natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, the answer to the second question referred is that Directive 85/337 does require the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine, in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
Toiseen kysymykseen on tästä syystä vastattava siten, että jäsenvaltioilla on velvollisuus soveltaa direktiivin 85/337 liitteessä III mainittuja olennaisia arviointiperusteita, kun ne tämän direktiivin liitteen II soveltamisalaan kuuluvien hankkeiden osalta joko tapauskohtaisesti tai asettamiensa raja-arvojen taikka valintaperusteiden avulla päättävät, onko kyseinen hanke alistettava ympäristövaikutusten arviointimenettelyyn.
— The third question
– Kolmas kysymys
By its third question, the referring court is essentially requesting the Court to specify whether the Italian legislation at issue in the main proceedings constitutes due transposition into national law of Article 4 of Directive 85/337, given that that secondary legislation does not set out the criterion of cumulation with other projects, which is none the less referred to in Annex III to that directive, as a selection criterion to be taken into account when the competent national authority determines whether projects in the classes listed in Annex II to that directive must be made subject to an environmental impact assessment.
Kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta esittämässään kolmannessa kysymyksessä pääasiallisesti täsmentämään, varmistetaanko pääasiassa kyseessä olevalla Italian lainsäädännöllä direktiivin 85/337 4 artiklan asianmukainen täytäntöönpano, vaikka tässä lainsäädännössä ei säädetä arviontiperusteesta, joka koskee yhteisvaikutusta muiden hankkeiden kanssa ja joka kuitenkin mainitaan tämän direktiivin liitteessä III arviointiperusteena, joka toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon, kun ne päättävät, onko kyseisen direktiivin liitteen II soveltamisalaan kuuluvien hankkeiden ympäristövaikutukset arvioitava.
It is settled caselaw that the Court has no jurisdiction, in proceedings brought on the basis of Article 234 EC, to rule on the compatibility of national rules with Community law.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviin ei EY 234 artiklaan perustuvassa menettelyssä kuulu lausua siitä, ovatko kansalliset oikeussäännöt yhteensoveltuvia yhteisön oikeuden säännösten kanssa.
In the present case, it is apparent from the order for reference that the national court wishes to establish whether the Member States, in the transposition of the Directive into their domestic legal order, are required to adopt a provision drawing attention to the obligation to apply the criteria of the cumulation of the project concerned with other projects, referred to in Annex III to that directive, when an assessment is made
Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko jäsenvaltioilla saattaessaan direktiiviä 85/337 osaksi kansallista oikeuttaan velvollisuus antaa säännös, jossa asetetaan velvollisuus noudattaa arviointiperustetta, joka koskee tämän direktiivin liitteessä III mainittua yhteisvai-
AIELLO AND OTHERS of whether a project in the classes listed in Annex II thereto must be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive.
kutusta muiden hankkeiden kanssa, harkittaessa, onko sen liitteen II soveltamisalaan kuuluvan hankkeen ympäristövaikutukset arvioitava tämän direktiivin mukaisesti.
In the present case, Article 4 of Directive 85/337 must be interpreted as requiring the competent authority to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to that directive when an assessment is made of whether a project in the classes listed in Annex II thereto must be subject to an environmental impact assessment, both when that assessment is made on the basis of a case-by-case examination and when the Member State concerned has opted for general rules.
Nyt esillä olevassa asiassa direktiivin 85/337 4 artiklaa on tulkittava siten, että se velvoittaa toimivaltaiset viranomaiset ottamaan huomioon tämän direktiivin liitteessä III mainitut olennaiset arviointiperusteet, kun ne harkitsevat, onko kyseisen direktiivin liitteen II soveltamisalaan kuuluvan hankkeen ympäristövaikutukset arvioitava, olipa tämä arviointi tapauskohtaista tai olipa asianomainen jäsenvaltio antanut tästä yleisiä säännöksiä.
Where a Member State chooses to determine in a general and abstract manner, as it is permitted to do by Directive 85/337, the projects in the classes listed in Annex II to that directive which must be made subject to an environmental impact assessment, it bears responsibility for drawing up the list of those projects by applying one or more of the relevant criteria in Annex III, as appropriate.
