natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proceedings agreements. Accordingly, the national courts essentially asked the Court whether collective action constitutes a restriction within the meaning of Articles 43 and 49 EC.
Jossain toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle laitokselle maksettujen koulumaksujen tai sairaanhoitokulujen osalta on otettava esille edellä mainittu asia Schwarz ja Gootjes-Schwarz ja edellä mainittu asia komissio vastaan Saksa sekä asia C-444/05, Stamatelaki (tuomio 19.4.2007).
The Court held that, although the right to take collective action must be recognised as a fundamental right that forms an integral part of the general principles of Community law the observance of which the Court ensures, the exercise of that right may nonetheless be subject to certain restrictions.
Asiassa Schwarz ja Gootjes-Schwarz samoin kuin asiassa komissio vastaan Saksa riita-asiat koskivat verovähennystä, joka saksalaisille verovelvollisille myönnettiin koulumaksuista, joita aiheutui siitä, että heidän lapsensa käyvät tietyt edellytykset täyttävää yksityistä koulua Saksassa.
Furthermore, in accordance with settled case-law, the exercise of fundamental rights does not fall outside the scope of the provisions of the Treaty, and must be reconciled with the requirements relating to rights protected under the Treaty and be in accordance with the principle of proportionality.
Tätä vähennystä ei kuitenkaan myönnetty koulumaksuista, jotka maksettiin muissa jäsenvaltioissa sijaitseville kouluille.
Accordingly, such collective action initiated by a trade union or a group of trade unions against an undertaking in order to induce that undertaking to enter into an agreement, the terms of which are liable to deter it from exercising the freedom of establishment or freedom to provide services, constitutes a restriction on those freedoms.
Ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin lausui siitä, onko tämä lainsäädäntö sopusoinnussa EY 49 artiklan kanssa, yhteisöjen tuomioistuin ensinnäkin ulotti palvelujen käsitteen koskemaan kouluja, jotka rahoitetaan pääasiallisesti yksityisin varoin.
On the other hand, the Court held in Laval un Partneri that national rules which fail to take into account, irrespective of their content, collective agreements to which undertakings that post workers to the host Member State are already bound in the Member State in which they are established give rise to discrimination against such undertakings, in so far as under those national rules they are treated in the same way as national undertakings which have not concluded a collective agreement.
Koska näiden oppilaitosten tavoitteena on tarjota palvelu korvausta vastaan, ne voivat vedota palvelujen tarjoamisen vapauteen.
Three judgments concerning the free movement of capital will be accorded particular attention, the first being the judgment of 23 October 2007 in Case C-112/05 Commission v Germany, relating to the law known as the ‘Volkswagen law’.
Ei kuitenkaan ole tarpeen, että oppilaat tai heidän vanhempansa vastaisivat rahoituksesta, sillä EY 50 artiklassa ei edellytetä, että palvelu olisi sen vastaanottajien maksama.
The Court held that, by maintaining in force the provisions of this law which, in derogation from the general law, cap the voting rights of any Volkswagen shareholder at 20 % of the share capital, require a majority of more than 80 % of the share capital in order for certain resolutions of the general assembly of shareholders to be passed and confer upon the State and a regional authority the right to appoint two representatives each to the company’s supervisory board, the Federal Republic of Germany had failed to full its obligations under Article 56(1) EC.
Sen sijaan koulut, joita ei rahoiteta pääasiallisesti yksityisin varoin, erityisesti julkiset koulut, eivät voi vedota palvelujen käsitteeseen, sillä perustaessaan ja pysyttäessään tällaisen julkisen koulutusjärjestelmän, joka saa yleensä rahoituksensa julkisista varoista eikä oppilailta tai heidän vanhemmiltaan, valtio yksinkertaisesti suorittaa yhteiskunnallisia, kulttuurisia ja koulutuksellisia tehtäviään väestöään kohtaan.
