natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since 1994 the unemployment rate has fallen to 8.4%. (see table 13)
Vuoden 1994 jälkeen työttömyys aste on laskenut 8,4 prosenttiin (ks. taulukko 13).
Table 13: Evolution in the unemployment rate in the EU and corresponding standard deviations in the unemployment rate by region and Member State, 1985-2000
Taulukko 13: EU:n työttömyysasteen kehitys ja vastaavat standardipoikkeamat alueittain ja jäsenvaltioittain, 1985-2000
Standard deviation of unemployment rate by Member State
Työttömyysasteen standardipoikkeama jäsenvaltioittain
Standard deviation of unemployment rate by region
Työttömyysasteen standardipoikkeama alueittain
Source: DG Regio and own calculations
Lähde: aluepolitiikan pääosasto ja omat laskelmat
As we have seen above, unemployment is not spread evenly over the regions, and although all regions have been affected by the general upward trend in unemployment, marked differences can be observed.
Kuten edellä mainituista tiedoista käy ilmi, työttömyydessä on alueellisia eroja, ja vaikka kaikki alueet ovat hyötyneet yleisestä työttömyyden laskusta, alueiden tilanteissa on silti selviä eroja.
According to fig 3, in most cases rising unemployment has been more severe (in percentage points) for regions which had high initial levels of unemployment; whereas regions with low initial levels of unemployment have undergone a more limited deterioration in their situation.
Kaaviosta 2.1 näkyy, että työttömyyden kasvu on ollut yleensä (prosentuaalisesti) voimakkaampaa alueilla, joiden työttömyysaste on ollut alun perinkin korkea. Matalan työttömyysasteen alueilla kasvu ei ole ollut yhtä voimakasta.
How has the net improvement of the business cycle in the second half of the 1990s affected unemployment disparities?
Miten 1990-luvun loppupuolen nettoparannus vaikuttanut työttömyysasteiden eroihin?
Firstly, there has been a decrease of 2.4 percentage points in the unemployment rate in the EU.
EU:n työttömyysaste on laskenut 2,4 prosenttia.
Secondly, standard deviations of disparities of unemployment rate by Member State have shown a very clear decrease since 1994.
Jäsenvaltiokohtaiset työttömyysasteen erojen vähentyneet huomattavasti vuodesta 1994 lähtien.
Thirdly, standard deviations of disparities of unemployment rate by region do not follow the same trend.
Aluekohtaiset työttömyysasteen erojen standardipoikkeamat eivät ole noudattaneet samaa kehitystä.
There is only a slight decrease which started much later than at the national level (between Member States).
Lisäksi aluetason kehitys alkoi paljon myöhemmin kuin kansallisen tason (jäsenvaltioiden välinen) kehitys.
All this is an indication of the existence of a number of regions with serious structural unemployment which could not benefit from the economic upswing in the late 1990s.
Kaikki tämä osoittaa, että useat alueet kärsivät vakavasta rakennetyöttömyydestä ja että ne eivät pystyneet hyötymään 1990-luvun lopun talouskasvusta.
Evolution of regional disparities in unemployment rates in the EU, 19702000
Kaavio 2.1: EU:n työttömyysasteiden alueellisten erojen kehitys vuosina 1970-2000 % työvoimasta
The latter conclusion is very much in line with what has been stated about income disparities.
Edellä esitetty johtopäätös on hyvin pitkälti samankaltainen kuin vastaavat tuloeroja koskevat johtopäätökset.
Neither income nor unemployment disparities by region thus decreased significantly during the period 1994-2000.
Aluekohtaiset tulo­ tai työttömyysasteiden erot eivät siis vähentyneet huomattavasti vuosina 1994­2000.
DISPARITIES AFTER ENLARGEMENT
AL UEELLISET EROT LAAJENTUMISEN JÄLKEEN
PRESENT SITUATION
NYKYTILANNE
In all but one (Cyprus) of the twelve candidate countries the average income level, in PPS terms, is below the level of 75 % of the EU average (see table 14)
Kaikkien kahdentoista ehdokasmaan (Kyprosta lukuun ottamatta) keskimääräinen tulotaso ostovoimayksikköinä on alle 75 prosenttia EU:n keskiarvosta (ks. taulukko 14).
Table 14: Income and unemployment levels in the candidate countries compared to the EU average.
