natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Here, the applicants essentially contended in support of their claim for compensation before the Court of First Instance that the Community institutions acted unlawfully, and therefore wrongfully, in failing to bring the Community legislation into conformity with the WTO agreements within the reasonable period of time that the Community was allowed for that purpose after a decision of the DSB had found that legislation to be incompatible with the WTO agreements.
Nyt käsiteltävinä olevissa asioissa valittajat ovat väittäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämänsä vahingonkorvausvaatimuksen tueksi pääasiallisesti, että yhteisön toimielimet menettelivät lainvastaisesti, ja siis virheellisesti, jättäessään saattamasta yhteisön lainsäädäntöä WTO-sopimusten mukaiseksi siinä kohtuullisessa määräajassa, joka yhteisölle oli tätä varten asetettu sen jälkeen, kun DSB:n päätöksellä oli todettu, että tämä lainsäädäntö on kyseisten sopimusten vastainen.
It is to be observed in that regard that the effects within the Community of provisions of an agreement concluded by the Community with nonmember States may not be determined without taking account of the international origin of the provisions in question.
Tämän osalta on palautettava mieleen, että yhteisön ja kolmansien valtioiden välillä tehdyn sopimuksen määräysten oikeusvaikutuksia yhteisössä ei voida määritellä ottamatta huomioon kyseisten määräysten kansainvälistä alkuperää.
In conformity with the principles of public international law, Community institutions which have power to negotiate and conclude such an agreement are free to agree with the nonmember States concerned what effect the provisions of the agreement are to have in the internal legal order of the contracting parties.
Kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti yhteisön toimielimillä, joilla on toimivalta neuvotella ja tehdä tällainen sopimus, on vapaus sopia kyseessä olevien kolmansien valtioiden kanssa niistä oikeusvaikutuksista, joita sopimusmääräyksillä on sopimuspuolten oikeusjärjestyksissä.
If that question has not been expressly dealt with in the agreement, it is the courts having jurisdiction in the matter and in particular the Court of Justice within the framework of its jurisdiction under the EC Treaty that have the task of deciding it, in the same
Kun tätä kysymystä ei ole nimenomaisesti säännelty kyseisessä sopimuksessa, toimivaltaisten tuomioistuinten ja erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen, EY:n perustamissopimuksen mukaisen toimivaltansa rajoissa, tehtävänä on päättää tästä kysymyksestä samalla tavoin kuin kaikista muistakin
As regards, more specifically, the WTO agreements, it is settled caselaw that, given their nature and structure, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions (see, in particular, Portugal v Council, paragraph 47; Biret International v Council, paragraph 52; and Van Parys, paragraph 39).
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan erityisesti WTO-sopimusten osalta, että nämä sopimukset eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi lähtökohtaisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimien lainmukaisuutta (ks. erityisesti em. asia Portugali v. neuvosto, tuomion 47 kohta; em. asia Biret International v. neuvosto, tuomion 52 kohta ja em. asia Van Parys, tuomion 39 kohta).
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules (see Biret International v Council, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40 and the caselaw cited).
Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava yhteisön toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimessa nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin (ks. em. asia Biret International v. neuvosto, tuomion 53 kohta ja em. asia Van Parys, tuomion 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
The Court has already held that the common organisation of the market in bananas, as introduced by Regulation No 404/93 and subsequently amended, is not designed to ensure the implementation in the Community legal order of a particular obligation assumed in the context of the GATT and does not refer expressly to specific provisions of the GATT either (order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraph 28).
Tämän osalta on muistutettava siitä, että yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että asetuksella N:o 404/93 toteutetun ja sittemmin muutetun banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn tarkoituksena ei ole turvata tietyn GATTin puitteissa syntyneen velvoitteen täytäntöönpanoa yhteisön oikeusjärjestyksessä eikä siinä myöskään nimenomaisesti viitata GATT-sopimuksen yksittäisiin määräyksiin (em. asia OGT Fruchthandelsgesellschaft, määräyksen 28 kohta).
