natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The High Court of Justice of England and Wales held, on appeal, that the tribunal should also refer to the Court the question whether the taxable amount within the meaning of Article HA(l)(a) of the Sixth Directive consisted of the full amount of the entry fees received rather than the net amount after deduction of amounts corresponding to the prizes distributed.
Commissioners päätti 28.3.1995, että Town & County oli arvonlisäverovelvollinen saatujen osallistumismaksujen koko määrästä. Town & County nosti tästä päätöksestä kanteen ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa. On myös muistettava, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa Tolsma (C-16/93) 3.3.1994 antamansa tuomion 14 kohdassa, että palvelujen suoritus on tehty kuudennen direktiivin 2 artiklani kohdassa tarkoitetulla tavalla vastikkeellisesti ja se on näin ollen verollinen vain siinä tapauksessa, että palvelun suorittajan ja sen vastaanottajan välillä on oikeussuhde, johon liittyvät suoritukset ovat vastavuoroisia, ja palvelun suorittajan saama vastike vastaa todellisuudessa arvoltaan vastaanottajalle suoritettua palvelua.
It must be observed, first, that it is common ground that where a competition such as that at issue in the main proceedings is organised there is reciprocal performance within the meaning of the Tolsma judgment between the organiser of the competition and the competitors, the remuneration received by the organiser in the form of entry fees constituting the value actually given in return for the service he supplies to the competitors.
Tämä tuomioistuin katsoi, että siinä vireillä olevan riita-asian ratkaisu riippuu yhteisön oikeuden tulkinnasta ja erityisesti siihen kysymykseen annettavasta vastauksesta, aiheutuuko se, että kilpailun järjestäjä on sitoutunut ainoastaan vajanaisvelvoitteeseen, minkä vuoksi kilpailun järjestäjän ja osallistujien välillä ei voi olla mitään oikeussuhdetta, se, että kilpailun järjestämistä ei voida pitää kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna palvelujen suorituksena.
In those circumstances, the VAT and Duties Tribunal, Manchester, referred some questions to the Court for a preliminary ruling.
Siten tämä tuomioistuin päätti 3.6.1997 lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle tätä koskevan ennakkoratkaisukysymyksen.
It is clear, next that adopting the approach of making the existence of a legal relationship in the Tolsma sense depend on the obligations of the provider of the service being enforceable would compromise the effectiveness of the Sixth Directive, in that it would have the consequence that the transactions falling within that directive could vary from one Member State to another because of differences which might exist between the various legal systems in this respect.
Town & Countyn mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kilpailua järjestettäessä ei palvelun vastaanottajan ja sen suorittajan välillä ole tällaista oikeussuhdetta, sillä lauseke, jonka mukaan järjestäjä sitoutuu vain vajanaisvelvoitteeseen, merkitsee, että järjestäjälle kuuluva velvollisuus ei ole täytäntöönpantavissa oikeusteitse. High Court of Justice (Yhdistynyt kuningaskunta) päätti muutoksenhaun yhteydessä, että kansallisen tuomioistuimen on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle kysymys myös siitä, onko kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitettu veron peruste saatujen osallistumismaksujen koko määrä vai osallistumismaksujen määrä vähennettynä jaettuja palkintoja vastaavalla määrällä.
By its first question, the VAT and Duties Tribunal essentially asks whether Article 2(1) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that a supply of services which is effected for consideration but is not based on enforceable obligations, because it has been agreed_that the provider is bound in honour only
Tältä osin on ensinnäkin todettava, että on selvää, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kilpailua järjestettäessä kilpailun järjestäjän ja osallistujien välillä on edellä mainitussa asiassa Tolsma annetussa tuomiossa tarkoitettuja vastavuoroisia suorituksia ja että kilpailun järjestäjän osallistumismaksuina saama vastike vastaa todellisuudessa arvoltaan osallistujille suoritettua palvelua.
Moreover, this approach would enable a taxable to provide the services, constitutes a transaction subject to VAT.
Näin ollen VAT and Duties Tribunal, Manchester, esitti yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
To answer that question, it should be remembered that, under Article 2(1) of the Sixth Directive, supplies of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such are subject to VAT.
