natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The official Guidelines for INTERREG III include a new Strand Β on transnational cooperation that aims at promoting a higher degree of territorial integration across larger groupings of European regions, with a view to achieving sustainable, harmonious and balanced development in the EU and higher territorial integration, inter alia with candidate countries and other neighbouring countries.
Interreg III ­aloitteen virallisissa suuntaviivoissa mainitaan uusi. valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä koskeva ohjelmalohko B. jolla pyritään lisäämään eurooppalaisten alueiden muodostamien laajojen alueryhmien alueellista integroituneisuutta kestävän kehityksen mukaisen, harmonisen ja tasapainoisen kehityksen saavuttamiseksi EU:ssa sekä alueellisen integroituneisuuden lisäämiseksi muun muassa ehdokasvaltioiden ja muiden naapurivaltioiden kanssa.
The Guidelines contain detailed provisions that re-shape the thematic focus of transnational cooperation and design new programming areas.
Suuntaviivat sisältävät yksityiskohtaisia määräyksiä, joissa hahmotellaan uudelleen transnationaalisen yhteistyön temaattiset painopistealat ja esitetään uusia ohjelma­alueita.
These changes can be considered a successful "consolidation" of the rather disparate situation prevailed under the previous programming period (different support schemes such as INTERREG IIC or ERDF-Art. 10; different level of funding: heterogeneous fields of action; mix between purely "national" measures and cooperative actions etc.).
Voidaan katsoa, että kyseisillä muutoksilla onnistuttiin "vakiinnuttamaan" tilanne, joka oli aiempina ohjelmakausina varsin hajanainen (monia erilaisia rahoitusjärjestelyjä kuten Interreg II C tai EAKR­asetuksen 10 artikla, monia eri rahoitustasoja, epäyhtenäiset toiminta­alat, puhtaasti "maakohtaisten" toimenpiteiden ja yhteistyötoimien sekoittuminen jne.).
Compared to the previous phase. INTERREG HIB has also considerably increased financial resources at its disposal and runs during the entire programming period (2000-2006).
Lisäksi Interreg III Β ­aloitteen määrärahat ovat edelliseen vaiheeseen verrattuna huomattavasti suuremmat, ja aloitetta toteutetaan koko ohjelmakauden ajan (2000­2006).
Proposals for INTERREG IIIB-programmes must take into account the experience of INTERREG IIC. the priorities for Community policies (especially transEuropean networks) and the recommendations made in the ESDP.
Interreg III Β ­ohjelmaan liittyvissä ehdotuksissa tulee ottaa huomioon Interreg II C:stä saadut kokemukset, yhteisön politiikan painopistealat (erityisesti Euroopan laajuiset liikenneverkot) ja ESDP:ssä esitetyt suositukset.
Operational Programmes will have to be drawn up for 13 larger cooperation areas or geographical groupings of regions (See: Table 7) proposed by the INTERREG III Guidelines, which were drawn up on the basis of INTERREG IIC programme-areas or previous ERDF-Art.
Toimenpideohjelmia laaditaan Interreg III ­aloitteen suuntaviivoissa ehdotetuille 13 laajalle yhteistyöalueelle tai maantieteellisten alueiden ryhmälle (ks. taulukko 7).
10 pilot schemes covering larger transnational areas.
Alueet määriteltiin Interreg II C ­ohjelma­alueiden tai aiemmin toteutettujen EAKR­asetuksen 10 artiklan mukaisten, laajoja valtiolliset rajat ylittäviä alueita koskevien kokeilutoimien perusteella.
• Nine programme areas correspond broadly to previous INTERREG IIC areas (BSA. NSA, NWMA, CADSES, Western Mediterranean.
• Yhdeksän ohjelma­aluetta vastaavat yleisesti ottaen Interreg II C ­alueita (BSA, NSA, NWMA, Cadses, Välimeren länsiosat.
Atlantic Area, South-Western Europe) or areas defined for ERDF Art. 10 pilot schemes (Archimed.
Atlantin alue, Lounais­Eurooppa) tai EAKR­asetuksen 10 artiklan mukaisten kokeilutoimien yhteydessä määriteltyjä alueita (Archimed. pohjoinen periferia).