Taulukko 14: Ehdokasmaiden tulotasoja työttömyysaste EU:n keskiarvoon verrattuna
Unemployment rate, 2000
Työttömyysaste 2000
Income in PPS, 1999
Tulot ostovoimayksikköinä, 1999
Source: Eurostat and DG regio
Lähde: Eurostat ja aluepolitiikan pääosasto
On the other hand, several candidate countries as a whole had very low income levels.
Toisaalta monen ehdokasmaan kokonaistulotaso oli erittäin matala.
This situation is per definition even worse at the regional level.
Aluetasolla tilanne on vielä huonompi.
A regional breakdown of candidate countries by income level (compared to the EU average) is set out below:
Seuraavassa aluekohtainen analyysi ehdokasmaista tulotason mukaan (EU:n keskiarvoon verrattuna):
16 of the 55 regions show an income level of less than 30% of the EU average and 28 are situated in the income class of 30-50% of the EU average.
Yhteensä 55 alueesta 16 alueen tulotaso on alle 30 prosenttia EU:n keskiarvosta ja 28 aluetta kuuluu luokkaan, jonka tulotaso on 30-50 prosenttia EU:n keskiarvosta.
In three countries, Bulgaria (5 regions), Poland (4 regions) and Slovakia (2 regions), several regions show an unemployment rate of more than 20 %.
Suurelle osalle ehdokasmaista työttömyys on todella suuri ongelma. Vuonna 2000 ehdokasmaiden keskimääräinen työttömyysaste oli 12,4 prosenttia, kun EU:n vastaava luku oli 8,4 prosenttia.
4.2 REGIONS MEETING THE OBJECTIVE 1 CRITERIA POST-ENLARGEMENT - EUR-27 SCENARIO
Ehdokasmailla on enemmän ongelmia vajaatyöllisyyden suhteen kuin EU-mailla.
Supposing that all accession countries join the EU in 2006, what would be the consequence of applying the present 75% rule (75 % of EUR-27 average income level) to define objective 1 regions?
Kolmessa maassa on useita alueita (Bulgariassa 5 aluetta, Puolassa 4 aluetta ja Slovakiassa 2 aluetta), joiden työttömyysaste on yli 20 prosenttia.
Bulgaria Cyprus Czech Republic Estonia Hungary Lithuania Latvia Malta Poland
Oletetaan, että kaikki ehdokasmaat liittyvät EU:hun vuonna 2006.
Population (in min inh.) 8.2 0 9.1 1.4 7.1 3.7 2.4 0.4 38.7
EU:n tämänhetkinen henkeä kohti laskettu BKT on 21 258 euroa (1999).
Number of regions 8 -
Alueiden lukumäärä 6 0 1 1 1 16 8 3
Only five CEEC regions - Praha, Cyprus, Kozép-Magyarország , Bratislava and Slovenia - show an average income higher than 75 % of EUR-27 average.
Vain viiden Keski- ja Itä-Euroopan maan alueen - Prahan, Kyproksen, Közép-Magyarországin, Bratislavan ja Slovenian - keskitulo on yli 75 prosenttia 27 jäsenvaltion unionin keskiarvosta.
In other words, theoretically 50 regions representing 98.3 million inhabitants are potential objective 1 regions.
Toisin sanoen potentiaalisia tavoite 1 -alueita on teoriassa 50, ja niiden yhteenlaskettu asukasluku on 98,3 miljoonaa.
If we bring the 75% norm to 70% (€ 12,914), this will have no impact on the CEEC regions
Tukikelpoisuusperusteen laskeminen 75 prosentista (12 914 euroa) ei vaikuta mitenkään KIE-maiden alueisiin.
Application of the 75% criterion to the present objective 1 regions following enlargement (EUR-27) would result in a number of regions being no longer eligible (disregarding a possible relative improvement in the economic situation in the poorest regions and a move to a level higher than 75 %).
75 prosentin kriteerin soveltaminen nykyisiin tavoite 1 -alueisiin laajentumisen jälkeen (27 jäsenvaltion unioni) johtaisi siihen, että monet näistä alueista menettäisivät tukikelpoisuutensa (jos ei oteta huomioon köyhimpien alueiden taloudellisen tilanteen mahdollista parantumista ja siirtymistä yli 75 prosentin rajan).
In table 15 we also consider the 70% norm; regions which do not qualify under for the 70% norm are indicated in brackets.
Taulukossa 15 on otettu huomioon myös 70 prosentin kriteeri. Alueet, jotka eivät täytä 70 prosentin kriteeriä, on laitettu sulkuihin.
