natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The national court considers, first, that this is a case of lis pendens since the parties are the same and the claims made before the Austrian and Italian courts have the same cause of action within the meaning of Article 21 of the Brussels Convention, as interpreted by the Court of Justice
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa kolmannella kysymyksellään pääasiallisesti selvittää, onko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa tulkittava siten, että sen määräyksistä voidaan poiketa silloin, kun oikeudenkäynnit sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jossa sijaitsee se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, kestävät yleisesti kohtuuttoman kauan.
The national court states that such conduct by the parties reflects a usage in international trade and commerce which is applicable to the parties and of which they are aware or are deemed to be aware. In the event of the existence of an agreement conferring jurisdiction being established, then, according to the national court, the Landesgericht Feldkirch alone has jurisdiction to deal with the dispute under Article 17 of the Convention.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee toisella ennakkoratkaisukysymyksellään, onko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa tulkittava siten, että muu tuomioistuin kuin se, jossa kanne on ensin nostettu ja jolla on oikeuspaikkalausekkeen nojalla yksinomainen toimivalta, voi kyseisestä artiklasta poiketen ratkaista riitaasian ennen kuin se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole asiassa toimivaltainen.
In addition, the national court asks to what extent the excessive and generalised slowness of legal proceedings in the Contracting State where the court first seised is established is liable to affect the application of Article 21 of the Brussels Convention.
Käsiteltävänä olevassa asiassa muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, toimivaltaan vedotaan yleissopimuksen 17 artiklan perusteella.
It was in those circumstances that the Oberlandesgericht Innsbruck stayed proceedings and referred a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan tulkitseminen siten, että kyseistä artiklaa on jätettävä soveltamatta tapauksessa, jossa tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on sellaisen jäsenvaltion tuomioistuin, jonka tuomioistuimissa käsittelyajat yleisesti kestävät kohtuuttoman kauan, olisi selvästi kyseisen yleissopimuksen sanamuodon, systematiikan ja päämäärän vastaista.
By its first question, the national court seeks in essence to ascertain whether a national court may, under the Protocol, seek an interpretation of the Brussels Convention from the Court of Justice ?ven where the national court is relying on the submissions of a party to the main proceedings, the merits of which it has not yet assessed.
Mainittu yleissopimus ei nimittäin yhtäältä sisällä mitään määräystä, jonka nojalla yleissopimuksen määräyksiä ja erityisesti sen 21 artiklaa lakattaisiin soveltamasta sen takia, että asianomaisen sopimusvaltion tuomioistuimissa käytävät oikeudenkäynnit ovat pitkäkestoisia.
In this case, the national court refers to the fact that the second question is based on the premiss, not yet confirmed by the trial judge, that an agreement conferring jurisdiction within the meaning of Article 17 of the Brussels Convention designates the court within whose jurisdiction Dornbirn is located as the court having jurisdiction to settle the dispute in the main proceedings.
Näin ollen on todettava, että ottaen huomioon ne kiistat, joita voi nousta esille jopa siltä osin, ovatko sopimuspuolten tahdot yhtyneet siten, että on noudatettu Brysselin yleissopimuksen 17 artiklassa ilmaistuja tiukkoja muotoedellytyksiä, kyseisen yleissopimuksen
According to the account of the facts given by the national court, the proposition that there may be an agreement conferring jurisdiction is not purely hypothetical.
Toisaalta on muistettava, että Brysselin yleissopimus perustuuvälttämättäluottamukselle, jota sopimusvaltiot osoittavat vastavuoroisesti toistensa oikeusjärjestyksille ja lainkäyttöelimille.
Moreover, the national court, before verifying the existence of a clause conferring jurisdiction within the meaning of Article 17 of the Brussels Convention and the existence of usage in international trade and commerce in that connection — a process which may necessitate delicate and costly investigations -
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
By its second question, the national court seeks in essence to establish whether Article 21 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that, where a court is the second court seised and has exclusive jurisdiction under an agreement conferring jurisdiction, it may, by way of derogation from that article, give judgment in the case without waiting for a declaration from the court first seised that it has no jurisdiction.
2) Mainitun 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, että sellaisen muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, jonka toimivaltaan vedotaan oikeuspaikkalausekkeen perusteetta, on kuitenkin keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on jättänyt asian tutkimatta.
However, that fact is not such as to call in question the application of the procedural rule contained in Article 21 of the Convention, which is based clearly and solely on the chronological order in which the courts involved are seised.
Mainitun 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen määräyksistä voida poiketa silloin, kun oikeudenkäynnit sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jossa sijaitsee se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, kestävät yleisesti kohtuuttoman kauan.
