natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first indent of Article 7(2) of Directive 86/653/EEC of 18 December 1986 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY 7 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kauppaedustajalla, jolle on osoitettu tietty maantieteellinen alue, ei ole oikeutta provisioon liiketoimista, joista tältä alueelta olevat asiakkaat ovat päättäneet kolmannen henkilön kanssa ilman päämiehen suoraa tai välillistä myötävaikutusta.
Case C-105/07
Asia C-105/07
(Freedom of establishment — Free movement of capital — Tax legislation — Corporation tax — Interest paid by a subsidiary on funds lent by the parent company established in another Member State — Reclassification of the interest as taxable dividends — No such reclassification where interest payments are made to a resident company)
Sijoittautumisvapaus – Pääomien vapaa liikkuvuus – Verolainsäädäntö – Yhteisövero – Korot, joita tytäryhtiö maksaa korvauksena varoista, jotka toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut emoyhtiö on sille lainannut – Korkojen luokitteleminen verollisiksi osingoiksi – Luokittelematta jättäminen tilanteessa, jossa korot maksetaan maassa asuvalle yhtiölle
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment (Art. 43 EC)
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus (EY 43 artikla)
SUMMARY — CASE C-105/07
TIIVISTELMÄ – ASIA C-105/07
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Verolainsäädäntö – Yhteisövero (EY 43 ja EY 48 artikla)
Member State are reclassified as dividends and are, on that basis, taxable, where, at the beginning of the taxable period, the total of the interest-bearing loans is higher than the paid-up capital plus taxed reserves, whereas, in the same circumstances, where those interest payments are made to a director which is a company established in the same Member State, those payments are not reclassified as dividends and are, on that basis, not taxable.
tästä syystä verollisia silloin, kun korollisten lainojen kokonaismäärä ylittää verotuskauden alussa yhtiön maksetun osakepääoman määrän korotettuna verollisilla rahastoilla, kun taas samassa tilanteessa näitä korkoja ei luokitella osingoiksi eivätkä ne täten ole verollisia, mikäli ne maksetaan hallituksen jäsenelle, joka on yhtiö, joka on sijoittautunut niitä maksavan yhtiön kanssa samaan jäsenvaltioon.
The mere fact that a resident company is granted a loan by a related company which is established in another Member State cannot be the basis of a general presumption of abusive practices and justify a measure which compromises the exercise of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
Pelkästään sen perusteella, että maassa asuva yhtiö saa lainan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta konserniyhtiöltä, ei voida soveltaa yleistä väärinkäytösten olettamaa, eikä tämä voi olla perusteena toimenpiteelle, joka haittaa perustamissopimuksessa taatun perusvapauden käyttämistä.
Conversely, a national measure restricting freedom of establishment may be justified on the ground of prevention of abusive practices where it specifically targets wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are designed to circumvent the legislation of the Member State concerned and, in particular, to escape the tax normally due on the profits generated by activities carried out on national territory.
Sitä vastoin kansallinen toimenpide, jolla rajoitetaan sijoittautumisvapautta, voi olla perusteltu väärinkäytösten estämiseen liittyvillä syillä silloin, kun se koskee erityisesti puhtaasti keinotekoisia järjestelyjä, joilla ei ole taloudellista todellisuuspohjaa ja joilla pyritään kiertämään asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön vaikutusta ja erityisesti sitä veroa, joka olisi normaalisti maksettava asianomaisen jäsenvaltion alueella harjoitetusta toiminnasta syntyneistä voitoista.
Articles 43 EC and 48 EC preclude national legislation under which interest payments made by a company resident in a Member State to a director which is a company established in another
Tällainen maassa asuvien yhtiöiden erilainen kohtelu niille lainan myöntäneen hallituksen jäsenenä olevan yhtiön sijoittautumispaikan mukaan muodostaa sijoittautumisvapauden rajoituksen, koska sillä tehdään tämän vapauden käyttäminen vähemmän houkuttelevaksi muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille, jotka saattavat tämän johdosta luopua tytäryhtiön hallinnoinnista tai jopa sen hankinnasta, perustamisesta tai pitämisestä jäsenvaltiossa, joka säätää tällaisesta toimenpiteestä.
Such a difference in treatment between resident companies according to the place of establishment of the company which, as director, has granted them a loan constitutes an obstacle to the freedom of establishment if it makes it less attractive for companies established in other Member States to exercise that freedom and they may, in consequence, refrain from managing a company in the Member State which enacts that measure, or even refrain from acquiring, creating or maintaining a subsidiary in that Member State.