Table 15: Present Objective 1 regions and the new norm for qualification - 75 % of EUR-27.
Taulukko 15: Nykyiset tavoite 1 -alueet ja uusi tukikelpoisuusperuste eli 75 prosenttia 27 jäsenvaltion unionin keskiarvosta
Regions which qualify
Tukikelpoiset alueet
Regions which would no longer qualify
Alueet, jotka menettäisivät tukikelpoisuutensa
Overseas Departments 1.6 (Martinique) (0.4)
Merentakaiset departementit (Martinique)
Finland
Itävalta Suomi
Sweden**
Ruotsi**
* = partly; ** = not selected on basis of income criterion *** = 15.4 min inhabitants would be eligible under the 70% norm
* = osittain; ** ei valittu tuloja koskevan kriteerin perusteella *** =70 prosent in kriteerin mukaan tukikelpoisten alueiden asukkaita olisi 15.4 milioonaa
These calculations show that 38 regions of the present EU would no longer be eligible as objective 1 regions.
Näiden laskelmien mukaan nykyisen EU:n 38 aluetta menettäisi tavoite 1 -alueen statuksen 27 jäsenvaltion unionissa.
They cover a population of 61.8 million inhabitants.
Niiden yhteenlaskettu asukasluku on 61,8 miljoonaa.
On the other hand, 21 regions have an income level of 25% or more below the EUR-27 average; they total together 23.8 million inhabitants.
alueet eivät kuulu tähän ryhmään).
These regions are mainly situated in Greece(North, Central and South), South and Southwest Spain, together with the Portuguese regions (except the regions of Lisboa and Algarve), Dessau (Sachsen-Anhalt) in Germany, Calabria in Italy and the French overseas departments.
Lisäksi niihin kuuluvat Saksan Dessau (Sachsen-Anhalt), Italian Calabria ja Ranskan merentakaiset departementit.
The Portuguese and Spanish regions together form one territorial unity of 16 million inhabitants.
Portugalin ja Espanjan kyseisten alueiden yhteenlaskettu asukasluku on 16 miljoonaa.
The eligible EU-15 regions together with the eligible CEEC regions, have a total population of about 122 million inhabitants or 25.3% of EUR-27 population.
15 jäsenvaltion EU:n tukikelpoisten alueiden ja KIE-maiden tukikelpoisten alueiden yhteenlaskettu asukasluku on noin 122 miljoonaa eli 25,3 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n kokonaisväestöstä (70 prosentin kriteerin mukaan laskettuna alueiden yhteenlaskettu asukasluku on 114 miljoonaa).
(If the 70% norm is applied, the figure falls to 114 million inhabitants) For the period 2000-2006, the present EU objective 1 regions contain 83.2 million inhabitants or 22.2 % of the EU population.
Ohjelmakaudella 2000-2006 EU:n nykyisten tavoite 1 -alueiden yhteenlaskettu asukasluku on 83,2 miljoonaa eli 22,2 prosenttia EU:n kokonaisväestöstä.
In other words, the potentially eligible CEEC population is 18% higher than the present population of the objective 1 regions.
Toisin sanoen KIE-maiden tukikelpoisten alueiden asukasluku on 18 prosenttia tavoite 1 -alueiden tämänhetkistä asukaslukua suurempi.
This figure increases to 47% under EU-27.
27 jäsenvaltion unionissa vastaava luku on 47 prosenttia.
This gives an idea of the dimension of the regional problem post after the enlargement and the challenge facing the European Commission .
Tämä kuvaa hyvin sitä, millaisia alueellisia ongelmia laajentumisen jälkeen on odotettavissa ja millaiseen haasteeseen Euroopan komissio joutuu vastaamaan.
4.3 REGIONS MEETING THE OBJECTIVE 1 CRITERIA POST-ENLARGEMENT- EUR-25 SCENARIO
TÄYTTÄVÄT TAVOITTEEN 1 JÄLKEEN - 25 JÄSENVALTION
In the second scenario we start from the hypothesis of an enlargement, in the first phase, to include 10 CEEC countries rather than 12.
Toisessa vaihtoehdossa oletuksena on, että 12 KIE-maasta vain 10 liittyy unioniin ensimmäisessä vaiheessa.
Most probably Bulgaria and Romania will not join the EU before 2006.
On todennäköistä, että Bulgaria ja Romania eivät liity ELkhun ennen vuotta 2006.
In that case the average GDP per EUR-25 inhabitant (1999) would amount to € 19,299.
