natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It thus lays down a general rule (since Article 21 concerns all decisions in matrimonial matters and in matters of parental responsibility), allowing any interested party to request recognition or nonrecognition of a judgment falling within the scope of the Regulation subject, where applicable, to the provisions of Chapter III, Section 4.
Siinä säädetään siten pääsäännöstä (21 artikla kattaa kaikki tuomiot avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa), jonka perusteella jokainen, jonka etua tuomion tunnustaminen koskee, voi pyytää asetuksen soveltamisalaan kuuluvan tuomion tunnustamista tai tunnustamatta jättämistä, jollei III luvun 4 jakson säännöksistä mahdollisesti muuta johdu.
That section concerns certain judgments concerning rights of access and certain judgments which require the return of the child.
Kyseinen jakso koskee lapsen tapaamisoikeutta koskevia tai lapsen palauttamista edellyttäviä tiettyjä tuomioita.
In the latter regard, it applies to the return of a child entailed by a judgment given pursuant to Article 11(8) (Article 40(1)(b)).
Viimeksi mainittujen osalta sitä sovelletaan lapsen palauttamiseen, jota 11 artiklan 8 kohdassa tarkoitettu tuomio edellyttää (40 artiklan 1 kohdan c alakohta).
The present case involves just such a judgment.
Esillä olevassa asiassa on kysymys viimeksi mainitun kaltaisesta tuomiosta.
Consequently, any interested party may apply for nonrecognition of a decision taken in the circumstances set out in Article 11(8) and ordering a child’s return, unless that is
Näin ollen jokainen, jonka etua tuomion tunnustaminen koskee, voi pyytää lapsen palauttamista edellyttävän, 11 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa annetun
The referring court asks the meaning of the term ‘without prejudice to Section 4’ in Article 21(3) of the Regulation.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy, mitä tarkoitetaan asetuksen 21 artiklan 3 kohdassa asetetulla edellytyksellä ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän luvun 4 jakson soveltamista”.
The third question incompatible with a provision of Chapter III, Section 4, which, as a lex specialis, will in that case prevail over the general rule.
Kolmas kysymys tuomion tunnustamatta jättämistä, jollei tunnustamatta jättäminen osoittaudu olevan ristiriidassa jonkin III luvun 4 jakson säännöksen kanssa, jolle on erityissäännöksenä annettava tässä tapauksessa etusija pääsääntöön nähden.
In that section, Article 42(1) provides, in particular:
Tähän jaksoon kuuluvan 42 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
My conclusion on the fourth question, which means that no application can be made for nonrecognition of an order for a child’s return issued in the circumstances set out in Article 11(8) of the Regulation and certified in accordance with Article 42(2), deprives the third question of its relevance, since it is based on the assumption that such an application is possible.
Neljännen kysymyksen osalta esittämäni ratkaisuehdotus, jonka mukaan lapsen palauttamista edellyttävän tuomion, joka on annettu asetuksen 11 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa ja josta on annettu todistus 42 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti, tunnustamatta jättämisestä ei voida esittää minkäänlaista hakemusta, tekee tarpeettomaksi kolmannen kysymyksen, joka perustuu olettamaan siitä, että tällainen hakemus on mahdollinen.
In such a case, any review of the decision or of the certificate by the court of the Member State where the child is actually present, whether on that court’s own motion or on application by the person against whom enforcement is sought, is ruled out.
Tällaisessa tapauksessa nimittäin sen jäsenvaltion tuomioistuimen, missä lapsi on, antaman tuomion tai todistuksen lainmukaisuutta ei saada tutkia viran puolesta eikä sen henkilön hakemuksesta, jota vastaan täytäntöönpanoa pyydetään.
‘The return of a child referred to in Article 40(1)(b) entailed by an enforceable judgment given in a Member State shall be recognised and enforceable in another Member State … without any possibility of opposing its recognition if the judgment has been certified in the Member State of origin in accordance with paragraph 2.’
