natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the Commission points out, it can happen that, in their reply to the statement of objections, the notifying parties will supplement or clarify their ‘case’ regarding the functioning of the market or markets in question in the light of that statement, so that new elements may be added or facts previously examined by the Commission may be put in an entirely different light.
Kuten komissio on korostanut, ilmoituksen tehneet osapuolet voivat väitetiedoksiantoon antamallaan vastauksella täydentää tai selventää väitetiedoksiannon valossa ”kantaansa” relevanttien markkinoiden toimintaan, joten uusia seikkoja voidaan lisätä tai komission jo tutkimat seikat saattavat joutua täysin uuteen valoon.
In those circumstances, even if the lack of justification for certain of the individual findings of fact provisionally made by the Commission in the statement of objections is not established, the Commission’s evaluation of those findings in that new context may be radically different.
Vaikka komission väitetiedoksiannossa esittämien tiettyjen yksittäisten toteamusten perusteettomuutta ei olekaan osoitettu, komission arviointi näistä toteamuksista voi olla tällaisessa tilanteessa muuttuneessa asiayhteydessä täysin erilainen.
In the judgment under appeal, it appears that the Court of First Instance, by focusing on the discrepancies between the contested decision, which was the subject of the action brought before it, and the ‘findings of fact previously made’ in the statement of objections, excluded that possibility.
Vaikuttaa siltä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt valituksenalaisessa tuomiossa tämän mahdollisuuden keskittyessään riidanalaisen päätöksen, joka oli sen käsiteltävänä olleen kanteen kohteena, ja väitetiedoksiannossa ”aikaisemmin esitettyjen tosiseikkoja koskevien toteamusten” välisiin eroihin.
As the Commission argues, the approach adopted by the Court of First Instance in some paragraphs of the judgment under appeal appears to assume that the Commission’s provisional conclusions in the statement of objections are invariably based on unequivocal evidence.
Kuten komissio esittää, valituksenalaisen tuomion tietyistä kohdista ilmenevä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen lähestymistapa näyttää näet perustuvan siihen näkemykseen, että komission väitetiedoksiannossa esittämät väliaikaiset päätelmät ovat poikkeuksetta perustuneet yksiselitteisiin todisteisiin.
Apart, possibly, from noncontroversial elements which, for example, by reason of their empirical and verifiable nature are obvious to such a degree that they cannot be contested, it should not be assumed that assessments made in a statement of objections cannot be modified in the light of the replies to such a statement.
Lukuun ottamatta mahdollisesti riidattomia seikkoja, jotka esimerkiksi empiirisyytensä ja todennettavuutensa vuoksi ovat niin ilmeisiä, ettei niitä voida kiistää, ei kuitenkaan voida olettaa, ettei väitetiedoksiannossa olevia lausumia voitaisi muuttaa väitetiedoksiantoon saatujen vastausten perusteella.
Furthermore, even if it were accepted that the Court of First Instance was entitled to make a distinction between the findings of fact and the assessments made in the statement of objections, it must be held that in paragraphs 379 and 446 of the judgment under appeal, it categorised as findings of fact certain complex assessments which could not in any event be considered as findings of fact that could not be modified.
Vaikka oletettaisiin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella oli oikeus erottaa toisistaan väitetiedoksiantoon sisältyvät tosiseikkoja koskevat toteamukset ja siihen sisältyvät arvioinnit, on myös todettava, että se on erityisesti valituksenalaisen tuomion 379 ja 446 kohdassa pitänyt tosiseikkoja koskevina toteamuksina tiettyjä monitahoisia arviointeja, joita ei missään tapauksessa voida pitää tosiseikkoja koskevina toteamuksina, joita ei voitaisi muuttaa.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance committed an error of law in so far as, in its examination of the line of argument alleging the existence of manifest errors of assessment, it treated certain elements in the statement of objections as being established, without demonstrating the reasons for which, notwithstanding the final position adopted by the Commission in the contested decision, those elements should be considered as being established beyond dispute.
Näin ollen on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen siltä osin kuin se on tutkiessaan ilmeisiä arviointivirheitä koskevia argumentteja pitänyt tiettyjä väitetiedoksiantoon sisältyneitä seikkoja toteennäytettyinä, ilman että se olisi osoittanut syitä, joiden vuoksi näitä seikkoja pitäisi komission riidanalaisessa päätöksessä omaksumasta lopullisesta kannasta huolimatta pitää kiistattomasti toteen näytettyinä.