Tässä tapauksessa henkeä kohti laskettu keskimääräinen BKT 25 jäsenvaltion unionissa olisi 19 299 euroa (1999).
The critical maximum average income to be eligible for objective 1 region status under
Jotta alue saisi tavoite 1 -alueen statuksen, sen keskitulon tulisi nykyisten sääntöjen mukaan olla 14 478 euroa (70 prosentin kriteeriä käytettäessä 13 509 euroa).
All 50 CEEC regions eligible under the first scenario would, of course, be objective 1 regions under EUR-25 scenario.
Kaikki KIE-maiden 50 aluetta, jotka saisivat tavoite 1 -alueen statuksen 27jäsenvaltion unionissa, saisivat sen luonnollisesti myös 25 jäsenvaltion unionissa.
The other five regions have an income per capita higher than the critical value.
Viiden muun alueen asukaskohtainen keskitulo on kriittistä arvoa suurempi.
For the present EU objective 1 regions a number of changes would occur in respect of the data set out in table 15 above.
EU:n nykyisissä tavoite 1 -alueissa tapahtuisi monia muutoksia suhteessa taulukon 15 tietoihin.
A number of regions which no longer qualified under the first scenario would fall below the 75% level under the second scenario.
Monet alueet, jotka menettäisivät 27 jäsenvaltion unionissa tavoite 1 -alueen statuksen, putoaisivat 75 prosentin tason alapuolelle 25 jäsenvaltion unionissa.
This is the case for the following regions:
Näin kävisi seuraaville alueille:
United Kingdom Total
Yhdistynyt kuningaskunta Yhteensä
Under the second scenario, the abovementioned (Portuguese-Spanish area (scenario one) (now extended to 18.7 million inhabitants) would be supplemented by the Mezzogiorno (an area of 17.1 million inhabitants).
Edellä (27 jäsenvaltion unionin yhteydessä) mainitun Portugalin ja Espanjan muodostaman alueen (tässä vaihtoehdossa 18,7 miljoonaa asukasta) lisäksi tulisi 25 jäsenvaltion unionissa vielä Mezzogiornon alue (17,1 miljoonaa asukasta).
• CEEC regions: 67.6 min (60%) • Former EU objective 1 regions - scenario 1 (see table 15): 23.8 min • Additional former EU objective 1 regions in scenario EUR-25: 20.8 min
• KIE-maiden alueet: 67,6 miljoonaa (60 prosenttia) • EU:n entiset tavoite 1 -alueet - 27 jäsenvaltion EU (ks. taulukko 15): 23,8 miljoonaa
Under the EUR-25 scenario, the population of the objective 1 regions would be 35% higher than for the programme 2000-2006.
EU:ssa lisäksi tulevat entiset tavoite
This would give rise to an even greater challenge.
• 25 jäsenvaltion 20,8 miljoonaa
The application of the 70% norm has more impact in case of scenario EUR-25:
70 prosentin kriteerin soveltamisella on enemmän vaikutuksia 25 jäsenvaltion unionin tapauksessa:
• CEEC regions: 67.6 min • Former EU objective 1 regions-scenario 1 (see table 15): 15.4 min • Additional former objective 1 regions in scenario EUR-25: nil
• KIE-maiden alueet: 67,6 miljoonaa • EU:n entiset tavoite 1 -alueet - 27 jäsenvaltion EU (ks. taulukko 15): 15,4 miljoonaa • 25 jäsenvaltion EU:ssa lisäksi tulevat entiset tavoite 1 -alueet: 0
Under the 70% norm, the population of the regions which qualify as objective 1 region would be reduced to 83 million inhabitants.
70 prosentin kriteeriä sovellettaessa tavoitteen 1 vaatimukset täyttävien alueiden yhteenlaskettu asukasluku pienenisi 83 miljoonaan.
For the period 2000-2006, the objective 1 regions cover 83.2 million inhabitants.
Ohjelmakaudella 2000-2006 tavoite 1 -alueiden asukasluku on 83,2 miljoonaa.
In relative terms there is a reduction from 22.2% of the EU population to 18.3% of the scenario EUR-25 population.
Suhteellisesti ajatellen asukasluvun osuus laskisi 22,2 prosentista (EU:n asukasluku) 18,3 prosenttiin (25 jäsenvaltion unionin asukasluku).
This means that the Mezzogiorno and most regions of South-West of the EU would no longer qualify as objective 1 regions.