Lisäksi on todettava, että näkökanta, jonka mukaan edellä mainitussa asiassa Tolsma annetussa tuomiossa tarkoitetun oikeussuhteen olemassaolo riippuu palvelun suorittajalle kuuluvien velvollisuuksien täytäntöönpanokelpoisuudesta, vaarantaisi kuudennen direktiivin tehokkaan vaikutuksen, sillä siitä seuraisi, että tämän direktiivin kattamat liiketoimet voisivat vaihdella jäsenvaltioittain eri oikeusjärjestyksissä tältä osin olevien eroavuuksien johdosta.
It should also be noted that in paragraph 14 of Case C-16/93 Tolsma [1994] the Court held that a supply of services is effected 'for
Tämä näkökanta mahdollistaisi myös sen, että verovelvollinen välttyisi maksamasta arvonlisäveroa lisäämällä myynti- tai
Finally, it cannot be validly maintained that no legal relationship in the Tolsma sense exists, because the obligation on a provider of services is not enforceable, where the impossibility of seeking enforcement of that obligation derives from an agreement between the provider of services and the recipient, such an agreement constituting the very expression of a legal relationship in that sense.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sellainen vastikkeellinen palvelujen suoritus, josta ei seuraa velvollisuuksia, joiden täytäntöönpanoa voitaisiin vaatia oikeusteitse, koska on sovittu, että palvelun suorittaja sitoutuu suorittamaan näitä palveluja vain vajanaisvelvoitteena, on arvonlisäverollinen liiketoimi.
In the case of the organisation of a competition such as that at issue in the main proceedings, the consideration actually received by the organiser for the service he supplies to the competitors is represented by the entry fees paid by them.
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kilpailun järjestämisen osalta järjestäjän osallistujille suorittamasta palvelusta tosiasiassa saama vastike muodostuu osallistujien maksamista osallistumismaksuista.
He receives those fees in full and they enable him to cover the costs of his activity.
Järjestäjä saa nämä maksut kokonaisuudessaan ja hän voi kattaa niillä toimintakulunsa.
It follows that it is the amount represented by those entry fees that constitutes the taxable amount, within the meaning of Article HA(l)(a) of the Sixth Directive, of the transaction in question.
Tämän vuoksi kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitettu veron peruste on kyseessä olevan liiketoimen osalta näiden osallistumismaksujen määrä.
By its second question, the tribunal essentially asks whether Article HA(l)(a) of the Sixth Direttive is to be interpreted as meaning that, for the organisation of a competition such as that at issue in the main proceedings, the taxable amount consists of the full amount of the entry fees received by the organiser of the competition, or that amount less the value of the prizes distributed to the competitors, or some other amount.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kilpailun järjestämisen osalta veron peruste on kilpailun järjestäjän saamien osallistumismaksujen koko määrä, tämä määrä vähennettynä voittajille jaettujen palkintojen arvolla vai jokin muu määrä.
It should be observed, finally, that that interpretation of Article HA(l)(a) of the Sixth Directive does not call into question the Court's interpretation in Glawe, inasmuch as the operation of the gaming machines concerned by that judgment and the organisation of the competition at issue in the main proceedings differ in essential points.
Lopuksi on todettava, että kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan tällainen tulkinta ei kyseenalaista yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Glawe antamassa tuomiossa vahvistamaa tulkintaa siltä osin kuin pääasiassa kyseessä oleva kilpailun järjestäminen ja edellä mainitussa tuomiossa kyseessä oleva raha-automaattitoiminnan harjoittaminen eroavat toisistaan olennaisilta osin.
In order to answer the question thus reformulated, it should be noted, first, that Article HA(l)(a) of the Sixth Directive states that '[t]he taxable amount shall be ... in respect of supplies of goods and services other than those referred to in (b), (c) and (d) below, everything which constitutes the consideration which has been or is to be obtained by the supplier from the purchaser, the customer or a third party for such supplies'.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on aluksi huomattava, että kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa säädetään, että "veron perusteen on oltava muiden kuin b, c ja d kohdassa tarkoitettujen tavaroiden luovutusten tai palvelujen suoritusten osalta kaikki se, mikä muodostaa luovuttajan tai suorittajan näistä liiketoimista ostajalta, vastaanottajalta tai kolmannelta saaman tai saatavan vastikkeen".