None the less, that error is not of itself capable of undermining the finding of the Court of First Instance in paragraph 377 of the judgment under appeal that ‘the evidence, as mentioned in the [contested decision], does not support the conclusions drawn from it’.
Tästä huolimatta tämä virhe ei ole sellaisenaan omiaan kyseenalaistamaan valituksenalaisen tuomion 377 kohtaan sisältyvää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointia, jonka mukaan ”todisteet, sellaisina kuin ne mainitaan [riidanalaisessa] päätöksessä, eivät tue päätelmiä, joita niiden perusteella on tehty”.
Consequently, it is not of itself capable of leading to the setting aside of the judgment under appeal.
Näin ollen se ei voi sellaisenaan johtaa valituksenalaisen tuomion kumoamiseen.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
Seuraavaksi on siis tutkittava muut valitusperusteet.
The second ground of appeal, together with the first part of the third ground, alleging errors of law in that the Court of First Instance required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections and applied an unduly high standard of proof to the evidence submitted in response to the statement of objections
Toinen valitusperuste ja kolmannen valitusperusteen ensimmäinen osa, joiden mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä vaatiessaan komissiota ryhtymään uusiin selvityksiin väitetiedoksiantoon saadun vastauksen jälkeen ja soveltaessaan liiallisia näyttövaatimuksia väitetiedoksiantoon annetussa vastauksessa esitettyihin seikkoihin
In its examination of the plea alleging manifest errors of assessment in relation to the issue of market transparency, the Court of First Instance stated in paragraph 414 of the judgment under appeal, in particular, that ‘the parties to the concentration cannot wait until the last minute before submitting evidence to the Commission with a view to refuting objections raised at the proper time by the Commission, since the Commission would then no longer be in a position to carry out the necessary investigations.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 414 kohdassa, kun se tutkii ilmeisiä arviointivirheitä koskevan kanneperusteen markkinoiden läpinäkyvyyden osalta, muun muassa, että ”keskittymän osapuolet eivät voi odottaa viime hetkeen ennen kuin ne esittävät komissiolle todisteita kumotakseen väitteet, jotka komissio on esittänyt ajoissa, koska se ei näin ollen kykenisi enää tekemään tarvittavia selvityksiä.
In such a hypothetical situation, that evidence must at the very least be particularly reliable, objective, relevant and cogent if it is to be capable of validly refuting the objections raised by the Commission’.
Tällaisessa tapauksessa edellytetään ainakin, että nämä todisteet vaikuttavat erityisen luotettavilta, objektiivisilta, asiaankuuluvilta ja vakuuttavilta, jotta komission esittämät väitteet kyetään pätevästi kumoamaan”.
The Court of First Instance also held, in paragraph 415 of the judgment under appeal, that the Commission cannot ‘go so far as to delegate, without supervision, responsibility for conducting certain parts of the investigation to the parties to the concentration, in particular where, as in the present case, those aspects constitute the crucial element on which the [contested decision] is based and where the data and assessments submitted by the parties to the concentration are diametrically opposite to the information gathered by the Commission during its investigation and also to the conclusions which it drew from that information’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi lisäksi valituksenalaisen tuomion 415 kohdassa, että komissio ei voi ”mennä niin pitkälle, että se jakaisi ilman valvontaa vastuun tutkimuksen tiettyjen osien hoitamisesta keskittymän osapuolille, varsinkaan silloin kun nämä osat muodostavat olennaisen seikan, johon [riidanalainen] päätös perustuu, kuten tässä tapauksessa, ja kun keskittymän osapuolten toimittamat tiedot ovat täysin vastakkaisia kuin komission tutkimuksessaan keräämät tiedot sekä päätelmät, joita se on niiden perusteella tehnyt”.
In addition, in a number of places in the judgment under appeal, among others in paragraphs 398, 428 and 451, the Court of First Instance stated that the Commission did not, following the response of the parties to the concentration to the statement of objections, carry out any new market investigations in order to test the validity of its altered assessment of the proposed concentration.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvostelee lisäksi valituksenalaisen tuomion eri kohdissa ja erityisesti sen 398, 428 ja 451 kohdassa komissiota siitä, ettei se ole tehnyt keskittymän osapuolten väitetiedoksiantoon antaman vastauksen perusteella uusia markkinatutkimuksia varmistaakseen keskittymähankkeesta tekemiensä uusien päätelmien oikeellisuuden.