The Court stated that the fact that the threshold for a majority was set at more than 80 % of the share capital aorded any shareholder holding 20 % of the share capital a blocking minority and enabled both public authorities to procure for themselves the ability to oppose important resolutions on the basis of a lower level of investment than would be required under the general law.
Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin totesi yhtäältä, että kun koulut, joita rahoitetaan pääasiallisesti yksityisin varoin ja jotka ovat sijoittautuneet muualle kuin Saksaan, haluavat tarjota opetusta Saksassa asuvien lapsille, se, ettei kyseisten lasten koulumaksuista myönnetä verovähennystä, rajoittaa koulujen vapautta tarjota palveluja, ja toisaalta, että vaikka palvelujen tarjoamisen vapautta ei sovelleta kouluihin, joita ei pääasiallisesti rahoiteta yksityisin varoin, verovähennystä ei kuitenkaan pidä evätä näiden koulujen koulumaksujen osalta.
Furthermore, by capping voting rights at 20 %, the legislation helped to give those authorities the opportunity to exercise considerable inuence.
Juuri unionin kansalaisten vapaa liikkuvuus, kuten jo on todettu, estää tällaisen vähennysoikeuden epäämisen.
Those provisions therefore limited the possibility for other shareholders to participate in the company, to establish or maintain lasting and direct economic links with it and to participate eectively in its management or control.
Niinpä yhteisöjen tuomioistuin totesi, että se, että verovähennys evätään yleisesti niiden koulumaksujen osalta, joita on maksettu muissa jäsenvaltioissa sijaitseville kouluille, on ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.
By diminishing the interest in acquiring a stake in the company’s capital, those measures were liable to deter direct investors from other Member States and thus constituted a restriction on the free movement of capital.
Tällainen lainsäädäntö rajoittaa näin ollen sellaisten palkattujen työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien sijoittautumisvapautta, jotka ovat muuttaneet asumaan asianomaiseen jäsenvaltioon tai jotka työskentelevät siellä ja joiden lapset edelleen käyvät toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaa maksullista koulua.
The same was true of the right, enjoyed by the public authorities alone, to appoint two representatives to the supervisory board.
Nämä työntekijät eivät nimittäin saa verovähennystä, vaikka he saisivat sen, jos heidän lapsensa kävisivät Saksassa sijaitsevaa koulua.
By enabling those authorities to participate in a more signicant manner in the activity of the supervisory
Edellä mainitussa asiassa Stamatelaki yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kansallinen sosiaaliturvalaitos ei korvaa vakuutettujensa sairaalahoidosta aiheutuneita kuluja, kun hoito on annettu ulkomailla sijaitsevassa yksityisessä sairaalassa, ellei kyse ole alle 14-vuotiaalle lapselle annetusta hoidosta aiheutuneista kuluista, muodostaa palvelujen tarjoamisen vapauden rajoituksen.
Second, Case C-370/05 Festersen [2007] ECR I-1129 should be noted, in which the Court held that Article 56 EC precludes national legislation from laying down as a condition for acquiring an agricultural property the requirement that the acquirer take up his xed residence on that property for a period of eight years, irrespective of particular circumstances relating to individual characteristics of the agricultural land concerned.
Erityistä huomiota ansaitsevat asiat C-341/05, Laval un Partneri (tuomio 18.12.2007) ja C-438/05, The International Transport Workers’ Federation ja Suomen Merimies-Unioni (tuomio 11.12.2007), jotka koskivat työtaistelutoimenpiteitä, joihin ammattiliitot olivat ryhtyneet sellaista palvelujen tarjoajaa vastaan, joka oli sijoittautunut tai joka halusi sijoittautua johonkin toiseen jäsenvaltioon.
According to the Court, it can be accepted that national legislation containing such a residence requirement seeks to avoid the acquisition of agricultural land for purely speculative reasons and is likely to facilitate the preferential appropriation of that land by persons who wish to farm it.