As regards, in particular, Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it, the Court stated in Van Parys, paragraph 52, that they do not expressly refer to specific provisions of the WTO agreements.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa asiassa Van Parys antamansa tuomion 52 kohdassa erityisesti asetuksesta N:o 1637/98 ja sen soveltamiseksi annetuista asetuksista, että näissä ei nimenomaisesti viitata WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.
The Court also held in that judgment that, by undertaking after the adoption of the DSB’s decision of 25 September 1997 to comply with the WTO rules and, in particular, with Articles I(1) and XIII of the GATT 1994, the Community did not intend to assume a particular obligation in the context of the WTO, capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and enabling the Community courts to review the legality of Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it in the light of those rules (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 41 and 52).
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi samassa tuomiossa myös, että kun yhteisö on 25.9.1997 tehdyn DSB:n päätöksen jälkeen sitoutunut noudattamaan WTO:n sääntöjä ja erityisesti vuoden 1994 GATT-sopimuksen I artiklan 1 kohtaa ja XIII artiklaa, sen tarkoituksena ei ole ollut hyväksyä WTO:n yhteydessä erityistä velvoitetta, joka voisi oikeuttaa poikkeuksen siitä periaatteesta, että WTO:n sääntöihin ei voida vedota yhteisöjen tuomioistuimissa, ja mahdollistaa sen, että yhteisöjen tuomioistuimet voisivat valvoa asetuksen N:o 1637/98 ja sen soveltamiseksi annettujen asetusten lainmukaisuutta näihin sääntöihin nähden (ks. vastaavasti em. asia Van Parys, tuomion 41 ja 52 kohta).
It should be remembered that the decisive factor here is that the resolution of disputes concerning WTO law is based, in part, on negotiations between the contracting parties.
On palautettava mieleen, että tällä alalla on ratkaisevaa, että WTO-oikeutta koskevien oikeusriitojen ratkaiseminen perustuu osittain sopimuspuolten välisiin neuvotteluihin.
Withdrawal of unlawful measures is admittedly the solution recommended by WTO law, but other solutions are also authorised (Omega Air and Others, paragraph 89).
Vaikka lainvastaisten toimenpiteiden poistaminen on WTO-oikeudessa etusijalle asetettu ratkaisu, WTO-oikeudessa sallitaan muitakin ratkaisuja (em. asia Omega Air ym., tuomion 89 kohta).
The Court thus held in Van Parys, paragraph 51, that the expiry of the period granted by the DSB for implementation of its decision of 25 September 1997 does not imply that the Community had exhausted the possibilities under the DSU of finding a solution to the dispute between it and the other parties.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi näin ollen edellä mainitussa asiassa Van Parys antamansa tuomion 51 kohdassa, että sen määräajan, jonka DSB myönsi 25.9.1997 tekemänsä päätöksen täytäntöönpanon varmistamiseksi, päättyminen ei merkitse sitä, että yhteisö olisi käyttänyt kaikki DSU:ssa määrätyt mahdollisuudet löytää ratkaisu sen ja muiden sopimuspuolten väliseen erimielisyyteen.
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti erityisesti 11.4.2001 Amerikan yhdysvaltain kanssa tehdystä yhteisymmärryspöytäkirjasta ja korosti varsinkin, että tällainen ratkaisu, jolla yhteisö on pyrkinyt sovittamaan WTO-sopimusten mukaiset sitoumuksensa AKT-valtioiden kanssa tekemiinsä sitoumuksiin sekä yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanoon kiinteästi liittyviin vaatimuksiin, olisi voinut vaarantua, jos yhteisöjen tuomioistuimille olisi tunnustettu mahdollisuus valvoa kyseessä olevien yhteisön toimenpiteiden lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden DSB:n myöntämän kohtuullisen määräajan päätyttyä (ks. vastaavasti em. asia Van Parys, tuomion 49 ja 50 kohta).
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Yhteisöjen tuomioistuin palautti lisäksi mieleen, että jos katsottaisiin, että yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisuuden varmistaminen WTO:n sääntöjen kanssa kuuluu suoraan yhteisöjen tuomioistuimille, yhteisön lainsäädäntö- tai täytäntöönpanoelimiltä vietäisiin liikkumavaraa, joka on yhteisön kauppakumppaneiden vastaavilla elimillä.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
On selvää, että tietyt sopimuspuolet, joihin kuuluvat yhteisön tärkeimmät kauppakumppanit, ovat tehneet juuri WTO-sopimusten tavoitteen ja päämäärän valossa sen johtopäätöksen, että nämä sopimukset eivät kuulu normeihin, joihin nähden niiden tuomioistuimet valvovat niiden sisäisen oikeusjärjestyksen säännösten lainmukaisuutta.
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
Tällaisen vastavuoroisuuden puuttumisen hyväksyminen voisi johtaa epätasapainoon WTO:n sääntöjen soveltamisessa (em. asia Van Parys, tuomion 53 kohta).
As is apparent from the Court’s caselaw, there is also no reason to draw a distinction in these various respects according to whether the legality of the Community action is to be reviewed in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation (see to this effect, with regard to the period preceding the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing a decision of the DSB, Biret International v Council, paragraph 62).
Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, näiden eri seikkojen osalta ei myöskään ole syytä tehdä eroa sen mukaan, onko yhteisön toiminnan lainmukaisuutta valvottava kumoamiskanteen yhteydessä vai vahingonkorvauskanteen ratkaisemiseksi (ks. vastaavasti sen ajan osalta, joka edeltää DSB:n päätöksen täytäntöönpanolle asetetun kohtuullisen määräajan päättymistä, em. asia Biret International v. neuvosto, tuomion 62 kohta).
Second, any determination by the Community courts that a Community measure is unlawful, even when not made in the exercise of their jurisdiction under Article 230 EC to annul measures, is inherently liable to have repercussions on the conduct required of the institution that adopted the measure in question.
Toisaalta on huomattava, että kun yhteisöjen tuomioistuimet toteavat yhteisön toimen lainvastaiseksi ja vaikka ne eivät tällöin käyttäisikään EY 230 artiklaan perustuvaa kumoamista koskevaa toimivaltaansa, tällaisella toteamuksella saattaa jo luonnostaan olla seurauksia asenteelle, joka sen toimielimen, josta kyseessä oleva toimi on peräisin, on omaksuttava.
Thus, in particular, it is settled caselaw that when the Court rules, in proceedings under Article 234 EC, that a measure adopted by a Community authority is invalid, its decision has the legal effect of requiring the competent Community institutions to take the necessary measures to remedy that illegality, as the obligation laid down in Article 233 EC in the case of a judgment annulling a measure applies in such a situation by analogy (see, in particular, the order of 8 November 2007 in Case C-421/06 Fratelli Martini and Cargill, paragraph 52 and the caselaw cited).
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan näin ollen erityisesti, että kun yhteisöjen tuomioistuin on todennut EY 234 artiklan nojalla aloitetussa menettelyssä, että yhteisön viranomaisen toimi on pätemätön, sen päätöksestä seuraa oikeudellisesti, että yhteisön toimivaltaisten toimielinten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden korjaamiseksi, koska velvollisuutta, josta EY 233 artiklassa määrätään kumoamistuomion varalta, sovelletaan kyseisessä tapauksessa analogisesti (ks. erityisesti asia C-421/06, Fratelli Martini ja Cargill, määräys 8.11.2007, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
There is nothing to suggest that the position should be different in the case of a judgment delivered in an action for compensation in which it is found that a measure adopted by the Community or a failure by it to act is unlawful.
Minkään seikan perusteella ei lähtökohtaisesti voida katsoa, että asian olisi oltava toisin sellaisen tuomion osalta, joka on annettu vahingonkorvauskanteesta ja jossa yhteisön toimi tai toimimatta jättäminen on todettu lainvastaiseksi.
As the Advocate General has observed in point 49 of his Opinion, any determination by the Community courts that a measure is unlawful, even when made in an action for compensation, has the force of res judicata and accordingly compels the institution concerned to take the necessary measures to remedy that illegality.
Kuten julkisasiamies huomautti ratkaisuehdotuksensa 49 kohdassa, kun yhteisöjen tuomioistuimet toteavat lainvastaisuuden ja vaikka tämä tapahtuisikin vahingonkorvauskanteen yhteydessä, tällainen toteamus on oikeusvoimainen, ja kyseessä olevan toimielimen on sen nojalla silloin toteutettava tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden korjaamiseksi.