It is clear from the wording of Article 21 of the Convention that it is for the court first seised to pronounce as to its jurisdiction, in this case in the light of a jurisdiction clause relied on before it, which must be regarded as an independent concept to be appraised solely in relation to the requirements of Article 17.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 9 päivänä syyskuuta 2003.
By its third question, the national court seeks in essence to ascertain whether Article 21 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that it may be derogated from where, in general, the duration of proceedings before the courts of the Contracting State in which the court first seised is established is excessively long.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Oberlandesgericht Innsbruckin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
According to the Court an interpretation of Article 21 of the Brussels Convention whereby the application of that article should be set aside where the court first seised belongs to a Member State in whose courts there are, in general, excessive delays in dealing with cases would be manifestly contrary both to the letter and spirit and to the aim of the Convention.
1) Kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä, esittääkö se yhteisöjen tuomioistuimelle väitteisiin perustuvan ennakkoratkaisukysymyksen vai onko sen tarpeen varmistaa näiden väitteiden oikeellisuus ennen kysymysten esittämistä.
First, the Convention contains no provision under which its articles, and in particular Article 21, cease to apply because of the length of proceedings before the courts of the Contracting State concerned.
Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle asiaan liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa kysymyksiin vastauksen, josta on hyötyä kyseisen riitaasian ratkaisemisen kannalta, ja perusteet sille, miksi näihin kysymyksiin on tarpeen vastata.
Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, by the Convention of 25 October 1982 on the accession of the Hellenic Republic, by the Convention of 26 May 1989 on the accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and by the Convention of 29 November 1996 on the accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden, refer to the Court of Justice a request for interpretation of the Brussels Convention, even where it relies on the submissions of a party to the main proceedings of which it has not yet examined the merits, provided that it considers, having regard to the particular circumstances of the case, that a preliminary ruling is necessary to enable it to give judgment and that the questions on which it seeks a ruling from the Court are relevant.
2) Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Brysselin yleissopimus) 21 artiklaa on tulkittava niin, että tuomioistuin, jossa kanne on myöhemmin nostettu ja jolla on yksinomainen toimivalta toimivaltaisesta tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen nojalla, voi, silloin kun tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, toimivaltaa ei voida millään tavoin epäillä, tästä artiklasta poiketen ratkaista asian, eikä sen täydy odottaa, että tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, toteaa, ettei se ole toimivaltainen.
Article 21 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that a court second seised whose jurisdiction has been claimed under an agreement conferring Jurisdiction must nevertheless stay proceedings until the court first seised has declared that it has no jurisdiction.
3) Brysselin yleissopimuksen 21 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen määräyksistä voida poiketa silloin, kun sen sopimusvaltion tuomioistuimissa, jonka tuomioistuimessa kanne on ensin nostettu, käytävät oikeudenkäynnit kestävät yleensä kohtuuttoman pitkään.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 9 September 2003.
9 päivänä joulukuuta 2003 yhteisön edun noudattamatta jättäminen — Kansallisen lain tulkitseminen oikeuskäytännössä ja hallintokäytännössä — Perusteettoman edellytykset
A national court may, under the Protocol of 3 June 1971 on the interpretation by the Court of Justice of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, by the Convention of 25 October 1982 on the accession of the Hellenic Republic, by the Convention of 26 May 1989 on the accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and by the Convention of 29 November 1996 on the accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden, refer to the Court of Justice a request for interpretation of the Brussels Convention, even where it relies on the submissions of a party to the main proceedings of which it has not yet examined the merits, provided that it considers, having regard to the particular circumstances of the case, that a preliminary ruling is necessary to enable it to give judgment and that the questions on which it seeks a ruling from the Court are relevant.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.4.2000 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa 29.12.1990 annetun Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunità europee (legge comunitaria per il 1990) -nimisen lain nro 428 (Italian Euroopan yhteisöihin kuulumisesta johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi annettu laki (vuosi 1990); 29 §:n 2 momentin, sellaisena kuin viranomaiset ja tuomioistuimet ovat sitä tulkinneet ja soveltaneet, sillä tämän säännöksen mukaan yhteisön sääntöjen vastaisesti kannettujen verojen ja maksujen vyöryttämistä kolmansille koskee näyttöjärjestelmä, jonka takia verovelvolliselle ei käytännössä ole mahdollista tai on ainakin
Article 21 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that a court second seised whose jurisdiction has been claimed under an agreement conferring jurisdiction must nevertheless stay proceedings until the court first seised has declared that it has no jurisdiction.