Adjustments of the spatial delimitation at the level of regions have been made in order to take into account the experience to date. • More significant changes are the enlargement of the Alpine Area (to include France and Switzerland) and the definition of three new programme-areas that concern ultraperipheral EU-regions and their surrounding areas.
• Merkittävämpiä muutoksia aiempaan verrattuna ovat Alppien alueen laajentaminen (koskemaan Ranskaa ja Sveitsiä) ja kolmen uuden. EU:n ulkoalueita ja niiden naapurialueita koskevan ohjelma­alueen nimeäminen.
Since the publication of the Guidelines, International Working Parties involving national and regional representatives, as well as the Secretariats established under INTERREG IIC. have started work on developing new Operational Programmes for the period 2000-2006.
Suuntaviivojen julkaisemisen jälkeen valtakunnallisista ja alueiden edustajista koostuvat kansainväliset työryhmät sekä Interreg II C ­aloitteen yhteydessä perustetut sihteeristöt aloittivat uusien toimenpideohjelmien valmistelun ohjelmakaudeksi 2000­2006.
Some draft programmes were submitted to the European Commission and are currently up for approval (first decisions are expected for November 2001 ).
Euroopan komissiolle on jo toimitettu joitakin ohjelmaluonnoksia, joita käsitellään parhaillaan (ensimmäisiä päätöksiä odotetaan saatavan marraskuussa 2001).
The current preparation phase shows already that future transnational cooperation will also give rise to new challenges that have to be tackled by the players involved both at programme and at strategic level (Annex 1 provides more details).
Kuluvan valmisteluvaiheen perusteella voidaan jo todeta, että transnationaalisessa yhteistyössä kohdataan tulevaisuudessa uusia haasteita, joita ohjelma­ ja strategisen tason toimijoiden on pyrittävä ratkaisemaan (liitteessä 1 on lisätietoja aiheesta).
Table 7: INTERREG HIB programme areas for transnational cooperation
Taulukko 7: Interreg III B:n mukaisen valtiolliset rajat ylittävän yhteistyön ohjelma­alueet
Programme Western Mediterranean South-Western Europe Atlantic Area North-Western Metropolitan Area (NWMA) North Sea Area (NSA)
Ohjelma Välimeren länsiosat Lounais­Eurooppa Atlantin alue Luoteis­Euroopan suurkaupungit (NWMA) Pohjanmeren alue (NSA) Itämeren alue (BSA)
Centre, Adriatic, Danube and South-East Europe ) (CADSES
Keskus, Adrianmeren alue, Tonava ja Kaakkois­Eurooppa (Cadses)
Alpine Area Archimed Northern Periphery Caribbean Area
Alppien alue Archimed Pohjoinen periferia Karibian alue
*) Only participating in the priority covering the definition of the strategy for the area.
Makaronesia (Kanariansaaret, Madeira, Azorit) Ρ, E Intian valtameren alue (Réunion) F *) Osallistuu vain alueen strategian määrittelyä koskevaan toimintalinjaan.
Motivations, activities and main structural features of transEuropean cooperation between territorial authorities
Alue- ja paikallisviranomaisten euroopanlaajuisen yhteistyön tavoitteet, toimet ja tärkeimmät rakenteelliset piirteet
Summary overview box for Part III.
TIIVISTELMÄ OSASTA III
Basic questions and Key points
Peruskysymykset ja avainkodat
What are the main motivations behind crossborder cooperation and what are the structural features that can be observed in practice?
Mitkä ovat rajanylittävän yhteistyön taustalla olevat tavoitteet ja pääasialliset rakenteelliset piirteet?
The general motivation for crossborder cooperation in Europe was and still is to initiate joint activities across the border in all aspects of daily life and to overcome the diversity of political systems and structures as well as the related problems that make practical everyday relations across borders very difficult.
