natgillin/translations-raw huggingface dataset:
collective agreement, an offset only in respect of periods of oncall duty during which the worker has actually been engaged in professional activities; in order to come within the derogating provisions set out in Article 17(2), subparagraph Zl(c)(i) of the directive, a reduction in the daily rest period of 11 consecutive hours by a period of oncall duty performed in addition to normal working time is subject to the condition that equivalent compensating rest periods be accorded to the workers concerned at times immediately following the corresponding periods worked; furthermore, in no circumstances may such a reduction in the daily rest period lead to the maximum weekly working time laid down in Article 6 of the directive being exceeded'
Jotta kyseisen direktiivin 17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia voidaan soveltaa 11 tunnin yhtäjaksoisen suoritettavan myönnetään välittömästi vuorokautisen lepoajan lyhentämiseen säännöllisen työajan lisäksi päivystyksen vuoksi, edellytetään, että kyseisille työntekijöille vastaavanlaiset korvaavat lepoajat ajankohtina, jotka seuraavat vastaavia työskentelyjaksoja.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 April 2003.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 8 päivänä huhtikuuta 2003.
(3) As concerns time spent on call where physical presence in a hospital is required, Article 2(1) of Directive 93/104 precludes a rule of national law under which reductions in the 11-hour daily rest period, which are attributable to periods of activity by doctors and which do not exceed one half of the rest time, may be compensated for at other times.
Sellainen kansallinen säännöstö on direktiivin 93/104/EY 2 ja 3 artiklan vastainen, jossa sairaalassa päivystävän lääkärin toimettomat hetket määritellään lepoajaksi silloin, kun hän on sairaalassa hänelle osoitetuissa tiloissa eikä hänen työpanostaan tarvita.
Article 2(1) also precludes a rule of national law under which a collective agreement or a works agreement may provide that rest periods may by adapted to the special circumstances of such periods of duty, and in particular that such reductions may be compensated for at other times.
Sellainen kansallinen säännöstö on direktiivin 93/104/EY 2 artiklan 1 kohdan vastainen, jossa sallitaan se, että lääkärin työaikaa vastaava 11 tunnin keskeytymättömän lepoajan lyhentäminen voidaan tasata muina aikoina, jos työtoimeksiannot eivät kestä yli puolta lepoajasta, ja jossa annetaan mahdollisuus sopia yleisissä tai työpaikkakohtaisissa työehtosopimuksissa, että lepoajat mukautetaan tällaisen päivystystoiminnan erityispiirteisiin, erityisesti että kyseinen lepoajan lyheneminen voidaan tasata myös muina aikoina.
However, under Article 17(2)(2.1)(c)(i) of Directive 93/104, it is permissible, in certain circumstances, to compensate at other times for reductions in the 11-hour daily rest period which are attributable to periods of activity by doctors who are on stand-by and which do not exceed one half of the rest time, and to adapt rest periods to the special circumstances of such periods of duty, in particular by compensating for such reductions at other times.'
Direktiivin 93/104/EY 17 artiklan2 kohdan2.1 alakohdanb alakohdani alakohdassa sallitaan sen sijaan tietyin edellytyksin sekä lääkärien takapäivystyksen työaikaa, joka on vähemmän kuin puolet lepoajasta, vastaavan päivittäisen 11 tunnin lepoajan lyhentämisen tasaaminen muina aikoina, että lepoajan mukauttaminen tämän tyylisen päivystyksen erityisyyteen ja erityisesti kyseisen lyhentämisen tasaaminen muina aikoina.
'Article 6(2) of Directive 93/104 precludes a Member State which has not applied Article 18(l)(b)(i) from permitting that the weekly working time exceeds 48 hours, by counting as rest periods the periods when a doctor is inactive during oncall duty where he is required to be physically present in the hospital.'
Direktiivin 93/104/EY 6 artiklan 2 kohdassa ei sallita, että jäsenvaltio, joka ei ole soveltanut 18 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa, hyväksyy 48 tuntia pidemmän viikoittaisen työajan ja laskee lepoajaksi lääkärien sairaaloissa paikalla suorittamiin päivystysvuoroihin sisältyneet toimettomat hetket.