Näissä kummassakin asiassa asianomaisten yhtiöiden piti kuitenkin neuvotella ammattiliittojen kanssa liittymisestään työehtosopimuksiin, joita sovellettiin kummankin toimialalla, ja kyseisten työehtosopimusten noudattamisesta.
Such legislation therefore does pursue a public interest objective in a Member State in which agricultural land is a limited natural resource.
Ensiksi mainitussa asiassa ammattiliitto, joka kuului englantilaiseen ammattiliittojen yhteenliittymään, vaati, että tulevaan Viron lipun alla purjehtivaan alukseen sovelletaan suomalaista työehtosopimusta.
However, the Court held the residence requirement to be a measure going beyond what is necessary to attain such an objective.
Jälkimmäisessä asiassa ammattiliito vaati latvialaista yhtiötä palkkatason takaamiseksi liittymään ruotsalaiseen työehtosopimukseen ja soveltamaan kyseistä työehtosopimusta lähetettyihin työntekijöihinsä.
First, it is particularly restrictive in that it limits not only the free movement of capital but also the right of the acquirer to choose his place of residence freely, which is guaranteed by the European Convention on Human Rights and protected under Community law, thereby adversely aecting a fundamental right.
Koska neuvotteluissa ei kummassakaan tapauksessa päästy tuloksiin, ammattiliitot käyttivät oikeuttaan ryhtyä työtaistelutoimenpiteisiin, erityisesti lakko-oi-keutta, pakottaakseen kyseiset yhtiöt liittymään työehtosopimuksiin ja soveltamaan niitä.
Second, there is nothing to support the conclusion that measures less restrictive than that requirement could not be adopted to achieve the objective sought.
Tämän jälkeen kansalliset tuomioistuimet kysyivät yhteisöjen tuomioistuimelta, ovatko työtaistelutoimenpiteet EY 43 ja EY 49 artiklassa tarkoitettuja rajoituksia.
Such an obligation, particularly when coupled with a condition that residence be maintained for a number of years, therefore goes beyond that which could be regarded as necessary having regard to the public interest objective pursued.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että vaikka työtaistelutoimen toteuttaminen on tunnustettava perusoikeutena, joka kuuluu olennaisena osana yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin, joiden noudattamisen yhteisöjen tuomioistuin varmistaa, on kuitenkin niin, että tämän oikeuden käytölle voidaan asettaa tiettyjä rajoituksia.
Finally, in Holböck the Court applied Article 57(1) EC which lays down, for restrictions existing on 31 December 1993 that relate to the movement of capital involving direct investment, an exception to the prohibition of restrictions on the movement of capital between Member States and non-member countries.
Lisäksi vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että perusoikeuksien käyttäminen ei jää perustamissopimuksen määräysten soveltamisalan ulkopuolelle ja että näiden oikeuksien käyttäminen on sovitettava yhteen niiden vaatimusten kanssa, jotka koskevat kyseisellä sopimuksella suojattuja oikeuksia, suhteellisuusperiaatteen mukaisesti.
The Court noted first of all that the concept of direct investments concerns investments of any kind undertaken by natural or legal persons which serve to establish or maintain lasting and direct links between the persons providing the capital and the undertakings to which that capital is made available in order to carry out an economic activity.
Niinpä tällaiset työtaistelutoimet, joihin ammattiliitto tai ammattiliittojen yhteenliittymä on ryhtynyt yritystä vastaan, jotta tämä tekisi työehtosopimuksen, joka sisällöltään on omiaan saamaan tämän yrityksen luopumaan sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden käyttämisestä, ovat näiden vapauksien rajoituksia.
As regards shareholdings in undertakings, the objective of establishing or maintaining lasting economic links presupposes that the shares held by the shareholder enable him to participate eectively in the management of the company or in its control. The Court then stated that Article 57(1) EC also applies to national measures which restrict payments of dividends deriving from investments.
Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi, että tällaiset rajoitukset voivat kuitenkin lähtökohtaisesti olla oikeutettuja yleistä etua koskevan pakottavan syyn takia – kuten sen takia, että suojellaan vastaanottavan jäsenvaltion työntekijöitä mahdollista sosiaalista dumpingia vastaan – edellyttäen, että osoitetaan, että kyseisillä rajoituksilla voidaan taata oikeutetun päämäärän saavuttaminen ja että niillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.
Consequently, the Court held that a restriction on capital movements, such as a less favourable tax treatment of foreign-sourced dividends, comes within the scope of Article 57(1) EC, inasmuch as it relates to holdings acquired with a view to establishing or maintaining lasting and direct economic links between the shareholder and the company concerned and which allow the shareholder to participate eectively in the management of the company or in its control.
Toisaalta asiassa Laval un Partneri yhteisöjen tuomioistuin totesi, että lainsäädäntö, jossa ei oteta huomioon – niiden sisällöstä riippumatta – työehtosopimuksia, jotka jo sitovat vastaanottavaan jäsenvaltioon työntekijöitä työhön lähettäviä yrityksiä siinä jäsenvaltiossa, johon ne ovat sijoittautuneet, merkitsee kyseisten yritysten syrjintää siltä osin kuin niitä kohdellaan tässä lainsäädännössä samalla tavalla kuin kotimaisia yrityksiä, jotka eivät ole tehneet työehtosopimusta.
The Court had many opportunities to consider the powers of direct taxation retained by the Member States and the limits on the exercise of those powers.
Kehitys ja toiminta tuomio, jossa oli kyse niin sanotusta Volkswagen-laista.
It ruled on various national fiscal measures concerning, first, the taxation of companies and their shareholders and, second, the taxation of individuals. Some of these measures were held compatible, and others incompatible, with Community law.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi tässä tuomiossa, että pitäessään voimassa tämän lain säännökset, joilla yleisistä sovellettavista oikeussäännöistä poiketen asetetaan enimmäismääräksi Volkswagenin kenen tahansa osakkeenomistajan äänioikeudelle 20 prosenttia osakepääomasta ja asetetaan vaatimus siitä, että Volkswagenin yhtiökokouksen tiettyjen päätösten tekeminen edellyttää yli 80 prosentin enemmistöä yhtiöpääomasta, ja annetaan valtiolle ja eräälle alueelliselle yhteisölle kummallekin oikeus nimetä kaksi edustajaa yhtiön hallintoneuvostoon, Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 56 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
Thus, the Court held in its judgment of 25 October 2007 in Case C-464/05 Geurts and Vogten that, in the absence of valid justication, Article 43 EC precludes inheritance tax legislation of a Member State which excludes from the exemption from that tax available for family undertakings those undertakings which employ in the three years preceding the date of death of the deceased at least ve workers in another Member State, whereas it grants such an exemption where the workers are employed in a region of the first Member State.
Se, että enemmistön raja on asetettu yli 80 prosenttiin yhtiöpääomasta, antaa jokaiselle osakkeenomistajalle, jolla on 20 prosenttia yhtiöpääomasta, mahdollisuuden määrävähemmistöön, ja sen johdosta julkisilla toimijoilla on mahdollisuus yleisesti sovellettavan yhtiöoikeuden edellyttämää pienemmällä sijoituksella vastustaa tärkeitä päätöksiä.
The Court considered that the condition requiring the employment of workers in the territory of the Member State can be fullled more easily by a company already established there and, consequently, that the legislation in question introduces indirect discrimination between taxpayers on the basis of the place of employment of a certain number of workers in a certain period.
Kun tässä lainsäädännössä asetetaan äänioikeuksien enimmäismääräksi 20 prosenttia, kyseisellä lainsäädännöllä annetaan julkisille toimijoille mahdollisuus harjoittaa merkittävää vaikutusvaltaa.
The Court then pointed out that, while such treatment might be justied by reasons relating to the survival of small and medium-sized undertakings and the need to maintain the eectiveness of fiscal supervision, the treatment must also be appropriate for achieving those objectives and not go beyond what is necessary to attain them.