Tämä tarkoittaa sitä, että Mezzogiornon alue ja useimmat EU:n lounaisosan alueista menettäisivät tavoite 1 -alueen statuksen.
WHY INSUFFICIENT TERRITORIAL COHESION?
RIITTÄMÄTTÖMÄN ALUEELLISEN YHTEENKUULUVUUDEN SYYT
The preceeding chapter proves the wide disparities in the EU not only in terms of income and unemployment, but also the activity rates, educational attainment, motorway-index and the environmental indicators show a wide variety in the EU.
Edellisen luvun perusteella voidaan todeta, että EU:ssa on paljon alueellisia eroja tulojen, työttömyyden, työvoimaosuuden, koulutusasteen, moottoritieindeksin ja ympäristöä koskevien indikaattoreiden suhteen.
They also indicate that the disparities in terms of income and unemployment have not decreased in a significant degree during the last decade.
Näyttää myös siltä, että tulotason ja työttömyysasteen erot eivät ole vähentyneet merkittävästi viimeisen vuosikymmenen aikana.
The second Cohesion Report, (2001) contains a very interesting table which illustrates the insufficient territorial cohesion in the EU (see table 16).
Toisessa koheesiokertomuksessa (2001) on mielenkiintoinen taulukko, joka kuvaa EU:n riittämätöntä alueellista yhteenkuuluvuutta (ks. taulukko 16).
Table 16: GDP per head in regions grouped according to peripherality, EU27,1998;
Taulukko 16: Asukaskohtainen BKT alueilla, jotka on luokiteltu perifeerisyyden mukaan, 27 jäsenvaltion unioni, 1998
Population ( %)
Väestö ( %)
Source: Second Report on Economic and Social Cohesion, 2001 *: The accessibility index is over 50 % above the average for the EU27. **: Regions in between with an index of between 40 % and 50 % of the average. ***: The accessibility index is under 40 % of the average.
Lähde: Toinen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä kertomus, 2001 * Saavutettavuusindeksi on yli 50 prosenttia 27 jäsenvaltion unionin keskiarvosta.
The picture which emerges is one of a very high concentration of activities in central regions, which account for only 14 % of the land area but a third of the population and almost half (47 %) of GDP.
Toiminnot ovat siis keskittyneet keskusalueille, joiden osuus koko maa-alasta on vain 14 prosenttia, mutta joilla asuu kolmannes EU:n väestöstä ja joiden osuus koko BKT:stä on lähes puolet (47 prosenttia).
Population density in these regions is 3.7 times higher than in the peripheral regions.
Keskusalueiden väestöntiheys on 3,7 kertaa suurempi kuin syrjäisten alueiden.
regions (NUTS2 level) GDP per head in 1998 was above the EU average, while all but 23 of the 111 peripheral regions had a level below average (second
88 keskusalueesta 77 alueen (NUTS 2 -alueet) asukasta kohti laskettu BKT oli vuonna 1998 EU:n keskiarvoa suurempi, kun taas 111 syrjäisestä alueesta 88:n BKT oli keskiarvoa pienempi (toinen koheesiokertomus, 2001).
What are the relevant explanatory factors for this insufficient territorial cohesion?
Mistä riittämätön alueellinen yhteenkuuluvuus johtuu?
External economies can take many forms and can be divided into three major sets: (a) technical external economies, (b) infrastructural external economies, and (c) pecuniary external economies.
Ulkoisia hyötyjä on monenlaisia, ja ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään: (a) tekniset ulkoiset hyödyt, (b) infrastruktuuriin liittyvät ulkoiset hyödyt ja (c) taloudelliset ulkoiset hyödyt.
Once a region is developing owing to one or more factors, external economies are created.
Kun alue kehittyy yhden tai useamman tekijän ansiosta, syntyy ulkoisia hyötyjä.
The role of externalities with respect to insufficient territorial cohesion is emphasised in the second Cohesion report.
Toisessa koheesiokertomuksessa korostetaan ulkoisten seikkojen vaikutusta riittämättömään alueelliseen yhteenkuuluvuuteen.
"Recent studies of the effect of integration on regional balance in the EU have emphasised the need for accompanying policies to prevent a possible widening of disparities between the stronger and weaker areas.
"Viimeaikaisissa tutkimuksissa integraation vaikutuksista EU:n alueelliseen tasapainoon on korostettu sitä, että unionissa tarvitaan politiikkoja, joilla pystytään estämään vahvojen ja heikkojen alueiden välisten erojen kasvu.