”Edellä 40 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lapsen palauttaminen, jota jäsenvaltiossa annettu täytäntöönpanokelpoinen tuomio edellyttää, on tunnustettava ja on pantavissa täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa ilman, että on tarpeen julistaa se täytäntöönpanokelpoiseksi, ja ilman, että on mahdollista kiistää sen tunnustamista, jos tuomiosta on annettu todistus tuomion antaneessa jäsenvaltiossa 2 kohdan mukaisesti.”
Thus, in a case such as that in the main proceedings, in which such a certificate has been issued, the practical meaning of the term ‘without prejudice to Section 4’ in Article 21(3) of the Regulation is that it is not possible to oppose recognition of the certified decision or, a fortiori, to make a separate application for a declaration that it should not be recognised.
Näin ollen esillä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa tällainen todistus on annettu, asetuksen 21 artiklan 3 kohdassa asetettu edellytys ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän luvun 4 jakson soveltamista” tarkoittaa konkreettisesti sitä, että tuomion, josta on annettu todistus, tunnustamista ei ole mahdollista vastustaa eikä etenkään ole mahdollista vaatia erillisellä hakemuksella sen tunnustamatta jättämisen vahvistamista.
VIEW OF MS SHARPSTON — CASE C-195/08 PPU the procedures provided for in Section 2 of this Chapter, apply for a decision that the judgment be or not be recognised’.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN KANNANOTTO – ASIA C-195/08 PPU tunnustaminen koskee, voi pyytää tämän luvun 2 jaksossa tarkoitetussa menettelyssä vahvistettavaksi, että tuomio on tunnustettava tai jätettävä tunnustamatta”.
Seven grounds of nonrecognition for judgments relating to parental responsibility are listed in Article 23.
Asetuksen 23 artiklassa luetellaan seitsemän perustetta, joilla vanhempainvastuuta koskevat tuomiot on jätettävä tunnustamatta.
However, unlike the other questions, the scope of these first two questions is not expressly limited to the decision ordering the child’s return.
Muista kysymyksistä poiketen näiden kahden ensimmäisen kysymyksen merkitys ei kuitenkaan nimenomaisesti rajoitu lapsen palauttamista edellyttävään tuomioon.
In so far as the mother also seeks a declaration of nonrecognition of the part of the judgment awarding custody to the father, these questions may remain relevant.
Sikäli kuin äiti haluaa vahvistettavaksi myös tuomion sen osan tunnustamatta jättämisen, jossa lapsen huoltajuus uskotaan isälle, näillä kysymyksillä voi olla edelleen merkitystä.
Unlike the return order, this aspect is not governed by Chapter III, Section 4, of the Regulation, which precludes any opposition to recognition of a return order duly certified in accordance with Article 42(2).
Toisin kuin palauttamista edellyttävän tuomion osalta, tätä kysymystä ei säännellä asetuksen III luvun 4 jaksossa, jossa kielletään kiistämästä palauttamista edellyttävän tuomion tunnustamista, jos tuomiosta on annettu asianmukaisesti todistus 42 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
The referring court asks whether an interested party within the meaning of Article 21 of the Regulation may request nonrecognition of a judgment if no application has been submitted for it to be recognised and, if so, how a national court, examining an application for nonrecognition brought by the person against whom enforcement is sought, is to apply Article 31(1), according to which that person may not make any submissions on the application at this stage of the proceedings.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy, voiko asetuksen 21 artiklassa tarkoitettu osapuoli, jonka etua tuomion tunnustaminen koskee, hakea tuomion tunnustamatta jättämistä, jos tuomion tunnustamista koskevaa hakemusta ei ole esitetty, ja mikäli tähän vastataan myöntävästi, miten tuomioistuimen, kun se tutkii sellaisen henkilön, jota vastaan tuomio on täytäntöönpanokelpoinen, esittämän tuomion tunnustamatta jättämistä koskevan hakemuksen, on sovellettava 31 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan tämä henkilö ei voi menettelyn tässä vaiheessa esittää huomautuksia hakemuksen johdosta.