Kun jäsenvaltio on päättänyt määrittää yleisesti ja abstraktisti – mikä direktiivin 85/337 mukaan on mahdollista – ne tämän direktiivin liitteen II soveltamisalaan kuuluvat hankkeet, joiden ympäristövaikutukset on arvioitava, sen kuuluu laatia näitä hankkeita koskeva luettelo soveltamalla tilanteen mukaan yhtä tai useampaa kyseisen liitteen III mukaista olennaista arviointiperustetta.
The criterion of cumulation can therefore, where relevant, be used to make one type of project subject to such an assessment, having regard to the completion of that project with other projects and if necessary taking into consideration the completion of all those projects during a specific period of time.
Yhteisvaikutukseen liittyvää valintaperustetta voidaan näin, silloin kun se on olennainen, käyttää tietyntyyppisen hankkeen alistamiseksi tällaiseen arviointiin, jos se toteutetaan muiden hankkeiden kanssa, ottamalla tarvittaessa huomioon kaikkien näiden hankkeiden toteuttaminen määrätyn ajanjakson aikana.
Where a Member State opts, on the contrary, wholly or partially, to determine on a case-by-case basis the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 which must be made subject to an environmental impact assessment, it bears responsibility for ensuring that the competent national authorities have regard to the various criteria listed in Annex III to that directive in so far as those criteria are relevant having regard to the characteristics of the project concerned.
Jos jäsenvaltio sitä vastoin päättää määritellä tapauskohtaisesti kaikki ne direktiivin 85/337 liitteen II soveltamisalaan kuuluvat hankkeet, joiden ympäristövaikutukset on arvioitava, tai osan niistä, sen on varmistettava, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ottavat huomioon tämän direktiivin liitteessä III mainituista eri arviointiperusteista ne, jotka ovat oleellisia kyseisen hankkeen ominaispiirteisiin nähden.
For that purpose, the Member State may refer, in its national legislation, to the criteria in Annex III.
Jäsenvaltion on mahdollista kansallisessa lainsäädännössään tässä suhteessa viitata kyseisessä liitteessä III säädettyihin arviointiperusteisiin.
It can also integrate those criteria into its legislation, by expressly providing that the competent authorities must refer to them for the purpose of determining, on a case-by-case basis, whether a project in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 must be made subject to an environmental impact assessment.
Sen on myös mahdollista sisällyttää nämä perusteet lainsäädäntöönsä säätämällä nimenomaisesti, että toimivaltaisten viranomaisten on otettava ne huomioon päättäessään tapauskohtaisesti, onko direktiivin 85/337 liitteen II soveltamisalaan kuuluvan hankkeen ympäristövaikutukset arvioitava.
In any event, where a Member State chooses to proceed by that route it cannot, without failing to fulfil its Community obligations, exclude expressly or impliedly one or more of the criteria in Annex III to Directive 85/337, in so far as any of those criteria may, depending on which project in the classes listed in Annex II is concerned, be relevant for the purposes of ascertaining whether an environmental impact procedure must be organised.
Joka tapauksessa on niin, että kun jäsenvaltio valitsee tämän menettelytavan, se ei yhteisön oikeudessa asetettuja velvollisuuksiaan loukkaamatta voi nimenomaisesti tai hiljaisesti sulkea pois direktiivin 85/337 liitteessä III tarkoitettua yhtä tai useampaa arviointiperustetta, koska jokaisella niistä sen mukaan, mistä tämän direktiivin liitteen II soveltamisalaan kuuluvasta hankkeesta on kyse, voi olla merkitystä sen selvittämiseksi, onko ympäristövaikutusten arviointimenettely järjestettävä.
The answer to the third question referred is therefore that, where a Member State opts for determining on a case-by-case basis those of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 which must be made subject to an environmental impact assessment, it must, either by referring in its national rules to Annex III to that directive or by reproducing in its national rules the criteria listed there, ensure that all of those criteria can in fact be taken into account where one or more of them is relevant for the purposes of the project concerned, and cannot expressly or impliedly exclude them.
Kolmanteen kysymykseen on näin ollen vastattava siten, että kun jäsenvaltio päättää määrittää tapauskohtaisesti, mitkä ovat ne direktiivin 85/337 liitteen II soveltamisalaan kuuluvat hankkeet, joiden ympäristövaikutukset on arvioitava, sen on joko viitattava kansallisissa säännöissään tämän direktiivin liitteeseen III tai sisällytettävä siinä mainitut arviointiperusteet kansallisiin sääntöihinsä siten, että ne kaikki voidaan tosiasiallisesti ottaa huomioon silloin, kun jokin tai jotkin niistä ovat olennaisia kyseisen hankkeen kannalta, eikä se saa sulkea niitä pois nimenomaisesti tai hiljaisesti.