By the second ground of appeal, the appellants claim that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in essence, that the Commission is required to undertake new market investigations following the response to the statement of objections.
Valittajat väittävät toisessa valitusperusteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen, kun se totesi lähinnä, että komission on tehtävä uusia markkinatutkimuksia väitetiedoksiantoon saadun vastauksen perusteella.
Its finding that the Commission committed errors of assessment and of reasoning because it did not undertake any new investigations is accordingly without foundation.
Näin ollen sen päätelmä, jonka mukaan komissio on tehnyt arviointi- ja perusteluvirheitä, koska se ei ole tehnyt uusia selvityksiä, on valittajien mielestä perusteeton.
By the first part of the third ground, which should be considered together with the second ground, the appellants maintain that the Court of First Instance in effect suggested in paragraph 414 of the judgment under appeal that the exculpatory evidence submitted by the notifying parties in response to the statement of objections is subject to a higher standard of proof than that applied to the evidence cited by the Commission in the statement of objections.
Valittajat väittävät kolmannen valitusperusteen ensimmäisessä osassa, joka on asianmukaista käsitellä yhdessä toisen valitusperusteen kanssa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 414 kohdassa todellisuudessa esittänyt, että ilmoituksen tehneiden osapuolten väitetiedoksiantoon antamassa vastauksessa esittämiin ja niiden puolesta puhuviin todisteisiin sovelletaan tiukempia vaatimuksia kuin niihin todisteisiin, joita komissio on esittänyt väitetiedoksiannossa vastaväitteitään tukeakseen.
In support of the appellants, the Commission argues, first, that in view of the tight deadlines that it faces under the Regulation it must be able to rely on the evidence submitted by the appellants in the reply to the statement of objections, since that reply forms part of the formal proceedings.
Komissio esittää valittajien tueksi ensinnäkin, että kun otetaan huomioon lyhyet määräajat, joita komissioon asetuksen nojalla sovelletaan, sillä on oltava mahdollisuus nojautua valittajien väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa esittämiin todisteisiin, koska vastaus kuuluu muodolliseen menettelyyn.
Like the appellants, it observes that the Regulation provides for the imposition of fines or periodic penalty payments where incorrect or misleading information is submitted and gives the Commission the power to revoke a decision based on incorrect information for which one of the undertakings is responsible or which has been obtained by deceit.
Se muistuttaa valittajien tavoin siitä, että asetuksessa säädetään sakkojen tai uhkasakkojen määräämisestä silloin, kun ilmoitetaan virheellisiä tai harhaanjohtavia tietoja, ja annetaan komissiolle oikeus peruuttaa päätös, joka perustuu sellaisiin virheellisiin tietoihin, joista jokin keskittymään osallistuvista yrityksistä on vastuussa, tai joka on saatu aikaan vilpillisesti.
Secondly, the Commission considers that paragraph 414 of the judgment under appeal, which sets out the approach followed by the Court of First Instance in paragraphs 415 to 457 of the judgment to a large body of evidence, reveals a number of related errors of law concerning, among other things, the probative value of the evidence submitted in response to the statement of objections.
Komissio katsoo toiseksi, että valituksenalaisen tuomion 414 kohdasta, jossa esitetään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kaikkia todisteita koskevissa tuomion 415–457 kohdassa noudattama lähestymistapa, ilmenee useita toisiinsa liittyviä oikeudellisia virheitä, jotka koskevat erityisesti väitetiedoksiantoon annetussa vastauksessa esitettyjen todisteiden todistusvoimaa.
Impala submits that the Court of First Instance took into account the strict timetables laid down by the Regulation.
Impala väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut asetuksessa säädetyt tiukat määräajat huomioon.
It merely found as a fact that the Commission had failed to carry out any market investigations whatsoever, without stating whether, after the hearing, market investigations should have been carried out.
Se on ainoastaan todennut, ettei komissio ole tehnyt minkäänlaista täydentävää markkinatutkimusta, täsmentämättä kuitenkaan, olisiko markkinatutkimuksia pitänyt tehdä kuulemistilaisuuden jälkeen.
According to Impala, the Commission should have investigated the problem of transparency and discounts before issuing the statement of objections.