Rajanylittävän yhteistyön yleisenä tavoitteena Euroopassa oli ja on edelleen käynnistää kaikkia jokapäiväisen elämän aloja koskevia yhteisiä toimia, joiden avulla pyritään ylittämään poliittisten järjestelmien ja rakenteiden eroavaisuudet ja ratkaisemaan niistä johtuvia ongelmia, jotka tekevät päivittäisistä rajanylittävistä suhteista käytännössä hyvin vaikeita.
Crossborder cooperation between regional and local authorities in Europe therefore still has the ultimate objective of integrating areas divided by national borders that face common problems requiring common solutions.
Alue- ja paikallisviranomaisten välisen rajanylittävän eurooppalaisen yhteistyön pohjimmaisena tavoitteena on siten yhdistää valtiollisten rajojen erottamat alueet, jotka kärsivät yhteisiä ratkaisuja vaativista yhteisistä ongelmista.
- Crossborder cooperation at projectlevel for a specific purpose, implemented through ad-hoc cooperation structures.
Yhteistyössä voidaan erottaa kaksi perustasoa, joita varten on luotu erilaiset organisatoriset järjestelyt: - strategisen tason rajanylittävä yhteistyö, jota toteutetaan pitkäaikaisiksi tarkoitettujen rakenteiden avulla - projektitason rajanylittävä yhteistyö, jolla on erityinen tavoite ja joka perustuu tilapäisille yhteistyörakenteille.
Advanced strategic crossborder cooperation normally considers the crossborder region an "entity in itself" and has the general objective to exploit the inherent potential of the border region, to foster new economic activities and to support job creation, environmental protection and sociocultural development.
Pitkälle viedyssä strategisessa rajanylittävässä yhteistyössä raja-alue nähdään yleensä yhtenä kokonaisuutena. Sen yleisenä tavoitteena on hyödyntää rajaalueen luontaisia mahdollisuuksia, edistää uutta taloudellista toimintaa ja tukea työpaikkojen luomista, ympäristönsuojelua ja sosiokulttuurista kehitystä.
Strategic cooperation requires permanent and "binding" crossborder structures.
Strateginen yhteistyö edellyttää pysyviä ja "sitovia" rajanylittäviä rakenteita.
- A first group of strategic crossborder bodies are "Euroregions" (or "Euregios") and similar bodies.
- Ensimmäinen strategisen yhteistyön rakenteiden ryhmä tunnetaan nimellä "Euroregio" tai "Euregio".
Although they are not identical in legal form or organisation they share many common characteristics.
Vaikka niiden oikeudellinen muoto ja organisaatio eroavat toisistaan, niillä on monia yhteisiä piirteitä.
The most important are tbat they are permanent, have a separate identity from their members, have their own administrative, technical and financial resources and that they have their own internal decision making.
Ennen kaikkea ne ovat pysyviä rakenteita, joilla on oma. jäsenistään erillinen identiteettinsä, omat hallinnolliset, tekniset ja taloudelliset resurssinsa sekä omat sisäiset päätöksentekomenettelynsä.
- A second group is formed by the broad number of existing Working Communities. frequently covering larger crossborder cooperation areas, and other strategic cooperation schemes.
- Toisen ryhmän muodostavat laaja joukko toimivia yhteistyöryhmiä (working communities), jotka kattavat usein laajempia rajanylittävän yhteistyön alueita, sekä muut strategisen yhteistyön järjestelmät.
In most cases, these structures are based on legally nonbinding "agreements of cooperation" or "working protocols" that are signed between equivalent first level regions (and sometimes local authorities) or other organisations that agreed to co-operate.
Useimmiten nämä rakenteet perustuvat oikeudellisesti ei-sitoviin "yhteistyösopimuksiin" tai "työpöytäkirjoihin". jotka asianomaiset valtiotasoa välittömästi alemmat alueet (ja joskus paikallisviranomaiset) tai muut yhteistyötä tekevät organisaatiot allekirjoittavat keskenään.
- A third group are structures specific to the management of INTERREG-programmes or other EU-programmes supporting crossborder cooperation along external borders.
- Kolmas ryhmä ovat erityisrakenteet, jotka on perustettu Interregohjelmien tai muiden. EU:n ulkorajoilla tapahtuvaa rajanylittävää yhteistyötä tukevien EU-ohjelmien hallinnointia varten.