On those grounds, the Court (Sixth Chamber) hereby rules:
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto) on määrännyt seuraavaa:
Case C-173/07
Asia C-173/07
(Carriage by air — Regulation (EC) No 261/2004 — Compensation for passengers in the event of cancellation of a flight — Scope — Article 3(1)(a) — Concept of ‘flight’)
Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – Matkustajille lennon peruuntumistapauksessa annettava korvaus – Soveltamisala – 3 artiklan 1 kohdan a alakohta – Lennon käsite
Transport — Carriage by air — Regulation No 261/2004 — Common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights — Scope
Liikenne – Lentoliikenne – Asetus N:o 261/2004 – Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt – Soveltamisala
(European Parliament and Council Regulation No 261/2004, Art. 3(1)(a))
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohta)
SUMMARY — CASE C-173/07 as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight from an airport located in a nonmember country.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-173/07 lentoasemalta, on tulkittava niin, että sitä ei sovelleta sellaisen edestakaisen matkan tilanteessa, jossa perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta alun perin lähteneet matkustajat palaavat tälle lentoasemalle lennolla, joka lähtee kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta.
The fact that the outward and return flights are the subject of a single booking has no effect on the interpretation of that provision.
Tämän säännöksen tulkintaan ei vaikuta se seikka, että meno- ja paluulennosta on tehty yksi ainoa varaus.
The concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights must be interpreted as consisting essentially in an air transport operation, being as it were a ‘unit’ of such transport, performed by an air carrier which fixes its itinerary.
Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä annetussa asetuksessa N:o 261/2004 tarkoitettua lennon käsitettä on tulkittava niin, että se muodostuu lähtökohtaisesti ilmakuljetustoimesta, jolloin se on tietyllä tavalla tämän kuljetuksen ”yksikkö”, jonka toteuttaa lentoliikenteen harjoittaja, joka määrää sen reitin.
It follows that a journey out and back cannot be regarded as a single flight.
Tästä johtuu, että edestakaista matkaa ei voida pitää yhtenä ja samana lentona.
Consequently, Article 3(1)(a) of that regulation, which provides that the regulation is to apply to passengers departing from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies, must be interpreted
Näin ollen mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, jossa säädetään tämän asetuksen soveltamisesta matkustajiin, jotka lähtevät jäsenvaltion alueella sijaitsevalta ja perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalta
OPINION OF ADVOCATE GENERALSHARPSTON delivered on 6 March 2008 1 in the Community.
6 päivänä maaliskuuta 2008 1 sössä. 3jossa
3It repeals Regulation No 295/91, 4whose scope was limited to providing, for scheduled flights only, reimbursement or re-routing, free services and minimum levels of compensation for passengers denied boarding.
Sillä kumottiin asetus N:o 295/91, 4rajoituttiin säätämään ainoastaan säännöllisten lentojen osalta lipun hinnan palautuksesta tai uudelleenreitityksestä, ilmaisista palveluista ja vähimmäiskorvauksista matkustajille, joiden lennolle pääsy oli evätty.
The new regulation covers all commercial flights and addresses flight cancellations and delays in addition to boarding refusals.
Uusi asetus käsittää kaikki kaupalliset lennot, ja siinä käsitellään lennolle pääsyn epäämisen lisäksi lentojen peruuttamista ja viivästymistä.
It provides for compensation for passengers not only when they are denied boarding, but also when their flight is cancelled.
Sen mukaan matkustajille on maksettava korvausta paitsi silloin, kun heidän lennolle pääsynsä evätään, myös silloin, kun heidän lentonsa peruutetaan.
Regulation No 261/2004 2provides for compensation to be paid to air passengers in the event of a flight cancellation.
Asetuksessa N:o 261/2004 2sääde-tään, että lentomatkustajille on maksettava korvaus lennon peruuttamisen johdosta.
However, it does not apply to passengers departing from a third country to a Member State on a nonCommunity carrier.