Impalan mielestä komission olisi pitänyt tutkia läpinäkyvyyteen ja alennuksiin liittyviä ongelmia ennen väitetiedoksiannon toimittamista.
As regards the first part of the third ground of appeal, Impala submits that it is clear from paragraph 414 of the judgment under appeal that the Court of First Instance referred to a hypothetical situation in which the parties to a concentration provide evidence at the very last minute, giving the Commission no opportunity to carry out the necessary investigations.
Impala väittää kolmannen valitusperusteen ensimmäisestä osasta, että valituksenalaisen tuomion 414 kohdasta ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa teoreettiseen tilanteeseen, jossa yrityskeskittymän osapuolet ilmoittavat viime hetkellä todisteita eivätkä jätä komissiolle mitään mahdollisuuksia tarvittavien tutkimusten tekemiseen.
It is also clear, according to Impala, from that paragraph of the judgment under appeal that it must be inferred that the Court of First Instance considered, not that the Commission should have investigated those matters after the hearing, but that it should have done so earlier in the formal proceedings.
Tästä valituksenalaisen tuomion kohdasta ilmenee Impalan mukaan niin ikään, että on oletettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei katsonut, että komission olisi pitänyt tutkia tätä ongelmaa kuulemistilaisuuden jälkeen, vaan se katsoi, että sen olisi pitänyt menetellä näin aikaisemmin muodollisen menettelyn aikana.
It is necessary at the outset to reject Impala’s argument set out in paragraph 86 of this judgment that paragraph 414 of the judgment under appeal refers to a hypothetical situation.
Heti aluksi on hylättävä tämän tuomion 86 kohdassa esitetty Impalan näkemys, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion 414 kohta koskisi hypoteettista tilannetta.
Such an interpretation of that paragraph is refuted by its very wording, which makes it clear that the observations of the Court of First Instance that are criticised in the first part of the third ground of appeal referred to the procedure leading to the adoption of the contested decision.
Tällaisen tulkinnan kyseisestä 414 kohdassa osoittaa näet vääräksi sen sanamuoto, josta ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen huomautukset, joita arvosteltiin kolmannen valitusperusteen ensimmäisen osan yhteydessä, koskivat riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtanutta menettelyä.
Next, as is clear from paragraphs 61 and 62 of this judgment, compliance with the rights of the defence prior to the adoption of any decision which may impact adversely on the undertakings concerned is imperative in procedures for the control of concentrations.
Tämän jälkeen on muistutettava siitä, että kuten tämän tuomion 61 ja 62 kohdasta ilmenee, yrityskeskittymien valvontaa koskevissa menettelyissä on välttämätöntä kunnioittaa puolustautumisoikeuksia ennen sellaisen päätöksen tekemistä, joka saattaa olla asianomaisille yrityksille vastainen.
Accordingly, the notifying parties cannot, as a rule, be criticised for putting forward certain — potentially decisive — arguments, facts or evidence only in their arguments
Tästä syystä asianomaisia yrityksiä ei voida lähtökohtaisesti arvostella siitä, että ne ovat esittäneet tiettyjä, tapauksen kannalta mahdollisesti ratkaisevia argumentteja,
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA in reply to the statement of objections.
BERTELSMANN JA SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA tosiseikkoja tai todisteita vasta vastatessaan väitetiedoksiantoon.
It is only with that statement that the parties to the concentration can obtain detailed indications as to the reservations of the Commission in relation to their proposed concentration and as to the arguments and evidence on which it relies in that regard.
Keskittymän osapuolet saavat näet vasta väitetiedoksiannosta yksityiskohtaiset tiedot siitä, mitä vastaväitteitä komissio esittää niiden keskittymähanketta vastaan ja mihin argumentteihin ja todisteisiin se yksityiskohtaisesti nojautuu.
As is apparent from paragraph 62 of this judgment, it flows from the notifying undertakings’ rights of defence laid down in the second sentence of Article 18(3) of the Regulation and in Article 13(2) of the Implementing Regulation that those undertakings have the right to submit in their written and oral hearing following receipt of the statement of objections all material which they consider capable of refuting the Commission’s objections and of leading it to approve their proposed concentration.
Kuten tämän tuomion 62 kohdasta ilmenee, asetuksen 18 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä ja soveltamisasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa vahvistetuista ilmoituksen tekevien yritysten puolustautumisoikeuksista seuraa, että niillä on oikeus esittää kirjallisen ja suullisen kuulemisen yhteydessä eli väitetiedoksiannon vastaanottamisen jälkeen kaikki seikat, joiden ne katsovat olevan omiaan heikentämään väitetiedoksiannon vastaväitteitä ja saamaan komission hyväksymään niiden ehdottaman keskittymän.
Contrary to what the Court of First Instance suggests, in particular in paragraph 414 of the judgment under appeal, a line of argument put forward in reply to the statement of objections forms part of the investigation to be undertaken in the formal proceedings.
Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa ymmärtää erityisesti valituksenalaisen tuomion 414 kohdassa, väitetiedoksiantoon annetussa vastauksessa esitetyt perustelut kuuluvat muodollisen menettelyn yhteydessä tehtävään tutkimukseen.
Such a line of argument is not submitted out of time, but at the time laid down for that purpose in the procedure for the control of concentrations.
Tällaista esitystä ei tehdä liian myöhään, vaan se tapahtuu yrityskeskittymien valvontaa koskevassa menettelyssä tätä varten varattuna ajankohtana.
Furthermore, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, the need for speed which characterises the general scheme of the Regulation requires the Commission to comply with strict timelimits for the adoption of the final decision.
On lisäksi muistettava, kuten tämän tuomion 49 kohdasta ilmenee, että asetuksen järjestelmälle luonteenomaisen nopean ratkaisutoiminnan tarpeen tyydyttämiseksi komission pitää noudattaa lopulliselle päätöksenteolle asetettuja tiukkoja määräaikoja.
In those circumstances, having regard in particular to the time constraints which arise by virtue of the procedural timelimits laid down by the Regulation, the Commission cannot, in principle, be required, in every individual case, to send, following communication of the objections and after hearing the undertakings concerned, requests for extensive information to numerous economic operators shortly before transmitting its draft decision to the Advisory Committee on concentrations, pursuant to Article 19 of the Regulation.
Kun otetaan huomioon asetuksen mukaisista menettelyä koskevista määräajoista aiheutuvat ajalliset rajoitteet, komissiota ei näin ollen voida lähtökohtaisesti kussakin yksittäistapauksessa velvoittaa lähettämään väitetiedoksiannon ja asianomaisten yritysten kuulemisen jälkeen useille taloudellisille toimijoille laajoja tietopyyntöjä vain vähän ennen kuin se lähettää päätösluonnoksensa yrityskeskittymiä käsittelevälle neuvoa-antavalle komitealle asetuksen 19 artiklan mukaisesti.
In addition, as the Commission observes, the reply to the statement of objections may concentrate on the elements which the notifying parties consider to be crucial to the outcome of the formal proceedings.
Kuten komissio korostaa, väitetiedoksiantoon annettavassa vastauksessa saatetaan lisäksi kiinnittää erityistä huomiota seikkoihin, joita ilmoituksen tehneet osapuolet pitävät olennaisen tärkeinä muodollisen menettelyn lopputuloksen kannalta.
Such elements may not have been regarded as crucial in the statement of objections.
Saattaa olla, että näitä seikkoja ei ole pidetty väitetiedoksiannossa olennaisen tärkeinä.
A failure to take those elements into account may be a component of the parties’ criticisms of the Commission’s preliminary assessment.
Ilmoituksen tehneet osapuolet saattavat arvostella komission alustavaa arviointia sillä perusteella, ettei näitä seikkoja ole otettu huomioon.
Having regard to the requirements of the rights of the defence, the arguments of the notifying parties submitted in reply to the statement of objections
Kun otetaan puolustautumisoikeuksista johtuvat vaatimukset huomioon, ilmoituksen tehneiden osapuolten
Furthermore, when the Commission examines in its decision the arguments in defence submitted by the notifying undertakings and takes the opportunity to reconsider its provisional findings in the statement of objections, with a view to possibly departing from them, it does not ‘delegate’ the investigation to those undertakings.
Lisäksi silloin kun komissio tutkii päätöksessään ilmoituksen tehneiden yritysten puolustuksekseen esittämät perustelut ja käyttää tilaisuutta hyväkseen tarkistaakseen väitetiedoksiantoon sisältyviä alustavia päätelmiään ja mahdollisesti poiketakseen niistä, se ei ”delegoi” tutkimusta kyseisille yrityksille.