natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SITA challenged the decisions in question in so far as they subjected the authorisation to ship the waste concerned to such conditions, by means of, first, an application for interim measures made to the President of the legal section of the Raad van State and, secondly, a complaint to the Minister.
SITA riitautti riidanalaiset päätökset sikäli kuin niissä asetetaan nämä ehdot kyseessä olevien jätteiden siirtoa koskevalle luvalle toisaalta Raad van Staten riita-asioita käsittelevän jaoston puheenjohtajalle osoittamallaan turvaamistoimihakemuksella ja toisaalta ministerille osoittamallaan oikaisuvaatimuksella.
By order of 18 June 1998, the President of the Administrative Appeal Section of the Raad van State rejected the application for interim measures.
Raad van Staten riita-asioita käsittelevän jaoston puheenjohtaja hylkäsi tämän turvaamistoimihakemuksen 18.6.1998 antamallaan määräyksellä.
In the circumstances, the Raad van State, considering that the solution to the dispute before it depends on an interpretation of Community law, decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Koska Raad van State katsoo, että sen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu riippuu yhteisön oikeuden tulkinnasta, se on päättänyt tässä tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By its first question, the national court essentially asks whether, in the case where a waste treatment process includes several distinct stages, its classification as a disposal operation or recovery operation within the meaning of the Directive must, for the purpose of implementing the Regulation, be considered comprehensively, as constituting a single operation, or rather by examining each of the stages separately, as distinct operations.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään, onko useasta erillisestä vaiheesta koostuvassa jätteiden käsittelyprosessissa luokittelu direktiivissä tarkoitetuksi huolehtimis- tai hyödyntämistoimeksi tehtävä asetuksen soveltamiseksi tarkastelemalla tätä prosessia kokonaisvaltaisesti siten, että se on yksi ainoa toimi, vai tarkastelemalla erikseen kutakin näistä vaiheista erillisinä toimina.
In that regard, it must first be recalled that, for the purpose of applying the Directive and the Regulation, it must be possible to classify any waste treatment operation as either disposal or recovery, and a single operation may not be classified simultaneously as both a disposal and a recovery operation.
Tämän osalta on muistutettava aluksi, että direktiivin ja asetuksen soveltamiseksi jokainen jätteiden käsittelytoimi on voitava luokitella huolehtimiseksi tai hyödyntämiseksi, eikä samaa toimea voida luokitella samanaikaisesti sekä huolehtimiseksi että hyödyntämiseksi.
When the question of the classification of a waste treatment operation arises for the purpose of implementing the Regulation, only the classification of the first operation which that waste must undergo subsequent to its shipment is relevant in determining the purpose of that shipment.
Kysymys jätteiden käsittelytoimen luokittelusta herää asetuksen soveltamiseksi, ainoastaan sen ensimmäisen toimen luokittelulla, jossa kyseessä olevia jätteitä käsitellään niiden siirron jälkeen, on merkitystä tämän siirron tarkoituksen määrittämiseksi.
In the case in the main proceedings, it appears from the order for reference that the national court is of the view that the processing which the waste at issue must undergo comprises two distinct operations, consisting, first, of the combustion of that waste and, secondly, of the use of its ash as a raw material in the production of cement clinker.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kansallinen tuomioistuin katsoo, että käsittelyprosessi, jota kyseessä oleviin jätteisiin sovelletaan, koostuu kahdesta erillisestä toimesta, joista ensimmäinen on näiden jätteiden poltto ja toinen jätteiden tuhkan käyttö raaka-aineena sementtiklinkkerien valmistuksessa.
In the light of the foregoing considerations, only the first of the two operations mentioned above should be subject to classification with a view to establishing the purpose of the waste shipment in question.
Edellä esitetyn perusteella ainoastaan ensimmäinen edellä mainituista kahdesta toimesta on luokiteltava kyseessä olevan jätteiden siirron tarkoituksen määrittämiseksi.