Section 2 of Chapter III is entitled ‘Application for a declaration of enforceability’.
Asetuksen III luvun 2 jakson otsikkona on ”Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva hakemus”.
Article 28(1) provides that a ‘judgment on the exercise of parental responsibility in respect of a child given in a Member State which is enforceable in that Member State and has been served shall be enforced in another Member State when, on the application of any interested party, it has been declared enforceable there’.
Sen 28 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”vanhempainvastuusta jäsenvaltiossa annettu tuomio, joka on siinä jäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoinen ja on annettu tiedoksi, pannaan täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa, kun se asiaan osallisen hakemuksesta on siellä julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi”.
Article 31(1) provides that the court applied to is to give its decision without delay and adds: ‘… the person against whom enforcement is sought [… shall not,] at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application’.
Asetuksen 31 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tuomioistuimen, jolle hakemus on osoitettu, on annettava päätöksensä viipymättä, ”eikä henkilö, jota vastaan täytäntöönpanoa haetaan, – – voi menettelyn tässä vaiheessa esittää huomautuksia hakemuksen johdosta”.
Article 31(2) specifies: ‘The application may be refused only for one of the reasons specified in Articles 22, 23 and 24’ — which are all grounds for nonrecognition.
Artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että ”hakemus voidaan hylätä ainoastaan jollakin 22, 23 ja 24 artiklassa mainituista perusteista” – jotka ovat kaikki tunnustamatta jättämistä koskevia perusteita.
Article 33 provides that either party may, within one month (paragraph 5), appeal against the decision on the application for a declaration of enforceability (paragraph 1) and that the appeal is to ‘be dealt with in accordance with the rules governing procedure in contradictory matters’ (meaning, it is clear from other language versions, adversarial proceedings, according to the audi alteram partem rule).
Asetuksen 33 artiklassa säädetään, että kumpikin asianosainen voi yhden kuukauden kuluessa (5 kohta) hakea muutosta päätökseen, joka koskee hakemusta tuomion julistamisesta täytäntöönpanokelpoiseksi (1 kohta), ja että tällainen muutoksenhakemus on käsiteltävä kontradiktorista menettelyä koskevien säännösten mukaisesti (3 kohta).
Article 21 of the Regulation forms part of Chapter III, Section 1, entitled ‘Recognition’.
Asetuksen 21 artikla kuuluu III luvun 1 jaksoon, jonka otsikkona on ”Tunnustaminen”.
Article 21(1) provides that judgments given in a Member State are to be ‘recognised in the other Member States without any special procedure being required’.
Sen 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiossa annettu tuomio ”on tunnustettava muissa jäsenvaltioissa vaatimatta minkään erityisen menettelyn noudattamista”.
However, according to Article 21(3) (without prejudice to Section 4 — which, as I have indicated, is not relevant for decisions awarding custody), ‘any interested party may, in accordance with
Kuitenkin sen 3 kohdan mukaan (sanotun rajoittamatta 4 jakson soveltamista – jolla ei ole merkitystä lapsen huoltoa koskevien tuomioiden osalta, kuten olen todennut) ”jokainen, jonka etua tuomion
According to Article 21(3), it seems that the person against whom a decision might be enforced (who is quite clearly an ‘interested party’) may apply
Asetuksen 21 artiklan 3 kohdan perusteella näyttää siltä, että henkilö, jota vastaan tuomio voitaisiin panna täytäntöön (ja joka on ilmiselvästi
RINAU for a declaration that the decision should not be recognised, but Article 31(1) appears to exclude any possibility for that person 23to make submissions on the application at that stage.
RINAU henkilö, ”jonka etua tuomion tunnustaminen koskee”), voi pyytää tämän tuomion tunnustamatta jättämistä, mutta 31 artiklan 1 kohdassa tältä henkilöltä 23 näytetään evättävän mahdollisuus esittää tässä vaiheessa huomautuksia hakemuksen johdosta.