Lain nro 428/1990 29 §:n 2 momentista on puolestaan sittemmin esitetty ennakkoratkaisukysymyksiä, joihin yhteisöjen tuomioistuin vastasi asiassa C-343/96, Dilexport, 9.2.1999 antamassaan tuomiossa. Ennakkoratkaisua pyytäneen kansallisen tuomioistuimen mukaan Italian tuomioistuimet soveltavat tätä säännöstä niin, että viranomainen
Artide 21 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that it cannot be derogated from where, in general, the duration of proceedings before the courts of the Contracting State in which the court first seised is established is excessively long.
voi kieltäytyä palauttamasta aiheettomasti maksettuja tulleja tai veroja tukeutumalla siihen presumptioon, että nämä tullit ja verot tavallisesti vyörytetään kolmannen maksettaviksi.
Case C-129/00 Commission of the European Communities ν Italian Republic Principles of Community law
Komissio katsoo samoin kuin kansallinen tuomioistuin edellä mainitussa asiassa Dilexport, että lain nro 428/1990 29 §:n 2 momentin säännöksistä, sellaisina kuin Italian tuomioistuimet ja hallintoviranomaiset ovat mitä tulkinneet ja soveltaneet, seuraa sama lopputulos kuin aikaisemmasta asetuksen 688/1982 19 §:stä.
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Construction contrary to Community law of national legislation by case-law and adminL·trative practice — Conditions for the recovery of sums paid though not due) (Full Court)
Jos tuomioistuinten kansallista lainsäädäntöä koskevat, huomioon otettavat tulkinnat poikkeavat toisistaan siten, että osassa päädytään soveltamaan tätä lainsäädäntöä tavalla, joka ei ole ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, ja osassa tavalla, joka on ristiriidassa sen kanssa, on todettava ainakin, että tämä lainsäädäntö ei ole kyllin selvää, jotta varmistettaisiin sen soveltaminen tavalla, joka on sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.
By application lodged at the Court Registry on 4 April 2000, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining in force Article 29(2) of Law No 428 of 29 December 1990 entitled 'Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunità europee (legge comunitaria per il 1990)' (Provisions for the fulfilment of obligations deriving from Italy's membership of the European Communities (Community law for 1990), which, as construed and applied by the administrative authorities and the courts, allows rules of evidence in relation to the passing on to third parties of the amount of charges levied in breach of Community rules which make exercise of the right to repayment of such charges virtually impossible or, at least, excessively difficult for the taxpayer, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
antamissa ratkaisuissa seurattu päättely lähtee premissistä, joka on vain presumptio ja jonka mukaan talouden toimijat lähtökohtaisesti vyöryttävät välilliset verot tai maksut myyntiketjussa ostajan maksettavaksi, jos niillä on siihen mahdollisuus. Muut tarpeen vaatiessa huomioon otettavat seikat eli se, että verovelvollisen toiminta on luonteeltaan kaupallista ja että sen rahoitustilanne ei ole huonontunut, sekä se, että veroa tai maksua on kannettu koko Italian alueella huomattavan kauan ilman, että sitä olisi riitautettu, ovat nimittäin sellaisia, että niistä voidaan päätellä, että kyseisessä ympäristössä toimintaansa harjoittanut yritys on tosiasiallisesti vyöryttänyt kyseiset verot tai maksut, ainoastaan, jos lähtökohtana pidetään premissiä, jonka mukaan jokainen talouden toimija tekee näin, ellei ole kyse erityisistä olosuhteista kuten siitä, että kyse ei ole jostakin mainituista seikoista.
The first was in Case 199/82 SUM Giorgio following a reference for a preliminary ruling and the second, in Case 104/86 Commission ν Italy, was in an action by the Commission against the Italian Republic for failure to fulfil obligations.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Article 29(2) of Law No 428/1990 subsequently gave rise itself to references for preliminary rulings, to which the Court replied in Case C-343/96 Dilexport [1999] According to the national court, that provision is applied by the Italian courts to the effect that, in order to resist the repayment of customs duties or taxes paid though not due, the administration may rely on the presumption that such duties and taxes are normally passed on to third parties.
Italian tasavalta ei ole noudattanut EYmpemstamüsopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole muuttanut 29.12.1990 annetun Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia atte Comunità europee (legge comunitaria per il 1990) -nimisen lain nro 428 (Italian Euroopan yhteisöihin kuulumisesta johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi annettu laki (vuon 1990)) 29 §:n 2 momenttia, jota viranomaiset ja huomattava osa tuomioistuimista, mukaan lukien Corte suprema di cassazione (Italia), tulkitsevat ja soveltavat siten, että verovelvolliselle on suhteettoman vaikeaa käyttää oikeuttaan saada palautetuksi yhteisön sääntöjen vastaisesti kannetut verot ja maksut.
The Commission submits, essentially, as the referring court considered in the case which gave rise to the judgment in Dilexport, cited above, that, as interpreted and applied by the Italian administrative authorities and courts, the provisions of Article 29(2) of Law No 428/1990 lead to the same result as those of the former Article 19 of Decree-Law No 688/1982.