Asetusta ei kuitenkaan sovelleta matkustajiin, jotka lähtevät kolmannesta maasta jäsenvaltioon yhteisön ulkopuolisen lentoliikenteen harjoittajan lennolla.
The Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) essentially asks the Court whether a return flight from a third country to a Member State should be regarded as part of a flight departing from that Member State, at least where the outward and return flights were booked at the same time.
Frankfurt am Mainin Oberlandesgericht (ylemmän oikeusasteen tuomioistuin) (Saksa) kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta, onko paluulento kolmannesta maasta jäsenvaltioon katsottava osaksi kyseisestä jäsenvaltiosta lähtevää lentoa ainakin silloin, kun meno- ja paluulento on varattu samanaikaisesti.
Recital 1 in the preamble to Regulation No 261/2004 states that Community action in the field of air transport should aim at ensuring a high level of passenger protection and take full account of the requirements of consumer protection in general.
Asetuksen N:o 261/2004 johdantoosan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan, että lentoliikenteen alalla toteutettavalla yhteisön toiminnalla olisi pyrittävä varmistamaan matkustajien suojelun korkea taso ja ottamaan kaikilta osin huomioon kuluttajansuojelun yleiset vaatimukset.
Regulation No 261/2004 aims to increase the protection available to air passengers
Asetuksen N:o 261/2004 tavoitteena on lisätä lentomatkustajien suojelua yhtei-
Recital 6 states that ‘[t]he protection accorded to passengers departing from an airport located in a Member State should be extended to those leaving an airport located in a third country for one situated
Asetuksen johdantoosan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentokentältä lähteville matkustajille myönnettyä suojaa olisi laajennettava koskemaan matkustajia, jotka lähtevät kolmannessa
3 — See in particular recitals 1 to 4 in the preamble.
3 – Ks. erityisesti johdantoosan ensimmäisestä neljänteen perustelukappale.
2 — Regulation (EC) of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1).
4 – Sitä korvausjärjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä, jota sovelletaan, jos matkustajalta säännöllisessä lentoliikenteessä evätään pääsy lennolle, 4.2.1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 295/91 (EYVL L 36, s. 5).
The regulation came into force on 17 February 2005.
Asetus tuli voimaan 17.2.2005.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-173/07 in a Member State, when a Community carrier [ 5] operates the flight’.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-173/07 pohjan ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen kysymykselle.
Article 3, headed ‘Scope’, defines the personal scope of the regulation.
Asetuksen 3 artiklassa, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, määritetään asetuksen henkilöllinen soveltamisala.
Article 3(1) provides that the regulation is to apply:
Kyseisen 3 artiklan 1 kohdan mukaan asetusta sovelletaan
Most language versions use a construction similar to the phrase ‘passengers departing from an airport’, which appears in the English version of Article 3(1)(a) and (b).
Useimmissa kieliversioissa käytetään rakennetta, joka vastaa lausetta ”passangers departing from an airport” (suomeksi ”matkustajat, jotka lähtevät – – lentoasemalta”), joka esiintyy 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan englanninkielisessä versiossa.
6The German version however includes the word ‘flight’, rendering the phrase as ‘passengers who embark on a flight at airports …’. 7
6Saksankielisessä versiossa kuitenkin esiintyy sana ”lento”, ja siinä käytetään ilmausta ”matkustajat, jotka nousevat lennolle lentoasemilla”. 7
‘(a) to passengers departing from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies;
”a) matkustajiin, jotka lähtevät jäsenvaltion alueella sijaitsevalta ja perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalta lentoasemalta;
As France correctly points out in its written observations, the difference in wording between the German and other language versions does not alter the actual sense of the provision.
Ranska on oikeassa todetessaan kirjallisissa huomautuksissaan, että ero saksankielisen version ja muiden kieliversioiden sanamuodossa ei muuta säännöksen varsinaista merkitystä.
Embarkation on a flight is the normal preliminary to departure.
Lennolle nouseminen on tavanomainen valmistelutoimi ennen lähtöä.
When passengers depart from an airport, it is understood and obvious that they do so by embarking on a flight.
Kun matkustajat lähtevät lentoasemalta, on ymmärrettävää ja ilmeistä, että he tekevät niin pääsemällä lennolle.
(b) to passengers departing from an airport located in a third country to an airport situated in the territory of a Member State to which the Treaty applies, unless they received benefits or compensation and were given assistance in that third country, if the operating air carrier of the flight concerned is a Community carrier’.
b) matkustajiin, jotka lähtevät kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta jäsenvaltion alueella sijaitsevalle ja perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalle lentoasemalle ja jotka eivät ole saaneet etuuksia tai korvausta ja apua kyseisessä kolmannessa maassa, mikäli kyseisestä lennosta vastaa yhteisön lentoliikenteen harjoittaja.”
Under Article 5(1)(c), passengers whose flight is cancelled have, under certain circumstances, the right to compensation by the air carrier in accordance with Article 7.
Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan matkustajilla, joiden lento on peruttu, on tietyissä tapauksissa oikeus saada lentoliikenteen harjoittajalta korvaus 7 artiklan mukaisesti.
At this point it is appropriate to note a difference between the wording of Article 3(1) in most language versions of the regulation and the German version,
Tässä yhteydessä on sopivaa huomauttaa erosta 3 artiklan 1 kohdan sanamuodossa asetuksen useimpien kieliversioiden ja saksankielisen version välillä, joka muodostaa
Equivalent formulations are found, for example, in the Dutch, Italian and Portuguese versions.
Vastaavat muodot esiintyvät esimerkiksi hollannin-, italian- ja portugalinkielisissä versioissa.
Similar wording is used in the German version of recital 6.
Vastaavaa muotoa käytetään myös johdantoosan kuudennen perustelukappaleen saksankielisessä versiossa.
5 — A ‘Community carrier’ is defined in Article 2(c) as an air carrier with a valid operating licence granted by a Member State in accordance with Council Regulation (EEC) No 2407/92 of 23 July 1992 on licensing of air carriers (OJ 1992 L 240, p. 1).
5 – Asetuksen 2 artiklan c kohdan mukaan ”yhteisön lentoliikenteen harjoittajalla” tarkoitetaan lentoliikenteen harjoittajaa, jolla on voimassa oleva liikennelupa, jonka jäsenvaltio on myöntänyt yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toimiluvista 23.7.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2407/92 (EYVL L 240, s.
Directive 90/314/EEC [ 8] applies and who depart from a third-country airport to an airport in a Member State, on flights not operated by Community air carriers,
EMIRATES AIRLINES direktiiviä 90/314/ETY 8sovelletaan ja jotka muiden kuin yhteisön lentoliikenteen harjoittajien suorittamilla lennoilla lähtevät kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta määränpäänään jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema,
Article 7(1) specifies the amounts of compensation to which passengers are en -titled if they are denied boarding or their flight is cancelled.
Asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa täsmennetään minkä suuruiseen korvaukseen matkustajilla on oikeus, jos heiltä evätään pääsy lennolle tai heidän lentonsa peruutetaan.
Under Article 7(1)(c), EUR 600 is payable to passengers in respect of flights of more than 3 500 kilometres which are not intra-Community.
Asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan matkustajille on maksettava 600 euroa niiden lentojen osalta, joiden pituus on yli 3 500 kilometriä ja jotka eivät ole yhteisön sisäisiä lentoja.
Article 12(1) states that the regulation should apply without prejudice to a passenger’s rights to further compensation, from which compensation granted under the regulation may be deducted.
Asetuksen 12 artiklan 1 kohdassa säädetään, että asetuksen säännöksiä on sovellettava siten, ettei rajoiteta matkustajan oikeutta muuhun korvaukseen, ja että asetuksen nojalla myönnetty korvaus voidaan vähentää tällaisesta korvauksesta.
The Montreal Convention 9
Montrealin yleissopimus 9
Finally, Article 17 provides:
Lisäksi asetuksen 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
The Montreal Convention, to which the Community is a signatory, modernises and consolidates the Warsaw Convention. 10
Yhteisön allekirjoittamalla Montrealin yleissopimuksella on ajanmukaistettu ja yhdistetty Varsovan yleissopimus.
It seeks, inter alia, to protect the interests of consumers in international carriage by air and to provide equitable, restitutionary compensation. 11
10Sen tavoitteena on muun muassa kuluttajien etujen suojelu kansainvälisissä ilmakuljetuksissa sekä täyden korvauksen periaatteeseen perustuvat oikeudenmukaiset korvaukset. 11