While those gaming machines were characterised by the fact that, in accordance with mandatory statutory provisions, they were set in such a way that at least a certain percentage, in fact 60%, of the players' stakes was paid out to them as winnings and those stakes were kept technically and physically separate from the stakes which the operator could actually take for himself, the competition at issue in the main proceedings does not display any of those features, so that the organiser of the competition has freely at his disposal the full amount of the entry fees received.
Näille raha-automaateille oli ominaista se, että ne oli laissa säädettyjen pakottavien velvoitteiden mukaisesti asennettu toimimaan siten, että vähintään tietty osa eli 60 prosenttia pelaajien käyttämistä pelipanoksistajaettiin heillevoittoina ja että nämä voitonjakoon tarkoitetut panokset olivat teknisesti ja fyysisesti erillään niistä panoksista, jotka toiminnan harjoittaja saattoi tosiasiassa pitää itsellään, kun taas pääasiassa kyseessä olevalla kilpailulla ei ole lainkaan tällaisia ominaisuuksia vaan kilpailun järjestäjä voi vapaasti määrätä kaikista saamistaan osallistumismaksuista.
It should be noted, second, that it is settled caselaw that that rule must be interpreted as meaning that the taxable amount for a supply of services is represented by the consideration actually received for that supply (see, inter alia, Case C-126/88 Boots Company [1990], paragraph 19, and Case C-258/95 Fillibeck [1997], paragraph 13).
Lisäksi on huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tätä säännöstä on tulkittava siten, että veron peruste on palvelun
Article 2(1) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of lhe laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as meaning that a supply of services which is effected for consideration but is not based on enforceable obligations, because it has been agreed that the provider is bound in honour only to provide Ike services, constitutes a transaction subject to value added tax.'
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:yhdenmukainen määräytymisperuste—17päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vastikkeellinen palvelujen suoritus, josta ei seuraa velvollisuuksia, joiden täytäntöönpanoa voitaisiin vaatia oikeusteitse, koska on sovittu, että palvelun
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 27 September 2001.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 27 päivänä syyskuuta 2001.
Under the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover tax — Common system of value added tax: uniform basis of assessment in particular Article 2(1), a transaction which the parties agree to be "binding in honour only* (and therefore under national law cannot be enforced in the courts) may in principle constitute a taxable transaction for the purposes of value added tax.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste -17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan mukaan liiketoimi, jonka osapuolet ovat sopineet, että se "sitoo vain vajanaisvelvoitteena" (ja jonka täytäntöönpanoa ei kansallisen oikeuden mukaan siten voida vaatia oikeusteitse), voi lähtökohtaisesti olla arvonlisäverollinen liiketoimi.
Under Article 11A(1) of the Sixth Directive, the taxable amount for value added tax purposes for the service of organising a competition which is arranged for the competitors by the organiser in return for the entry fees paid by them is the amount of the entry fees.'
Kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan mukaan sellaisten kilpailun järjestämisestä muodostuvien palvelujen, joita kilpailun järjestäjä suorittaa osallistujille vastikkeeksi näiden maksamista osallistumismaksuista, arvonlisäveron peruste on osallistumismaksujen määrä.
By order of 9 August 2000, received at the Court on 25 October 2000, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Article 4(2)(b) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985.
Ennakkoratkaisu Pääoman hankinta — Direktiivi 69/335/EJY — Pääoman hankintavero — Osakkaiden myöntämät korottomat lainat — Voittojen ja tappioiden siirtämistä koskeva sopimus (kuudes jaosto) nojalla ennakkoratkaisukysymyksen pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan
In 1986, the two members joined together to form a civil-law company ('Gesellschaft bürgerlichen Rechts', hereinafter the GbR'), in order to ensure uniform policy within Nord.
Bundesfinanzhof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 9.8.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.10.2000, EY 234 artiklan
By its question the national court is asking, essentially, whether Article 4(2)(b) of Directive 69/335 must be interpreted as not precluding capital duty being charged on the amount of interest a company saves as a result of being granted an interestfree loan by its members, where the members entered into a profit and loss transfer agreement with the company before they granted the loan.
muutoksenhakumenettelyn (Revision), jossa asia saatettiin Bundesfinanzhofin käsiteltäväksi. Valituksessaan Finanzamt väitti KVStG:n 2 §:n 1 momentin 4 kohdan c alakohtaa rikotun ja vaati Finanzgerichtin tuomion kumoamista ja Nordin valituksen hylkäämistä.
