natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of 8 February 2007 in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court of Justice remitted that case to the Court of First Instance, where it was registered as Case T-68/07.
Yhteisöjen tuomioistuin siirsi asiassa C-406/06, Landtag Schleswig-Holstein vastaan komissio, 8.2.2007 antamallaan määräyksellä (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) asian C-406/06 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jossa se rekisteröitiin asianumerolla T-68/07.
By order of 14 June 2007 in Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court, before which the present case was already pending, dismissed the application in Case T-68/07 as manifestly inadmissible on the ground of lis alibi pendens, stating that the other questions of admissibility which it raised had not been considered (Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission, paragraph 17).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, jossa oli jo nostettu nyt käsiteltävänä olevaa asiaa koskeva kanne, hylkäsi asiassa T-68/07, Landtag Schleswig-Holstein vastaan komissio, 14.6.2007 antamallaan määräyksellä (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kanteen asiassa T-68/07, koska vireilläolovaikutuksen takia tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat; se täsmensi, ettei muita tutkittavaksi ottamista koskevia kysymyksiä ollut tutkittu (em. asia Landtag Schleswig-Holstein v. komissio, määräys 14.6.2007, 17 kohta).
By a separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 5 February 2007, the Commission raised an objection of inadmissibility in regard to the present case under Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Komissio esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 5.2.2007 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan nojalla nyt käsiteltävänä olevaa kannetta koskevan oikeudenkäyntiväitteen.
The applicant filed its observations on that objection of inadmissibility on 20 March 2007.
Kantaja esitti huomautuksensa tästä oikeudenkäyntiväitteestä 20.3.2007.
The Commission claims that the Court should:
Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
The applicant contends that the Court should:
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— declare the action admissible;
– ottaa kanteen tutkittavaksi
— annul the Commission’s decisions of 10 March and 23 June 2006;
– kumoaa komission 10.3. ja 23.6.2006 tekemät päätökset
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, the Court may, on the application of a party, rule on admissibility without considering the substance of the case.
Työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi asianosaisen hakemuksesta ratkaista tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan väitteen käsittelemättä itse pääasiaa.
Under Article 114(3), unless the Court otherwise decides, the remainder of the proceedings is to be oral.
Saman artiklan 3 kohdan mukaan jatkokäsittely on suullinen, jollei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toisin päätä.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information from the documents in the case and that it is not necessary to hear oral argument from the parties.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo saaneensa asiakirja-aineiston tarkastelusta riittävästi tietoja ratkaistakseen asian kuulematta asianosaisten suullisia selvityksiä.
The Commission raises two pleas of inadmissibility alleging, first, the applicant’s lack of capacity to be a party to legal proceedings and, second, that the applicant is not validly represented by the two agents who signed the application.
Komissio esittää kaksi prosessinedellytysten puuttumista koskevaa väitettä, jotka koskevat yhtäältä kantajan asianosaiskelpoisuuden puuttumista ja toisaalta sitä, etteivät kannekirjelmän allekirjoittaneet kaksi asiamiestä voi edustaa laillisesti kantajaa.
It must first be considered whether the applicant has capacity to be a party to legal proceedings.
Ensin on arvioitava, onko kantajalla asianosaiskelpoisuus.
The Commission contends that, in German public law, which is the only law relevant, Landtag Schleswig-Holstein indisputably does not have a legal personality of its own.
Komissio katsoo, että Saksan julkisoikeuden mukaan, joka on ainoa asian kannalta merkityksellinen säännöstö, ei ole epäilystäkään siitä, ettei Landtag Schleswig-Holsteinilla ole omaa oikeushenkilöllisyyttä.
Only the region, the Land of Schleswig-Holstein, as a regional authority, has legal personality under German public law, whereas the applicant is merely one of its institutions.
Vain alue eli Land Schleswig-Holstein (Schleswig-Holsteinin osavaltio) muodostaa alueellisena yhteisönä Saksan julkisoikeuden mukaan oikeushenkilön, ja kantaja on ainoastaan yksi sen elimistä.
In the Commission’s view, the position of regional parliaments in regard to Article 230 EC cannot be more favourable that that of the national parliaments of the Member States.
Komission mukaan alueellisilla parlamenteilla ei voi olla EY 230 artiklaa sovellettaessa edullisempaa asemaa kuin jäsenvaltioiden kansallisilla parlamenteilla.
