natgillin/translations-raw huggingface dataset:
53 — Lindqvist, cited in footnote 32, paragraph 43.
53 – Edellä alaviitteessä 32 mainittu asia Lindqvist, tuomion 43 kohta.
55 — According to Promusicae, the conclusion thus reached on the third and fourth alternatives in Article 15(1) of Directive 2002/58 corresponds to the legal position in France, Italy and Belgium, where, it claims, the legislation provides that the competent State authorities may require the surrender of personal traffic data.
55 – Promusicaen antamien tietojen mukaan näin tehty päätelmä direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdan kolmannesta ja neljännestä vaihtoehdosta vastaa oikeudellista tilannetta Ranskassa, Italiassa ja Belgiassa, missä sen mukaan on säädetty, että toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia henkilökohtaisten liikennetietojen luovuttamista.
The Data Protection Working Party, in Working Document WP 104 (cited in footnote 36, p.
Tietosuojatyöryhmän valmisteluasiakirjassa WP 104 (mainittu alaviitteessä 35, s.
8), even goes a step further and restricts communication to the prosecuting authorities: ‘On the basis of the compatibility principle as well as in compliance with the confidentiality principle included in Directives 2002/58 and 95/46, data detained by ISPs processed for specific purposes including mainly the performance of a telecommunication service cannot be transferred to third parties such as right holders, except, in defined circumstances provided by law, to public law enforcement authorities.’
8) mennään vielä tätäkin pidemmälle ja sen mukaan tietoja voidaan luovuttaa ainoastaan syyttäjäviranomaisille: ”Soveltuvuusperiaate ja direktiivien 2002/58/EY ja 95/46/EY mukaisen luottamuksellisuusperiaatteen noudattaminen estävät sen, että internetoperaattoreiden tiedostoja, joita käsitellään tiettyihin tarkoituksiin ja jotka pääosin koskevat myös televiestintäpalvelun tuottamista, toimitetaan edelleen kolmansille osapuolille, esimerkiksi oikeudenhaltijoille; poikkeuksena tästä ovat syyttäjäviranomaiset selkeiden laillisten edellytysten täyttyessä” (vapaa käännös).
Recital 11 in the preamble to Directive 2002/58 explains the first four alternatives in Article 15(1).
Direktiivin 2002/58 johdantoosan 11 perustelukappaleessa selvitetään 15 artiklan 1 kohdan ensimmäistä neljää vaihtoehtoa.
According to that recital, the Directive does not apply to activities which are not governed by Community law.
Sen mukaan direktiivi ei koske toimintaa, joka ei kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan.
Therefore it does not alter the existing balance between the individual’s right to privacy and the possibility for Member States to take the measures referred to in Article 15(1), necessary for the protection of public security, defence, State security (including the economic wellbeing of the State when the activities relate to State security matters) and the enforcement of criminal law.
Tästä syystä se ei vaikuta tasapainoon, joka tällä hetkellä vallitsee yksittäisten henkilöiden yksityisyyden suojan ja niiden tämän direktiivin 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden välillä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa yleisen turvallisuuden, maanpuolustuksen tai valtion turvallisuuden (valtion taloudellinen hyvinvointi mukaan lukien, kun toimet liittyvät valtion turvallisuuteen) suojelemiseksi sekä rikosoikeuden panemiseksi täytäntöön.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 only be invoked if a genuine and sufficiently serious threat exists, affecting one of the fundamental interests of society.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-275/06 tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan varmistamiseksi.
57 say, for the prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences, is also doubtful. As the Commission rightly submits, that presupposes that the copyright infringements alleged by Promusicae must also be regarded as criminal offences.
Perusvapauksia koskevan oikeuskäytännön mukaan yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen voidaan vedota vain silloin, kun kyse on yhteiskunnan perustavanlaatuista etua uhkaavasta todellisesta ja riittävän vakavasta vaarasta. 57
The protection of copyright is an interest of society, the importance of which has been repeatedly emphasised by the Community.