It is clear that the Community legislature intended all such judgments to enjoy, systematically, automatic recognition on the basis of the principle of mutual trust (see recitals 21 and 23 in the preamble).
On selvää, että yhteisön lainsäätäjä on tarkoittanut, että kaikki nämä tuomiot kuuluvat systemaattisesti automaattisen tunnustamisen piiriin keskinäisen luottamuksen periaatteen perusteella (ks. asetuksen 21. ja 23. perustelukappale).
However, Article 21(3) allows an application for a decision that a judgment should, or should not, be recognised ‘in accordance with the procedures provided for in Section 2 of this Chapter’.
Saman artiklan 3 kohdan perusteella on kuitenkin mahdollista pyytää ”2 jaksossa tarkoitetussa menettelyssä” vahvistettavaksi, että tuomio on tunnustettava tai jätettävä tunnustamatta.
Since Section 2 concerns applications for a declaration of enforceability, I infer that it deals with situations in which recognition and enforcement are both required.
Koska 2 jakso koskee täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevia hakemuksia, päättelen tästä, että kysymys on tilanteista, joissa tunnustaminen ja täytäntöönpano ovat molemmat tarpeellisia.
That is the case with the award of custody to the father in the present case, since the mother does not agree.
Näin on tässä tapauksessa, kun lapsen huoltajuus on uskottu isälle, sillä äiti vastustaa sitä.
It is, moreover, clear from Article 31 of the Regulation that the procedure for obtaining a declaration of enforceability (which thus covers applications for recognition and non-recognition) must be simplified and expeditious.
Asetuksen 31 artiklasta ilmenee selvästi, että täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn (joka käsittää siis tunnustamista ja tunnustamatta jättämistä koskevat hakemukset) on oltava nopea ja yksinkertaistettu.
That appears perfectly in accordance with the principle of automatic recognition on the basis of mutual trust.
Tämä näyttää olevan täysin yhdenmukaista keskinäiseen luottamukseen perustuvan tunnustamisen automaattisuuden periaatteen kanssa.
To resolve the dilemma, we must in my view take account of the distinction between ‘recognition’ and ‘declaration of enforceability’ of a judgment.
Ongelmaa ratkaistaessa on mielestäni huomattava ero tuomion ”tunnustamisen” ja ”täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisen” välillä.
In some contexts, those two concepts necessarily go hand in hand.
Joissakin yhteyksissä nämä kaksi käsitettä kytkeytyvät väistämättä toisiinsa.
That is so, for example, of a judgment entailing a child’s return, where it would make no sense to recognise the judgment without making it enforceable.
Näin on erityisesti silloin, kun kysymys on lapsen palauttamista edellyttävästä tuomiosta, jonka pätevyyden tunnustamisella ilman sen täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista ei olisi merkitystä.
By contrast, there is no need to confer ‘enforceability’ on a divorce judgment in order to allow one of the former spouses to remarry; mere recognition that the judgment is valid will suffice.
Sitä vastoin ei ole mitään tarvetta julistaa ”täytäntöönpanokelpoiseksi” avioerotuomiota, jotta jompikumpi entisistä puolisoista voisi mennä uudelleen avioliittoon; pelkkä tuomion pätevyyden tunnustaminen riittää.
As regards a decision on the exercise of parental responsibility, it will depend on the circumstances.
Vanhempainvastuuta koskevassa asiassa annetun tuomion osalta tämä riippuu olosuhteista.
If the parent to whom the exercise of that responsibility is not awarded is recalcitrant, a declaration of enforceability will be needed.
Kun vanhempi, jolle vanhempainvastuuta ei ole uskottu, on eri mieltä asiasta, täytäntöönpanokelpoiseksi julistaminen on tarpeen.
If the parents are in agreement, mere recognition will be enough.
Kun vanhemmat ovat yksimielisiä, pelkkä tunnustaminen riittää.