It is generally accepted that national parliaments do not have a right to be parties to legal proceedings independent of that of the Member States, since as institutions of the Member States they are part of the legal person which each State constitutes.
Yleisesti tunnustetaan, ettei kansallisilla parlamenteilla ole jäsenvaltioista erillistä kanneoikeutta, koska ne ovat jäsenvaltioiden eliminä osa oikeushenkilöä, jonka kukin jäsenvaltio muodostaa.
The ‘partial legal capacity’ claimed by the applicant cannot, in the Commission’s view, give it the status of a legal person.
”Osittainen oikeuskelpoisuus”, johon kantaja vetoaa, ei komission mukaan tee siitä oikeushenkilöä.
The provisions of national law cited by the applicant certainly give it the capacity to be a party to legal proceedings and to bring actions in internal constitutional disputes in the Land of Schleswig-Holstein.
Kansalliset säännökset, joihin kantaja viittaa, antavat sille toki mahdollisuuden olla asianosaisena oikeudenkäynnissä ja asianosaiskelpoisuuden Land Schleswig-Holsteinin sisäisissä perustuslaillisissa oikeusriidoissa.
However, such disputes are merely internal disputes between the institutions of a regional authority and not the defence in legal proceedings of that authority in regard to third parties.
Kyse on kuitenkin vain alueellisen yhteisön sisäisistä, sen elinten välisistä oikeusriidoista eikä tämän yhteisön etujen puolustamisesta oikeudessa kolmanteen osapuoleen nähden.
In the latter case, German law permits only the Land itself, and not one of its institutions, to bring legal proceedings.
Tässä jälkimmäisessä tapauksessa Saksan oikeuden mukaan vain Land itsessään voi nostaa kanteen, ei siis sen yksittäinen elin.
Similarly, the organisational autonomy granted to the regional parliament under the constitution of the Land is valid only within the Land and in regard to its other institutions, but not outside it.
Niin ikään alueelliselle parlamentille Landin perustuslaissa varattu organisatorinen autonomia pätee vain Landin sisällä ja suhteessa sen muihin elimiin mutta ei Landin ulkopuolella.
The Commission concludes that the applicant does not have the capacity to be a party to legal proceedings and that the action should be dismissed as manifestly inadmissible.
Komissio katsoo, ettei kantajalla ole asianosaiskelpoisuutta ja että kanne on jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
Moreover, the action cannot be reinterpreted as having been brought by the Land itself, represented by Landtag Schleswig-Holstein, because the latter has clearly expressed its wish, both in the way in which it has designated itself as applicant and in the entire text of its application, to act in its own name.
Komissio lisää, ettei kannetta ole mahdollista tulkita uudelleen siten, että Land olisi nostanut sen itse ja että Landtag Schleswig-Holstein vain edustaisi tätä, koska nimeämällä itsensä kantajaksi ja käyttämällä tätä nimitystä koko kannekirjelmässään Landtag on selvästi ilmaissut halunsa toimia omissa nimissään.
In reply to the Commission’s arguments, the applicant points out that, in its order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (paragraph 9), the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the following terms:
Vastauksenaan komission väitteisiin kantaja huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on tunnustanut sen oikeushenkilöllisyyden nimenomaisesti edellä mainitussa asiassa Landtag Schleswig-Holstein vastaan komissio 8.2.2007 antamansa määräyksen 9 kohdassa, joka kuuluu seuraavasti:
‘On the other hand, in accordance with the Court’s caselaw concerning the right of action of regions and other local authorities … Landtag Schleswig-Holstein must be regarded as a legal person entitled to bring an action before the Court of First Instance against decisions addressed to it or which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, are of direct and individual concern to it, pursuant to the fourth paragraph of Article 230 EC.’
”Sitä vastoin alueiden ja muiden alueellisten yhteisöjen asiavaltuutta koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan – – Landtag Schleswig-Holsteinia on pidettävä oikeushenkilönä, joka voi nostaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sille osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.”
It concludes that the first plea of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Kantaja katsoo, että komission esittämä ensimmäinen oikeudenkäyntiväite on hylättävä.
In its application, the applicant also claims that it fulfils the criteria for the independent Community concept of a legal person developed by the Community judicature.