In order to reply to the question reformulated in that way, it is necessary to determine whether the grant of an interestfree loan in circumstances such as those described in the order for reference has the effect of increasing the recipient company's assets, and whether it is liable to increase the value of the rights in the company.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Finanzamt Hannover-Nord (jäljempänä Finanzamt) ja Norddeutsche Gesellschaft zur Beratung und Durchführung von Entsorgungsaufgaben bei Kernkraftwerken mbH (jäljempänä Nord) ja jossa on kyse siitä, onko pääoman hankintaveroa maksettava korottomista lainoista, joita Nord on saanut osakkailtaan.
In the course of 1990 the members granted Nord interestfree loans.
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä oleva asia ja ennakkoratkaisukysymys
The Finanzamt considered these contributions to-be-subject to capital duty, and issued a notice of assessment to tax to Nord.
Bundesfinanzhofin mukaan käsiteltävänä oleva asia kuitenkin eroaa mainitussa asiassa kyseessä olleesta tilanteesta sen takia, että Nord ja sen osakkaat ovat tehneet voittojen ja tappioiden siirtämisestä sopimuksen, joka muistuttaa sopimusta, josta oli kyse asiassa C-38/88, Siegen (tuomio 28.3.1990).
Nord brought an action against that notice of assessment before the Niedersächsisches Finanzgericht (Lower Saxony Finance Court), which upheld the action by judgment of 24 February 1999.
Sen mukaan Niedersächsisches Finanzgericht on tämän viimeksi mainitun tuomion perusteella katsonut, että kyseessä oleva koroton laina ei ole aiheuttanut sitä, että sen saaneessa yhtiössä oikeuksien arvo olisi kasvanut.
After the Niedersächsisches Finanzgericht had granted the Finanzamt leave to appeal on a point of law ('Revision'), the Bundesfinanzhof was seised of the dispute.
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian asiakirja-aineistosta ilmenee, että Nord on Saksan oikeuden mukaan perustettu rajavastuuyhtiö, jonka osakkaita olivat vuonna 1990 Preussen Elektra AG ja Gemeinschaftswerke Weser GmbH.
In support of its appeal the Finanzamt pleaded infringement of Paragraph 2(T)(4)(c) of the KVStG and asked for the judgment of the Finanzgericht to be set aside and for the action brought by Nord to be dismissed.
Osakkaat olivat liittyneet vuonna 1986 yhteen siviiliyhtiön (Gesellschaft bürgerlichen Rechts, jäljempänä GbR) muodossa tavoitteenaan yhteinen päätöksenteko Nordissa.
In that regard it must be observed, first, that it is settled caselaw that the granting of an interestfree loan to a company allows the company to have capital available without having to bear its cost; that the resultant saving in interest leads to an increase in its assets by allowing the company to avoid expenditure which it would otherwise have to bear; and that, by saving it that expense, the advantage of such a loan helps to strengthen the company's economic potential, and must therefore be regarded as likely to increase the value of the rights in the recipient company (Trove Schiffahrts-Gesellschaft, cited above, paragraphs 12 and 14, and Case C-287/94 Frederiksen [1996], paragraphs 12 and 13).
Bundesfinanzhof katsoo, että tässä tilanteessa sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisu riippuu direktiivin 69/335/ETY tulkinnasta, joten se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
In its order for reference the Bundesfinanzhof observes that the nature of the loan that gave rise to the main proceedings means that the facts in this case bear a resemblance to those in Case C-249/89 Trave Schiffahrts-GeseUschaft [1991].
Ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että sen vastaisena ei ole pidettävä pääoman hankintaveron kantamista korkosäästöstä, jonka yhtiö on saanut sen takia, että osakkaat ovat myöntäneet sille korottoman lainan, siinä tapauksessa, että nämä osakkaat ja yhtiö olivat ennen tämän lainan myöntämistä tehneet sopimuksen voittojen ja tappioiden siirtämisestä.