In the light of the reply to the first question, the third question must be understood to mean that the national court is essentially asking whether the calorific value of the waste which is to be combusted is a relevant criterion for the purpose of determining whether that operation constitutes a disposal operation as referred to in point DIO of Annex IIA to the Directive or a recovery operation as referred to in point
Tähän liittyen on ensin muistutettava tämän kysymyksen ensimmäisen osan osalta, että yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut asiassa C-228/00, komissio vastaan Saksa, 13.2.2003 antamassaan tuomiossa (47 kohta), että jätteiden lämpöarvoa koskevalla arviointiperusteella ei ole merkitystä sen määrittämiseksi, onko jätteiden polttotoimi direktiivin liitteessä II B olevassa R 1 kohdassa mainittu hyödyntämistoimi.
First of all, as regards the first part of that question, the Court has already held, in C-228/00 Commission ν Germany [2003], paragraph 47, that the criterion of the calorific value of waste is not relevant for the purpose of establishing whether an operation involving the combustion of waste is a recovery operation as referred to in point Rl of Annex IIB to the Directive.
Kolmannen kysymyksen toisen osan osalta on muistutettava myös, että asetuksessa ei estetä jäsenvaltiota määrittelemästä yleisesti sovellettavin toimin arviointiperusteet, joiden perusteella hyödyntämis- ja huolehtimistoimi voidaan erottaa, edellyttäen, että nämä arviointiperusteet ovat direktiivissä vahvistettujen arviointiperusteiden mukaiset.
Where a waste treatment process comprises several distinct stages, it must be classified as a disposal operation or a recovery operation within the meaning of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 and by Commission Decision 96/350/EC of 24 May 1996, for the purpose of implementing Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision and control of shipments of waste within, into and out of the European Community, as amended by Council Regulation (EC) No 120/97 of 20 January 1997, taking into account only the first operation that the waste is to undergo subsequent to shipment;
Useasta erillisestä vaiheesta koostuvassa jätteiden käsittelyprosessissa luokittelu jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY ja 24.5.1996 tehdyllä komission päätöksellä 96/350/EY, tarkoitetuksi huolehtimis- tai hyödyntämistoimeksi on Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.1997 annetulla neuvoston asetuksella N:o 120/97, soveltamiseksi tehtävä tarkastelemallayksinomaan ensimmäistä toimea, jossa jätteitä käsitellään niiden siirron jälkeen
The calorific value of waste which is to be combusted is not a relevant criterion for the purpose of determining whether that operation constitutes a disposal operation as referred to in point DIO of Annex IIA to Directive 75/442, as amended by Directive 91/156 and by Decision 96/350, or a recovery operation as referred to in point Rl of Annex IIB thereof Member States may establish distinguishing criteria for that purpose, provided that those criteria comply with those laid down in the Directive.''
Poltettavien jätteiden lämpöarvo ei ole merkityksellinen arviointiperuste sen määrittämiseksi, onko tämä toimi direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY ja päätöksellä 96/350/EY, liitteessä IIA olevassa D 10 kohdassa tarkoitettu huolehtimistoimi vai sen liitteessä IIΒ olevassa R 1 kohdassa mainittu hyödyntämistoimi Jäsenvaltiot voivat määritellä tähän liittyvät arviointiperusteet edellyttäen, että nämä arviointiperusteet ovat kyseisessä direktiivissä vahvistettujen arviointiperusteiden mukaiset.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 14 November 2002.
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 14 päivänä marraskuuta 2002.
'(1) Where waste is to be subjected to a combined process involving several identifiable separate operations, it is the first such operation which determines whether the waste is intended for disposal or recovery for the purpose of Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision and control of shipments of waste within, into and out of the European Community.
Kun jätettä käytetään sekamenettelyssä, johon kuuluu useita tunnistettavissa olevia erillisiä toimia, ensimmäinen näistä toimista ratkaisee, onko jäte tarkoitettu huolehdittavaksi vai hyödynnettäväksi Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93 tarkoitetulla tavalla.
(2) An operation in which waste is incinerated in a process whereby it replaces fuel from other sources constitutes a recovery operation under head Rl of Annex IIB to Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste provided that, first, the greater part of the waste is used as a fuel and, second, the greater part of the energy generated thereby is used.'
Toimi, jossa jäte poltetaan menettelyssä, jossa se korvaa muista lähteistä saatavan polttoaineen, on jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY liitteessä II Β olevan R 1 kohuan mukainen hyödyntämistoimi edellyttäen ensinnäkin, että valtaosa jätteestä käytetään polttoaineena ja toiseksi, että valtaosa näin tuotetusta energiasta käytetään.