This conclusion is based on the recognition that economic location is characterised by important externalities, some positive, some negative, and that there is no reason to think that market forces alone will strike the right balance between positive and negative effects and so result in balanced economic development across the EU as a whole.
Tämä johtopäätös perustuu sille huomiolle, että tärkeät ulkoiset tekijät, jotka voivat olla joko myönteisiä tai kielteisiä, vaikuttavat suotuisimman taloudellisen sijaintipaikan valintaan, ja että ei ole mitään syytä ajatella, että myönteisten ja kielteisten vaikutusten oikea tasapaino saavutettaisiin ainoastaan markkinavoimien avulla niin, että lopputuloksena olisi tasapainoinen talouskehitys koko EU:ssa.
While the concentration of economic activity in the stronger regions may lead to greater efficiency of production in the EU in the short- term, this may be at the expense
Vaikka taloudellisen toiminnan keskittyminen vahvoille alueille saattaa johtaa tuotannon tehostumiseen EU:ssa lyhyellä aikavälillä, se voi merkitä unionin talouden kilpailukyvyn heikentymistä pitkällä aikavälillä, sillä se vahingoittaa
of the longer-term competitiveness of the Union economy insofar as it damages the productive potential of weaker regions and reduces their capacity to exploit their comparative advantages.
samalla heikompien alueiden tuotantomahdollisuuksia ja vähentää niiden kykyä hyödyntää suhteellisia etujaan.
Moreover, the concentration of both businesses and people in particular regions conflicts with the objective of sustainable development, not only because of the possible overcrowding and congestion which it causes in these regions but also of the rundown and depopulation of other areas".
Lisäksi liiketoiminnan ja väestön keskittyminen tietyille alueille on ristiriidassa kestävän kehityksen periaatteen kanssa, koska se johtaa toisilla alueilla ruuhkautumiseen ja toisilla taas väestökatoon ja toimintojen lopettamiseen".
Absence of larger cities in peripheral regions.
Suurten kaupunkien puuttuminen syrjäisiltä alueilta
Most of the peripheral regions do not have a sufficiently large centre (we are thinking in terms of 250,000 to 750,000 inhabitants).
Useimmilla syrjäisillä alueilla ei ole riittävän suurta keskusta (noin 250 000-750 000 asukasta).
It is in the larger centres that the external economies are concentrated.
Ulkoiset hyödyt keskittyvät juuri suuriin keskuksiin.
We refer to Penouil (1971) who uses the notion of 'propulsive space' "The power of attraction over people and activities, collective equipment, commercial and administrative centres, etc.".
Penouil (1971) kutsuu tällaisia alueita "vetovoimaisiksi alueiksi". Tällä tarkoitetaan "voimaa, joka houkuttelee puoleensa ihmisiä ja toimintoja, yhteisiä laitteistoja, kaupallisia ja hallinnollisia keskuksia jne.".
The urban centres are propulsive spaces.
Kaupunkikeskukset ovat vetovoimaisia alueita.
Insufficient attention to the different dimension of a strategy of regional development
Aluekehitysstrategian eri ulottuvuuksien riittämätön huomiointi
A region should be considered as a large firm or a corporation.
Aluetta tulisi johtaa kuin suurta yritystä tai yhtiötä.
There is no large firm without a clear strategic plan. A region too needs such a plan.
Jokaisella suurella yrityksellä on selkeä strateginen suunnitelma.
The Commission is aware of this need.
Myös alueita varten on tehtävä tällainen suunnitelma, ja komissio on tästä tietoinen.
A programming approach is a major feature of the Structural Funds.
Ohjelmointimenettely on rakennerahastojen keskeinen piirre.
Community support frameworks or single programming documents are the proof.
Tästä ovat todisteena yhteisön tukikehykset ja yhtenäiset ohjelma-asiakirjat.
They contain the makings of a good strategic approach.
Ne sisältävät hyvän strategisen lähestymistavan lähtökohdat.
This strategic approach is, however, limited in scope.
Strateginen lähestymistapa on kuitenkin rajallinen.
Only a few dimensions of a strategy for regional development are considered in the
Kehityssuunnitelmissa otetaan huomioon vain muutamia aluekehitysstrategian ulottuvuuksia.
What are these dimensions?
Mitä nämä ulottuvuudet ovat?
Many aspects should or could form the basis of a good strategic plan, such as:
Hyvän strategisen suunnitelman perustana voisi tai tulisi olla esimerkiksi seuraavanlaisia näkökohtia: