natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance therefore erred in the contested judgment in not holding of its own motion that since proposal No 777/94 had not been notified until after the expiry of the period laid down in Article 6 of the Fifth Code the Commission could in no way authorise the corresponding aid.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa jättänyt virheellisesti toteamatta viran puolesta, että koska suunnitelma nro 777/94 oli ilmoitettu vasta viidennen säännöstön 6 artiklassa asetetun määräajan jälkeen, komissio ei voinut mitenkään hyväksyä suunnitelman mukaista tukea.
The Commission requests the Court to declare the appeal manifestly inadmissible, in that it consists principally of a repetition of the pleas raised before the Court of First Instance.
EHTY:n ja EY:n tuomioistuimen perussääntöjen 51 artiklassa ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan
The Commission was required to adopt a negative decision in respect of proposal No 777/94, since it had not been notified to it within the prescribed period.
Komissiolla oli velvollisuus tehdä kielteinen päätös suunnitelmasta nro 777/94, koska sitä ei ollut ilmoitettu asetetussa määräajassa.
The action brought against Decision 96/544 before the Court of First Instance therefore had to be dismissed irrespective of the pleas in law put forward in support of that action.
Päätöksestä 96/544/EHTY ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne oli siten hylättävä sen tueksi esitetyistä kanneperusteista riippumatta.
Orders the Federal Republic of Germany to bear its own costs.'
SahgitterAG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 30 March 2000.
Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
He had argued mainly that the Court should rely on the Commission's failure to respect the preclusive notification time-limit in Article 6(1) of the fifth Code.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 30 päivänä maaliskuuta 2000.
He therefore proposed that the Court should
13 päivänä heinäkuuta 2000
'— annul the judgment of 31 March 1998 in Case T-129/96 Preussag Stahl ν Commission; annul Commission Decision No 96/544/ECSC of 29 May 1996; order the appellant and the Commission to bear their own costs; and order the German Government to bear its own costs.'
Ennakkoratkaisu Brysselin yleissopimus — Henkilöllinen soveltamisala — Kantaja, jonka kotipaikka ei ole sopimusvaltiossa — Asiallinen soveltamisala — Toimivaltamääräykset vakuutusta koskevissa asioissa — Jälleenvakuutussopimusta koskeva oikeusriita (kuudes jaosto) vakuutusyhtiö, jonka kotipaikka on Vancouver (Kanada), vaatii Group Josi Reinsurance Company SA:lta (jäljempänä Group Josi), Belgian oikeuden mukaan perustetulta jälleenvakuutusyhtiöltä, jonka kotipaikka on Bryssel (Belgia), tiettyä rahasummaa sellaisen jälleenvakuutussopimuksen nojalla, jossa Group Josi oli sopijapuoli.
Preliminary ruling (Brussels Convention — Personal scope — Plaintiff domiciled in a non-Contracting State -Material scope — Rules of jurisdiction in matters relating to insurance — Dispute concerning a reinsurance contract) (Sixth Chamber)
Pääasian asiakirjoista ilmenee, että UGIC antoi vakuutusvälittäjälleen Euromepalle, joka on Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhtiö ja jonka kotipaikka on Ranskassa, toimeksiannon
By judgment of 5 November 1998, the Cour
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa Universal General Insurance Company (jäljempänä UGIC), Kanadan oikeuden mukaan perustettu ja nyttemmin selvitystilassa oleva
Group Josi owed CAD 54 679.34 in respect of its share in the reinsurance transaction.
sellaisen jälleenvakuutussopimuksen tekemiseksi, joka tulisi voimaan 1.4.1990 ja joka koskisi tiettyä asuntovakuutuskantaa Kanadassa.
By letter of 5 March 1991, Group Josi refused to pay that amount, essentially on the ground that it had been induced to enter into the reinsurance contract by the provision of information which subsequently turned out to be false.
yleissopimukseen perustuvaa oikeudenkäyntiväitettä siitä, että tuomioistuin ei ole toimivaltainen, ei voida Group Josin tapauksessa hyväksyä. Asiakysymyksessä tuomioistuin tuomitsi Group Josin maksamaan UGIC:n vaatiman määrän laillisine korkoineen 6.7.1994 lukien.
d'Appel (Court of Appeal), Versailles, referred to the Court for a preliminary ruling under the Protocol of 3 June 1971 on the interpretation by the Court of Justice of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters two questions on the interpretation of the provisions of Title II ofthat convention (hereinafter 'the Convention').
Euromepa tarjosi 27.3.1990 lähettämällään telekopiolla Group Josille osallistumista tähän jälleenvakuutussopimukseen todeten, että "pääjälleenvakuuttajat ovat Union Ruck 24 prosentilla ja Agrippina Ruck 20 prosentilla".
In those circumstances, on 6 July 1994, UGIC brought proceedings against Group Josi before the Tribunal de Commerce (Commercial Court), Nanterre, France.
Group Josi valitti tästä tuomiosta Cour d'appel de Versailles'hin.
Group Josi argued that that court lacked jurisdiction since the Tribunal de Commerce, Brussels, within whose territorial jurisdiction it has its registered office, had jurisdiction, and it relied, first, on the Convention and, second, in the event of the general law being found to apply, on Article 1247 of the French Code Civil (Civil Code).
Koska Cour d'appel de Versailles katsoi, että asian ratkaiseminen edellytti yleissopimuksen tulkintaa, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisön tuomioistuimelle kaksi ennakkoratkaisukysymystä.
The main proceedings
Ensimmäinen kysymys
It is apparent from the documents in the case in the main proceedings that UGIC instructed its broker, Euromepa, a company incorporated under French law, having its registered office in France, to procure a reinsurance contract with effect from 1 April 1990 in relation to a portfolio of comprehensive home-occupiers' insurance polices based in Canada.
Union Ruck ilmoitti 28.3.1990 Euromepalle, ettei se aikonut jatkaa osallisuuttaan sopimuksessa 31.3.1990 jälkeen ja Agrippina Ruck ilmoitti tälle 30.3.1990 päivätyllä kirjeellä, että se pienentäisi osuuttaan 10 prosenttiin 1.6.1990 alkaen. Näiden toimenpiteiden syynä oli se, että näiden yhtiöiden emoyhtiöt, jotka jo toimivat Amerikassa, olivat edellyttäneet tiettyjä muutoksia yhtiöiden menettelyperiaatteisiin.
By judgment of 27 July 1995, the Tribunal de Commerce, Nanterre, held that it had jurisdiction on the ground that UGIC is a company incorporated under Canadian law without a place of business in the Community and that the objection of lack of jurisdiction raised on the basis of the Convention cannot be applied to it.
Kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee pääasiassa sitä, sovelletaanko yleissopimuksessa määrättyjä toimivaltasääntöjä silloin, kun vastaajan kotipaikka on sopimusvaltion alueella, vaikka kantajan kotipaikka olisi kolmannessa valtiossa.
Group Josi subsequently appealed against that judgment before the Cour d'Appel, Versailles.
Euromepa esitti 25.2.1991 Group Josille ensiksi alustavan laskelman saatavasta ja sitten lopullisen laskelman, jonka mukaan Josin oli maksettava sen osuuden perusteella, joka sillä oli jälleenvakuutusjärjestelyssä, 54 679,34 Kanadan dollaria.
By fax dated 27 March 1990, Euromepa offered Group Josi a share in that reinsurance contract, stating that 'the main reinsurers are Union Ruck with 24% and Agrippina Ruck with 20%'.
Group Josi ilmoitti 5.3.1991 päivätyssä kirjeessään kieltäytyvänsä maksamasta tätä summaa pääasiassa sen vuoksi, että se oli osallistunut jälleenvakuutukseen sellaisten tietojen perusteella, jotka olivat sittemmin osoittautuneet vääriksi.
By fax of 6 April 1990, Group Josi agreed to acquire a 7.5% share.
Tässä tilanteessa UGIC haastoi Group Josin 6.7.1994 Tribunal de commerce de Nanterreen (Ranska).
Taking the view that, in those circumstances, the resolution of the dispute required an interpretation of the Convention, the Cour d'Appel, Versailles, decided to stay proceedings and to refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
Tässä tuomioistuimessa Group Josi väitti, että se ei ollut toimivaltainen, vaan että toimivaltaisena tuomioistuimena oli pidettävä Tribunal de commerce de Bruxellesia eli Group Josin kotipaikan tuomioistuinta ja se vetosi tältä osin yleissopimukseen ja, sikäli kuin Ranskan oikeus katsottaisiin sovellettavaksi lainsäädännöksi, Ranskan code civilin (siviililakikirja) 1247 pykälään.
On 28 March 1990, Union Ruck had told Euromepa that it did not intend to retain its share after 31 May 1990 and, by letter of 30 March 1990, Agrippina Ruck had informed the same broker that it would reduce its share to 10% with effect from 1 June 1990, the reason for those withdrawals being changes in economic policy imposed by the American-based parent companies of those insurance undertakings.