(Appeals — Officials — Reconstruction of career — Consideration of comparative merits) (Fifth Chamber)
Valitus — Henkilöstö — Uran uudelleen määrittäminen — Ansioiden vertailu (viides jaosto)
Preliminary ruling (VAT — Sixth Directive — Exemptions for certain activities in the public interest — Body — Meaning — Services performed by a natural person — Cultural services by a soloist) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu Arvonlisävero — Kuudes direktiivi — Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset — Laitoksen käsite — Luonnollisen henkilön suorittamat palvelut — Solistin suorittamat kulttuuripalvelut (kuudes jaosto)
By order of 5 April 2000 the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice, Germany) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 13A(l)(n) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 5.4.2000 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 17.5. 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ 13 artiklan A kohuan 1 alakohdan n alakohdan tulkinnasta.
The main proceedings and the questions referred
Oikeudenkäynti pääasiassa ja ennakkoratkaisukysymykset
Mr Hoffman organised the world tour of three great solo singers established outside Germany who appeared together in a series of concerts.
M. Hoffmann järjesti maailmankiertueen Saksan ulkopuolelle sijoittautuneille kolmelle tunnetulle laulusolistille, jotka esiintyivät yhdessä useissa konserteissa.
For their two concerts in Germany, he obtained from the competent cultural authorities certificates that his Organising activities' were 'equivalent' to those mentioned in Paragraph 4(20)(a) of the Umsatzsteuergesetz (Law on value added tax, hereinafter 'the UStG').
Kahta Saksassa järjestettyä konserttia varten Hoffman hankki toimivaltaisilta kulttuuriviranomaisilta vahvistuksen, jonka mukaan nämä ■järjestelytoiminnot" olivat "rinnastettavissa" Umsatzsteuergesetzin (liikevaihtoverolaki;jäljempänä UStG) 4 §:n 20 momentin a kohdassa tarkoitettuihin toimintoihin.
The German Government has however stated, in the course of these proceedings, that those certificates were not binding on the tax authorities on the question whether the three soloists each constituted a 'body' within the meaning of that provision.
Saksan hallitus on kuitenkin täsmentänyt tässä oikeudenkäyntimenettelyssä, että nämä vahvistukset eivät sido veroviranomaisia siltä osin kuin kysymys on siitä, muodostiko kukin näistä kolmesta solistista kyseisessä säännöksessä tarkoitetun "laitoksen".
Mr Hoffman did not deduct any VAT from the fees paid to the three soloists and did not pay that tax.
Hoffmann jätti pidättämättä arvonlisäveron kyseisille kolmelle solistille maksetuista palkkioista eikä maksanut kyseistä veroa.
He was prosecuted for tax evasion, for those actions among others, before the Landgericht (Regional Court
Häntä syytettiin veropetoksesta Landgericht Mannheimissa (Saksa) muun muassa näiden seikkojen takia.
of Justice), Mannheim (Germany). In his defence he maintained that, in view of the certificates which had been issued to him by the cultural authorities, he did not have to pay VAT on the fees of the three soloists.
kulttuuriviranomaisten hänelle toimittamat vahvistukset, hänen ei ollut pitänyt maksaa arvonlisäveroa kolmen solistin palkkioista.
By judgment of 22 December 1998, the Landgericht sentenced Mr Hoffman to a term of imprisonment.
Landgericht on tuominnut M. Hoffmannin vankeusrangaistukseen 22.12.1998 antamallaan tuomiolla.
Mr Hoffmann appealed on a point of law to the Bundesgerichtshof against the judgment of the Landgericht, arguing, essentially, that the refusal to apply the tax exemption to soloists constituted discrimination contrary to Community law.
M. Hoffman on tehnyt Landgerichtin tuomiosta Bundesgeríchtshofíin valituksen (Revision), jossa hän lähinnä väittää, että verovapautuksen epääminen solistien osalta on yhteisön oikeuden vastaista syrjintää.
In those circumstances the Bundesgerichtshof decided to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Näin ollen Bundesgerichtshof ennakkoratkaisukysymykset:
'(1) Is Article 13A(l)(n) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment... to be interpreted as meaning that the term "other [recognised] cultural bodies" used therein also covers a soloist who supplies cultural services?
Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste —17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan n alakohtaa tulkittava siten, että tässä säännöksessä käytetty muiden tunnustettujen kulttuurilaitosten käsite kattaa myös solistit, joka suorittavat kulttuuripalveluja?
(2) If the first question is answered in the affirmative, do restrictions arise from the heading "... certain activities in the public interest" chosen in Article 13A, for example where performances by soloists serve primarily commercial purposes?'
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, seuraako 13 artiklan A kohdan otsikosta (' Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille ') tiettyjä rajoituksia, kuten siinä tapauksessa, että solistin esiintyminen tapahtuu ensisijaisesti kaupallisista syistä?"
In that regard it must be noted that, at paragraph 17 of the judgment in Case C-216/97 Gregg [1999], the Court held, in relation to Article 13A(l)(b) and (g) of the Sixth Directive, in respect of certain social and medical services, that the term 'organisation' is in principle sufficiently broad to include natural persons as well, and that the exemptions referred to in that provision are not confined to the activities carried on by legal persons, but may also extend to activities carried on by individuals.
Tältä osin on syytä todeta, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa C-216/97 Gregg 7.9.1999 antamansa tuomion 17 kohdassa tiettyjä sosiaali- ja hoitopalveluja koskevien kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja g alakohdan osalta, että laitoksen käsite on periaatteessa riittävän laaja sisältämään myös luonnolliset henkilöt ja että kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja vapautuksia ei ole rajoitettu ainoastaan oikeushenkilöiden toimintaan, vaan ne voivat ulottua myös yksityisten toimintaan.
The Court stated, at paragraph 18 of the same judgment that, while the meaning of 'organisation' suggests the existence of an individualised entity performing a particular function, that condition is also satisfied by one or more natural persons running a business.
Yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt kyseisen tuomion 18 kohdassa, että vaikka laitoksen käsite tuo mieleen yksilöidyn kokonaisuuden, joka suorittaa tiettyä tehtävää, myös yksi tai useampi liiketoimintaa harjoittava luonnollinen henkilö voi täyttää tämän edellytyksen.
There is no reason to depart from that view in relation to the cultural services mentioned in Article 13A(l)(n) of the Sixth Directive, with regard to performers supplying services individually such as solo singers.
Ei ole ainoatakaan syytä poiketa tästä tulkinnasta, kun kyse on kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan n alakohdassa tarkoitetuista kulttuuripalvelujen suorituksista sellaisten taiteilijoiden kuten laulusolistien osalta, jotka tarjoavat yksilöllisen palvelun.
In particular, such performers may, in the same way as a cultural group, carry on their activity professionally, semi-professionally or on an amateur basis and do so either on a profit-making basis, or without payment or, as the case may be, on an expenses-only basis.
Tällaiset taiteilijat voivat kulttuuriryhmän tavoin harjoittaa toimintaansa ammattilaisina, puoliammattilaisina tai harrastelijoina ja tehdä sen joko tavoittelemalla voittoa tai vapaaehtoisperiaa t teellä, mahdollisesti kattamalla ainoastaan kulunsa.
In those various cases, even if the performer supplies his services entirely by his own means, and whatever the legal form he has chosen for his activity, he appears as an individualised entity carrying on a cultural activity, in the same way as a cultural group.
Huolimatta siitä, että taiteilija suorittaa palvelun omilla varoillaan, ja riippumatta siitä, minkä oikeudellisen muodon hän on valinnut toiminnalleen, taiteilija on näissä erilaisissa tapauksissa yksilöllinen kultturitehtävää suorittava kokonaisuus, samalla tavalla kuin jokin kulttuuriryhmä.
Consequently, the principle of fiscal neutrality requires that individual performers, as long as their services are recognised as cultural, may be regarded, like cultural groups, as bodies similar to public-law bodies supplying certain cultural services mentioned in Article 13A(l)(n) of the Sixth Directive.
Näin ollen on verotuksen neutraalisuuden periaatteen vastaista, että kun yksittäisten taiteilijoiden palvelujen luonne kulttuuripalveluina on tunnustettu, kyseisiä taiteilijoita ei voida kultturiryhmien tavoin pitää laitoksina, jotka samaistetaan kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan n alakohdassa tarkoitettuihin tiettyjä kulttuuripalveluja tarjoaviin julkisoikeudellisiin laitoksiin.
By its second question the referring court is asking, essentially, whether the heading, by itself, of Article 13A of the Sixth Directive, which refers to '[exemptions for certain activities in the public interest', entails restrictions to the possibilities of exemption provided for by that provision, in particular if the services in question are provided primarily for commercial purposes.
Toisessa kysymyksessään kansallinen tuomioistuin kysyy sitä, aiheuttaako kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan otsikko, jossa viitataan "tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettäviin vapautuksiin", sellaisenaan rajoituksia kyseisessä säännöksessä säädettyihin vapautusmahdollisuuksiin, erityisesti jos kyseiset palvelut suoritetaan pääasiallisesti kaupallisista syistä.
In that regard, it must be observed that the heading of Article 13A of the Sixth Directive, the wording of which is 'Exemptions for certain activities in the public interest', does not, of itself, entail restrictions on the possibilities of exemption provided for by that provision.
Tältä osin on syytä todeta, että kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan otsikko, jonka sanamuoto on "Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset", ei sellaisenaan aseta rajoituksia kyseisessä säännöksessä säädetyille vapautusmahdollisuuksille.
The heading of Article 13A ofthat directive does not, of itself, entail restrictions on the possibilities of exemption provided for by that provision.'
Solistien ehdoton poissulkeminen kansallisessa säännöksessä ei ole ristiriidassa kuudennen direktiivin tehokkaan vaikutuksen kanssa.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 14 November 2002.
Se on kuitenkin verotuksen neutraalisuuden periaatteen vastaista.
Joined Cases T-44/01, T-119/01 and T-126/01 Eduardo Vieira, SA ν Vieira Argentina, SA Pescanova, SA ν Commission of the European Communities
Yhdistetyt asiat T-44/01, T-119/01 ja T-126/01 Eduardo Vieira, SA ν. Vieira Argentina, SA Pescanova, SA v. Euroopan yhteisöjen komissio
3 April 2003
3 päivänä huhtikuuta 2003 tuki —
(Fisheries— Fisheries agreement with Argentina — Community financial aid — Reduction — Actions for annulment — Actions for damages) (Third Chamber)
Kalastus — Kalastussopimus Argentiinan kanssa — Yhteisön taloudellinen Vähentäminen — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne (kolmas jaosto)
Facts giving rise to the proceedings in Cases T-44/01 and T-126/01 and the decision reducing the aid granted to Eduardo Vieira, SA
Asioiden T-44/01 ja T-126/01 taustalla olevat tosiseikat ja päätös vähentää Eduardo Vieira, SA:lle myönnettyä tukea
Within the framework of the fisheries agreement, the Spanish undertaking Eduardo Vieira, SA (hereinafter 'SAEV') proposed a project to create a joint enterprise called Vieira Argentina, SA (hereinafter 'VASA'), comprising SAEV and an Argentinian shipowner.
Kalastussopimuksen perusteella Eduardo Vieira, SA -niminen espanjalainen yhtiö (jäljempänä SAEV) esitti hankkeen, joka koski SAEV:n ja argentiinalaisen laivanvarustajan muodostaman Vieira Argentina, SA -nimisen (jäljempänä VASA) yhteisyrityksen perustamista.
The project proposed fishing for the species Patagonian toothfish.
Hankkeen mukaan tarkoituksena oli kalastaa hammasjääahven -nimistä lajia.
The Community vessel Ibsa Cuarto, subsequently renamed Vieirasa XII, was to be transferred to the project.
Hankkeeseen varattiin Ibsa Cuarto -niminen yhteisön alus, joka sai myöhemmin uuden nimen Vieirasa XII.
By letter of 13 October 12994, the Commission informed SAEV that the project could not be considered, since the species referred to was not among the species covered by the fisheries agreement.
Komissio ilmoitti 13.10.1994 päivätyllä kirjeellä SAEV:lle, ettei hanketta voitu ottaa huomioon, koska kyseessä oleva laji ei ollut kalastussopimuksen piiriin kuuluva laji.
By letter of 20 October 1994, the Spanish authorities then sent the Commission documents declaring a change in the catch plan which the applicant had sent to them.
Espanjan viranomaiset toimittivat näin ollen komissiolle 20.10.1994 päivätyllä kirjeellä asiakirjat, joissa osoitettiin, että kantajan niille toimittamaa pyyntisuunnitelmaa oli muutettu.