natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The payments to CEPSA, determined on the basis of the number of litres delivered to the service station, were made by deducting from the retail price fixed by CEPSA, including value added tax (‘VAT’), the amount of the commission, including VAT.
CEPSAlle suoritettava hinta määritetään huoltoasemalle toimitettujen polttoainelitrojen perusteella, ja se lasketaan vähentämällä CEPSAn määräämästä vähittäishinnasta, arvonlisävero mukaan luettuna, huoltamoyrittäjälle kuuluva provisio arvonlisäveroineen.
As regards the clauses relating to the allocation of costs and risks, it is apparent from the order for reference that Tobar was obliged to assume the risks associated with the petroleum products as soon as they were received from the supplier in the storage
Kustannusten ja riskien jakautumista koskevien sopimuslausekkeiden osalta ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Tobar vastaa ensinnäkin öljytuotteisiin liittyvistä riskeistä, tilavuuserosta aiheutuva riski mukaan luettuna, siitä hetkestä lähtien,
CEPSA tanks, including the risk of discrepancies in volume, and to keep them in the conditions necessary to ensure that they underwent no loss or deterioration.
CEPSA jolloin se vastaanottaa ne tavarantoimittajalta huoltamon varastosäiliöihin, ja sen on säilytettävä ne olosuhteissa, jotka ovat tarpeen tuotteiden häviämisen tai vahingoittumisen estämiseksi.
Tobar was liable, both to the supplier and to third parties, for any loss, contamination or adulteration which might affect the quality of those products and for any damage caused by them.
Kyseinen yhtiö vastaa sekä tavarantoimittajiin että kolmansiin osapuoliin nähden tuotteiden häviämisestä, vahingoittumisesta tai sekoittumisesta sekä näistä syistä mahdollisesti aiheutuvista vahingoista.
Moreover, Tobar guaranteed and was responsible for customers who had signed up, through Tobar, for the use of the CEPSA CARD credit card or who had been allowed direct credit.
Lisäksi Tobar menee takuuseen ja vastaa asiakkaista, jotka ovat sen välityksellä liittyneet käyttämään CEPSA CARD -luottokorttia tai joille se on suoraan myöntänyt luottoa.
It also contributed to the financing of a small proportion of the costs relating to use of the CEPSA loyalty card.
Se maksaa myös pienen osan CEPSAn kantaasiakaskortin käyttökuluista.
For its part, CEPSA bore the cost of transporting the petroleum products and the cost of installing and maintaining its brand image in the service station.
Viimeksi mainittu yhtiö puolestaan vastaa öljytuotteiden kuljetuskustannuksista sekä kustannuksista, joita koituu sen tavaramerkin esillepanosta ja ylläpidosta huoltamolla.
It transferred to Tobar the fuel tanks and pumps which Tobar was obliged to use only to sell CEPSA’s products and which it had to hand back to CEPSA at the end of the contract.
Se luovuttaa Tobarin käyttöön polttoainesäiliöt ja -pumput, joita tämä saa käyttää yksinomaan CEPSAn toimittamien tuotteiden myyntiin ja jotka sen on palautettava sopimuksen päättyessä.
However, Tobar was required to provide a ‘guarantee on first demand’ in favour of CEPSA to cover the value of the technical installations.
Tobarin on kuitenkin annettava CEPSAlle ”heti vaadittaessa maksettava pankkitakaus”, joka kattaa teknisten laitteiden arvon.
On 2 November 2001 CEPSA sent a letter to Tobar authorising it, henceforth, to lower the sale prices of the petroleum products but without reducing CEPSA’s receipts.
CEPSA lähetti Tobarille 2.11.2001 kirjeen, jossa se antoi tälle luvan mainitusta päivämäärästä lukien alentaa öljytuotteiden myyntihintaa kuitenkaan CEPSAn tuloja alentamatta.
In the course of 2003, after sending several letters to CEPSA, Tobar ceased obtaining supplies from CEPSA and concealed CEPSA’s logo on the servicestation installations.