Kantaja väittää kannekirjelmässään myös, että se täyttää kriteerit, jotka yhteisöjen tuomioistuimet ovat vahvistaneet yhteisön oikeuden itsenäiselle käsitteelle oikeushenkilö.
Pursuant to that case-law, the applicant will have capacity to bring legal proceedings if it has the characteristic attributes of legal personality.
Tästä oikeuskäytännöstä seuraa, että jotta kantajalla olisi oikeus nostaa kanne, riittää, että sillä on tietyt oikeushenkilön tunnusmerkit.
The applicant deduces from the order of the Court of Justice in Case 15/63 Lassalle v Parliament [1964] ECR 50, at p.
Kantaja katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 15/63, Lassalle vastaan parlamentti, 14.11.1963 antamasta määräyksestä (Kok. 1964, s.
The applicant adds that as the highest institution elected by the people in the Land of Schleswig-Holstein, it is of the same rank as the other highest institutions of the Land, in particular its government.
Kantaja lisää, että Land Schleswig-Holsteinin kansan valitsemana korkeimpana elimenä sillä on sama hierarkkinen asema kuin muilla kyseisen Landin korkeimmilla valtiollisilla elimillä, kuten sen hallituksella.
Landtag Schleswig-Holstein has partial legal capacity because the constitution of the Land grants it organisational independence, permitting it to constitute itself, organise itself and determine its procedure.
Landtag Schleswig-Holsteinilla on osittainen oikeuskelpoisuus, koska Landin perustuslaki tunnustaa sille organisatorisen autonomian, jonka turvin se voi kokoontua, järjestäytyä ja määrittää menettelytapansa.
In constitutional matters, the applicant has the capacity to bring legal proceedings or be a party before the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) and the Landesverfassungsgericht (Constitutional Court of the Land).
Kantajalla on perustuslaillisissa oikeusriidoissa asianosaiskelpoisuus ja oikeus olla osapuolena Bundesverfassungsgerichtissä (Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuin) ja Landesverfassungsgerichtissä (osavaltion perustuslakituomioistuin).
Finally, the applicant claims that, in the same way as the Land of Schleswig-Holstein, it has the capacity to be a party to the present proceedings, because, pursuant to the second sentence of Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, the president of the Landtag directly represents the Land of Schleswig-Holstein in all the legal acts and legal disputes of the Landtag. To that extent, the
Lopuksi kantaja toteaa, että sillä on Land Schleswig-Holsteinin tavoin asianosaiskelpoisuus käsillä olevassa asiassa, koska Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 14 §:n 3 momentin toisen virkkeen mukaan alueellisen parlamentin puhemies edustaa suoraan kyseistä Landia kaikissa alueellisen parlamentin oikeustoimissa ja oikeusrii-
Consequently, whether the applicant has legal personality must be considered in the light of German national law.
Näin ollen kysymystä siitä, onko kantaja oikeushenkilö, on tarkasteltava Saksan kansallisen oikeuden perusteella.
Community law cannot trespass on the constitutional independence of the Member States by deciding that their national public-law bodies have legal personality, which could confer on them rights at Community level which they do not enjoy at national level.
Yhteisön oikeus ei voi puuttua jäsenvaltioiden perustuslailliseen autonomiaan siten, että sen mukaan määräytyisi, onko tietyllä kansallisella julkisoikeudellisella elimellä oikeushenkilöllisyys vai ei, sillä tästä voisi seurata, että kyseisillä elimillä olisi yhteisön tasolla oikeuksia, joita niillä ei ole kansallisella tasolla.
It follows that the applicant cannot find support in the order in Lassalle v Parliament, because in that case the body in question, the Staff Committee of the European Parliament, was exclusively governed by Community law.
Kantaja ei voi näin ollen vedota edellä mainitussa asiassa Lassalle vastaan parlamentti annettuun määräykseen, koska mainitussa asiassa kyseessä olleesta yksiköstä eli Euroopan parlamentin henkilöstökomiteasta säädetään vain yhteisön oikeudessa.
In that context, the applicant’s argument that the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission must be rejected.
Tässä yhteydessä on hylättävä kantajan esittämä väite, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin olisi edellä mainitussa asiassa Landtag Schleswig-Holstein vastaan komissio 8.2.2007 antamassaan määräyksessä nimenomaisesti tunnustanut, että sillä on oikeushenkilöllisyys.