They are mainly a result of' the requirements contained in these
Ne ovat yleensä syntyneet niiden vaatimusten tuloksena, joita näissä ohjelmissa asetetaan ohjelmien valmistelulle, seurannalle ja arvioinnille sekä hankkeiden valinnalle, projektijohtajien kanssa solmittaville sopimuksille sekä ohjelman varojen hallinnoinnille.
programmes that relate to programme preparation, monitoring and evaluation, the need for project selection and for contracting with project managers or the transfer of programme funds.
Projektikohtaista rajanylittävää yhteistyötä voivat tehdä alueviranomaiset, teollisuus- ja kauppakamarit, työnantajajärjestöt, ammattiliitot tai muut ryhmät, jotka tekevät yhteistyötä rajantakaisten kumppaneiden kanssa.
Project-based crossborder cooperation activities can occur between regional authorities, chambers of' industry and commerce, employers' associations, trade unions or other groups cooperating with their partners across the border.
Monet hankkeet voidaan toteuttaa molemmin puolin rajaa jo olemassa olevien elinten avulla. Joskus hankkeet saattavat kuitenkin edellyttää rajanylittävän rakenteen perustamista.
Many crossborder projects can be dealt with by existing bodies on either side of the border, while others may require the setting up of projectlevel crossborder structures.
Vaikka hankkeet yleensä hyötyvät sopimuksista, jotka koskevat rajanylittävän strategisen yhteistyön rakenteita.
Although projects generally can benefit from agreements on crossborder structures for strategyoriented cooperation, no uniform legal instrument for cooperation at project level exists in EU-Member States.
EU:n jäsenmaissa ei ole yhtä, yhdenmukaista oikeudellista välinettä projektitason yhteistyötä varten. On kuitenkin olemassa joitakin eurooppaoikeuteen, maakohtaiseen lainsäädäntöön tai kahdenvälisiin yhteistyökäytänteisiin perustuvia välineitä, joita on käytetty mahdollisina ratkaisuina.
This lends itself more to cooperation initiatives of an economic/commercial nature and has not proved very useful for regional and local authorities. • In some countries, including France, it is possible to use national legislation for creating a crossborder projectlevel cooperation structure.
Eräissä maissa, esimerkiksi Ranskassa, on mahdollista käyttää kansallista lainsäädäntöä hanketason rajanylittävän yhteistyön rakenteiden perustamiseen.
Mixed Economy Companies and Public Interest Groupings have been used for this purpose.
Sekatalousyrityksiä (mixed economy companies) ja yleistä etua palvelevia ryhmittymiä (public interest groupings) on käytetty tähän tarkoitukseen.
Practical ad hoc agreements without a legal basis such as joint working groups allow the management of individual projects, which are part of comprehensive crossborder programmes.
Tilapäiset käytännön sopimukset ilman oikeudellista perustaa - esimerkiksi yhteisten työryhmien perustaminen - mahdollistavat yksittäisten hankkeiden toteuttamisen osana laajoja rajanylittäviä ohjelmia.
What are the main motivations behind cooperation in the framework of European associations set up by local and regional authorities and what are the structural features that can be observed in practice?
Mitkä ovat alue- ja paikallisviranomaisten perustamien eurooppalaisten järjestöjen yhteistyön taustalla olevat tavoitteet ja mitkä ovat niiden rakenteelliset piirteet?
There are various motives for membership and cooperation in the framework of such associations: An important motive is "political benefits" that are expected to be gained by membership.
Motiivit osallistua tämänkaltaiseen yhteistyöhön ja liittyä järjestöjen jäseniksi ovat moninaisia. Yksi keskeinen syy on poliittinen hyöty, jota jäsenyyden odotetaan tuovan mukanaan.
Another important motive is the active support local and regional authorities can receive from associations in order to develop further their process of "Europeanisation".
Toinen tärkeä tekijä on se. että alue- ja paikallisviranomaiset voivat saada järjestöiltä aktiivista tukea "eurooppalaistumisprosessinsa" edistämiseen.