Tribunal de commerce de Nanterre totesi 27.7.1995 antamassaan tuomiossa, että se on toimivaltainen tuomioistuin, koska UGIC on Kanadan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jolla ei ole toimipaikkaa yhteisön alueella, ja että
On 25 February 1991, Euromepa sent Group Josi first a statement of account showing a debit balance and then a final calculation showing that
On todettava, että yleissopimuksen II osaston määräyksissä annetaan tuomioistuimen toimivaltaa määritettäessä ainoastaan täysin poikkeuksellisissa tilanteissa ratkaiseva merkitys sille, että kantajalla on kotipaikka sopimusvaltiossa.
By its first question, the national court essentially seeks to ascertain whether the rules of jurisdiction laid down by the Convention apply where the defendant has its domicile or seat in a Contracting State, even if the plaintiff is domiciled in a non-member country.
Tällaisesta tilanteesta on näet kysymys vain silloin, kun kantaja käyttää yleissopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa, 8 artiklan 1 kappaleen 2 kohdassa ja 14 artiklan 1 kappaleessa annettua valinnan mahdollisuuttaan, ja silloin, kun kysymys on yleissopimuksen 17 artiklan nojalla tehdystä tuomioistuimen oikeuspaikkasopimuksesta, ainoastaan tilanteessa, jossa vastaajan kotipaikka ei ole sopimusvaltiossa.
In order to answer that question, it is important to state at the outset that the system of common rules on conferment of jurisdiction established in Title II of the Convention is based on the general rule, set out in the first paragraph of Article 2, that persons domiciled in a Contracting State are to be sued in the courts of that State, irrespective of the nationality of the parties.
Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sellaisia toimivaltamääräyksiä, jotka poikkeavat yleissopimuksen 2 artiklan 1 kappaleessa ilmaistusta yleisestä periaatteesta, jonka mukaan sen sopimusvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia, jonka alueella vastaajalla on kotipaikka, ei voida tulkita laajentavasti koskemaan muita kuin yleissopimuksessa nimenomaisesti tarkoitettuja tilanteita.
The Convention enshrines, on the other hand, the fundamental principle that the courts of the Contracting State in which the defendant is domiciled or established are to have jurisdiction.
Lisäksi yleissopimuksen 8 artiklan 1 kappaleen 3 kohdassa on nimenomainen viittaus rinnakkaisvakuutukseen.
It follows that, as a general rule, the place where the plaintiff is domiciled is not relevant for the purpose of applying the rules of jurisdiction laid down by the Convention, since that application is, in principle, dependent solely on the criterion of the defendant's domicile being in a Contracting State.
Yleissopimusta ei pidä tulkita siten, että muissa kuin nimenomaisesti määrätyissä tapauksissa siinä tunnustettaisiin kantajan kotipaikan tuomioistuinten toimivalta ja näin ollen sallittaisiin se, että kantaja voi valitsemalla kriteeriksi oman kotipaikkansa päättää, mikä on toimivaltainen tuomioistuin.
The Court finds that it is only in quite exceptional cases that Title II of the Convention accords decisive importance, for the purpose of conferring jurisdiction, to the plaintiff s domicile being in a Contracting State. That is the case only if the plaintiff exercises the option open to him under Article 5(2), point 2 of the first paragraph of Article 8 and the first paragraph of Article 14 of the Convention, and also in matters relating to prorogation of jurisdiction under Article 17 of the Convention, solely where the defendant's domicile is not situated in a Contracting State.
Sopimuskumppaniaan taloudellisesti heikommassa asemassa ja oikeudellisesti kokemattomampana pidettävän sopijapuolen suojaamisen tavoite, jonka vuoksi nämä määräykset on annettu, merkitsee kuitenkin sitä, että tässä tarkoituksessa annettuja yleissopimuksen erityisiä toimivaltaa koskevia määräyksiä ei tule ulottaa koskemaan henkilöitä, joiden osalta tämä suoja ei ole tarpeen.
None of those specific cases is applicable in the case in the main proceedings.
Siltä osin kuin 4 artiklassa määrätään, että yleissopimuksen toimivaltamääräyksiä ei sovelleta, jos vastaajan kotipaikka ei ole sopimusvaltion alueella, siinä vahvistetaan yleissopimuksen 2 artiklan 1 kappaleessa esitetty perusperiaate.
The rules of jurisdiction in matters relating to insurance, laid down in Section 3 of Title II of the Convention, apply expressly to certain specific types of insurance contracts, such as compulsory insurance, liability insurance, insurance of immovable property and marine and aviation insurance.