In paragraph 9 of that order, the concept of ‘legal person’ in the fourth paragraph of Article 230 EC was referred to only by way of contrast with the concepts of ‘Member State’ and ‘Community institution’ in the second paragraph of that article, which are referred to in paragraph 8 of the order,
Määräyksen 9 kohdassa käytetään EY 230 artiklan neljännessä kohdassa mainittua käsitettä ”oikeushenkilö” vain vastaparina EY 230 artiklan toisessa kohdassa käytetyille käsitteille ”jäsenvaltio” ja ”yhteisön toimielin”, jotka
It follows that the Court of Justice did not intend, in the passage cited, to recognise that the applicant had the capacity to bring legal proceedings, but merely intended to note that since the applicant was neither a Member State nor a Community institution it could not, in any event, bring a direct action before the Court of Justice and was therefore required to bring it before the Court of First Instance.
Tästä seuraa, ettei yhteisöjen tuomioistuin ole edellä mainitussa kohdassa tarkoittanut tunnustaa kantajan oikeuskelpoisuutta vaan se on yksinomaan halunnut todeta, ettei kantaja voi nostaa suoraa kannetta yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se ei ole jäsenvaltio eikä yhteisön toimielin ja että sen on näin ollen nostettava kyseisenlainen kanne ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
However, the Court of First Instance has sole jurisdiction to consider the admissibility of such an action.
Vain tämä tuomioistuin on toimivaltainen arvioimaan tällaisen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset.
Moreover, as the Commission has rightly pointed out, it does not seem possible to interpret the present action as having been brought on behalf of the Land of Schleswig-Holstein, with the result that the provisions, customs or caselaw applying to the Land of Schleswig-Holstein or to the Länder in general cannot be relied on in support of the applicant’s position.
Sitä paitsi, kuten komissio perustellusti toteaa, käsiteltävänä olevaa kannetta ei ole mahdollista tulkita siten, että se olisi nostettu Land Schleswig-Holsteinin lukuun, mistä seuraa, etteivät Land Schleswig-Holsteinia tai Landeja yleisemmin koskevat säännökset, käytännöt tai oikeuskäytäntö voi tukea kantajan väitettä.
That is the case, in particular, in regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, in so far as that provision refers to the Land as a party to legal proceedings.
Tämä koskee erityisesti Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 14 §:n 3 momenttiin perustuvaa väitettä, koska tämä säännös sääntelee ainoastaan Landin asemaa oikeudenkäynnin asianosaisena.
With regard to the argument that the applicant, as the highest institution elected by the people, holds the same rank as the other highest institutions of the State, in particular, the government of the Land, since there is nothing to show that those institutions would have the capacity to bring an action before the Community courts, the argument is irrelevant in regard to the applicant’s capacity to bring such an action.
Mitä tulee perusteluun, jonka mukaan kantaja on kansan valitsemana korkeimpana elimenä samalla tasolla kuin muut valtiolliset korkeimmat elimet ja erityisesti Landin hallitus, on todettava, ettei kyseisellä perustelulla ole merkitystä kantajan kanneoikeuden kannalta, koska ei ole osoitettu, että mainituilla elimillä olisi kanneoikeus yhteisöjen tuomioistuimissa.
Even supposing that the applicant has partial legal capacity under certain provisions of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein which grant it organisational independence, allowing it to constitute itself, organise itself and determine its internal procedure, it must be pointed out that Article 93(2a) of the German Basic Law and Article 44(1) and (2) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein,
Samoin jos oletetaan, että kantajalla on osittainen oikeuskelpoisuus eräiden sellaisten Land Schleswig-Holsteinin perustuslain säännösten mukaisesti, joissa sille tunnustetaan organisatorinen autonomia, jonka nojalla se voi kokoontua, järjestäytyä ja päättää sisäisistä menettelytavoistaan, on syytä korostaa, että Saksan perustuslain 93 §:n 2 a momentti ja Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 44 §:n 1 ja 2 momentti,
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION relied on by the applicant as conferring on it the capacity to bring legal proceedings or to be a party before the Bundesverfassungsgericht and the Landesverfassungsgericht, concern only constitutional disputes at national level in which the rights and interests of the applicant as a parliament are not necessarily the same as those of the Land of Schleswig-Holstein, which is precisely not the situation in the present case.