The distinction which the appellants seek to draw between the ‘direct effect’ of the WTO rules imposing substantive obligations and the ‘direct effect’ of a decision of the DSB, asserting that it should be open to individuals to have the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of the DSB decision itself if such a review is not possible in the light of the WTO rules which that decision has found to have been infringed, calls for the following comments.
Valittajat erottavat toisistaan WTO:n sääntöjen, joissa asetetaan aineellisia velvoitteita, ”välittömän oikeusvaikutuksen” ja DSB:n päätöksen ”välittömän oikeusvaikutuksen” väittämällä, että yksityisille oikeussubjekteille olisi oltava mahdollista saada yhteisöjen tuomioistuimet valvomaan yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuutta itse DSB:n päätökseen nähden, jos tällaista valvontaa ei voida harjoittaa niihin WTO:n sääntöihin nähden, joita kyseisessä päätöksessä on todettu rikotun, ja tästä väitteestä puolestaan on täsmennettävä seuraavaa.
Even though the Court has not yet been required to rule expressly on such a distinction, it nevertheless necessarily follows from its caselaw mentioned above that there is no basis for the distinction.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin ei vielä olekaan joutunut lausumaan nimenomaisesti tällaisesta erottelusta, sen edellä mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee välttämättä, ettei kyseinen erottelu ole tarpeen.
In holding that the WTO rules which have been found by a decision of the DSB to have been infringed cannot, notwithstanding the expiry of the period of time laid down for implementing that decision, be relied upon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of those rules, the Court has necessarily excluded such a review in the light of the DSB decision itself.
Kun yhteisöjen tuomioistuin nimittäin on katsonut, että WTO:n sääntöihin, joita on DSB:n päätöksessä todettu rikotun, ei tämän päätöksen täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisestä huolimatta voida vedota yhteisöjen tuomioistuimissa, jotta nämä valvoisivat yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuutta kyseisiin sääntöihin nähden, se on välttämättä pitänyt tällaista valvontaa mahdottomana itse DSB:n päätökseen nähden.
A DSB decision, which has no object other than to rule on whether a WTO member’s conduct is consistent with the obligations entered into by it within the context of the WTO, cannot in principle be fundamentally distinguished from the substantive rules which convey such obligations and by reference to which such a review is carried out, at least when it is a question of determining whether or not an infringement of those rules or that decision can be relied upon before the Community courts for the purpose of reviewing the legality of the conduct of the Community institutions.
DSB:n päätöstä, jossa on vain tarkoitus lausua siitä, onko WTO:n jäsenen menettely yhdenmukainen tämän jäsenen WTO:ssa hyväksymien velvoitteiden kanssa, ei lähtökohtaisesti voida erottaa täysin tällaisia velvoitteita ilmentävistä aineellisista säännöistä, joihin kyseinen valvonta kohdistuu, ainakaan silloin, kun on tarkoitus selvittää, voidaanko kyseisten sääntöjen tai kyseisen päätöksen rikkomiseen vedota yhteisöjen tuomioistuimissa yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuuden valvomiseksi.
A recommendation or a ruling of the DSB finding that the substantive rules contained in the WTO agreements have not been complied with is, whatever the precise legal effect attaching to such a recommendation or ruling, no more capable than those rules of conferring upon individuals a right to rely thereon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed.
WTO-sopimusten sisältämien aineellisten sääntöjen tavoin myöskään DSB:n suositus tai DSB:n päätös, joissa kyseisiä sääntöjä todetaan rikotun, eivät tällaisen suosituksen tai päätöksen tarkasta oikeudellisesta ulottuvuudesta riippumatta ole omiaan luomaan yksityisille oikeutta vedota niihin yhteisöjen tuomioistuimissa yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuuden valvomiseksi.
First, as is apparent from paragraphs 113 to 124 of the present judgment, the considerations linked to the nature of the WTO agreements and to the reciprocity and flexibility characterising them continue to obtain after such a ruling or recommendation has been adopted and after the reasonable period of time allowed for its implementation has expired.