Tekijänoikeuksien suoja on yhteiskunnallinen etu, jonka merkitystä yhteisö on toistuvasti korostanut.
Consequently, even though the interest of rightholders is primarily not of a public, but of a private nature, this aim can be recognised as a fundamental interest of society.
Niinpä tämä tavoite voidaankin tunnustaa yhteiskunnan perustavanlaatuiseksi eduksi, vaikka oikeudenhaltijoiden etu ei ensisijaisesti olekaan luonteeltaan julkinen vaan yksityinen.
Illegal file sharing also genuinely threatens the protection of copyright.
Lainvastainen tiedostojenjako vaarantaa tekijänoikeuksien suojan myös tosiasiallisesti.
Under Community law, criminal liability is not excluded since — as is also apparent in Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 — the national legislature must decide whether and in what form infringements of copyright are penalised.
Rangaistavuutta ei ole suljettu pois yhteisön oikeudessa, sillä kuten direktiivin 2001/29 8 artiklan 1 kohdasta ja direktiivin 2004/48 16 artiklasta käy ilmi, kansallisen lainsäätäjän on päätettävä, määrätäänkö tekijänoikeuden loukkauksista seuraamuksia ja minkätyyppisiä seuraamukset ovat.
The legislature can therefore make infringement of copyright by file sharing a criminal offence.
Se voi säätää mahdollisen tiedostojenjaon kautta tapahtuvan tekijänoikeusloukkauksen rangaistavuudesta.
According to the referring court, however, criminal liability for such acts in Spain presupposes the intention to make a profit.
Kansallisen tuomioistuimen mukaan tämäntyyppisten toimien rangaistavuus edellyttää Espanjassa kuitenkin voiton tavoittelua.
56 No indications of that have been put forward up to now.
56 Tämän tueksi ei toistaiseksi ole esitetty mitään seikkoja.
It is however not certain that private file sharing, in particular when it takes place without any intention to make a profit, threatens the protection of copyright sufficiently seriously to justify recourse to this
Ei ole kuitenkaan varmaa, että yksityinen tiedostojen jako – varsinkaan voittoa tavoittelematon – vaarantaa tekijänoikeuksien suojan niin vakavalla tavalla, että tämän poikkeuksen soveltaminen on perusteltua. On nimittäin kiistanalaista, missä määrin
In addition, among the exceptions in Article 15(1) of Directive 2002/58, the third alternative, namely public security, is a further possible legal basis.
Lisäksi on otettava huomioon yhtenä direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdassa
According to the caselaw in the sphere of the fundamental freedoms, public policy and security may
57 – Ks. esim. henkilöiden vapaan liikkuvuuden osalta yhdistetyt asiat C-482/01 ja C-493/01, Orfanopoulos ja Oliveri, tuomio 29.4.2004 (Kok. 2004, s.
56 — See point 28 above.
56 – Ks. edellä oleva 28 kohta.
To what extent private file sharing causes genuine damage is in fact disputed.
PROMUSICAE yksityinen tiedostojenjako aiheuttaa todellista vahinkoa. 58
That assessment should — subject to review by the Court — be left to the legislature.
Tämän arviointi olisi jätettävä lainsäätäjän tehtäväksi edellyttäen, että yhteisöjen tuomioistuin tarkistaa arvion.
In particular when Member States make the infringement of copyright by file sharing a criminal offence, they undertake a corresponding assessment, but in that case the fourth alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58 already applies, so that there is no need for recourse to public security.
Varsinkin silloin kun jäsenvaltiot päättävät, että yksityisen tiedostojenjaon kautta tapahtuva tekijänoikeusloukkaus on rangaistava teko, ne suorittavat tällaisen arvioinnin, mutta tarkasteltavana olevassa asiassa sovelletaan jo direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdan neljättä vaihtoehtoa, joten yleiseen turvallisuuteen ei ole tarpeen nojautua.
Such provisions must, under the principle of foreseeability and purpose limitation in data protection law, state sufficiently clearly that the storage and communication of personal data by the providers of Internet access will also take place for the protection of copyright.
Yhteisön lainsäätäjä ei kuitenkaan toistaiseksi ole tehnyt päätöksiä tietosuojaa koskevista poikkeuksista siltä osin kuin on kyse tekijänoikeusloukkauksien osalta toteutettavista oikeudellisista toimenpiteistä.
Criminal liability would admittedly be weighty evidence of a sufficiently serious threat to the protection of copyright, but criminal law is not necessarily the only form in which the legislature can give expression to an appropriate condemnation.
Rangaistavuus olisi tosin merkittävä osoitus riittävän vakavasta tekijänoikeuksien suojaan kohdistuvasta vaarasta, mutta rikosoikeus ei välttämättä ole ainoa keino, jonka avulla lainsäätäjä voi ilmaista kielteisen arvion.
Rather, the legislature can also enforce that assessment by first providing only for communication of personal traffic data in order to enable civil proceedings to be brought.
Lainsäätäjä voi pikemminkin suorittaa tämän arvioinnin säätämällä ensisijaisesti, että henkilökohtaisia liikennetietoja voidaan luovuttaa ainoastaan siviilioikeudellisten toimenpiteiden mahdollistamiseksi.
However, the condition for such legislation remains that data protection should not be restricted on
Tämäntyyppinenkin järjestely edellyttää kuitenkin, että tietosuojaa ei rajoiteta mahdollisen tekijänoikeusloukkauksen vuoksi vähämerkityksisissä asioissa.
In particular, the directives mentioned by the referring court are not relevant since they, as already stated, 59do not affect data
mainitsemia direktiivejä ei voida soveltaa, sillä, kuten edellä jo todettiin, 59ne eivät vaikuta tietosuojaan. Tämä koskee varsinkin
59 — See point 42 et seq. above.
59 – Ks. edellä oleva 42 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 infringements by file sharing.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-275/06 viranomaisille sekä syytteeseenpanon että siviilioikeudellisten toimenpiteiden mahdollistamiseksi tiedostojenjaon kautta tapahtuneita tekijänoikeusloukkauksia koskevissa asioissa.
However, they are not obliged to do so.
Niillä ei kuitenkaan ole velvollisuutta toimia näin.
protection. That applies in particular to the right of information under Article 8 of Directive 2004/48, the wording of which could also be construed as covering disclosure of the identity of Internet users.
direktiivin 2004/48 8 artiklassa tarkoitettua tiedonsaantioikeutta, jonka mainitun artiklan sanamuodon mukaan voidaan tulkita kattavan myös internetin käyttäjien henkilöllisyyden paljastamisen.
According to paragraph 3(e), that provision is to apply without prejudice to other statutory provisions which govern the processing of personal data.
Kyseinen säännös ei sen 3 kohdan e alakohdan mukaan rajoita muita laissa annettuja säännöksiä, jotka koskevat henkilötietojen käsittelyä.
Compared with the direct communication of personal traffic data to the holders of infringed rights, that is a more lenient method in the present situation, and at the same time ensures that communication remains appropriate in relation to the protected legal positions.
Tämä on tarkasteltavana olevassa tilanteessa lievempi keino kuin henkilökohtaisten liikennetietojen luovuttaminen suoraan loukattujen oikeuksien haltijoille, ja samalla sillä varmistetaan, että tietojen luovuttaminen pysyy asianmukaisena suhteessa suojattuihin oikeuksiin.
It would therefore not be foreseeable to infer from those directives a purpose of traffic data storage which is not expressly laid down in them, as is necessary under the requirement of foreseeability and Article 6(1)(b) of Directive 95/46.
Näin ollen ei voida ennakoida, että näistä direktiiveistä voitaisiin johtaa jokin sellainen liikennetietojen käyttötarkoitus, jota niissä ei ole nimenomaisesti vahvistettu, kuten ennakoitavuusedellytys ja direktiivin 95/46 6 artiklan 1 kohdan b alakohta edellyttävät.
60Nor is there any reference in them to involvement of State authorities in the communication of personal traffic data to private rightholders.