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v. KOMISSIO joihin kantaja vetoaa osoittaakseen, että sillä on asianosaiskelpoisuus ja oikeus olla osapuolena oikeusriidassa Bundesverfassungsgerichtissä ja Landesverfassungsgerichtissä, koskevat ainoastaan sellaisia kansallisia perustuslaillisia riitoja, joissa kantajan oikeudet ja intressit parlamenttina eivät ole välttämättä yhteneväisiä Land Schleswig-Holsteinin oikeuksien ja intressien kanssa, mistä ei tarkkaan ottaen ole kyse nyt käsiteltävänä olevassa asiassa.
Finally, with regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, it is clear from the terms of that provision that the applicant’s argument that it has the capacity to be a party to legal proceedings in its own name cannot be accepted.
Mitä tulee lopuksi Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 14 §:n 3 momenttia koskevaan perusteluun, kyseisen säännöksen sanamuodosta käy selvästi ilmi, ettei kantajan väitettä, jonka mukaan sillä on kelpoisuus esiintyä oikeudessa omissa nimissään, voida hyväksyä.
The provision in question, in so far as relevant to the present case, reads as follows:
Tämä säännös kuuluu tässä asiassa merkityksellisiltä osiltaan seuraavasti:
‘The President [of the Landtag] shall direct the activities of the Landtag.
”[Landtagin] puhemies johtaa Landtagin toimintaa.
That includes … the representation of the Land in all the legal acts and legal disputes of the Landtag …’
Tässä yhteydessä hän – – edustaa Landia kaikissa Landtagin oikeustoimissa ja oikeusriidoissa – –”
It is apparent from that provision that, in disputes concerning Landtag Schleswig-Holstein, it is not the Landtag which is the party but the Land, represented, exceptionally, by the president of Landtag Schleswig-Holstein, inasmuch as the Land is normally represented by its first minister, as is clear from Article 30(1) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein.
Kyseisestä säännöksestä seuraa, että Landtag Schleswig-Holsteinia koskevissa riidoissa tämä ei ole asianosaisena vaan Land, jota Landtag Schleswig-Holsteinin puhemies tällaisessa tilanteessa poikkeuksellisesti edustaa, koska edustaminen kuuluu normaalisti Landin pääministerille, kuten Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 30 §:n 1 momentista ilmenee.
That conclusion is confirmed by German legal literature on the subject.
Tämä päätelmä vahvistetaan asiaa koskevassa Saksan oikeuskirjallisuudessa.
The commentary on the constitution of the Land of Schleswig-Holstein cited by the applicant expressly states, first, that Landtag Schleswig-Holstein, as an institution of the Land, does not have legal capacity and, second, that Article 14(3) of the constitution
Kantajan siteeraamassa Land Schleswig-Holsteinin perustuslain kommentaarissa todetaan nimenomaisesti yhtäältä, että Landin elimenä Landtag Schleswig-Holsteinilla ei ole oikeuskelpoisuutta, ja toisaalta, että Land Schleswig-Holsteinin perustuslain 14 §:n
It must therefore be concluded that the applicant does not have legal capacity under German national law.
Näin ollen on todettava, että kantajalla ei ole Saksan kansallisen oikeuden mukaan oikeuskelpoisuutta.
It therefore does not have the capacity to be a party to legal proceedings before the Community judicature.
Sillä ei siten ole kanneoikeutta yhteisöjen tuomioistuimissa.
Consequently, the action must be dismissed as inadmissible without it being necessary to consider the other plea of inadmissibility raised by the Commission.
Tästä seuraa, että kanne on jätettävä tutkimatta ilman, että toista komission esittämää prosessinedellytysten puuttumista koskevaa väitettä on tarpeen tutkia.
Accordingly, it is not necessary to rule on the applications to intervene by the Republic of Finland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Näin ollen ei ole tarpeen lausua Suomen tasavallan eikä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan esittämistä väliintulohakemuksista.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been asked for in the successful party’s pleadings.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Since the applicant has been unsuccessful, it must, having regard to the form of order sought by the Commission, be ordered to pay the costs.
Koska kantaja on hävinnyt asian ja komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Under Article 87(6) of the Rules of Procedure, where a case does not proceed to judgment, the costs are to be in the discretion of the Court.
Työjärjestyksen 87 artiklan 6 kohdassa määrätään, että jos lausunnon antaminen asiassa raukeaa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määrää oikeudenkäyntikuluista harkintansa mukaan.