Yhtäältä nimittäin on todettava, että kuten tämän tuomion 113–124 kohdasta ilmenee, WTO-sopimusten luonteeseen sekä niille ominaiseen vastavuoroisuuteen ja joustavuuteen liittyvät näkökohdat pätevät senkin jälkeen, kun kyseinen päätös tai suositus on tehty ja kun niiden täytäntöönpanolle asetettu kohtuullinen määräaika on päättynyt.
The Community institutions continue in particular to have an element of discretion and scope for negotiation vis-à-vis their trading partners with a view to the adoption of measures intended to respond to the ruling or recommendation, and such leeway must be preserved.
Erityisesti on niin, että yhteisön toimielimet säilyttävät liikkuma- ja neuvotteluvaran kauppakumppaneihinsa nähden sitä silmällä pitäen, että toteutetaan toimia kyseisen päätöksen tai suosituksen täytäntöön panemiseksi, ja tällaista varaa on suojattava.
Second, as is apparent from Article 3(2) of the DSU, recommendations and rulings of the DSB cannot add to or diminish the rights and obligations provided in the agreements concerned.
Toisaalta on korostettava, että kuten DSU:n 3 artiklan 2 kohdasta ilmenee, DSB:n ratkaisuilla ja suosituksilla ei voida lisätä tai vähentää jäsenten liitesopimusten mukaisia oikeuksia ja velvoitteita.
It follows in particular that a decision of the DSB finding an infringement of such an obligation cannot have the effect of requiring a party to the WTO agreements to accord individuals a right which they do not hold by virtue of those agreements in the absence of such a decision.
Tästä seuraa erityisesti, että DSB:n päätöksestä, jossa tällaista velvoitetta todetaan rikotun, ei voi seurata, että WTO-sopimusten sopimuspuoli on velvollinen tunnustamaan yksityisille oikeuden, jota näillä ei ole kyseisten sopimusten nojalla, koska muutoin olisi kyse päätöksestä, jolla luodaan tällainen oikeus.
It should, in particular, be recalled in this regard that the Court has already held in relation to the provisions of the GATT 1994, which have been found by the DSB to have been infringed in the present case, that those provisions are not such as to create rights upon which individuals may rely directly before the courts by virtue of Community law (see, to this effect, the order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraphs 25 and 26).
Tämän osalta on erityisesti palautettava mieleen, että yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut vuoden 1994 GATT-sopimuksen määräyksistä, joita DSB on nyt käsiteltävinä olevissa asioissa todennut rikotun, että yksityisillä ei ole kyseisten määräysten perusteella sellaisia oikeuksia, joihin nämä voisivat välittömästi vedota tuomioistuimessa yhteisön oikeuden nojalla (ks. vastaavasti em. asia OGT Fruchthandelsgesellschaft, määräyksen 25 ja 26 kohta).
It follows from all of the foregoing considerations that the Court of First Instance rightly decided that, notwithstanding the expiry of the period of time allowed for implementing a decision of the DSB, the Community courts could not, in the circumstances of the case in point, review the legality of the conduct of the Community institutions in the light of WTO rules.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut perustellusti, että DSB:n päätöksen täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisestä huolimatta yhteisöjen tuomioistuimet eivät käsiteltävinä olevien asioiden olosuhteissa voi valvoa yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden.
Since, therefore, neither part of the first plea in the appeals is well founded, this plea must be dismissed.
Koska ensimmäisen valitusperusteen kumpikaan osa ei siis ole perusteltu, tämä peruste on hylättävä.
The second plea in the main appeals, the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds
Päävalitusten toinen peruste, vastavalitukset ja perustelujen korvaamista koskevat vaatimukset
By a second plea, FIAMM and Fedon submit that, in holding when it examined their claims expressed in terms of no-fault Community liability that the damage suffered by them was not unusual in nature, the Court of First Instance adopted illogical reasoning and infringed certain principles that are well established in the case-law.
FIAMM ja Fedon väittävät toisessa valitusperusteessaan, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi tutkiessaan näiden valittajien vaatimukset, jotka perustuivat yhteisön ankaraan vastuuseen, että valittajille aiheutunut vahinko ei ole epätavallinen, se esitti epäloogisia perusteluja ja loukkasi tiettyjä oikeuskäytännössä vakiintuneita periaatteita.