Näillä säännöksillä rajoitetaan siis muiden osakkeenomistajien mahdollisuutta olla osakkaana yhtiössä, luoda tai ylläpitää yhtiöön pysyviä ja suoria yhteyksiä ja osallistua tosiasiallisesti yhtiön johtamiseen tai sen valvontaan.
The Court stated that domestic and foreign family undertakings are in a comparable situation so far as concerns the objective that they should continue to operate and, furthermore, that the eectiveness of fiscal supervision can be maintained by requesting taxpayers to provide the evidence necessary for enjoyment of the tax benet, instead of categorically refusing to grant it to companies not employing at least ve workers in the Member State in question.
Kun näillä säännöksillä vähennetään mielenkiintoa osuuden hankkimiseen kyseisen yhtiön pääomasta, nämä säännökset ovat omiaan saamaan muista jäsenvaltioista peräisin olevat suorat sijoittajat luopumaan sijoituksista, joten ne ovat pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus.
Consequently, as the legislation in question does not enable the objective pursued to be achieved and is not proportionate, it is contrary to Article 43 EC.
Sama koskee oikeutta nimetä edustajia hallintoneuvostoon, joka on annettu ainoastaan julkisille toimijoille.
The Court considered that those additional conditions under the national legislation which nonresident companies must meet in order to be able to benet from the tax exemption make investment in immovable property less attractive for those companies.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan voidaan katsoa, että kansallisella lainsäädännöllä, joka sisältää tällaisen asumisvelvollisuuden, pyritään estämään maatalousmaan hankkiminen pelkästään keinottelutarkoituksessa ja siten edistämään näiden maiden päätymistä ensisijaisesti sellaisten henkilöiden haltuun, jotka haluavat viljellä niitä.
The legislation therefore restricts the free movement of capital.
Tällainen lainsäädäntö palvelee näin ollen yleistä etua koskevaa tavoitetta jäsenvaltiossa, jonka maatalousmaat ovat rajallinen luonnonvara.Yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin piti asumisvelvollisuutta toimenpiteenä, jolla ylitetään se, mikä on tarpeen tällaisen tavoitteen saavuttamiseksi.
The Court pointed out that, while the prevention of tax evasion is an overriding requirement of general interest capable of justifying a restriction on freedom of movement, the restriction must be appropriate to the objective pursued and must not go beyond what is necessary to attain that objective.
Se nimittäin on erityisen rajoittava siksi, että sillä ei rajoiteta ainoastaan pääomien vapaata liikkuvuutta vaan myös luovutuksensaajan vapaata asuinpaikan valintaa koskevaa oikeutta, joka taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja jota suojataan yhteisön oikeusjärjestyksessä, joten sillä loukataan perusoikeutta.
Since the national legislation in the case in point did not allow nonresident companies to show that their objective was not that of tax evasion, the Court held that the Member State could have adopted less restrictive measures and that, consequently, the tax was not justied in light of the objective of combating tax evasion.
Toisaalta minkään perusteella ei voida todeta, ettei tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi voitaisi ottaa käyttöön muita toimenpiteitä, jotka ovat vähemmän rajoittavia kuin tämä velvollisuus. Tällaisella velvollisuudella, varsinkin silloin, kun siihen liittyy edellytys siitä, että asuinpaikka on pidettävä usean vuoden ajan, ylitetään se, mitä voitaisiin pitää tarpeellisena tavoitellun yleisen edun mukaisen päämäärän kannalta.
In Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, the Court held that a Member State is not to limit the right to a tax credit to dividends of capital companies established in that State.
Edellä mainitussa asiassa Holböck antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin sovelsi EY 57 artiklan 1 kohtaa, jossa määrätään poikkeuksesta, joka koskee jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten pääomanliikkeiden rajoitusten kieltoa, sellaisten rajoitusten osalta, jotka olivat voimassa 31.12.1993 ja jotka koskivat pääomanliikkeitä, joihin liittyy suoria sijoituksia.
