Navigation, paragraph 9, and Racke, paragraph 45), the Court having in addition stated, in the same paragraph of the first of those judgments, that a measure adopted by virtue of those powers must be interpreted, and its scope limited, in the light of the relevant rules of international law.
Tältä osin on ensin muistutettava, että yhteisön toimivaltaa on käytettävä kansainvälistä oikeutta noudattaen (em. asia Poulsen ja Diva Navigation, tuomion 9 kohta ja em. asia Racke, tuomion 45 kohta), minkä lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt näistä tuomioista ensiksi mainitun samassa kohdassa, että tämän toimivallan nojalla toteutettua toimea on tulkittava ja sen soveltamisala on rajattava asian kannalta merkityksellisten kansainvälisen oikeuden sääntöjen valossa.
Observance of the undertakings given in the context of the United Nations is required just as much in the sphere of the maintenance of international peace and security when the Community gives effect, by means of the adoption of Community
Yhdistyneiden Kansakuntien yhteydessä tehtyjä sitoumuksia on noudatettava yhtä lailla kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämisen alalla silloin, kun yhteisö panee EY 60 ja EY 301 artiklan perusteella toteutettavia toimenpiteitä toteuttamalla
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION measures taken on the basis of Articles 60 EC and 301 EC, to resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO täytäntöön turvallisuusneuvoston Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun nojalla antamia päätöslauselmia.
In the exercise of that latter power it is necessary for the Community to attach special importance to the fact that, in accordance with Article 24 of the Charter of the United Nations, the adoption by the Security Council of resolutions under Chapter VII of the Charter constitutes the exercise of the primary responsibility with which that international body is invested for the maintenance of peace and security at the global level, a responsibility which, under Chapter VII, includes the power to determine what and who poses a threat to international peace and security and to take the measures necessary to maintain or restore them.
Viimeksi mainitun toimivallan käyttämisessä yhteisön on nimittäin kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 24 artiklan mukaisesti se, että turvallisuusneuvosto antaa tämän peruskirjan VII luvun nojalla päätöslauselmia, on sen ensisijaisen tehtävän harjoittamista, joka tälle kansainväliselle elimelle on uskottu rauhan ja turvallisuuden ylläpitämiseksi koko maailmassa; tähän tehtävään kuuluu kyseisen VII luvun yhteydessä toimivalta määritellä, mikä on kansainväliseen rauhaan ja turvallisuuteen kohdistuva uhka, ja toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet niiden ylläpitämiseksi tai palauttamiseksi.
Next, it is to be noted that the powers provided for in Articles 60 EC and 301 EC may be exercised only in pursuance of the adoption of a common position or joint action by virtue of the provisions of the EC Treaty relating to the CFSP which provides for action by the Community.
Seuraavaksi on todettava, että EY 60 ja EY 301 kohdassa määrättyä toimivaltaa voidaan harjoittaa vain sellaisen yhteisen kannan tai yhteisen toiminnan seurauksena, joka on annettu EY:n perustamissopimuksen niiden määräysten nojalla, jotka liittyvät YUTP:aan ja joissa määrätään yhteisön toiminnasta.
Although, because of the adoption of such an act, the Community is bound to take, under the EC Treaty, the measures necessitated by that act, that obligation means, when the object is to implement a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, that in drawing up those measures the Community is to take due account of the terms and objectives of the resolution concerned and of the relevant obligations under the Charter of the United Nations relating to such implementation.
Vaikka yhteisö on tällaisen toimen antamisen johdosta velvollinen toteuttamaan EY:n perustamissopimuksen osalta kyseisen toimen edellyttämät toimenpiteet, tämä velvollisuus merkitsee, kun on kyse Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun nojalla annetun turvallisuusneuvoston päätöslauselman täytäntöönpanosta, että yhteisö ottaa näiden toimenpiteiden laatimisen yhteydessä asianmukaisella tavalla huomioon kyseessä olevan päätöslauselman edellytykset ja tavoitteet sekä Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjasta johtuvat asian kannalta merkitykselliset velvoitteet, jotka koskevat tällaista täytäntöönpanoa.
Furthermore, the Court has previously held that, for the purposes of the interpretation of the contested regulation, account must also be taken of the wording and purpose of Resolution 1390 (2002) which that regulation, according to the fourth recital in the preamble thereto, is designed to implement (Möllendorf and Möllen­dorf­Niehuus, paragraph 54 and caselaw cited).
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi jo todennut, että riidanalaisen asetuksen tulkinnassa on myös otettava huomioon päätöslauselman 1390 (2002) – joka asetuksella sen neljännen perustelukappaleen mukaan on tarkoitus panna täytäntöön – sanamuoto ja tarkoitus (ks. em. asia Möllendorf ja Möllendorf-Niehuus, tuomion 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
It must however be noted that the Charter of the United Nations does not impose the choice of a particular model for the implementation of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter, since they are to be given effect in accordance with the procedure applicable in that respect in the domestic legal order of each Member of the United Nations.
On kuitenkin todettava, ettei Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjassa edellytetä tietyn tavan valitsemista niiden päätöslauselmien täytäntöönpanoa varten, jotka turvallisuusneuvosto antaa peruskirjan VII luvun nojalla, koska tämä täytäntöönpano on toteutettava niiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, joita tältä osin sovelletaan kunkin YK:n jäsenen kansallisessa oikeusjärjestyksessä.
It follows from all those considerations that it is not a consequence of the principles governing the international legal order under the United Nations that any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is excluded by virtue of the fact that that measure is intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Kaikista näistä toteamuksista seuraa, että Yhdistyneiden Kansakuntien luomaan kansainväliseen oikeusjärjestykseen sovellettavat periaatteet eivät edellytä sitä, että riidanalaisen asetuksen sisäistä laillisuutta perusoikeuksien kannalta koskeva tuomioistuinvalvonta olisi poissuljettu sen takia, että tällä toimella on tarkoitus saattaa voimaan Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun nojalla hyväksytty turvallisuusneuvoston päätöslauselma.
What is more, such immunity from jurisdiction for a Community measure like the contested regulation, as a corollary of the principle of the primacy at the level of international law of obligations under the Charter of the United Nations, especially those relating to the implementation of resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter, cannot find a basis in the EC Treaty.
Sitä, ettei riidanalaisen asetuksen kaltaista yhteisön toimea voitaisi saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi, mikä seuraisi Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjaan perustuvien velvoitteiden ensisijaisuudesta kansainvälisessä oikeudessa, erityisesti kun on kyse velvoitteista, jotka liittyvät tämän peruskirjan VII luvun nojalla hyväksyttyjen turvallisuusneuvoston päätöslauselmien täytäntöönpanoon, ei myöskään voida millään tavoin perustella EY:n perustamissopimuksen määräyksillä.
Admittedly, the Court has previously recognised that Article 234 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 307 EC) could, if the conditions for application have been satisfied, allow derogations even from primary law, for example from Article 113 of the EC Treaty on the common commercial policy (see, to that effect, Centro­Com, paragraphs 56 to 61).
Yhteisöjen tuomioistuin on toki jo todennut, että EY:n perustamissopimuksen 234 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 307 artikla) voidaan, jos sen soveltamisedellytykset täyttyvät, sallia poikkeuksia jopa primaariseen oikeuteen, esimerkiksi EY:n perustamissopimuksen 113 artiklaan, joka koskee yhteistä kauppapolitiikkaa (ks. vastaavasti em. asia Centro-Com, tuomion 56–61 kohta).
It is true also that Article 297 EC implicitly permits obstacles to the operation of the common market when they are caused by measures taken by a Member State to carry out the international obligations it has accepted for the purpose of maintaining international peace and security.
Pitää myös paikkansa, että EY 297 artiklassa mahdollistetaan implisiittisesti yhteismarkkinoiden toimintaan kohdistuvat rajoitukset, jotka ovat seurausta toimenpiteistä, jotka jäsenvaltio toteuttaa sellaisten kansainvälisten sitoumustensa täytäntöönpanemiseksi, jotka se on tehnyt kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämiseksi.
Those provisions cannot, however, be understood to authorise any derogation from the principles of liberty, democracy and respect for human rights and fundamental freedoms enshrined in Article 6(1) EU as a foundation of the Union.
Näitä määräyksiä ei kuitenkaan pidä käsittää siten, että niissä sallittaisiin poikkeus vapauden, kansanvallan sekä ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien noudattamisen periaatteista, joista määrätään unionisopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa unionin perustana.
Article 307 EC may in no circumstances permit any challenge to the principles that form part of the very foundations of the Community legal order, one of which is the protection of fundamental rights, including the review by the Community judicature of the lawfulness of Community measures as regards their consistency with those fundamental rights.
EY 307 artiklassa ei nimittäin voida missään tapauksessa sallia, että asetettaisiin kyseenalaisiksi periaatteita, jotka kuuluvat yhteisön oikeusjärjestyksen perusteisiin, kuten perusoikeuksien suojaamisen periaate, joka kattaa yhteisöjen tuomioistuinten yhteisön toimiin kohdistaman laillisuusvalvonnan, jonka yhteydessä valvotaan, ovatko nämä toimet kyseisten perusoikeuksien mukaisia.
Nor can an immunity from jurisdiction for the contested regulation with regard to the review of its compatibility with fundamental rights, arising from the alleged absolute primacy of the resolutions of the Security Council to which that measure is designed to give effect, find any basis in the place that obligations under the Charter of the United Nations would occupy in the hierarchy of norms within the Community legal order if those obligations were to be classified in that hierarchy.
Sitä, ettei riidanalaista asetusta voida saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi sen tutkimiseksi, onko se perusoikeuksien mukainen, mikä perustuisi turvallisuusneuvoston sellaisten päätöslauselmien väitettyyn ehdottomaan ensisijaisuuteen, jotka tällä toimella on tarkoitus panna täytäntöön, ei myöskään voida perustella asemalla, joka Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjasta johtuvilla velvoitteilla on yhteisön oikeusjärjestyksen normihierarkiassa, jos nämä velvoitteet sijoitetaan tähän hierarkiaan.
Article 300(7) EC provides that agreements concluded under the conditions set out in that article are to be binding on the institutions of the Community and on Member States.
EY 300 artiklan 7 kohdassa nimittäin määrätään, että tässä artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti tehdyt sopimukset sitovat yhteisön toimielimiä ja jäsenvaltioita.
That primacy at the level of Community law would not, however, extend to primary law, in particular to the general principles of which fundamental rights form part.
Tämä ensisijaisuus yhteisön oikeudessa ei kuitenkaan koske primaarioikeutta ja erityisesti yleisiä periaatteita, joihin perusoikeudet kuuluvat.
That interpretation is supported by Article 300(6) EC, which provides that an international agreement may not enter into force if the Court has delivered an adverse opinion on its compatibility with the EC Treaty, unless the latter has previously been amended.
Tätä tulkintaa tukee EY 300 artiklan 6 kohta, jonka mukaan kansainvälinen sopimus ei voi tulla voimaan, jos yhteisöjen tuomioistuin on antanut kielteisen lausunnon sen yhteensopivuudesta EY:n perustamissopimuksen kanssa, ellei sitä ole ennalta muutettu.
It has however been maintained before the Court, in particular at the hearing, that the Community judicature ought, like the European Court of Human Rights, which in several recent decisions has declined jurisdiction to review the compatibility of certain measures taken in the implementing of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, to refrain from reviewing the lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms, because that regulation is also intended to give effect to such resolutions.
Yhteisöjen tuomioistuimessa on kuitenkin väitetty muun muassa istunnon aikana, että aivan kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen, joka on useissa viimeaikaisissa päätöksissään todennut, ettei sillä ole toimivaltaa valvoa tiettyjen turvallisuusneuvoston Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun nojalla antamien päätöslauselmien täytäntöönpanon yhteydessä toteutettujen toimien lainmukaisuutta, myös yhteisöjen tuomioistuinten olisi pidättäydyttävä riidanalaisen asetuksen laillisuuden valvonnasta perusoikeuksien kannalta, koska tällä toimella on myös tarkoitus panna täytäntöön tällaisia päätöslauselmia.
In this respect, it is to be found that, as the European Court of Human Rights itself has noted, there exists a fundamental difference between the nature of the measures concerned by those decisions, with regard to which that court declined jurisdiction to carry out a review of consistency with the ECHR, and the nature of other measures with regard to which its jurisdiction would seem to be unquestionable (see Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway of 2 May 2007, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions, §151).
Tältä osin on todettava, että kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on itse todennut, on olemassa perustavanlaatuinen ero niiden toimenpiteiden luonteen, joita kyseiset päätökset koskevat ja joiden osalta tämä tuomioistuin totesi, ettei sillä ole toimivaltaa valvoa niiden yhteensopivuutta Euroopan ihmisoikeussopimuksen kanssa, ja muiden sellaisten toimenpiteiden luonteen välillä, joiden osalta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen toimivalta on kiistaton (ks. asia Behrami ja Behrami v. Ranska ja Saramati v. Ranska, Saksa ja Norja, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 2.5.2007, 151 kohta, ei vielä julkaistu Recueil des arrêts et décisionsissa).
While, in certain cases before it the European Court of Human Rights has declined jurisdiction ratione personae, those cases involved actions directly attributable to the United Nations as an organisation of universal jurisdiction fulfilling its imperative collective security objective, in particular actions of a subsidiary organ of the UN
Vaikka Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut joissakin sen käsiteltäviksi saatetuissa asioissa, ettei sillä ole henkilöllistä toimivaltaa, nämä asiat koskivat toimintaa, josta YK vastaa suoraan maailmanlaajuiseksi tarkoitettuna kansainvälisenä järjestönä, jolle on asetettu kollektiivista turvallisuutta koskeva ehdoton tavoite,
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION created under Chapter VII of the Charter of the United Nations or actions falling within the exercise of powers lawfully delegated by the Security Council pursuant to that chapter, and not actions ascribable to the respondent States before that court, those actions not, moreover, having taken place in the territory of those States and not resulting from any decision of the authorities of those States.
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO ja erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun yhteydessä luodun YK:n alaisuudessa toimivan toimielimen toimintaa tai toimintaa, joka kuuluu turvallisuusneuvoston pätevästi delegoiman toimivallan käyttöön tämän saman luvun mukaisesti, eikä toimintaa, josta vastaavat kyseisessä tuomioistuimessa vastaajina olevat valtiot, koska tämä toiminta ei ole lisäksi tapahtunut näiden valtioiden alueella ja koska se ei ollut seurausta näiden valtioiden viranomaisten päätöksestä.
By contrast, in paragraph 151 of Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway, the European Court of Human Rights stated that in the case leading to its judgment in Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi v. Ireland, concerning a seizure measure carried out by the authorities of the respondent State on its territory following a decision by one of its ministers, it had recognised its competence, notably ratione personae, vis-à-vis the respondent State, despite the fact that the source of the contested measure was a Community regulation taken, in its turn, pursuant to a resolution of the Security Council.
Edellä mainitussa asiassa Behrami ja Behrami vastaan Ranska ja Saramati vastaan Ranska, Saksa ja Norja annetun Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomion 151 kohdassa kyseinen tuomioistuin totesi, että asiassa, joka johti sen edellä mainitussa asiassa Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi vastaan Irlanti antamaan tuomioon, jossa oli kyse takavarikoinnista, jonka vastaajana olleen valtion viranomaiset suorittivat omalla alueellaan tämän valtion ministerin tekemän päätöksen seurauksena, se oli todennut olevansa muun muassa henkilöllisesti toimivaltainen vastaajana olevaan valtioon nähden, vaikka kyseessä ollut toimenpide oli annettu sellaisen yhteisön asetuksen perusteella, joka puolestaan oli annettu turvallisuusneuvoston päätöslauselman täytäntöönpanemiseksi.
In the instant case it must be declared that the contested regulation cannot be considered to be an act directly attributable to the United Nations as an action of one of its subsidiary organs created under Chapter VII of the Charter of the United Nations or an action falling within the exercise of powers lawfully delegated by the Security Council pursuant to that chapter.
Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että riidanalaisen toimen ei voida katsoa olevan suoraan YK:n vastuulla oleva toimi sellaisena toimintana, joka kuuluu jonkin YK:n alaisuudessa toimivalle toimielimelle kuuluvaan toimintaan tai joka kuuluu sellaisen toimivallan harjoittamisen alaan, jonka turvallisuusneuvosto on pätevästi delegoinut tämän saman luvun mukaisesti.