Julkisasiamies L.A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 3 päivänä kesäkuuta 2003.
According to the Court where national legislation has been the subject of different relevant judicial constructions, some leading to the application ofthat legislation in compliance with Community law, others
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin: a) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se pitää kansallisessa lainsäädännössään voimassa 29.12.1990 annetun lain nro 428/1990 29 §:n 2 momenttia, jolla hallintoviranomaisten ja tuomioistuinten esittämien tulkintojen mukaan sallitaan yhteisön oikeuden säännösten vastaisesti kannettujen verojen palauttamismenettelyssä sovellettava
leading to the opposite application, it must be held that, at the very least, such legislation is not sufficiently clear to ensure its application in compliance with Community law.
näyttöä koskevajärjestelmä, joka aiheuttaa sen, että verovelvollisten on käytännössä lähes mahdotonta tai ainakin erittäin vaikeaa toteuttaa oikeutensa saada tällainen vero palautetuksi, ja sen, että tämä säännös on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenevien perusteettoman edun palauttamista koskevien oikeusperiaatteiden vastainen b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
However, such a premiss is unjustified in a certain number of situations and is merely a presumption which cannot be accepted in the context of the examination of claims for repayment of indirect taxes contrary to Community law.
Asia C-122/03 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Tavaroiden vapaa liikkuvuus
The Court held:
11 päivänä joulukuuta 2003
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 3 June 2003.
Ranskan luvasta tai lääkkeen rekisteröinnistä taikka kyseisen viraston myöntämä todistus siitä, että maahantuodulla lääkkeellä on Euroopan yhteisön antama markkinoille saattamista koskeva lupa.
Declares that, by failing to amend Article 29(2) of Law No 428 of 29 December 1990 entitled 'Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunità europee (legge comunitaria per il 1990)' (Provisions for the fulfilment of obligations deriving from Italy's membership of the European Communities (Community law for 1990)), which is construed and applied by the administrative authorities and a substantial proportion of the courts, including the Corte suprema di cassazione (Italy), in such a way that the exercise of the right to repayment of charges levied in breach of Community rules is made excessively difficult for the taxpayer, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty;
Komissio väittää, että riidanalainen säännös voi tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai välillisesti ja että se on näin ollen EY 28 artiklassa kielletty määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide.
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Measures having equivalent effect — Importers and dL·tributors of medicinal products — SubmL·sion of a certified copy or a document attesting to the holding of a marketing authorisation) (Third Chamber)
Ranskan hallitus ei kiistä väitettyä jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä, ja on todettava, että komission kanne on perusteltu.
By application lodged at the Court Registry on 19 March 2003, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by imposing, pursuant to Article R. 5142-15 of the Code de la santé publique (French Public Health Code), on traders importing or distributing in France medicinal products which are already covered by a marketing authorisation for the French or Community market a requirement that they submit, when first so requested by the monitoring authorities, either a certified copy issued by the Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé (French Agency for Health Product Safety) of the French marketing authorisation or of the registration of the medicinal product, or a document issued by that Agency attesting that the imported medicinal product has obtained a marketing authorisation issued by the European Community, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 28 EC.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.3.2003 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se edellyttää code de la santé publiquen (jäljempänä kansanterveyslaki) R. 5142-15 §:ssä, että sellaisten taloudellisten toimijoiden, jotka tuovat Ranskaan tai jakelevat siellä lääkkeitä, joilla on jo markkinoille saattamista koskeva Ranskan tai yhteisön lupa, on välittömästi valvontaviranomaisten pyynnöstä esitettävä joko Agence française de sécurité sanitaire des produits de santén oikeaksi todistama jäljennös lääkkeen markkinoille saattamista koskevasta
The Commission claims that the contested provision is capable of hindering, directly or indirectly, actually or potentially, intra-Community trade and that it therefore constitutes a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction, prohibited by Article 28 EC.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
The French Government does not dispute the failure to fulfil its obligations and the Commission's action must therefore be held to be well founded.
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se edellyttää code de la santé publiquen R 5142-15 §:ssä, että sellaisten taloudellisten
Advocate General L.A Geelhoed did not deliver an Opinion
Julkisasiamies LA.
After hearing the Advocate General, the Court (Third Chamber) decided to dispense with an Opinion in this case
Geelhoed ei ole esittänyt ratkaisuehdotustaan.
Case C-215/01 Bruno Schnitzer Freedom to provide services
Asia C-215/01 Bruno Schnitzer Palvelujen tarjoamisen vapaus
11 December 2003
11 päivänä joulukuuta 2003