Referring to its caselaw clarifying the requirements arising from the principle of free movement of capital in relation to dividends received by residents from nonresident companies, and in particular to Case C-35/98 Verkooijen [2000] ECR I-4071 and Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, the Court held that German tax legislation restricted the free movement of capital.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti ensin, että suorien sijoitusten käsite koskee kaikenlaisia luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden tekemiä sijoituksia, joiden tarkoituksena on pysyvien ja suorien yhteyksien luominen tai ylläpitäminen pääoman sijoittajan ja sen yrityksen välillä, jonka käyttöön pääoma annetaan taloudellisen toiminnan harjoittamista varten.
It stated that the tax credit under the national legislation was designed to prevent the double taxation of companies’ prots distributed in the form of dividends.
Niinpä tuomiossa katsottiin, että pääomanliikkeiden rajoittaminen, kuten ulkomaisten osinkojen kohteleminen verotuksellisesti epäedullisemmin, kuuluu EY 57 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, siltä osin kuin tämä rajoittaminen liittyy osuuksiin, jotka on hankittu pysyvien ja suorien taloudellisten yhteyksien luomiseksi tai ylläpitämiseksi osakkeenomistajan ja kyseessä olevan yhtiön välillä ja joiden perusteella osakkeenomistajalla on todellinen mahdollisuus osallistua kyseisen yhtiön johtamiseen tai sen valvontaan.
It then observed that the legislation, by limiting the tax credit to dividends paid by companies established in Germany, disadvantaged persons who were fully taxable in Germany for income tax purposes and received dividends from companies established in other Member States.
EY 57 artiklan 1 kohtaa on näin ollen tulkittava siten, että EY 56 artikla ei estä jäsenvaltiota soveltamasta sellaista 31.12.1993 voimassa ollutta lainsäädäntöä, jonka mukaan osakkeenomistajaan, joka saa osinkoja kolmanteen maahan sijoittautuneelta yhtiöltä, jonka yhtiöpääomasta hän omistaa kaksi kolmasosaa, sovelletaan tuloverokantaa, joka on korkeampi kuin se, jota sovelletaan kotimaassa asuvalta yhtiöltä osinkoja saavaan osakkeenomistajaan.
Such persons were not entitled to set o against their tax the corporation tax payable by those companies in their State of establishment.
Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin otti kantaa useisiin kansallisiin verosäännöksiin, jotka koskivat yhtäältä yhtiöiden ja niiden osakkeenomistajien verotusta ja toisaalta yksityishenkilöiden verotusta.
Furthermore, the legislation constituted for those companies an obstacle to the raising of capital in Germany.
Jotkut näistä säännöksistä todettiin yhteisön oikeuden mukaisiksi ja toiset taas sen vastaisiksi.
The Court rejected the argument that the legislation was justied by the need to safeguard the cohesion of the national tax system.
Yhteisöjen tuomioistuin nimittäin katsoi, että edellytyksen siitä, että työntekijöiden on oltava palveluksessa jäsenvaltion alueella, voi helpommin täyttää yhtiö, jonka kotipaikka jo on kyseisessä jäsenvaltiossa, joten tällä lainsäädännöllä syrjitään verovelvollisia välillisesti sen mukaan, mikä on se paikka, jossa tietty määrä työntekijöitä on työllistetty tiettynä ajanjaksona.
It observed that it would be sucient, and would not threaten the cohesion of the national tax system, to grant to a taxpayer holding shares in a company established in another Member State a tax credit calculated by reference to the corporation tax payable by that company in that latter Member State.
Itse asiassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että lisäedellytykset, jotka kansallisessa lainsäädännössä asetetaan sille, että ulkomaiset yhtiöt voisivat saada kyseisen verovapautuksen, tekevät kiinteistösijoituksen vähemmän houkuttelevaksi näille yhtiöille.