According to their main objectives pursued, one can distinguish between two basic subtypes of European associations set-up by local or regional authorities:
Alue- ja paikallisviranomaisten eurooppalaiset järjestöt tavoitteidensa mukaan jakaa kahteen pääryhmään:
- Large scale European associations dealing with all local/regional aspects related to self government and other general issues related to European integration, which established "agreements" with other more specific European associations regarding their mutual division of labour in order to avoid double work.
- laaja-alaiset eurooppalaiset järjestöt, joissa käsitellään kaikkia itsehallintoon liittyviä alueellisia ja paikallisia näkökohtia sekä muita Euroopan yhdentymiseen liittyviä yleisiä kysymyksiä. Järjestöt ovat tehneet muiden, pidemmälle erikoistuneiden eurooppalaisten järjestöjen kanssa työnjakoa koskevia "sopimuksia" päällekkäisen työn välttämiseksi.
- Other more specific European associations representing members with commonly shared geographical, economic or sectoral features.
- pidemmälle erikoistuneet eurooppalaiset järjestöt, joiden jäsenillä on yhteisiä maantieteellisiä, taloudellisia tai alakohtaisia nimittäjiä.
The dominant legal and organisational features of European associations representing local and regional authorities can be summarised by a number of practical observations: - In legal terms, European associations are generally constituted as non-profit making associations based on private law of one specific county.
- Eurooppalaiset järjestöt ovat yleensä tietyn yksittäisen valtion yksityisoikeuden mukaisia voittoa tavoittelemattomia järjestöjä.
- With regard to the basic organisational features of associations, only one common denominator can be observed: They normally establish a single permanent secretariat in their country of legal registration, which manages the daily business and organises meetings or annual plenary sessions etc.
- Järjestöillä näyttää olevan vain yksi yhteinen organisatorinen piirre: kukin järjestö on yleensä perustanut pysyvän sihteeristön siihen maahan, johon se on rekisteröity. Sihteeristö hoitaa päivittäisen hallinnon, huolehtii kokousten tai vuosittaisten yleiskokousten järjestämisestä jne.
Otherwise, a variety of different solutions have been found in order to organise their daily work processes. - Little distinction can be made between the sources of finance of the different subtypes of European associations, as most of them rely for their internal running cost on the annual member-contributions.
- Erityyppisten eurooppalaisten järjestöjen hyödyntämien rahoituslähteiden välillä ei juurikaan ole eroa. sillä useimmat järjestöt rahoittavat toimintakustannuksensa vuotuisilla jäsenmaksuilla.
Motivations behind the cooperation and activities mainly carried out in practice""
Yhteistyön taustalla olevat tavoitteet ja tärkeimmät käytännön toimet""
Europe is characterised not only by its diverse, but nevertheless often shared culture and history, but also by its many borders.
Euroopalle on tunnusomaista paitsi sen moninainen, mutta silti usein yhteinen kulttuuri ja historia, myös sen lukuisat rajat.
The "patchwork of historic landscapes" forming during the Middle Ages developed during the 19th and 20th centuries into the characteristic structure of European states.
Keskiajalla muotoutunut "historiallisten maisemien tilkkutäkki" kehittyi 1800- ja 1900-luvuilla eurooppalaisten valtioiden luonteenomaiseksi rakenteeksi.
Most of these states still exist today, each of them with its individual development.
Useimmat tuolloin syntyneistä valtioista ovat edelleen olemassa, ja kullakin niistä on oma kehityskaarensa.
Only a few states had common borders for a long time, such as that between Spain and Portugal, which is the oldest land frontier border in Europe.
Vain harvoilla valtioilla on pitkän aikaa ollut yhteinen raja. Esimerkkitapauksen tästä muodostavat Espanja ja Portugali, joiden raja on Euroopan vanhin maaraja.
The land frontier borders, which were created in Europe during the last three centuries - in the Baltic States and in the Balkan area even during the last years - often separate regions and ethnic groups, which actually belong together.
Euroopassa kolmen viime vuosisadan aikana - ja Baltian maissa sekä Balkanin alueella aina viime vuosiin saakka - syntyneet maarajat erottavat monin paikoin alueita ja etnisiä ryhmiä, jotka ¡tse asiassa kuuluvat yhteen.