11 September 2003
11 päivänä syyskuuta 2003
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Motor vehicle made available under a leasing contract — Taxable transactions — Own consumption —Article 17(6) and (7) — Exclusions provided for under national law at the date of entry into force of the directive) (First Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Leasingsopimuksella käyttöön luovutettu auto — Verolliset liiketoimet - Oma käyttö - 17 artiklan 6 ja 7 kohta Kansallisessa lainsäädännössä direktiivin voimaantulohetkellä olleet rajoitukset (ensimmäinen jaosto)
By order of 29 March 2001 the Verwaltungsgerichsthof (Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation, in particular, of Articles 5 and 6 of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Verwaltungsgerichthof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 29.3.2001 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ ja erityisesti sen 5 ja 6 artiklan tulkinnasta.
Cookies World is a limited company established in Austria which operates a commercial undertaking.
Cookies World on Itävaltaan sijoittautunut, kauppaa harjoittava rajavastuuyhtiö.
It leased a car from a German undertaking which it used in Austria for the purposes of its business.
Se vuokrasi saksalaiselta yritykseltä leasinghenkilöauton, jota se käytti Itävallassa liiketoimintaa varten.
By decision of 15 June 1999 the Finanzamt Schwaz (Tax Office, Schwaz) (Austria) assessed the turnover tax for Cookies World for 1997.
Finanzamt Schwaz (Schwazin verovirasto) (Itävalta) määräsi 15.6.1999 tekemällään päätöksellä Cookies Worldille vuoden 1997 liikevaihtoveron.
On that occasion it included in the taxable turnover the car leasing charge, applying Paragraph l(l)(2)(d) of the Umsatzsteuergesetz 1994 (Austrian Law on Turnover Taxes, 'the UStG 1994').
Se sisällytti siinä henkilöauton vuokran vuoden 1994 Umsatzsteuergesetzin (liikevaihtoverolaki; jäljempänä UStG) 1 §:n 1 momentin 2 kohdan d alakohdan nojalla verollisiin liiketoimiin.
Cookies World appealed against that decision, requesting that the turnover tax be assessed without including the leasing of the vehicle in question, that is by disregarding Paragraph l(l)(2)(d) of the UStG 1994.
Cookies World valitti tästä päätöksestä ja vaati, että liikevaihtovero määrätään sisällyttämättä verolliseen liikevaihtoon ajoneuvon vuokraa eli siten, että veron määräämisessä ei sovelleta vuoden UStG:n 1994 1 §:n 1 momentin 2 kohdan d alakohtaa.
The supply of the vehicle constituted a transaction which, for VAT purposes, was deemed to be effected in the place from which the trader carried on his business.
Ajoneuvon käyttöön luovuttaminen on Cookies Worldin mukaan palvelu, jonka arvonlisävero-oikeuden mukaiseksi suorituspaikaksi katsotaan paikka, josta käsin elinkeinonharjoittaja harjoittaa liiketoimintaansa.
As regards the leasing of vehicles under a contract, the place where that service is effected is generally the State in which the supplier of the vehicle has his place of business, in this case Germany, and is subject to tax there.
Leasingsopimuksen perusteella tapahtuvassa ajoneuvojen vuokraustoiminnassa palvelun suorituspaikka on periaatteessa leasingajoneuvon vuokralleantajan kotivaltiossa, eli tässä tapauksessa Saksassa, jossa siitä suoritetaan arvonlisävero.
By decision of 20 July 2000 the Finanzlandesdirektion für Tirol dismissed the appeal by Cookies World.
Finanzlandesdirektion für Tirol hylkäsi 20.7.2000 tekemällään päätöksellä Cookies Worldin tekemän valituksen.
Cookies World appealed against that decision to the Verwaltungsgerichtshof.
Cookies World valitti tästä päätöksestä Verwaltungsgerichtshofiin.
It argued that its turnover tax for 1997 had been assessed by applying a national measure contrary to Community law.
Cookies World katsoo, että vuoden 1997 liikevaihtovero on määrätty soveltamalla yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa olevaa kansallista säännöstä.
Taking the view that the dispute before it required an interpretation of the Sixth Directive, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Koska Verwaltungsgerichtshof katsoi, että sen käsiteltävänä olevassa asiassa tarvitaan kuudennen arvonlisäverodirektiivin tulkintaa, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
'Is it compatible with the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, in particular Articles 5 and 6 thereof, for a Member State to treat the following event as a taxable transaction: the incurring of expenditure relating to services supplied abroad that, if they had been supplied within the national territory to the trader, would not entitle the trader to a deduction of input tax?'
"Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste -17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ ja erityisesti sen 5 ja 6 artiklan kanssa yhteensoveltuvaa se, että jäsenvaltio käsittelee verollisena liiketoimena hankintamenon suorittamista sellaisista ulkomailla suoritetuista palveluista, joiden osalta elinkeinonharjoittajalla ei olisi oikeutta ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähentämiseen, jos ne olisi suoritettu sille kotimaassa?"