However, the position in the main proceedings differs from the situation in point in Trave, owing to the profit and loss transfer agreement entered into by Nord and its members, which is similar to the one that was at issue in Case C-38/88 Siegen [1990].
Vuonna 1990 osakkaat myönsivät Nordille korottomia lainoja. Finanzamt katsoi, että tästä oli kannettava pääoman hankintaveroa, joten se teki Nordia koskevan verotuspäätöksen.
Indeed, it was the decision in Siegen that led the Niedersächsisches Finanzgericht to find that the interestfree loan at issue in the main proceedings did not have the effect of increasing the value of the rights in the recipient company.
Nord teki valituksen tästä päätöksestä Niedersächsisches Finanzgerichtiin, joka hyväksyi valituksen 24.2.1999 antamallaan tuomiolla.
However it must be borne in mind that it is also clear from the caselaw that, for the purposes of Article 4(2)(b) of Directive 69/335, a company's assets include all the property which the
Jotta voidaan vastata tällä tavalla uudelleen muotoiltuun kysymykseen, on ratkaistava, aiheutuuko korottoman lainan myöntämisestä ennakkoratkaisupyynnössä kuvatun kaltaisessa tilanteessa sen saaneen yhtiön varojen lisääntyminen ja saattaako tällaisen lainan myöntäminen lisätä yhtiön yhtiöosuuksien arvoa.
members have contributed, together with any increase in its value, and that a company which realises a profit and adds it to its reserves thereby increases its assets, whilst the assets of a company which incurs losses will decline (Siegen, cited above, paragraph 12).
tulevat tappiot eivät vaikuta mitenkään yhtiön varojen määrään (em. asia Siegen, tuomion 13 kohta).
particular financial year, and those profits and losses are required, under a profit and loss transfer agreement entered into before they were realised, to be passed on to or absorbed by that member in their entirety, the contribution cannot in principle have the effect of increasing the company's assets.
Taloudelliselta kannalta asiaa tarkasteltaessa voidaan todeta, että tappioiden vastattavaksi ottamista koskevan on lähtökohtaisesti pädettävä myös voittojen siirtämiseen siten, että yhtiö, joka tuottaa voittoa mutta joka on tehnyt osakkaidensa kanssa sopimuksen voittojen ja tappioiden siirtämisestä, ei voi siirtää voittoa varauksiinsa eivätkä sen varat siis lähtökohtaisesti lisäänny.
The Court has inferred from that definition of a company's assets that, whilst the absorption by a member of losses incurred by a company must in principle be regarded as a contribution that increases the company's assets, the same is not true if such losses are absorbed under a profit and loss transfer agreement entered into before the losses were sustained, since it is the purport of such an undertaking that any losses incurred by the company subsequent thereto are to have no effect on the level of the company's assets (Siegen, cited above, paragraph 13).
Tältä osin on muistutettava yhtäältä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun yhtiölle myönnetään koroton laina, tällä yhtiöllä on käytössään kyseinen pääoma, mutta se ei vastaa lainasta aiheutuvista kustannuksista, ja että tästä syntyvä korkosäästö lisää tämän yhtiön varoja siten, että se välttyy kustannukselta, josta sen olisi muuten pitänyt vastata, ja että koska se välttyy tältä kustannukselta, lainan saaminen vahvistaa kyseisen yhtiön taloudellista suorituskykyä, joten sen voidaan katsoa lisäävän lainan saaneen yhtiön yhtiöosuuksien arvoa (em. asia Trave-Schiffahrtsgesellschaft, tuomion 12 ja 14 kohta ja asia C-287/94, Frederiksen, tuomio 26.9.1996, 12 ja 13 kohta).
From an economic point of view, the same rule as applies to absorption of losses must in principle apply to transfers of profits, so that a company which makes a profit but is bound by a profit and loss transfer agreement with its members, cannot add that profit to its reserves, and its assets will not therefore as a rule be increased.
Näin ollen osakkaan suoritus, kuten koroton laina, jolla on vaikutuksia ainoastaan tietyn tilikauden tulokseen, joka on ennen tämän tuloksen toteutumista tehdyn voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevan sopimuksen mukaan kokonaisuudessaan siirrettävä kyseiselle osakkaalle tai josta tämän on vastattava, ei lähtökohtaisesti lisää yhtiön varoja.