Vuonna 2003 osoitettuaan useita kirjeitä CEPSAlle Tobar lopetti toimituserien hankkimisen tältä toimittajalta ja peitti sen merkin huoltamonsa laitteista.
During the course of 2004, Tobar brought an action against CEPSA for annulment of the contract at issue in the main proceedings, claiming that it was incompatible with Article 81 EC, and that its purpose was unlawful by reason of the fact that the determination of the sale price of the petroleum products was left to the sole discretion of CEPSA.
Tobar nosti vuonna 2004 CEPSAa vastaan kanteen, jossa se vaati pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen toteamista mitättömäksi sen vuoksi, että se on EY 81 artiklan vastainen ja että sopimuksen kohde on lainvastainen, koska öljytuotteiden myyntihinnan määrittäminen on jätetty yksinomaan CEPSAn harkintaan.
Tobar also applied for damages.
Tobar vaati lisäksi vahingonkorvauksen myöntämistä.
CEPSA contested the merits of that action and counterclaimed, demanding performance of that contract or its rescission if its performance was impossible, whilst demanding compensation for the loss suffered.
CEPSA kiisti kanteen ja nosti vastakanteen, jossa se vaati sopimuksen täytäntöönpanoa tai purkamista, mikäli sen täytäntöönpano osoittautuu mahdottomaksi, ja vaati molemmissa tapauksissa korvausta kärsimästään vahingosta.
On 29 July 2005, the Juzgado de Primera Instancia No 3 de Madrid (Court of First Instance No 3, Madrid) (Spain) annulled that contract on the ground that it was not compatible with Article 81(1) EC or with Regulations No 1984/83 and No 2790/1999.
Juzgado de Primera Instancia no 3 de Madrid totesi 29.7.2005 sopimuksen mitättömäksi sillä perusteella, että se oli ristiriidassa EY 81 artiklan 1 kohdan sekä asetusten N:o 1984/83 ja N:o 2790/1999 kanssa.
CEPSA appealed against that judgment to the referring court.
CEPSA valitti tästä tuomiosta ennakkoratkaisupyynnön esittäneeseen tuomioistuimeen.
In those circumstances, the Audiencia Provincial de Madrid (Provincial Court, Madrid) (Spain) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Audiencia Provincial de Madrid päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
‘(1) (a) Is Article 81(1) EC to be construed as meaning that an exclusive supply contract under a brand name concluded in 1996 by a distributor of petroleum products and the operator of a service station requiring the latter to sell exclusively the supplier’s motorvehicle and other fuels for a fixed period, and to undertake not to sell such products supplied by other distributors, falls within the ambit of that provision in so far as that obligation involves a no-competition agreement, even though that contract might, given its commercial significance, be regarded as an agency contract?
Onko EY 81 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että öljytuotteiden jakelijan ja huoltamoyrityksen välillä vuonna 1996 tehty huoltamosopimus, jossa jälkimmäinen sitoutuu määrätyksi ajaksi myymään yksinomaan kyseisen jakelijan moottoriajoneuvojen polttoaineita ja muita polttoaineita ja olemaan myymättä muiden jakelijoiden toimittamia vastaavia tuotteita, kuuluu tämän artiklan soveltamisalaan sillä perusteella, että tällainen velvoite merkitsee kilpailukieltositoumusta, vaikka kyseistä sopimusta voitaisiinkin taloudellisen merkityksensä perusteella pitää edustussopimuksena?
(b) If the contract does fall within the ambit of Article 81(1), is it possible to claim the benefit of exemption from the prohibition if it satisfies the requirements of Regulation No 1984/83, especially those relating to duration?
Jos sopimus kuuluu edellä mainitun artiklan soveltamisalaan, voidaanko siihen soveltaa kieltoa koskevaa poikkeusta, jos se täyttää asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt, etenkin sopimuksen kestoa koskevat edellytykset?
(c) If that should be the case, does the fact that Articles 10 and 12 of that regulation permit the duration of the no-competition agreement to exceed five years as consideration for the granting of commercial or financial
Jos näin olisi, edellyttävätkö tämän asetuksen 10 ja 12 artiklan säännökset, joiden mukaan kilpailukieltolauseke voidaan tehdä yli viideksi vuodeksi, jos tavarantoimittaja myöntää huoltamoyrittäjälle vastikkeeksi erityisiä
CEPSA advantages by the supplier to the servicestation operator, require those commercial or financial advantages to be substantial or is it enough that they are not insignificant?
CEPSA kaupallisia tai rahoitukseen liittyviä etuja, sitä, että kyseiset kaupalliset tai rahoitukseen liittyvät edut ovat merkittäviä, vai riittääkö, että ne eivät ole vähämerkityksisiä?
Can those provisions be interpreted as meaning that such commercial or financial advantages have been conferred in exclusive supply contracts under a brand name in which the supplier of petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, or transfers fuel-tanks and -pumps which the servicestation operator may not use without the authorisation in writing of the sole supplier for products not supplied by the latter and which it must hand back when it ceases to use them as authorised, and the value of which is covered by the guarantee on first demand that the servicestation operator has provided in favour of the supplier?
Voidaanko näitä säännöksiä tulkita niin, että tällaisia kaupallisia tai rahoitukseen liittyviä etuja on katsottava myönnetyn sellaisilla huoltamosopimuksilla, joiden nojalla öljytuotteiden toimittaja vastaa kustannuksista, joita koituu sen oman tavaramerkin esillepanosta ja ylläpidosta huoltamolla, tai luovuttaa käyttöön polttoainesäiliöitä ja -pumppuja, joita huoltamoyrittäjä ei voi käyttää ilman yksinomaisen tavarantoimittajan kirjallista lupaa muiden kuin sen toimittamien tuotteiden myyntiin ja jotka huoltamoyrittäjän on palautettava tavarantoimittajalle sen jälkeen, kun luvallinen käyttö on lopetettu, ja joiden arvo on katettu huoltamoyrittäjän tavarantoimittajalle antamalla heti vaadittaessa maksettavalla pankkitakauksella?
(d) If that exemption should not be applicable, does the automatic nullity provided for by Article 81(2) EC affect the contract in its entirety?
d) Jos kyseistä poikkeusta ei sovelleta, koskeeko EY 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu automaattinen mitättömyys sopimusta kokonaisuudessaan?
(a) Is Article 81(1) EC to be interpreted as meaning that an exclusive supply contract under a brand name, such as that in the present case, in so far as it provides that the servicestation operator must sell motorvehicle and other fuels supplied by the exclusive supplier at the retail price fixed by the supplier, is in theory caught by the prohibition of restriction of competition because it fixes sale prices, taking account of its economic significance and in particular of the risks assumed by the servicestation operator and its contribution to the costs connected with the supply of goods under the contract or of the sales promotion of those goods, given the following relevant points:
Onko EY 81 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella huoltamosopimuksella, jonka mukaan huoltamon omistavan yrityksen on myytävä yksinomaan tavarantoimittajan toimittamat moottoriajoneuvojen polttoaineet ja muut polttoaineet tavarantoimittajan määräämään vähittäishintaan, rikotaan lähtökohtaisesti kieltoa rajoittaa kilpailua vahvistamalla myyntihinnat, kun otetaan huomioon sopimuksen taloudellinen merkitys ja tarkemmin sanottuna huoltamoyrittäjän kantamat riskit ja sen osallistuminen sopimuksen kohteena olevien tuotteiden toimituskustannuksiin tai kyseisten tuotteiden myynninedistämisestä aiheutuviin kustannuksiin, kun asiaan vaikuttavat seuraavat merkitykselliset seikat: i)
The servicestation operator undertakes to sell exclusively the supplier’s lubricants, vehicle products and motorvehicle and other fuels, in accordance with the retail prices, conditions and sales and business methods stipulated by the supplier for a period of 10 years, which may be extended for successive periods each of five years by express agreement in writing on notice of at least six months.
Huoltamoyrittäjä sitoutuu kymmenen vuoden ajaksi myymään yksinomaan tavarantoimittajan toimittamia voiteluaineita, autonesteitä ja moottoriajoneuvojen polttoaineita ja muita polttoaineita tämän vahvistamin vähittäismyyntihinnoin, myyntiehdoin ja -keinoin sekä toimintatavoin, ja tätä sitoumusta voidaan jatkaa viideksi vuodeksi
(ii) The servicestation operator assumes the risk associated with the motorvehicle and other fuels as soon as they are received from the supplier in the storage tanks, including the risk of discrepancies in volume.
Huoltamoyrittäjä vastaa moottoriajoneuvojen polttoaineisiin ja muihin polttoaineisiin liittyvästä riskistä, tilavuuserosta aiheutuva riski mukaan luettuna, siitä hetkestä lähtien, jolloin se vastaanottaa ne toimittajalta huoltamon varastosäiliöihin.
(iii) The servicestation operator is required to pay the supplier the cost of the motorvehicle and other fuels nine days after the date of their delivery to the service station, on presentation on the date of the first supply of a bank guarantee for the total price of the supply, equivalent to 15 days.
Huoltamoyrittäjän on maksettava tavarantoimittajalle vastaanotettujen moottoriajoneuvojen polttoaineiden ja muiden polttoaineiden hinta yhdeksän päivän kuluessa siitä, kun ne on toimitettu huoltamolle, ja asetettava ensimmäisen toimituserän saavuttua toimitusten kokonaishinnan vakuudeksi pankkitakaus, joka vastaa 15:tä toimituspäivää.
If it should fail to pay, apart from the possibility that the supplier might enforce the guarantee presented by the servicestation operator, the latter would be required to pay for supplies before they were delivered to the service station.
Jos toimitus jätetään maksamatta, toimittaja voi hakea saatavaansa huoltamoyrittäjän antaman takauksen perusteella, minkä lisäksi huoltamoyrittäjän on maksettava loput toimituserät ennen niiden saapumista huoltamolle.
Payment is made by the servicestation operator to the supplier by deducting from the retail price fixed by the distributor, including VAT, the amount of “commission” due to the servicestation operator, plus the corresponding VAT.
Huoltamoyrittäjän jakelijalle suorittama hinta lasketaan vähentämällä jakelijan määrittämästä vähittäishinnasta arvonlisäveroineen huoltamoyrittäjälle kuuluva ’provision’ määrä, vastaava arvonlisävero mukaan luettuna.
The distributor debits or credits the service station monthly, depending on the upward or downward variation in the prices fixed for the fuel delivered.
Tavarantoimittaja veloittaa tai hyvittää huoltamoyrittäjää kuukausittain toimitettujen polttoaineiden hinnanmuutoksien johdosta sen mukaan, onko hintoja korotettu vai alennettu.
(iv) The operator of the service station guarantees and is responsible for those customers who have signed up for the use of the credit
Huoltamoyrittäjä menee takuuseen ja vastaa asiakkaista, jotka ovat sen välityksellä liittyneet käyttämään sen yrityskonsernin, johon
CEPSA card created and managed by the group of companies to which the supplier belongs, charges the sales made by means of the card one month after they are made, finances a small part of the cost of customers’ use of the fuel distributor’s loyalty card and assumes the risk of non-payment by those customers who have been allowed direct credit.
CEPSA tavarantoimittaja kuuluu, liikkeelle laskemaa ja hallinnoimaa luottokorttia; huoltamoyrittäjä tilittää korttiostoista kertyneen myynnin ostotapahtumaa seuraavan kuukauden kuluessa, maksaa pienen osan öljytuotteiden jakeluyhtiön kantaasiakaskortin käyttökuluista ja kantaa luottoriskin asiakkaista, joille se on suoraan myöntänyt luottoa.
The supplier of the petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, and also transfers the fuel-tanks and pumps which the operator of the service station may not use, without the supplier’s authorisation in writing, to sell products not supplied by that supplier, and which are valued precisely at the amount of the bank guarantee that the servicestation operator has presented in favour of the supplier?