EY 43 ja EY 48 artikla ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan korot, joita jäsenvaltiossa asuva yhtiö maksaa hallituksensa jäsenelle, joka on toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö, luokitellaan osingoiksi ja ne ovat
LAMMERS & VAN CLEEFF as they exceed such a limit, it cannot be ruled out that that reclassification will also apply to interest paid on loans granted on an arm’s length basis. (see paras 23, 32-34, operative part)
LAMMERS & VAN CLEEFF rajan, ei ole mahdotonta, että tällaista uudelleen luokittelua sovelletaan myös korkoihin, jotka on maksettu korvauksena lainoista, jotka on myönnetty markkinaehtoisesti. (ks. 23 ja 32–34 kohta sekä tuomiolauselma)
Even if the application of a limit such as the limits laid down under that legislation seeks to combat abusive practices, it goes in any event beyond what is necessary to attain that objective, since it also affects situations in which the transaction concerned cannot be regarded as a purely artificial arrangement.
Vaikka edellä mainitussa lainsäädännössä säädetyn rajoituksen kaltaisen rajoituksen soveltamisella pyritään väärinkäytösten estämiseen, sillä ylitetään joka tapauksessa se, mikä on tarpeen mainitun tavoitteen saavuttamiseksi, koska tällä rajoituksella vaikutetaan myös tilanteisiin, joissa kyseessä olevaa toimenpidettä ei voida pitää puhtaasti keinotekoisena järjestelynä.
If interest payments made to nonresident companies are reclassified as dividends as soon
Jos ulkomailla asuville yhtiöille maksetut korot luokitellaan osingoiksi välittömästi, mikäli ne ylittävät edellä mainitun
In Case C-105/07,
17 päivänä tammikuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgium), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 22 February 2007, in the proceedings
Asiassa C-105/07, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 17.1.2007 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.2.2007, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis (Rapporteur), R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit G. Arestis (esittelevä tuomari), R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský ja T. von Danwitz,
— NV Lammers & Van Cleeff, by D. Merckx, advocaat, — the Commission of the European Communities, by R. Lyal and A. Weimar, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
LAMMERS & VAN CLEEFF julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet – Lammers & Van Cleeff NV, edustajanaan advocaat D. Merckx, – Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään R. Lyal ja A. Weimar, päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta, on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 12 EC, 43 EC, 46 EC, 48 EC, 56 EC and 58 EC.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 12, EY 43, EY 46, EY 48, EY 56 ja EY 58 artiklan tulkintaa.
The reference has been made in the context of proceedings between NV Lammers & Van Cleeff, the company seat of which is in Belgium (‘the Belgian subsidiary’), and the Belgische Staat (Belgian State) concerning payment of corporation tax for the assessment years 1996 and 1997. Legal context
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Lammers & Van Cleeff NV -niminen yhtiö, jonka kotipaikka on Belgiassa (jäljempänä belgialainen tytäryhtiö), ja Belgian valtio ja joka koskee yhteisöveron kantamista verovuosilta 1996 ja 1997. Asiaa koskevat oikeussäännöt
Article 18(1), point 3, of the Income Tax Code 1992, consolidated by the Royal Decree of 10 April 1992 (Belgisch Staatsblad of 30 July 1992, p.
Vuoden 1992 tuloverolain (code des impôts sur les revenus), joka on kodifioitu 10.4.1992 annetulla kuninkaan asetuksella (Belgisch Staatsblad / Moniteur belge 30.7.1992, s.
17120), in the version in force at the time of the facts in the main proceedings (‘the ITC 1992’), provided:
17120), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian oikeudenkäynnissä (jäljempänä CIR 1992), 18 §:n 1 momentin 3 kohdassa säädettiin seuraavaa:
‘Dividends shall include:
”Osingoiksi katsotaan
3. interest on loans where one of the following limits is exceeded and to the extent of that excess:
3. lainoille maksetut korot, mikäli jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy, kyseisen edellytyksen ylittävältä osin:
— either the limit set out in Article 55,
– 55 §:ssä säädetty enimmäismäärä ylittyy tai
LAMMERS & VAN CLEEFF — or the total of the interest-bearing loans is higher than the paid-up capital plus taxed reserves at the beginning of the taxable period.’
LAMMERS & VAN CLEEFF – korollisten lainojen kokonaismäärä ylittää verotuskauden alussa yhtiön maksetun osakepääoman määrän korotettuna verollisilla rahastoilla.”