In the circumstances of this case, the place where the supplier of the leased vehicle has established his business or has a fixed place of business is in Germany and the place of supply of the vehicle-leasing services is deemed to be in that State.
On kuitenkin todettava, että tämän asian tilanteessa paikka, jossa leasingajoneuvon vuokralleantajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, sijaitsee Saksassa ja ajoneuvojen vuokrauspalvelujen suorituspaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa.
Therefore, the VAT on the leasing of the vehicle had to be paid in Germany by the lessor of the vehicle who passes it on in the leasing charge for that vehicle.
Näin ollen leasingajoneuvon vuokralleantajan on maksettava Saksassa ajoneuvojen vuokrauksesta kannettava arvonlisävero, jonka se sisällyttää kyseisen ajoneuvon vuokraan.
It is clear from the order for reference that Cookies World used the leased vehicle outside Germany for the purposes of its business.
Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että Cookies World on käyttänyt vuokraamaansa leasingajoneuvoa yrityksensä tarpeisiin Saksan ulkopuolella.
Under Article 17(3)(a) of the Sixth Directive, in conjunction with Articles 2 and 5 of the Eighth Directive, it was entitled to a refund of the VAT which had been passed on in Germany in the leasing charge for the vehicle in question.
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin 2 ja 5 artiklan perusteella Cookies Worldilla oli oikeus kyseisen ajoneuvon vuokraan Saksassa sisällytetyn arvonlisäveron palautukseen.
Accordingly, the taxation by the German authorities of the leasing of the vehicle in question and the subsequent refund to Cookies World of the input tax paid which was passed on in the leasing charge complied with the rules laid down in the Sixth and Eighth Directives.
Tästä seuraa, että Saksan viranomaisten ajoneuvon vuokrauksen osalta toimittama verotus ja kyseisen ajoneuvon vuokraan sisällytetyn ostoihin sisältyvän arvonlisäveron sen jälkeen tapahtunut palauttaminen Cookies Worldille vastasi kuudennessa ja kahdeksannessa arvonlisäverodirektiivissä säädettyjä sääntöjä.
Next, it must be considered whether the Sixth Directive precludes a provision such as that in Paragraph l(l)(2)(d) of the UStG 1994, by which a Member State subjects to VAT the payment for services supplied in another Member State, by regarding as own consumption the fact that a trader incurs expenditure (expenses) relating to supplies of services abroad which, if they had been made to the trader within national territory, would not have enabled him to benefit from deduction of VAT.
Seuraavaksi on tutkittava, onko kuudes arvonlisäverodirektiivi esteenä sellaiselle vuoden 1994 UStG:n 1 §:n 1 momentin 2 kohdan d alakohdan kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan jäsenvaltio saattaa toisessa jäsenvaltiossa suoritetut palvelut arvonlisäveron alaisiksi olettamalla, että kysymyksessä on oma käyttö siltä osin kuin elinkeinonharjoittaja maksaa sellaisten hyödykkeiden suorittamiseen ulkomailla liittyviä kustannuksia (kuluja), joiden vastaanottajana elinkeinonharjoittaja on ja joista elinkeinonharjoittajalla ei olisi oikeutta tehdä arvonlisäveron vähennystä, jos ne olisi suoritettu yritykselle kotimaassa.
However, that is the case only if the trader is entitled abroad to a refund of the foreign input tax.
Edellä oleva pätee kuitenkin ainoastaan siltä osin kuin elinkeinonharjoittajalla on oikeus saada ostoihin sisältyvä ulkomainen arvonlisävero palautetuksi ulkomailla.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 10 October 2002.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
'Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment precludes national legislation which contains an exclusion from the right to deduct value added tax for its own nationals in respect of a transaction which is carried out in another Member State and is regarded as a taxable transaction in that other Member State in accordance with the directive.'
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:yhdenmukainen määräytymisperuste —17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY säännöksiä on tulkittava siten, että kuudennen arvonlisäverodirektiivin säännökset ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion säännökselle, jonka tähän jäsenvaltioon sijoittautuneelle palvelujen vastaanottajalle toisessa jäsenvaltiossa suoritettujen palvelujen hankintamenojen suorittamisesta kannetaan arvonlisäveroa, kun tällä palvelujen vastaanottajalla ei olisi oikeutta ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähentämiseen, jos palvelut olisi suoritettu sille kotimaassa.
Case C-331/01 Kingdom of Spain ν Commission of the European Communities Agriculture
Asia C-331/01 Espanjan kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
(EAGGF — Clearance of accounts — Additional payments granted to producers of bovine animals in 1996 — Time-limits for notification of results of checks) (First Chamber)
EMOTR — Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Nautaeläinten kasvattajille vuonna 1996 myönnetyt lisämaksut — Tarkastusten tulosten tiedonantoa koskeva määräaika (ensimmäinen jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 6 September 2001, the Kingdom of Spain brought an action for the annulment of Commission Decision 2001/557/EC of 11 July 2001 excluding from Community financing certain expenditure incurred by the Member States under the Guarantee Section of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) in so far as it concerns the Kingdom of Spain.
Espanjan kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimeen 6.9.2001 toimittamallaan kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 11 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2001/557/EY itseään koskevilta osin.
The Kingdom of Spain contests the exclusion from Community financing of the sum of ESP 185 046 088 in the 1997 financial year in respect of livestock premiums.
Espanjan kuningaskunta riitauttaa sen, että yhteisörahoituksen ulkopuolelle on varainhoitovuoden 1997 osalta jätetty 185 046 088 Espanjan pesetan (ESP) summa, joka koskee eläinpalkkioita.
It is apparent from Decision 2001/557 that in issue is budget post 2133 and that the reason for exclusion is the existence of a '[sjystem not in conformity with the rules'.
Päätöksestä 2001/557/EY käy ilmi, että kyseessä on talousarvion alamomentti 2133 ja että ulkopuolelle jättämisen syynä on "sääntöjenvastainen järjestelmä".
In support of its action, the Kingdom of Spain relies on two pleas in law.
Espanjan kuningaskunta vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.
The first alleges an error in the Commission's assessment of compliance with the Community legislation applicable to the case.
Ensimmäinen niistä koskee komission tekemää arviointivirhettä käsiteltävässä asiassa sovellettavan yhteisön lainsäädännön noudattamisen osalta.
The second plea alleges failure by the Commission to observe the time-limits for notification laid down in that legislation.
Toinen koskee sitä, että komissio on jättänyt noudattamatta mainitussa lainsäädännössä säädettyjä tiedoksiannon määräaikoja.
Having regard to the circumstances of the present case, the Commission's main ground of defence, in relation to the non-compliance with Articles 1 to 3 of Regulation No 1357/96, must be upheld.
Käsiteltävän asian olosuhteet huomioon ottaen on kuitenkin hyväksyttävä komission ensisijainen puolustautumisperuste, joka koskee asetuksen N:o 1357/96 1—3 artiklan noudattamatta jättämistä.
The Commission is right to consider that in actual fact the Spanish Government applied Article 1 of Regulation No 1357/96.
Komissio on nimittäin perustellusti katsonut, että Espanjan hallitus on tosiasiassa soveltanut asetuksen N:o 1357/% 1 artiklaa.
In this case it was not until the end of September 1998 during the inspection and at the request of the Commission that the Kingdom of Spain communicated the Ministerial Order stating that it had applied Article 5 of Regulation No 1357/96.
Käsiteltävässä asiassa Espanjan kuningaskunta on vasta syyskuun 1998 lopussa tarkastusmatkan aikana ja komission pyynnöstä esittänyt ministeriön määräyksen, jossa todetaan, että kyseinen jäsenvaltio on
Advocate General C.Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the First Chamber on 20 March 2003.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
11 September 2003 of contract - - Termination
Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(Arbitration clause — Non-performance advanced — Interest) (First Chamber)
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
By application lodged at the Court Registry on 16 September 2002, the Commission of the European Communities brought an action against Hydrowatt SARL ('Hydrowatt') for reimbursement of the sum of EUR 25 109, outstanding on an advance of EUR 37 109, plus interest of EUR 23 422.91. That advance was granted under financing arrangements governed by Contract No HY 134/87 FR ('the contract'), which the applicant has terminated on the ground that the defendant failed to perform its contractual obligations.
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 11 päivänä heinäkuuta 2001 tehty komission päätös 2001/557/EY kumotaan siltä osin kuin siinä säädetään 185 046 088,00 Espanjan pesetan (ESP) suuruisesta rahoituskorjauksesta menoihin, jotka Espanja on suorittanut markkinointivuonna 1996 asetuksen (EY) N:o 1357/96 nojalla.
On 8 November 1989, the Commission entered into the contract relating to completion of that project with Hydrowatt.
Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
On 8 December 1989, in accordance with Part I(l)(a) of Annex II to the contract, the Commission made an advance payment of ECU 37 109 to Hydrowatt.
Välityslauseke — SopimuL·en täyttämättä jättäminen — Irtisanominen — EnnakkomaL·ujen palauttaminen — Korot (ensimmäinen jaosto)
Since at the end of the three-month period provided for in the contract the Commission had not received any report from Hydrowatt, it sent Hydrowatt a reminder by letter of 21 March 1990.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.9.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan velvoittamaan Hydrowatt SARL -yhtiö (jäljempänä Hydrowatt) palauttamaan sille 37 109 euron ennakkomaksusta jäljellä oleva 25 109 euron suuruinen summa 23 422,91 euron suuruisine korkoineen.
Hydrowatt replied by letter of 18 June 1990, in which it requested an extension of that period to 12 July 1990.
Tämä ennakkomaksu myönnettiin sellaisen rahoituksen yhteydessä, jota säänneltiin sopimuksella nro HY 134/87 FR (jäljempänä sopimus), jonka kantaja on purkanut, koska vastaaja ei täyttänyt sopimusvelvoitteitaan.
Still not having received any report, the Commission gave Hydrowatt formal notice, by registered letter with acknowledgement of service of 1 August 1991, to send it a report within one month, failing which it would terminate the contract.
Komissio myönsi 29.10.1987 energia-alan esittelyhankkeiden ja teollisten koehankkeiden edistämisestä taloudellisen tuen avulla 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3640/85 nojalla tekemällään päätöksellä Hydrowattille avustuksen "Mataliin putouksiin soveltuva uusi turbiini ja generaattori" -nimisen hankkeen toteuttamista varten.
On 6 April 1993, Hydrowatt repaid a sum of ECU 12 000.
Sopimuksen 4.3.2 kohdassa todetaan seuraavaa:
By letter of 6 November 1996, the Commission gave Hydrowatt formal notice to repay the outstanding balance.
"Sopimuspuoli toimittaa komissiolle kolmen kuukauden kuluessa sopimuksen allekirjoittamisesta ja jatkossa ennen jokaisen puolivuosittaiskauden päättymistä erillisinä asiakirjoina töiden edistymistä, saatuja tuloksia ja mahdollisia patenttihakemuksia koskevan yksityiskohtaisen välikertomuksen,
Since Hydrowatt did not respond to those letters or to a subsequent letter sent to it by the Commission on 19 November 2001, the Commission brought the present action.
Sopimuksen liitteessä II olevan 1 kohdan 1 alakohdan a alakohdan mukaisesti komissio maksoi 8.12.1989 Hydrowattille ennakkomaksuna 37 109 ecua.
Considering that Hydrowatt had not lodged a defence within the prescribed period, the Commission requested that the Court give judgment by default in its favour in accordance with Article 94(1) of the Rules of Procedure.
Hydrowatt vastasi 18.6.1990 päivätyllä kirjeellä pyytäen määräaikaa 12.7.1990 asti.
In that connection, it must be noted that Hydrowatt did not lodge a defence within the meaning of Article 40(1) of the Rules of Procedure within the period prescribed. The Court must therefore give judgment by default.
Koska komissio ei tämän jälkeenkään saanut kertomusta, se esitti Hydrowattille 1.8.1991 päivätyllä saantitodistuksella varustetulla kirjatulla kirjeellä vaatimuksen toimittaa sille kertomus yhden kuukauden määräajan kuluessa sopimuksen purkamisen uhalla.
Since there is no doubt as to the admissibility of the application, it is incumbent on the Court, in accordance with Article 94(2) of the Rules of Procedure, to consider whether the form of order sought by the applicant appears well founded.
Koska Hydrowatt ei reagoinut tähän mitenkään, komissio totesi 24.1.1992 päivätyssä saantitodistuksella varustetussa kirjatussa kirjeessä, että sopimus on purettu, ja vaati suoritetun ennakkomaksun palauttamista sopimusperusteisine korkoineen.
It is clear from the information supplied by the Commission that Hydrowatt did not submit the report within the period laid down in the contract.
Komissio vaati uudestaan ennakkomaksun palauuttamista 21.10.1992 ja 8.2.1993 päivätyissä kirjeissä.
Upon expiry of that period, Hydrowatt had still not submitted the report.
Hydrowatt maksoi 6.4.1993 12 000 ecun suuruisen summan.
Orders Hydrowatt SARL to pay the costs.'
Yhteisöjen tuomioistuimen on siten annettava yksipuolinen tuomio.