natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The facts which gave rise to this dispute, as set forth in paragraphs 7 to 22 of the judgment under appeal, can be summarised as follows.
Esillä olevan asian tausta, sellaisena kuin se on esitettynä valituksenalaisen tuomion 7–22 kohdassa, voidaan tiivistää seuraavasti.
Infront WM AG (‘Infront’), formerly FWC Medien AG which became KirchMedia WM AG, is involved in the acquisition, management and marketing of television broadcasting rights for sporting events.
Infront WM AG (jäljempänä Infront), aiemmin FWC Medien AG, josta tuli KirchMedia WM AG, hankkii, hallinnoi ja myy urheilutapahtumien televisiointioikeuksia.
Typically it purchases such rights from the organiser of the sporting event concerned and resells the rights thus acquired to broadcasters.
Se ostaa yleensä nämä oikeudet kyseessä olevan urheilutapahtuman järjestäjältä ja myy näin hankitut oikeudet edelleen lähetystoiminnan harjoittajille.
On 10 September 1996, its parent company signed a contract with the Fédération internationale de football association (‘FIFA’) for the exclusive television broadcasting rights to the final-stage matches of the 2002 and 2006 FIFA World Cups.
Sen emoyhtiö allekirjoitti 10.9.1996 Fédération internationale de football associationin (Kansainvälinen jalkapalloliitto, jäljempänä FIFA) kanssa sopimuksen, joka koskee vuosien 2002–2006 FIFA:n jalkapallon MM-lopputurnauksen televisiointia koskevien yksinoikeuksien luovutusta.
It acquired, among others, the exclusive television broadcasting rights to those matches in the countries of Europe.
Sille myönnettiin erityisesti yksinoikeus televisioida nämä tapahtumat Euroopan mantereen valtioihin.
Those rights were subsequently assigned to Infront.
Nämä oikeudet luovutettiin myöhemmin Infrontille.
By letters of 25 September 1998 and 5 May 2000, the United Kingdom notified the Commission, in accordance with Article 3a(2) of Directive 89/552, of the measures adopted pursuant to Article 3a(1).
Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan mukaisesti komissiolle 25.9.1998 ja 5.5.2000 päivätyillä kirjeillä tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä.
On 28 July 2000, the Director-General of the Commission’s Directorate-General for Education and Culture sent the United Kingdom the contested decision, stating as follows:
Komission koulutus- ja kulttuuripääosaston pääjohtaja osoitti 28.7.2000 Yhdistyneelle kuningaskunnalle riidanalaisen toimen, jossa hän totesi seuraavaa:
‘By letter dated 5 May 2000, received by the European Commission on 11 May 2000, the [United Kingdom] Permanent Representation to the European Union notified [to] the Commission a set of national measures concerning the television coverage of events of national interest in the United Kingdom. …
”[Yhdistyneen kuningaskunnan] pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 5.5.2000 päivätyllä kirjeellä, jonka komissio vastaanotti 11.5.2000, useista kansallisista toimenpiteistä, jotka koskevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa kansallisesti merkittävänä pidettyjen tapahtumien televisiointia. – –
I have the honour to inform you that pursuant to the examination of the conformity of the measures taken with … [D]irective [89/552] and on the basis of the facts available in relation to the audiovisual landscape in the United Kingdom, the … Commission does not intend to object to the measures notified by your authorities.
Minulla on kunnia ilmoittaa teille, että tutkittuamme sen, ovatko toimenpiteet direktiivin [89/552] mukaisia, ja ottaen huomioon saatavilla olevat Yhdistyneen kuningaskunnan audiovisuaalista alaa koskevat tosiseikat – – komissio ei aio riitauttaa viranomaistenne ilmoittamia toimenpiteitä.
As required by Article 3a(2) of … [D]irective [89/552], the Commission will proceed with the publication of the notified measures in the [Official Journal].’
Komissio julkaisee ilmoitetut toimenpiteet [Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä] direktiivin [89/552] 3 a artiklan 2 kohdan mukaisesti.”
The Commission published those measures in the Official Journal on 18 November 2000.
Komissio julkaisi nämä toimenpiteet Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 18.11.2000.
They include Sections 98 and 101 of the Broadcasting Act and the list of events of major importance for society designated by the United Kingdom (‘the designated events’).
Niihin kuuluvat televisio- ja radiotoimintalain IV osan 98 ja 101 § ja luettelo tapahtumista, joilla Yhdistynyt kuningaskunta katsoo olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä (jäljempänä merkittävänä pidetyt tapahtumat).
Among those events are the FIFA World Cup Finals.
Näihin tapahtumiin kuuluivat FIFA:n jalkapalloilun MM-lopputurnaus.
During the verification procedure of those measures by the Commission, Infront sent it two letters in which it claimed that the list of designated events could not be approved because of its incompatibility with both Article 3a of Directive 89/552 and other provisions of Community law.
Komission mainittujen toimenpiteiden osalta toteuttaman varmistamismenettelyn aikana Infront lähetti komissiolle kaksi kirjettä, joissa se esitti, että merkittävänä pidettyjen tapahtumien luetteloa ei voida hyväksyä, koska se ei ole direktiivin 89/552 3 a artiklan eikä muidenkaan yhteisön oikeuden säännösten mukainen.
Subsequently, by letter of 7 December 2000, Infront asked the Commission to confirm that it had completed the verification process under Article 3a(2) of Directive 89/552 in connection with the list of designated events and to inform Infront of the outcome of the process, including any relevant Commission measures.
Sitten Infront pyysi 7.12.2000 päivätyllä kirjeellä komissiota vahvistamaan, että se oli päättänyt direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan mukaisen varmistamismenettelyn merkittävänä pidettyjen tapahtumien luettelon osalta, ja ilmoittamaan sille tämän menettelyn lopputuloksesta, myös mahdollisista komission tässä yhteydessä toteuttamista toimenpiteistä.
The Commission replied to Infront that the procedure had been completed and that the list of designated events had been accepted as compatible with that directive.
Komissio vastasi Infrontille, että menettely oli päättynyt ja että merkittävänä pidettyjen tapahtumien luettelon katsottiin olevan direktiivin mukainen.
Consequently, Infront brought an action before the Court of First Instance for the annulment of the contested decision.
Näin ollen Infront nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jolla se vaati riidanalaisen toimen kumoamista.
The Commission raised a plea of inadmissibility.
Komissio esitti oikeudenkäyntiväitteen.
It contended that it had not adopted the contested decision pursuant to Article 3a(2) of Directive 89/552 and that the contested decision was not of direct or individual concern to Infront.
Se väitti, ettei se ollut toteuttanut riidanalaista toimea direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan nojalla ja ettei riidanalainen toimi koskenut Infrontia suoraan eikä erikseen.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance rejected the plea of inadmissibility and declared the action admissible.
Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi oikeudenkäyntiväitteen ja otti kanteen tutkittavaksi.
It found, first, that the contested decision closed the procedure under Article 3a(2) of Directive 89/552, by virtue of which the Commission is required to verify the compatibility with Community law of national measures adopted pursuant to Article 3a(1).
Se katsoi ensiksi, että riidanalaisella toimella päätettiin direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan mukainen menettely, jonka mukaisesti komission on tutkittava tämän artiklan 1 kohdan nojalla toteutettujen kansallisten toimenpiteiden yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa.
The publication in the Official Journal of those measures approved by the Commission informed the other Member States of their existence and, therefore, enabled them to comply with their obligations under Article 3a(3) of that directive as part of the mechanism for mutual recognition of those measures instituted by the latter provision.
Näiden komission hyväksymien toimenpiteiden Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tapahtuvan julkaisemisen avulla muut jäsenvaltiot voivat saada ne tietoonsa ja näin ollen kyetä noudattamaan niille tämän direktiivin 3 a artiklan 3 kohdassa asetettuja velvoitteita tällä säännöksellä luodun, näiden toimenpiteiden vastavuoroista tunnustamista koskevan menettelyn yhteydessä.
The contested letter therefore produced, in the Court of First Instance’s view, legal effects for the Member States, in so far as it envisaged the publication in the Official Journal of the national measures in question, since the effect of that publication is to trigger the mechanism for mutual recognition laid down by Article 3a(3) of Directive 89/552.
Riidanalaisella toimella on siis ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan jäsenvaltioihin kohdistuvia oikeusvaikutuksia, koska siinä ilmoitetaan kyseisten kansallisten toimenpiteiden julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, sillä tämä julkaiseminen käynnistää direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdassa tarkoitetun vastavuoroista tunnustamista koskevan menettelyn.
It is thus a decision within the meaning of Article 249 EC, although Article 3 of Directive 89/552 does not expressly refer to the adoption by the Commission of a ‘decision’.
Se on näin ollen EY 249 artiklassa tarkoitettu päätös, vaikka mainitun direktiivin 3 a artiklassa ei viitata nimenomaisesti siihen, että komissio tekee ”päätöksen”.
Secondly, the Court of First Instance considered whether that decision is of direct concern to Infront.
Toiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki, koskiko tämä toimi Infrontia suoraan.
The Court of First Instance held, first of all, that where Infront assigns its television broadcasting rights to a broadcaster established in the United Kingdom for the purposes of television broadcasting in that Member State, the measures adopted by the United Kingdom authorities exist in law independently of the contested decision.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi aluksi, että kun Infront luovutti televisiointioikeudet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle lähetystoiminnan harjoittajalle, jotta tämä televisioi nämä ottelut tässä jäsenvaltiossa, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten toteuttamat toimenpiteet ovat oikeudellisesti
In so far as the measures notified are applicable to broadcasters established in the United Kingdom under the national law on broadcasting in force in that Member State and not by virtue of the contested decision, Infront is not directly concerned.
Siltä osin kuin ilmoitettuja toimenpiteitä voidaan soveltaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneisiin lähetystoiminnan harjoittajiin tässä jäsenvaltiossa voimassa olevan televisio- ja radiotoimintalain nojalla eikä riidanalaisen toimen nojalla, riidanalainen toimi ei koske Infrontia suoraan.
On the other hand, only the contested decision finding that the measures notified by the United Kingdom are compatible with Community law and providing for the subsequent publication of those measures in the Official Journal enables the mechanism of mutual recognition under Article 3a(3) of Directive 89/552 to operate effectively.
Sitä vastoin ainoastaan riidanalainen toimi, jossa todetaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittamat toimenpiteet ovat yhteisön oikeuden mukaisia, ja ilmoitetaan näiden toimenpiteiden julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, tekee direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdalla käyttöön otetusta vastavuoroista tunnustamista koskevasta menettelystä tehokkaan.
It follows that, in that situation, the contested decision validates those measures for the sole purposes of their recognition by the other Member States.
Tästä seuraa, että mainitussa tapauksessa riidanalainen toimi pätevöittää mainitut toimenpiteet ainoastaan siinä tarkoituksessa, että muut jäsenvaltiot voivat tunnustaa ne vastavuoroisesti.
Furthermore, the Court of First Instance decided that since such mutual recognition of the national measures adopted pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 is subject to their approval by the Commission and their subsequent publication in the Official Journal, the contested decision does not leave the Member States any discretion, once that publication has occurred, as to the performance of their obligations.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, että koska tämän direktiivin 89/552 3 a artiklan 1 kohdan mukaisesti toteutettujen kansallisten toimenpiteiden vastavuoroisen tunnustamisen edellytyksenä on se, että komissio hyväksyy ne ja että ne julkaistaan tämän jälkeen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, riidanalaisella toimella ei jätetä jäsenvaltioille tämän julkaisemisen jälkeen lainkaan harkintavaltaa velvoitteidensa noudattamisessa.
Although the detailed rules for the control which the national authorities are required to exercise under the mechanism of mutual recognition established by Article 3a(3) of Directive 89/552 are determined by each Member State in the framework of its legislation implementing that provision, those authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for broadcasting the events designated in the national measures approved and published in the Official Journal by the Commission.
Vaikka kukin jäsenvaltio määrittää sitä valvontaa, jota kansallisten viranomaisten on harjoitettava direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdalla käyttöön otetun vastavuoroista tunnustamista koskevan menettelyn yhteydessä, koskevat yksityiskohtaiset säännöt lainsäädännössään, jolla tämä säännös saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä, on nimittäin totta, että näiden viranomaisten on taattava se, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat noudattavat jäsenvaltion komission hyväksymissä ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaisemissa toimenpiteissä määrittämiä, kansallisissa toimenpiteissä merkittävinä pidettyjen tapahtumien lähettämistä koskevia edellytyksiä.
The Court of First Instance concluded, therefore, that Infront is directly concerned by the contested decision in so far as it enables the implementation of the mechanism of mutual recognition by the other Member States of the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että riidanalainen toimi koskee Infrontia suoraan, koska se mahdollistaa sen menettelyn toteuttamisen, jonka mukaan muut jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroisesti Yhdistyneen kuningaskunnan direktiivin 89/552 3 a artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamat toimenpiteet.
Thirdly, the Court of First Instance held that Infront is, likewise, individually concerned by the contested decision.
Kolmanneksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, että mainittu toimi koskee vastaavasti Infrontia erikseen.
That decision concerns Infront by reason of a characteristic peculiar to it, namely its capacity as the exclusive holder of the television broadcasting rights for one of the designated events.
Toimi koskee sitä tietyn sille tunnusomaisen erityispiirteen vuoksi, eli sen vuoksi, että sen hallussa oli erään merkittävänä pidetyn tapahtuman televisiointia koskeva yksinoikeus.
Although Infront, in its capacity as broker of the relevant television broadcasting rights is not expressly covered by the national measures approved and published in the Official Journal by the Commission, they impede its ability freely to dispose of its rights by restricting their transfer exclusively to a broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which wishes to broadcast that event in the latter State.
On näet niin, että vaikka komission hyväksymät ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaisemat kansalliset toimenpiteet eivät koske nimenomaisesti Infrontia kyseessä olevien televisiointioikeuksien välittäjänä, on kuitenkin totta, että näillä säännöksillä rajoitetaan sen mahdollisuutta määrätä vapaasti oikeuksistaan, kun niissä asetetaan edellytyksiä sille, että ne luovutetaan yksinoikeudella muuhun jäsenvaltioon kuin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneelle lähetystoiminnan harjoittajalle, joka haluaa lähettää kyseisen tapahtuman viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa.
Moreover, although the legal validity of the contracts concluded with FIFA is not affected by the contested decision, it is of importance that Infront acquired exclusively the television broadcasting rights in question before the entry into force of Article 3a of Directive 89/552 and, a fortiori, before the adoption of the contested decision.
Lisäksi vaikka riidanalainen toimi ei vaikuta Infrontin FIFA:n kanssa tekemien sopimusten oikeudelliseen pätevyyteen, on merkittävää, että Infront on hankkinut kyseiset televisiointioikeudet yksinoikeudella ennen direktiivin 89/552 3 a artiklan voimaantuloa ja sitä suuremmalla syyllä ennen mainitun toimen toteuttamista.
On the substance, the Court of First Instance annulled the contested decision, on the ground that, being a decision within the meaning of Article 249 EC, it was vitiated by lack of powers.
Pääasian osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi riidanalaisen toimen sillä perusteella, että koska se oli EY 249 artiklassa tarkoitettu päätös, sitä rasitti toimivallan puuttuminen.
The College of Commissioners had not been consulted and the Director-General who signed the contested decision had received no specific power from the College.
Komission jäsenten kollegio ei näet ollut käsitellyt asiaa, eikä riidanalaisen toimen allekirjoittanut pääjohtaja ollut saanut kollegiolta nimenomaista valtuutusta.
— set aside the judgment under appeal;
– kumoaa riidanalaisen tuomion
— give final judgment by declaring that the application before the Court of First Instance was inadmissible, and
– ratkaisee asian lopullisesti ja toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne oli jätettävä tutkimatta ja
— order Infront to pay the Commission’s costs at first instance and on appeal.
– velvoittaa Infrontin korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä muutoksenhaussa.
Infront contends that the Court should:
Infront vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— dismiss the appeal, or
– hylkää valituksen tai
— refer the case back to the Court of First Instance for judgment in accordance with the judgment of the Court of Justice as to law; and
– palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista tuomiota varten ja
— order the Commission to pay its own and Infront’s costs relating to the proceedings before this Court and the Court of First Instance.
– velvoittaa komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä Infrontin oikeudenkäyntikuluista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.
The fourth paragraph of Article 230 EC provides that any natural or legal person may institute proceedings against a decision which, although in the form of a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen.
In support of its appeal, the Commission pleads two grounds of appeal alleging misapplication of the two latter requirements.
Valituksensa tueksi komissio vetoaa kahteen valitusperusteeseen, jotka koskevat näiden kahden jälkimmäisen edellytyksen huomioimatta jättämistä.
Prior to examining those grounds of appeal, it is necessary to define the scope and effect of Article 3a of Directive 89/552 and of the contested decision.
Ennen näiden valitusperusteiden tutkimista on täsmennettävä direktiivin 89/552 3 a artiklan ja riidanalaisen toimen vaikutukset ja ulottuvuus.
Under Article 3a(1) of Directive 89/552, each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following them via live coverage or deferred coverage on free television.
Tämän direktiivin 3 a artiklan 1 kohdan mukaan jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa yhteisön lainsäädännön mukaisesti toimenpiteitä varmistaakseen, että sen lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat eivät lähetä yksinoikeudella tapahtumia, joilla kyseinen jäsenvaltio katsoo olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä, siten, että estetään merkittävää osaa yleisöstä seuraamasta näitä tapahtumia suorana tai nauhoitettuna lähetyksenä maksuttoman television kautta.
To that end, the Member State concerned is to draw up a list of such events.
Tätä varten jäsenvaltion on laadittava luettelo sellaisista tapahtumista.
Article 3a(2) of Directive 89/552 requires the Commission to verify that those measures are compatible with Community law and to publish them in the Official Journal.
Mainitun direktiivin 3 a artiklan 2 kohdalla asetetaan komissiolle velvollisuus varmistaa, että toimenpiteet ovat yhteisön oikeuden mukaisia, ja julkaista ne Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Article 3a(3) puts in place a mutual recognition mechanism by which the other Member States must ensure that broadcasters under their jurisdiction do not circumvent measures adopted pursuant to Article 3a(1) by another Member State, approved by the Commission and published in the Official Journal.
Mainitun artiklan 3 kohdassa otetaan käyttöön vastavuoroista tunnustamista koskeva menettely, jonka mukaisesti jäsenvaltioiden on valvottava, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat eivät kierrä toisen jäsenvaltion saman artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamia toimenpiteitä, jotka komissio on hyväksynyt ja julkaissut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
That is also stated in the 19th recital in the preamble to Directive 97/36, from the terms of which it is evident that Article 3a of Directive 89/552 is intended to prevent the possibility of circumvention of national measures protecting a legitimate general interest.
Näin todetaan myös direktiivin 97/36 johdanto-osan 19 perustelukappaleessa, jonka mukaan direktiivin 89/552 3 a artiklalla pyritään oikeutettua yleistä etua suojaavien kansallisten toimenpiteiden mahdollisen kiertämisen estämiseen.
Pursuant to that legislation, the Commission informed the United Kingdom, by the contested decision, of the approval of the measures it had adopted and of their subsequent publication in the Official Journal.
Tämän säännöstön mukaisesti komissio ilmoitti riidanalaisella toimella Yhdistyneelle kuningaskunnalle, että se on hyväksynyt tämän sille ilmoittamat toimenpiteet ja että nämä toimenpiteet julkaistaisiin seuraavaksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
As the Court of First Instance held, that decision thus closed the verification procedure which the Commission was required to carry out under Article 3a(2) of Directive 89/552.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, tällä toimenpiteellä päätettiin siten varmistamismenettely, jota komissio oli velvollinen soveltamaan direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan nojalla.
The publication in the Official Journal of those measures informed the other Member States of their existence and enabled them to comply with their obligations under Article 3a(3) of Directive 89/552.
Näiden toimenpiteiden Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tapahtuvan julkaisemisen avulla muut jäsenvaltiot voivat saada ne tietoonsa ja näin ollen kyetä noudattamaan niille saman direktiivin 3 a artiklan 3 kohdassa asetettuja velvoitteita.