Article 18(2) of the ITC 1992 provided:
CIR 1992:n 18 §:n 2 momentissa säädettiin seuraavaa:
‘Loan includes any claim, whether or not represented by securities, of a director of a capital company against that company, or of a partner of a partnership against that partnership, and any claim, against those firms, of his spouse or of his children if the director, partner or his spouse are legally entitled to the income of the children, except for:
”Lainana on pidettävä saatavaa, josta joko on olemassa asiakirja tai ei ja joka pääomayhtiön hallituksen jäsenellä on tähän yhtiöön nähden tai henkilöyhtiön yhtiömiehellä tähän yhtiöön nähden, sekä sellaista saatavaa, joka tällaisen henkilön puolisolla taikka lapsella on kyseiseen yhtiöön nähden, mikäli hallituksen jäsenellä, yhtiömiehellä tai tällaisen henkilön puolisolla on laillinen oikeus käyttää kyseisen lapsen tuloja, lukuun ottamatta
1. bonds issued by a public call for savings;
1) julkisesti merkittäviksi annettuja obligaatioita
2. claims against cooperative companies recognised by the National Council of cooperatives;
2) Nationale Raad van de Coöperatien [kansallinen osuuskuntaneuvosto] hyväksymiin osuuskuntiin nähden olevia saatavia
3. claims of directors and partners which are companies referred to in Article 179.’
3) sellaisten hallitusten jäsenten tai yhtiömiesten hallussa olevia saatavia, jotka ovat 179 §:ssä tarkoitettuja yhtiöitä.”
Article 179 of the ITC 1992 was worded as follows:
CIR 1992:n 179 §:ssä säädettiin seuraavaa:
‘Resident companies and, from 1 January 1995, the communal savings banks referred to in Article 124 of the New Communal Law shall be subject to corporation tax.’
”Yhteisöverotuksessa verovelvollisia ovat maassa asuvat yhtiöt ja 1.1.1995 lähtien uuden kunnallislain (nieuwe gemeentewet) 124 §:ssä tarkoitetut kunnalliset säästökassat.”
Article 55 of the ITC 1992 provides inter alia that interest on bonds, loans, claims, deposits and other financial instruments equivalent to loans is to be treated as professional expenses only to the extent to which it does not exceed an amount corresponding to the market rate having regard to the particular factors specific to the assessment of the risk connected with the transaction and, in particular, the financial situation of the debtor and the duration of the loan.
CIR 1992:n 55 §:ssä säädettiin muun muassa, että korot, jotka perustuvat obligaatioihin, luottoihin, saataviin, talletuksiin ja muihin lainan muodostaviin oikeudellisiin instrumentteihin, otetaan tulonhankkimismenoina huomioon vain niiltä osin kuin mainitut korot eivät ylitä markkinakorkoa vastaavaa määrää, kun otetaan huomioon tilannekohtaiset olosuhteet, jotka liittyvät toimenpiteen riskiin ja erityisesti velallisen taloudelliseen tilanteeseen ja laina-ajan kestoon.
The main proceedings and the question referred
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymys
The Belgian subsidiary was established on 25 July 1991.
Belgialainen tytäryhtiö perustettiin 25.7.1991.
On that date, and in accordance with the applicable statutory provisions, three directors were appointed, namely the two shareholders of the Belgian subsidiary and the parent company BV Lammers & Van Cleeff, established in the Netherlands. 8
Voimassa olleiden säännösten mukaisesti tuolloin nimettiin kolme hallituksen jäsentä: belgialaisen tytäryhtiön kaksi osakasta ja emoyhtiö B. V. Lammers & Van Cleeff, jonka kotipaikka oli Alankomaissa. 8
Pursuant to a claim of the parent company BV Lammers & Van Cleeff against the Belgian subsidiary, the subsidiary paid interest to it. In accordance with the second indent of Article 18(1), point 3, of the ITC 1992, that interest was considered by the Belgian tax authorities in part to be dividends and was assessed as such. 9
Emoyhtiö B. V. Lammers & Van Cleeffillä belgialaiselta tytäryhtiöltä olleen saatavan perusteella mainittu tytäryhtiö maksoi emoyhtiölle korkoa. CIR 1992:n 18 §:n 1 momentin 3 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti Belgian verohallinto katsoi, että osa näistä koroista oli osinkoa, ja verotti niitä tämän mukaisesti. 9
The Belgian subsidiary then lodged objections against the assessments at issue before the Director of Direct Taxation, Antwerp II.