Chapter III, Section 1, of the Regulation concerns recognition.
Asetuksen III luvun 1 jakso koskee tunnustamista.
Article 21(1) provides for automatic recognition for any judgment falling within the scope of the
Sen 21 artiklan 1 kohdassa säädetään tämän tunnustamisen automaattisuudesta kaikkien asetuksen soveltamisalaan
23 — Even if it may seem a little odd, when a decision awards custody to one parent, to speak of enforcing that decision against the other parent, it seems to me clear from the scheme of Chapter III, Section 2, of the Regulation that the concept of ‘person against whom enforcement is sought’ covers a parent to whom custody was not awarded.
23 – Vaikka voi vaikuttaa vähän oudolta puhua tuomion täytän­töönpanosta toista vanhempaa vastaan, kun siinä annetaan huoltajuus toiselle vanhemmalle, asetuksen III luvun 2 jakson systematiikan perusteella on mielestäni selvää, että käsitteellä ”henkilö, jota vastaan täytäntöönpanoa haetaan” tarkoitetaan vanhempaa, jolle huoltajuutta ei ole annettu.
Thus, any request for recognition or nonrecognition of a decision awarding custody of a child must comply with the procedures of Section 2.
Siten lapsen huoltoa koskevan tuomion tunnustamista tai tunnustamatta jättämistä koskeva hakemus on tehtävä 2 jaksossa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
The problem which appears to arise in a context such as that of the present case is the apparent inequality of arms as between the parties, in the light of the wording of Article 31(1).
Esillä olevan kaltaisessa tilanteessa ongelmana näyttää olevan se, että osapuolet eivät selvästikään ole prosessuaalisesti yhdenvertaisia 31 artiklan 1 kohdan sanamuodon perusteella.
If the parent awarded custody wishes to have the decision recognised and enforced, that parent may make such submissions as he or she sees fit,
Jos vanhempi, jolle lapsen huoltajuus on uskottu, haluaa saada tuomion tunnustetuksi ja pannuksi täytäntöön, hänellä on
VIEW OF MS SHARPSTON — CASE C-195/08 PPU whereas the same opportunity is not available to the other parent.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN KANNANOTTO – ASIA C-195/08 PPU mahdollisuus esittää tarkoituksenmukaisiksi arvioimiaan huomautuksia, kun taas toisella vanhemmalla ei tätä mahdollisuutta ole.
However, if the other parent seeks a decision of non-recogni-tion, the situation is not reversed, at least on a literal reading of the provision.
Sen sijaan tilanteessa, jossa toinen vanhempi hakee tuomion tunnustamatta jättämistä, tilanne ei ole käänteinen ainakaan säännöksen sanamuodon perusteella.
event verify whether any of the grounds of nonrecognition referred to in Article 31(2) are present.
tapauksissa tarkistettava, onko olemassa mahdollisia tunnustamatta jättämisen perusteita, joihin 31 artiklan 2 kohdassa viitataan.
And those are the only grounds which the other parent could have raised.
Nämä ovat kuitenkin ainoat perusteet, joihin toinen vanhempi olisi voinut vedota.
That parent is deprived therefore only of the possibility of developing his or her arguments concerning the grounds for refusal.
Häneltä evätään siten ainoastaan mahdollisuus puolustaa kantaansa kieltäytymisperusteiden osalta.
In the submissions to the Court, it has been suggested that Article 31(1), which appears to be directed above all at applications for recognition or enforcement, should be interpreted either as applicable to applications for nonrecognition mutatis mutandis (that is to say, by reading ‘the person against whom enforcement is sought’ as ‘the person opposing the application’) or as inapplicable to such applications.
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyissä huomautuksissa on ehdotettu tulkittavan 31 artiklan 1 kohtaa, joka näyttää koskevan lähinnä tunnustamista tai täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevia hakemuksia, joko siten, että sitä sovelletaan soveltuvin osin tunnustamatta jättämistä koskeviin hakemuksiin (toisin sanoen tulkitsemalla ilmaisun ”henkilö, jota vastaan täytäntöönpanoa haetaan” tarkoittavan ”hakemusta vastustavaa henkilöä”), tai siten, että sitä ei voida soveltaa tällaisiin hakemuksiin.
On the other hand, when it is the latter parent who seeks nonrecognition of the decision, the application must necessarily be made by a document which sets out the grounds of nonrecognition adduced.
Kun tämä viimeksi mainittu vanhempi hakee tuomion tunnustamatta jättämistä, hakemus voidaan esittää ainoastaan asiakirjalla, jossa esitetään perusteet tunnustamatta jättämiselle.
Even if that parent cannot expand further on those grounds at that stage of the proceedings, whereas the parent awarded custody may make such submissions as seem appropriate, his or her point of view will in any event be taken into account by the court seised.
Vaikka tämä vanhempi ei voi enää tässä vaiheessa puolustaa kantaansa, kun taas huoltajuuden saanut vanhempi voi esittää tarkoituksenmukaisiksi arvioimiaan huomautuksia, asiaa käsittelevä tuomioistuin ottaa joka tapauksessa hänen kantansa huomioon.
The situation is, in fact, one of a procedure limited to a single exchange of arguments between the parties, and it is hardly extraordinary in the context of a simplified and expeditious procedure.
Kysymys on itse asiassa menettelystä, joka rajoittuu yhteen ainoaan näkemysten vaihtoon asianosaisten välillä, mikä ei ole nopeassa ja yksinkertaistetussa menettelyssä mitenkään tavatonta.
In both cases, either party can appeal under adversarial rules, by virtue of Article 33 of the Regulation.
Kummassakin tapauksessa molemmat osapuolet voivat hakea muutosta kontradiktorista menettelyä koskevien säännösten mukaisesti asetuksen 33 artiklan nojalla.
I do not, however, consider that there is any overriding reason to reject a literal interpretation and application.
Omasta puolestani katson, ettei ole mitään pakottavaa syytä olla tulkitsematta ja soveltamatta säännöstä sen sanamuodon mukaisesti.
The inequality of arms cannot be denied, but it accords with the primacy attached to mutual trust and recognition, it is less significant than one might suppose, and it is not such as to deprive the disadvantaged party of any possibility of presenting his or her arguments.
Prosessuaalista epäyhdenvertaisuutta ei voida kiistää, mutta se on yhdenmukaista keskinäiselle luottamukselle ja tunnustamiselle annetun etusijan kanssa, se ei ole niin suurta kuin voitaisiin olettaa eikä se estä epäedullisemmassa asemassa olevaa osapuolta esittämästä kantaansa.
The system established thus provides a reasonable balance between the aim of ensuring the recognition and enforcement of judgments, on the basis of the principle of mutual trust, by means of a simplified and expeditious procedure, and the right to a fair hearing, which, in fact, is denied to neither
Käyttöön otetulla järjestelmällä varmistetaan näin ollen järkevä tasapaino yhtäältä tuomioiden tunnustamisen ja täytäntöönpanon keskinäisen luottamuksen periaatteen mukaisesti nopealla ja yksinkertaistetulla menettelyllä ja toisaalta oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden – jota ei viime kädessä ole evätty yhdeltäkään osapuolelta – varmistamista koskevan tavoitteiden
On the one hand, in the case of an application for recognition and enforceability brought by the parent awarded custody, it is clear that the court seised must in any party.
Kun huoltajuuden saanut vanhempi hakee tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista, on selvää, että asiaa käsittelevän tuomioistuimen on kaikissa välillä.
For all the reasons I have set out above, I suggest that, in reply to the questions raised by the Supreme Court of Lithuania, the Court should rule that the provisions of Regulation (EC) No 2201/2003 are to be interpreted to the effect that:
Kaikilla edellä esitetyillä perusteilla ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Lietuvos Aukščiausiasis teismasin esittämiin kysymyksiin seuraavasti: