natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court noted, ¤rst of all, that Regulation No 2201/2003 does not make
Unionin tuomioistuin totesi ensinnäkin, että asetuksen (EY) N:o 2201/2003 kannalta ei ole merkitystä, onko henkilöllä yksi tai useampia kansalaisuuksia.
) Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of ªights, and repealing Regulation No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1).
Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).
) Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000 (OJ 2003 L 338, p. 1).
Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1).
Proceedings
Unionin tuomioistuin
Court of Justice a distinction according to whether a person holds one or several nationalities. Consequently, the provision of that regulation under which the courts of the Member State of which the spouses hold the nationality are to have jurisdiction cannot be interpreted in one way where the two spouses have the same dual nationality and another way where they have only the same, single, nationality.
Kehitys ja toiminta puolisot ovat, tuomioistuinten toimivallasta, ei voida tulkita eri tavalla silloin, kun molemmilla puolisoilla on sama kaksoiskansalaisuus, ja silloin, kun heillä on vain yksi ja sama kansalaisuus.
Where the spouses hold both the nationality of the Member State of the court seised and that of another Member State, the court seised must take into account the fact that the spouses both have the nationality of the other Member State and that the courts of that other Member State could properly have been seised of the case under that regulation.
Jos puolisot ovat sekä sen jäsenvaltion, jonka tuomioistuimessa asia on pantu vireille, kansalaisia että toisen jäsenvaltion kansalaisia, asiaa käsittelevän tuomioistuimen on otettava huomioon se, että koska asianomaiset ovat myös toisen jäsenvaltion kansalaisia, myös toisen jäsenvaltion tuomioistuimilla olisi voinut olla mainitun asetuksen mukaan toimivalta.
The Court then stated that the rules governing jurisdiction in divorce matters laid down in that regulation are based on a number of alternative objective grounds with no hierarchy being established between them.
Unionin tuomioistuin esitti tämän jälkeen, että tämän asetuksen mukaiset toimivaltaa koskevat säännökset perustuvat useampiin vaihtoehtoisiin objektiivisiin kriteereihin ja että toimivaltaperusteilla ei ole hierarkiaa.
Therefore, the coexistence of several courts having jurisdiction is permitted, without any hierarchy being established between them.
Niinpä usean tuomioistuimen samanaikainen toimivalta on sallittua eikä niiden välille ole säädetty hierarkiaa.
The Court concluded that, where spouses each hold the nationality of the same two Member States, the regulation precludes the jurisdiction of the courts of one of those Member States from being rejected on the ground that the applicant does not put forward other links with that State.
Unionin tuomioistuin totesi lopuksi, että kun molemmat puolisot ovat kahden saman jäsenvaltion kansalaisia, asetus on esteenä sille, että näistä jäsenvaltioista toisen tuomioistuimia ei pidetä toimivaltaisina sillä perusteella, että kantajalla ei ole tähän valtioon muita siteitä.
It continued by stating that the courts of the Member States of which the spouses hold the nationality have jurisdiction under that regulation and the spouses may seise the court of the Member State of their choice.
Se jatkoi täsmentämällä, että jäsenvaltioiden, joiden kansalaisia puolisot ovat, tuomioistuimet ovat toimivaltaisia tämän asetuksen nojalla, ja puolisot voivat valita sen jäsenvaltion tuomioistuimen, jossa oikeudenkäyntiasia pannaan vireille.
Second, in Case C-523/07 A (judgment of 2 April 2009), the Court interpreted, for the ¤rst time, the concept of ‘habitual residence’ of the child as a criterion for the jurisdiction of the courts in matters of parental responsibility.
Toisekseen asiassa A (C-523/07, tuomio 2.4.2009) unionin tuomioistuin tulkitsi ensimmäistä kertaa lapsen ”asuinpaikan” käsitettä perusteena tuomioistuinten toimivallalle lapsen huoltajuutta koskevissa asioissa.
Since Regulation No 2201/2003 makes no express reference to the law of the Member States for the purpose of determining the meaning and scope of the notion of ‘habitual residence’, the Court held that it is an autonomous concept.
Koska asetus (EY) N:o 2201/2003 ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen lapsen ”asuinpaikan” käsitteen sisällön ja ulottuvuuden määrittämiseksi, unionin tuomioistuin katsoi sen olevan itsenäinen käsite.
Having regard to the context and the objective of that regulation, the habitual residence corresponds to the place which reªects some degree of integration by the child in a social and family environment.