Belgialainen tytäryhtiö teki oikaisuvaatimuksen kyseessä olevista verotuksista Antwerpen II ­verotoimiston välittömistä veroista vastaavalle johtajalle.
By decision of 17 June 2002 the latter upheld the disputed assessments.
Tämä piti 17.6.2002 tekemällään päätöksellä riidanalaiset verotukset voimassa.
On 16 September 2002 the Belgian subsidiary brought an action before the rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Court of First Instance, Antwerp) for the annulment of that decision.
Belgialainen tytäryhtiö nosti 16.9.2002 rechtbank van eerste aanleg te Antwerpenissä kanteen, jossa vaadittiin edellä mainitun päätöksen kumoamista.
In its order for reference, the rechtbank states that it follows from Article 18(2), point 3, of the ITC 1992 that interest payments are not reclassified as dividends and thus are not taxable if made to a director which is a Belgian company, whereas those interest payments are reclassified as dividends, and thus taxable, if made to a director which is a foreign company.
Kansallinen tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupäätöksessään, että CIR 1992:n 18 §:n 2 momentin 3 kohdasta ilmenee, ettei korkoja katsota osingoiksi eikä niitä siis myöskään veroteta, jos korkoja on maksettu sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on belgialainen yhtiö, kun taas tällaiset korot sitä vastoin katsotaan osingoiksi ja näin ollen myös verollisiksi, jos niitä on maksettu sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on ulkomainen yhtiö.
In those circumstances, the rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Do Articles 12 EC, 43 EC, 46 EC, 48 EC, 56 EC and 58 EC preclude Belgian national statutory rules, as set out in the then applicable Articles 18(1), point 3, and 18(2), point 3, of the Income Tax Code 1992, whereby interest payments were not reclassified as dividends, and were therefore not taxable, if those interest payments were made to a director which was a Belgian company, whereas in the same circumstances those interest payments were reclassified as dividends, and therefore taxable, if they were made to a director which was a foreign company?’
”Onko EY 12, EY 43, EY 46, EY 48, EY 56 ja EY 58 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen Belgian kansallinen lainsäädäntö, joka sisältyy [CIR 1992:n] aiemmin voimassa olleisiin 18 §:n 1 momentin 3 kohtaan ja 2 momentin 3 kohtaan, joiden mukaan korkoja ei katsota osingoiksi eikä näin ollen myöskään verollisiksi silloin, kun kyseiset korot maksetaan sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on belgialainen yhtiö, kun taas samassa tilanteessa samanlaiset korot sitä vastoin katsotaan osingoiksi ja siten myös verollisiksi silloin, kun mainitut korot maksetaan sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on ulkomainen yhtiö?”
As a preliminary point, it must be remembered that, according to settled caselaw, although direct taxation falls within their competence, Member States must none the less exercise that competence consistently with Community law and avoid any discrimination on grounds of nationality (see, inter alia, Joined Cases C-397/98
Aluksi on muistutettava, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä on katsottu, että vaikka välitön verotus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, jäsenvaltioiden on kuitenkin käyttäessään tätä toimivaltaansa noudatettava yhteisön oikeutta ja erityisesti pidättäydyttävä kaikenlaisesta kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä
JUDGMENT OF 17. 1.
TUOMIO 17.1.2008 – ASIA C-105/07
The national court refers in its question to Articles 12 EC, 43 EC, 46 EC, 48 EC, 56 EC and 58 EC.
Kansallinen tuomioistuin viittaa ennakkoratkaisukysymyksessään EY 12, EY 43, EY 46, EY 48, EY 56 ja EY 58 artiklaan.
In this respect, it must be stated that it follows from the caselaw that the general prohibition of all discrimination on grounds of nationality laid down by Article 12 EC applies independently only to situations governed by Community law for which the EC Treaty lays down no specific rules of non-discrimination.
Tältä osin on todettava, että oikeuskäytännöstä ilmenee, että EY 12 artiklaa, jossa määrätään yleisestä periaatteesta, jonka mukaan kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä, voidaan soveltaa itsenäisesti ainoastaan sellaisiin yhteisön oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tapauksiin, joita varten EY:n perustamissopimuksessa ei ole erityisiä syrjinnän kieltäviä määräyksiä.
In so far as the rechtbank is putting a question to the Court as to the interpretation of both Article 43 EC on freedom of establishment and Article 56 EC on the free movement of capital, the Court must determine whether legislation of a Member State such as that at issue in the main proceedings, which provides for taxation of interest payments, as dividends, of a resident company only if they are made to a director or to a partner which is a nonresident company, is liable to fall within the scope of those freedoms.
Sikäli kuin kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta vastausta sijoittautumisvapautta koskevan EY 43 artiklan ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevan EY 56 artiklan tulkinnan osalta, asiassa on määritettävä, voiko näiden vapauksien soveltamisalan piiriin kuulua pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltionlainsäädäntö, jossa säädetään maassa asuvan yhtiön maksamien korkojen verottamisesta osinkoina vain silloin, kun niitä maksetaan hallituksen jäsenelle tai yhtiömie helle, joka on ulkomailla asuva yhtiö.
In this instance, it is apparent from the case-file that the interest payments made by the Belgian subsidiary were reclassified as dividends because they relate to a loan granted by a nonresident parent company which is a director of that subsidiary.
Esillä olevassa asiassa asiakirja-aineistosta ilmenee, että belgialaisen tytäryhtiön maksamat korot on luokiteltu osingoiksi, koska ne liittyvät lainaan, jonka on myöntänyt kyseisen tytäryhtiön hallituksen jäsenenä oleva ulkomailla asuva emoyhtiö.
It is therefore necessary to examine the rules at issue, first, from the perspective of the Treaty provisions on freedom of establishment.
Kyseessä olevaa säännöstöä on täten tutkittava aluksi perustamissopimuksen sijoittautumisvapautta koskevien määräysten valossa.
In the case of companies, their registered office for the purposes of Article 48 EC serves, in the same way as nationality in the case of individuals, as the connecting factor with the legal system of a State.
Yhtiöiden osalta on todettava, että niiden EY 48 artiklassa tarkoitettua kotipaikkaa tarvitaan määrittelemään se yhteys, joka liittää ne tietyn valtion oikeusjärjestykseen samalla tavalla kuin kansalaisuus on osoituksena luonnollisten henkilöiden yhteydestä valtioonsa.
Freedom of establishment thus aims to guarantee the benefit of national treatment in the host Member State, by prohibiting any discrimination based on the place in which companies have their seat (see, to that effect, Saint-Gobain ZN, paragraph 35, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 37).
Sijoittautumisvapauden tarkoituksena on siten varmistaa se, että muista jäsenvaltioista tulevia kohdellaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa samalla tavalla kuin sen omia kansalaisia, siten, että yhtiöiden kotipaikkaan perustuva syrjintä kielletään (ks. vastaavasti em. asia Saint-Gobain ZN, tuomion 35 kohta ja em. asia Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, tuomion 37 kohta).
In the present case, the national legislation at issue in the main proceedings introduces, as regards the taxation of interest paid by a resident company in respect of
Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että pääasiassa kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö johtaa erilaiseen kohteluun maassa asuvan yhtiön hallituksensa jäsenenä
It follows from that legislation that interest payments made by a company to a director which is a resident company are not reclassified as dividends and are, on that basis, not taxable, even if they exceed one of the two limits laid down in Article 18(1), point 3, of the ITC 1992.
Mainitusta lainsäädännöstä nimittäin ilmenee, että korkoja, jotka yhtiö maksaa hallituksensa jäsenenä olevalle maassa asuvalle yhtiölle, ei luokitella osingoiksi eivätkä ne näin ole verollisia, vaikka niiden määrä ylittäisi jonkin CIR 1992:n 18 §:n 1 momentin 3 kohdassa säädetyistä rajoista.
By contrast, where they exceed one of those limits, the interest payments made by a company to a director which is a nonresident company are reclassified as dividends and are, on that basis, taxable.
Sitä vastoin, jos korkojen määrä ylittää jonkin näistä rajoista ja jos niitä on maksettu hallituksen jäsenenä olevalle ulkomailla asuvalle yhtiölle, korot luokitellaan osingoiksi ja ne ovat täten verollisia.
Companies managed by a director which is a nonresident company are therefore subject to tax treatment which is less advantageous than that accorded to companies managed by a director which is a resident company.
Sellaisia yhtiöitä, joita hallinnoi hallituksen jäsen, joka on ulkomailla asuva yhtiö, kohdellaan täten verotuksellisesti epäedullisemmin kuin yhtiöitä, joita hallinnoi hallituksen jäsen, joka on maassa asuva yhtiö.