This has led to the creation of unnatural borders and also, to the fear of military aggression which, in turn has meant that many border areas are sparsely populated.
Tämä on johtanut "luonnottomien" rajojen syntyyn ja myös sotilaallisten selkkauksien pelkoon, minkä vuoksi monet rajaalueet ovat harvaan asuttuja.
European border areas have developed into peripheral, structurally weak areas with limited transport links.
Eurooppalaisista raja-alueista on tullut perifeerisiä, rakenteellisesti heikkoja alueita, joilla on puutteelliset liikenneyhteydet.
Natural borders, such as rivers, lakes, seas and mountains have even reinforced frontier barriers.
Luonnolliset rajat, kuten joet, järvet, meret ja vuoret, ovat entisestään vahvistaneet raja-aitoja.
Europe's political, cultural and social diversity has also produced a plethora of administrative and legal systems, structures, laws and jurisdictions in the Member States of the European Union and the Council of Europe.
Euroopan poliittinen, kulttuurinen ja yhteiskunnallinen moninaisuus on tuottanut myös kirjavan kokoelman hallinto- ja oikeusjärjestelmiä sekä toisistaan poikkeavia rakenteita, lakeja ja oikeuskäytänteitä Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston jäsenvaltioihin.
Different policies on either side of the border, especially concerning law, administration, taxation, economics, culture and social affairs, supported the transformation from state borders into actually noticeable barriers between national states.
Erilaiset toimintatavat rajan puolella tai toisella erityisesti laki-, hallinto, verotus, talous, kulttuuri- tai sosiaaliasioissa vahvistivat rajojen muuttumista valtiollisista rajoista käytännössä näkyviksi rajaaidoiksi kansallisvaltioiden välillä.
The people in the border regions, who were most affected by the consequences of historic conflicts, developed mutual fears and animosities.
Rajaalueiden asukkaat, joita historian konfliktien seuraukset eniten olivat koskettaneet, tunsivat molemminpuolista pelkoa ja vihamielisyyttä toisiaan kohtaan.
These conditions, in turn, had negative effects on the willingness to cooperate and to establish closer contacts.
Tämä puolestaan vähensi halukkuutta yhteistyöhön ja tiiviimpien suhteiden luomiseen.
After the 2ncl World War, the population in border regions soon expected border and crossborder regions to provide solutions to problems for which above all the national governments bear responsibility, e.g. in the areas of:
Toisen maailmansodan jälkeen rajaalueiden asukkaat alkoivat pian odottaa raja-alueilta ja rajanylittäviltä alueilta ratkaisuja ongelmiin, joista vastuussa ovat ennen kaikkea hallitusvallan käyttäjät eri maissa. Tällaisia ongelma-alueita olivat esimerkiksi
• public administration and planning, different administrative structures, planning organisation and methods:
• julkishallintoja suunnittelu sekä toisistaan eroavat hallintorakenteet, suunnitteluorganisaatiot ja -menetelmät
• taxation, social security, training and education, competition, commuting traffic and utilities;
• verotus, sosiaaliturva, koulutus, kilpailu, rajanylittävät päivittäiset työmatkat, yleishyödylliset palvelut
• language training and recognition of qualifications; • road- construction, utilities, infrastructure, and environment.
• kieltenopetus ja tutkintojen tunnustaminen • tienrakennus, julkiset palvelut, infrastruktuuri ja ympäristö.
Since the late 1980s and early 1990s, Europe has been experiencing major new trends that continue today and have a direct impact on all border regions on the current and future internal and external borders of the EU.
1980-luvun lopusta ja 1990-luvun alusta lähtien Euroopassa on käynnistynyt uusia, tärkeitä kehityskulkuja, jotka jatkuvat yhä ja jotka vaikuttavat suoraan kaikkiin raja-alueisiin EU:n nykyisillä ja tulevilla sisä-ja ulkorajoilla. Näitä ovat
• The gradual dismantling of the internal borders within the EU since 1 January 1993.
• EU:n sisäisten rajojen asteittainen purkaminen tammikuun 1. päivästä 1993 lähtien.