60 Mikään ei myöskään viittaa siihen, että viranomaiset osallistuisivat henkilökohtaisten liikennetietojen luovuttamiseen yksityisille oikeudenhaltijoille.
Involving State authorities is more lenient because, unlike private individuals, they are directly bound by fundamental rights.
Viranomaiset on kytketty asiaan väljemmin, koska niiden – toisin kuin yksityishenkilöiden – on otettava perusoikeudet huomioon välittömästi.
In particular, they must respect procedural safeguards.
Niiden on erityisesti kunnioitettava menettelyllisiä takeita.
Moreover, they invariably also take into consideration circumstances which exonerate the user accused of an infringement of copyright.
Lisäksi ne yleensä ottavat huomioon myös tekijänoikeusloukkauksesta syytetyn käyttäjän puolesta puhuvia seikkoja.
However, as Community law stands at present, under the third and fourth alternatives in Article 15(1) of Directive 2002/58, Member States may provide for personal traffic data to be communicated to State authorities in order to facilitate both criminal and civil proceedings against copyright
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin yhteisön oikeuden nykytilassa säätää direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdan kolmannen ja neljännen vaihtoehdon perusteella, että henkilökohtaisia liikennetietoja luovutetaan
Accordingly, it does not follow conclusively from the fact that copyrights
Näin ollen sen perusteella, että tiettyä IP-osoitetta käyttämällä on loukattu
60 — See point 53 above.
60 – Ks. edellä oleva 53 kohta.
The legislature will provide for their intervention only where there is adequate suspicion of an infringement of rights.
Lainsäätäjä säätää viranomaisten puuttumisesta asiaan ainoastaan silloin, kun epäily oikeuden loukkaamisesta on riittävän vahva.
A wide discretion exists in that regard.
Tähän liittyy laaja liikkumavara ja harkintavalta.
It is true that the sanctions under Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 must be appropriate, effective, proportionate and dissuasive, but the seriousness of the particular infringement of copyrights must also be taken into account in that regard.
Seuraamusten on tosin direktiivin 2001/29 8 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 2004/48 16 artiklan mukaisesti oltava asianmukaisia, tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia, mutta huomioon on otettava myös kulloisenkin tekijänoikeusloukkauksen vakavuus.
The holders of copyrights will — unlike State authorities — have no interest in allowing for or clarifying such circumstances.
Toisin kuin viranomaisia, tekijänoikeuksien haltijoita ei kiinnosta huomioida tai selvittää tällaisia seikkoja.
The appropriateness of communication of personal traffic data will also be more
Viranomaisten asiaan liittämisellä myös taataan paremmin henkilökohtaisten liikennetietojen toimittamisen asianmukaisuus.
61 — See the Working Paper of the International Working Group on Data Protection in Telecommunications of 15 April 2004 on potential privacy risks associated with wireless networks, available in English and German at http://www.datenschutz-berlin.de/doc/int/iwgdpt/index.htm. According to Stefan Dörhöfer, Empirische Untersuchungen zur WLAN-Sicherheit mittels Wardriving, https://pi1-old. informatik.uni-mannheim.de:8443/pub/research/theses/ diplomarbeit-2006-doerhoefer.pdf, p.
61 – Vrt. langattomien verkkojen mahdollisia riskejä koskeva, 15.4.2004 julkaistu telealan tietosuojakysymysten kansainvälisen työryhmän valmisteluasiakirja, saatavana englanniksi ja saksaksi www­osoitteesta http://www.datenschutz­berlin.de/doc/int/iwgdpt/index.htm. Stefan Dörhöferin tutkielman ”Empirische Untersuchungen zur WLAN­Sicherheit mittels Wardriving” (https:// pi1-old.informatik.uni-mannheim.de:8443/pub/research/ theses/diplomarbeit-2006-doerhoefer.pdf, s.
98, on the survey date in Germany, approximately 23% of all wireless networks were not protected at all and approximately 60% were inadequately protected.
98) mukaan tutkimusajankohtana Saksassa kaikista radioverkoista noin 23 prosenttia oli täysin suojaamattomia ja noin 60 prosenttia puutteellisesti suojattuja.
With regard to the methods of attack, see Erik Tews, Ralf-Philipp Weinmann and Andrei Pyshkin, Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds, http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf.
Hyökkäysmenetelmistä: vrt. Erik Tews, Ralf­Philipp Weinmann ja Andrei Pyshkin, ”Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds”, http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf.
Consequently, the possibility of communication of personal traffic data may be restricted to particularly serious cases such as, for example, offences committed with a view to making a profit, that is, an illegal use of protected works which substantially impairs their economic exploitation by the holder of the right.
Tämän johdosta mahdollisuus luovuttaa henkilökohtaisia liikennetietoja voidaan rajoittaa erityisen vakaviin tapauksiin – esimerkiksi voittoa tavoitteleviin toimiin, toisin sanoen suojattujen teosten laittomaan käyttöön, joka vaikuttaa huomattavasti oikeudenhaltijan mahdollisuuksiin hyödyntää teoksia taloudellisesti.
The intention that the enforcement of copyrights in the face of infringements on the Internet should be geared specifically to serious impairments is also apparent from the ninth recital in the preamble to Directive 2004/48.
Tekijänoikeuksien puolustaminen internetissä tapahtuvien loukkausten estämiseksi on kohdistettava nimenomaan vakaviin haittoihin, mitä osoittaa myös direktiivin 2004/48 johdantoosan yhdeksäs perustelukappale.
The United Kingdom rightly points out that the recital refers to the distribution of pirated copies
Yhdistynyt kuningaskunta viittaa tosin siihen, että kyseisessä perustelukappaleessa mainitaan
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 to remain reserved for State authorities or not to be available at all.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-275/06 pidätetään viranomaisille tai eivät ole ollenkaan käytettävissä.
on the Internet, but such distribution is mentioned in connection with organised crime.
laittomasti valmistettujen tavaroiden levittäminen, joka kuitenkin liitetään järjestäytyneen rikollisuuden yhteyteen.
Directive 2006/24
Direktiivi 2006/24
The fundamental rights to property and to effective judicial protection do not call that assessment of appropriateness into question.
Perusoikeudet, jotka koskevat omaisuuden suojaa ja tehokasta oikeussuojaa, eivät aseta tätä arviota asianmukaisuudesta kyseenalaiseksi.
It is certainly necessary, in terms of fundamental rights, to establish the possibility for the holders of copyrights to defend themselves against infringements of those rights.
Perusoikeuksien kannalta on varmasti välttämätöntä antaa tekijänoikeuksien haltijoille mahdollisuus puolustautua oikeudenloukkauksia vastaan oikeusteitse.
The present case, however, unlike the case of Moldovan and Others v Romania 62cited by Promusicae, is not concerned with whether access to the courts is actually available, but with the means made available to rightholders in order to establish the infringement.
Tarkasteltavana olevassa asiassa ei kuitenkaan – toisin kuin Promusicaen mainitsemassa asiassa Moldovan ym. vastaan Romania 62 – ole kyse siitä, voidaanko asiaa ylipäänsä ajaa oikeusteitse, vaan keinoista, joita annetaan oikeudenhaltijoiden käyttöön loukkauksen toteen näyttämiseksi.
Directive 2006/24 does not lead to a different conclusion so far as the present case is concerned.
Direktiivi 2006/24 ei tarkasteltavana olevassa asiassa johda edellisestä poikkeavaan päätelmään.
Although, under that directive, Article 15(1) of Directive 2002/58 does not apply to data retained in accordance with Directive 2006/24, the data at issue here were not stored pursuant to the new directive.
Sen mukaan direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohtaa ei tosin sovelleta direktiivin 2006/24 mukaisesti säilytettyihin tietoihin, mutta nyt kyseessä olevia riidanalaisia tietoja ei tallennettu uuden direktiivin mukaisesti.
As Promusicae also submits, the Directive is therefore, ratione temporis, not applicable.
Kuten myös Promusicae esittää, direktiiviä ei voida soveltaa ajallisesti.
In that respect, the State’s duties of protection are not so far-reaching that unlimited means should be made available to the rightholder for the purpose of detecting infringements of rights.
Valtion suojeluvelvollisuudet eivät tältä osin mene niin pitkälle, että oikeudenhaltijalle olisi annettava rajattomat keinot oikeudenloukkausten selvittämiseen.
Rather, it is not objectionable for certain rights of detection
Pikemminkin on suotavaa, että tietyt loukkausten selvittämistä koskevat oikeudet
62 — Eur Court HR judgment of 12 July 2005 (Applications Nos. 41138/98 and 64320/01, § 118 et seq.).
62 – Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 12.7.2005 (valitukset 41138/98 ja 64320/01, 118 ja 119 kohta).
Even if Directive 2006/24 were applicable, it would not allow direct communication of personal traffic data to Promusicae.
Vaikka direktiiviä 2006/24 voitaisiinkin soveltaa, se ei sallisi henkilökohtaisten liikennetietojen luovuttamista suoraan Promusicaelle.
Under Article 1, retention is solely for the purpose of the investigation, detection and prosecution of serious crime.
Tietoja voidaan 1 artiklan mukaan säilyttää ainoastaan vakavien rikosten tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten.
Accordingly, pursuant to Article 4, those data may be provided only to the competent authorities.
Näitä tietoja saa vastaavasti 4 artiklan perusteella luovuttaa vain toimivaltaisille viranomaisille.
If anything at all can be inferred from Directive 2006/24 with respect to the present case, it is the value judgment of the Community legislature that up to now only serious crime has necessitated Community-wide retention of traffic data and their use.
Jos direktiivin 2006/24 perusteella voidaan ylipäänsä tehdä joitakin johtopäätöksiä nyt esillä olevassa asiassa, niin näin on yhteisön lainsäätäjän tekemien arvovalintojen osalta; niiden mukaan ainoastaan vakava rikollisuus edellyttää yhteisön laajuista liikennetietojen säilyttämistä ja käyttämistä.
Up to now, however, the legislature has not yet taken that step.
Toistaiseksi lainsäätäjä ei ole vielä toteuttanut tällaista toimenpidettä.
On the contrary, in adopting Directives 2000/31, 2001/29 and 2004/48, it provided for the unaltered continued applicability of data protection and saw no reason, when adopting the sector-specific Directives 2002/58 and 2006/24, to introduce restrictions of data protection in favour of the protection of intellectual property.
Pikemminkin se on antaessaan direktiivit 2000/31, 2001/29 ja 2004/48 säätänyt tietosuojan voimassaolon jatkumisesta rajoittamattomana, eikä se ole antaessaan alakohtaiset direktiivit 2002/58 ja 2006/24 nähnyt mitään syytä rajoittaa tietosuojaa teollis- ja tekijänoikeuksien hyväksi.
Conclusion with regard to data protection
Tietosuojaa koskeva päätelmä
Consequently, in the light of Directive 2002/58, it is compatible with Community law, in particular Directive 2000/31, Directive 2001/29 and Directive 2004/48, for Member States to exclude the communication of personal traffic data for the purpose of bringing civil proceedings against copyright infringements.
Direktiivin 2002/58 perusteella se, että jäsenvaltiot kieltävät henkilökohtaisten liikennetietojen luovuttamisen tekijänoikeusloukkauksia koskevia siviilioikeudellisia toimenpiteitä varten, sopii yhteen yhteisön oikeuden ja erityisesti direktiivin 2000/31, direktiivin 2001/29 ja direktiivin 2004/48 kanssa.
Directive 2006/24 could, on the contrary, lead to a strengthening of data protection under Community law with regard to disputes concerning infringements of copyright.
Direktiivi 2006/24 voi pikemminkin vahvistaa yhteisön oikeudella säänneltyä tietosuojaa tekijänoikeusloukkauksia koskevissa riidoissa.