Kuten yleissopimuksen 2 artiklan 2 kappaleen ja 4 artiklan 2 kappaleen sanamuodosta ilmenee, tämä järjestelmä ei perustu myöskään asianosaisten kansallisuuteen liittyvään arviointiperusteeseen.
Furthermore, it is settled caselaw that the rules of jurisdiction which derogate from the general principle, set out in the first paragraph of Article 2 of the Convention, that the courts of the Contracting State in which the defendant is domiciled or established are to have jurisdiction, cannot give rise to an interpretation going beyond the cases expressly envisaged by the Convention.
Kuten edellä jo on todettu, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yleissopimuksen 2 artiklan 1 kappaleessa ilmaistusta pääperiaatteesta, jonka mukaan sen sopimusvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia, jonka alueella vastaajalla on kotipaikka, poikkeavia toimivaltasääntöjä ei voida tulkita laajentavasti koskemaan muita kuin yleissopimuksessa tarkoitettuja tilanteita.
The role of protecting the party deemed to be economically weaker and less experienced in legal matters than the other party to the contract which is fulfilled by those provisions implies that the application of the rules of special jurisdiction laid down to that end by the Convention should not be extended to persons for whom that protection is not justified.
Yleissopimuksessa sen sijaan vahvistetaan perusperiaate, jonka mukaan sen sopimusvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia, jossa vastaajalla on kotipaikka tai jonne vastaaja on sijoittautunut.
The Convention must not be interpreted as meaning that, otherwise than in the cases expressly provided for, it recognises the jurisdiction of the courts of the plaintiffs domicile and therefore enables a plaintiff to determine the court with jurisdiction by his choice of domicile.
Yleissopimuksen laatijat ovat nimittäin ilmaisseet vastahakoisuutensa sitä kohtaan, että kantajan kotipaikan tuomioistuimilla olisi toimivalta muissa kuin nimenomaisesti määrätyissä tapauksissa.
As has already been noted above, it is settled caselaw that the rules of jurisdiction which derogate from the general principle, laid down in the first paragraph of Article 2 of the Convention, that the courts of the Contracting State in which the defendant is domiciled are to have jurisdiction, cannot give rise to an interpretation going beyond the cases envisaged by the Convention.
Niinpä ei voida katsoa, että yleissopimuksen II osaston 3 jaksoa sovellettaisiin jälleenvakuutetun ja jälleenvakuuttajan välisiin jälleenvakuutussopimukseen perustuviin suhteisiin.
In so far as Article 4 of the Convention provides that the rules of jurisdiction laid down by the Convention are not applicable where the defendant is not domiciled in a Contracting State, it constitutes a confirmation of the fundamental principle set out in the first paragraph of Article 2 of the Convention.
Tästä seuraa, että pääsäännön mukaan kantajan kotipaikan sijainnilla ei ole merkitystä yleissopimuksen toimivaltamääräysten soveltamisen kannalta, koska näiden määräysten soveltaminen riippuu lähtökohtaisesti ainoastaan vastaajan kotipaikkaa sopimusvaltiossa koskevasta arviointiperusteesta.
As is clear from the wording of the second paragraph of Article 2 and the second paragraph
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Tuie II of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic and by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic, is in principle applicable where the defendant has its domicile or seat in a Contracting State, even if the plaintiff is domiciled in a non-member country.
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irianninyhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yteissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, ja Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella sekä Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella, II osaston määräyksiä sovelletaan lähtökohtaisesti silloin, kun vastaajalla on kotipaikka sopimusvaltiossa, vaikka kantajan kotipaikka olisi kolmannessa valtiossa.
It would be otherwise only in exceptional cases where an express provision of that convention provides that the application of the rule of jurisdiction which it sets out is dependent on the plaintiff's domicile being in a Contracting State.
Toisin on vain niissä poikkeustapauksissa, joissa yleissopimuksen nimenomaisessa määräyksessä määrätään, että siinä ilmaistun toimivaltasäännön soveltaminen riippuu siitä, että kantajan kotipaikka on jossakin sopimusvaltiossa.
The rules of special jurisdiction in matters relating to insurance set out in Articles 7 to 12a of that convention do not cover disputes between a reinsurer and a reinsured in connection with a reinsurance contract.'
Yleissopimuksen 7 12 a artiklaan sisältyvät vakuutusasioissa sovellettavat erityistä toimivaltaa koskevat määräykset eivät koske jälleenvakuuttajan ja jälleenvakuutetun välistä, jäüeenvakuutussopimuksesta johtuvaa oikeusriitaa.
Advocate General N. Fennellv delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 9 March 2000.
Julkisasiamies N. Fennelly on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 9 päivänä maaliskuuta 2000.
He recommended that the Court answer the questions as follows:
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Case C-423/98 Alfredo Albore Freedom of movement for persons
Asia C-423/98 Alfredo Albore Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Preliminary ruling (Freedom of establishment — Free movement of capital -Articles 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and 73b of the EC Treaty (now Article 56 EC) Authorisation procedure for the purchase of immovable property Areas of military importance — Discrimination on grounds of nationality) (Sixth Chamber)
Tämä kysymys on esitetty käsiteltäessä notaari Alboren tekemää valitusta Tribunale civile e penale di Napolin päätöksestä, jolla oli hylätty hänen nostamansa kanne Napolin kiinteistörekisterin hoitajan päätöksestä kieltäytyä kirjaamasta kahden kiinteistön myyntiä Saksan kansalaisille sen perusteella, etteivät nämä olleet hakeneet prefektin lupaa, jota Italian lain mukaan edellytetään kiinteistöjen sijaitessa sotilaallisesti tärkeiksi julistetuissa valtion alueen osissa.
The Corte d'Appello, having observed that it was inappropriate to apply domestic provisions that were contrary to Community law, stated that the national legislation at issue, appeared to be contrary to the provisions of the EC Treaty.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään yhteisöjen tuomioistuimelta pääasiallisesti sitä, ovatko perustamissopimuksen määräykset kaiken kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämisestä, sijoittautumisvapaudesta ja pääomien vapaasta liikkuvuudesta esteenä jäsenvaltion sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa tämän jäsenvaltion kansalaiset ja vain heidät vapautetaan velvollisuudesta hakea hallintolupaa kaikkiin sotilaallisesti tärkeäksi julistetussa valtion alueen osassa sijaitsevien kiinteistöjen hankintoihin.
By order of 29 October 1998, the Corte d'Appello di Napoli (Court of Appeal, Naples) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 6, 52 and 56 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 12 EC, 43 EC and 46 EC) and Article 67 of the EC Treaty (repealed by the Treaty of Amsterdam).
Koska lain nro 898/76 18 §:ssä vapautetaan ainoastaan Italian kansalaiset velvollisuudesta hankkia lupa valtion alueen tietyissä osissa sijaitsevan kiinteistön hankkimiseen, siinä luodaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisia syrjivä rajoitus pääomien liikkuvuudelle jäsenvaltioiden välillä.
In view of the differences of opinion between the various judicial authorities in Italy with jurisdiction in that sphere, the Corte d'Appello considered it necessary to seek a preliminary ruling from the Court of Justice.
Kaksi Saksan kansalaista, Uwe Rudolf Heller ja Rolf Adolf Kraas, jotka eivät hakeneet prefektin lupaa, ostivat 14.1.1998 kaksi Barano d'Ischiassa, sotilaallisesti tärkeäksi julistetussa Italian valtion alueen osassa sijaitsevaa kiinteistöä.
That question was raised in an appeal brought by Mr Albore, a notary, against a decision of the Tribunale Civile e Penale di Napoli (Civil and Criminal District Court, Naples) dismissing his action against the refusal by the Naples Registrar of Property to register the sale of two immovable properties to German nationals on the ground that they had not applied for the prefectural authorisation prescribed by Italian law where property is situated in areas of the territory designated as being of military importance.
Notaari Albore, jonka myötävaikutuksella oikeustoimi oli tehty, valitti tästä kieltäytymisestä Tribunale civile e penale di Napoliin ja vaati, ettei yhteisön jäsenvaltion kansalaisille tapahtuneeseen riidanalaiseen myyntiin sovelleta kansallista lainsäädäntöä, jossa prefektuurin lupamenettelyä edellytetään vain ulkomaalaisilta.
The national court seeks essentially to ascertain whether the provisions of the Treaty concerning prohibition of discrimination on grounds on nationality, freedom of establishment and free movement of capital preclude national legislation of a Member State which releases the nationals of that Member State, and only them, from the obligation to seek an administrative authorisation for any purchase of real property in an area of the country designated as being of military importance.
Yleisen turvallisuuden vaatimukset voivat oikeuttaa poikkeamaan perustamissopimuksen määräyksistä, kuten pääomien vapaata liikkuvuutta koskevasta määräyksestä, vain suhteellisuusperiaatetta noudattaen eli sen rajoissa, mikä on tarkoituksenmukaista ja tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.