Öljytuotteiden toimittajayritys vastaa kustannuksista, joita koituu sen tavaramerkin esillepanosta ja ylläpidosta huoltamolla, ja luovuttaa huoltamoyrittäjän käyttöön polttoainesäiliöitä ja -pumppuja, joita huoltamoyrittäjä ei saa käyttää ilman tavarantoimittajan kirjallista lupaa muiden kuin tämän toimittamien tuotteiden myyntiin; tämän laitteiston arvo vastaa täsmälleen huoltamoyrittäjän tavarantoimittajalle antaman heti vaadittaessa maksettavan pankkitakauksen määrää.
(b) If so, on a proper construction of Regulation [No 1984/83], and in particular of Articles 10 to 13 thereof, do those provisions catch within their scope a contract of that kind with the result that the prohibition laid down in Article 81(1) EC is not applicable if the contract satisfies the requirements for exemption contained in those articles of the regulation?
Jos näin on, onko asetusta [N:o 1984/83] ja erityisesti sen 10–13 artiklaa tulkittava niin, että tämänkaltaiset sopimukset kuuluvat niiden soveltamisalaan ja ettei EY 81 artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa sovelleta, jos sopimus täyttää asetuksen kyseisissä artikloissa poikkeukselle asetetut edellytykset?
(c) In that case, is Article 11 of that regulation to be construed as meaning that, if the contract at issue imposes more than one restriction on competition, and, moreover, if it stipulates no competition by providing for exclusive supply by one supplying undertaking, sale prices are fixed by the supplier?
Onko kyseisen asetuksen 11 artiklaa siinä tapauksessa tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevassa sopimuksessa määrätään useampia kuin yksi kilpailunrajoitus, koska siinä on sellaisen yksinostolausekkeen lisäksi, jonka johdosta kilpailua ei ole, myös sopimusmääräys, jonka mukaan tavarantoimittaja vahvistaa myyntihinnat?
Does the authorisation given by the [supplier] to the servicestation [operator] to lower its sale price without affecting [that supplier’s] receipts, which took place in November 2001, make it possible to regard the contract as valid?’
Merkitseekö [tavarantoimittajan] marraskuussa 2001 [huoltamoyrittäjälle] antama lupa alentaa myyntihintaa vähentämättä [tavarantoimittajan] tuloja sitä, että sopimusta voidaan pitää pätevänä?”
By its reference for a preliminary ruling, the referring court submits two questions to the Court, each one of those questions being subdivided into several parts, which envisage different hypotheses according to how the contract at issue in the main proceedings is categorised.
Kansallinen tuomioistuin esittää ennakkoratkaisupyynnössään yhteisöjen tuomioistuimelle kaksi kysymystä, jotka molemmat jakautuvat useisiin osiin, joissa pohditaan eri vaihtoehtoja sen mukaan, millaiseksi pääasiassa kyseessä oleva sopimus luokitellaan.
The first question is submitted in the event that that contract is to be categorised as an agency contract, whilst the second question is based on the premiss that that contract is concluded between two autonomous undertakings.
Ensimmäinen kysymys on esitetty sitä tilannetta silmälläpitäen, että kyseistä sopimusta pidetään edustussopimuksena, kun taas toisessa kysymyksessä olettamana on, että sopimus on tehty kahden itsenäisen yrityksen välillä.
The referring court essentially asks whether the prohibition laid down in Article 81(1) EC and, possibly, the block exemption established by Regulation No 1984/83 are applicable in the light of the facts of the case in the main proceedings.
Kansallisen tuomioistuimen kysymykset koskevat pääpiirteissään EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon ja asetuksessa N:o 1984/83 säädetyn ryhmäpoikkeuksen mahdollista sovellettavuutta pääasiassa kyseessä oleviin tosiseikkoihin.
However, by its Questions 1(a) and 2(a), that court does not seek to obtain from the Court of Justice an interpretation of the concept of agreements between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC in order to be able to assess, subsequently, whether the contract at issue in the main proceedings falls within the scope of that provision, but requests the Court to carry out that assessment itself.
Kyseinen tuomioistuin ei kuitenkaan pyri ensimmäisen ja toisen kysymyksensä a kohdalla saamaan yhteisöjen tuomioistuimelta tulkintaa mainitussa säännöksessä tarkoitetun yritysten välisen sopimuksen käsitteestä voidakseen arvioida, kuuluuko pääasiassa kyseessä oleva sopimus tämän säännöksen soveltamisalaan, vaan se pyytää yhteisöjen tuomioistuinta suorittamaan itse tämän arvioinnin.
It must be recalled that under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between national courts and tribunals and the Court of Justice, the latter is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only on the basis of the facts which the national court or tribunal puts before it, and that it is, however, for the national court or tribunal to apply the rules of Community law to a specific case.
Ensinnäkin on palautettava mieleen, että kansallisilla tuomioistuimilla ja yhteisöjen tuomioistuimella olevien tehtävien selkeään jakoon perustuvan EY 234 artiklan mukaan yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen lausumaan ainoastaan yhteisön säädöksen tulkinnasta tai pätevyydestä niiden tosiseikkojen perusteella, jotka kansallinen tuomioistuin sille ilmoittaa, ja että kansallisen tuomioistuimen tehtävänä sitä vastoin on soveltaa yksittäistapaukseen yhteisön oikeussääntöjä.
It is apparent from the order for reference that the request for interpretation submitted to the Court is based on the claims of the parties to the main proceedings, the merits of which have not yet been established by the national court.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty tulkintapyyntö perustuu pääasian asianosaisten sellaisille väitteille, joiden paikkansapitävyyttä kansallinen tuomioistuin ei ole vielä varmistanut.
Similarly, in their written and oral submissions made to the Court, the parties to the main proceedings expressed significant disagreement as to the facts of the dispute before the referring court.
Asianosaiset ovat myös yhteisöjen tuomioistuimessa esittämissään kirjallisissa ja suullisissa huomautuksissa huomattavan eri mieltä kansallisen tuomioistuimen ratkaistavana olevan oikeudenkäynnin tosiseikoista.
In this respect, it must also be recalled that, within the framework of proceedings under Article 234 EC, the Court cannot resolve a dispute concerning the facts.
Tältä osin on muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuin ei voi EY 234 artiklan mukaisen menettelyn puitteissa ratkaista tosiseikkoja koskevaa kiistaa.
Since the categorisation of the contract at issue in the main proceedings in the light of the rules on competition is essential for the purpose of deciding the case before the referring court, it is for the Court to recall, first, the criteria relevant for such a categorisation (Questions 1(a) and 2(a)).
Koska pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen luokitteleminen kilpailusääntöihin nähden on olennainen kysymys kansallisen tuomioistuimen ratkaistavana olevan oikeusriidan ratkaisemiseksi, yhteisöjen tuomioistuimen on ensimmäiseksi esitettävä tällaisen luokittelun tekemisen kannalta merkitykselliset kriteerit (ensimmäisen ja toisen kysymyksen a kohta).
Second, it is necessary to analyse whether the block exemption is capable of applying to that contract, in the light of the contract’s clauses relating to the duration of its performance (Questions 1(b) and (c) and Question 2(b)) and the fixing of the retail price (Question 2(c)).
Toiseksi asiassa on tarpeen arvioida, voidaanko ryhmäpoikkeusta soveltaa kyseiseen sopimukseen, kun otetaan huomioon sopimuksessa olevat lausekkeet, jotka koskevat sen voimassaoloaikaa (ensimmäisen kysymyksen b ja c kohta sekä toisen kysymyksen b kohta) ja vähittäismyyntihinnan määrittämistä (toisen kysymyksen c kohta).
Third, the question arises as to possible nullity of the contract pursuant to Article 81(2) EC (Question 1(d)).
Kolmanneksi on ratkaistava kysymys sopimuksen mahdollisesta mitättömyydestä EY 81 artiklan 2 kohdan nojalla (ensimmäisen kysymyksen d kohta).
The existence of an agreement between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC
EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yritysten välisen sopimuksen olemassaolo