Kun otetaan huomioon tämän asetuksen asiaympäristö ja päämäärä, asuinpaikka on paikka, joka ilmentää lapsen tiettyä integroitumista sosiaaliseen ympäristöön ja perheympäristöön.
In particular the duration, regularity, conditions and reasons for the stay on the territory of a Member State and the family’s move to that State, the child’s nationality, the place and conditions of attendance at school, linguistic knowledge and the family and social relationships of the child in that State must be taken into consideration.
Arvioinnissa on erityisesti otettava huomioon jäsenvaltioon muuttamisen ja sen alueella oleskelun osalta sen kesto, säännöllisyys, olosuhteet ja syyt, lapsen kansalaisuus, koulunkäynnin paikka ja olosuhteet, se, osaako lapsi kyseisen valtion kieltä, sekä lapsen perhesiteet ja sosiaaliset siteet tässä valtiossa.
The Court then noted that it is for the national court to determine the habitual residence of the child, taking account of all the circumstances speci¤c to each individual case.
Unionin tuomioistuin korosti, että kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista lapsen asuinpaikka ottamalla huomioon kaikki kunkin yksittäistapauksen tosiseikat.
In addition, the Court explained the system of urgent or protective measures within the meaning of Article 20 of Regulation No 2201/2003.
Lisäksi tuomioistuin esitti asetuksen (EY) N:o 2201/2003 20 artiklassa tarkoitettua kiireellisten tai turvaavien toimien järjestelmää koskevia täsmennyksiä.
Such measures may be decided by a national court if they are urgent. They must be taken in respect of persons in the Member State concerned and must be provisional.
Kansalliset tuomioistuimet voivat päättää näistä toimista, jos ne ovat kiireellisiä, jos ne kohdistuvat kyseessä olevassa jäsenvaltiossa oleskeleviin henkilöihin ja jos ne ovat väliaikaisia.
The taking of those measures, adopted in the best interests of the child, and their binding nature are determined in accordance with national law.
Tällaisten toimien, jotka toteutetaan lapsen edun suojaamiseksi, toteuttaminen ja toimien sitovuus määräytyvät kansallisen oikeuden mukaisesti.
Once the protective measure has been taken, the national court is not required to transfer the case to the court of another Member State having jurisdiction.
Kun turvaamistoimi on toteutettu, kansallinen tuomioistuin ei ole velvollinen siirtämään asiaa toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle tuomioistuimelle.
However, if the protection of the best interests of the child so requires, the national court which declared that it did not have jurisdiction must inform the court of another Member State having jurisdiction that such a measure has been taken.
Tuomioistuimen, joka on todennut, ettei sillä itsellään ole toimivaltaa, on kuitenkin ilmoitettava näistä toimista toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle tuomioistuimelle, jos lapsen edun suoja sitä edellyttää.
The service of notarial acts in the absence of legal proceedings was at issue in Case C-14/08 Roda Golf & Beach Resort (judgment of 25 June 2009). The Court held in that case that the term ‘extrajudicial document’, within the meaning of Article 16 of Regulation No 1348/2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters (46), is a Community law concept. The objective pursued by the Treaty of Amsterdam of creating an area of freedom, security and justice and the transfer, from the EU Treaty to the EC Treaty, of the body of rules enabling measures in the ¤eld of judicial cooperation in civil matters having crossborder implications to be adopted testi¤es to the will of the Member States to anchor such measures ¤rmly 46
Asiassa Roda Golf & Beach Resort (C-14/08) 25.6.2009 annettu tuomio koski oikeudenkäyntimenettelyn ulkopuolella laadittujen notaarin vahvistamien asiakirjojen tiedoksiantamista. Unionin tuomioistuin katsoi, että oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa annetun asetuksen (EY) N:o 1348/200046 16 artiklassa tarkoitettu käsite ”muu kuin oikeudenkäyntiin liittyvä oikeudellinen asiakirja” on yhteisön oikeuden käsite. Amsterdamin sopimuksen tavoite vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi ja se, että Euroopan unionista tehdystä sopimuksesta siirrettiin EY:n perustamissopimukseen järjestelmä, joka mahdollistaa yksityisoikeuden alan oikeudelliseen yhteistyöhön kuuluvat rajat ylittävät toimenpiteet, ovat osoituksena jäsenvaltioiden tahdosta saattaa tällaiset toimenpiteet osaksi yhteisön oikeusjärjestystä ja vahvistaa näin periaate niiden itsenäisestä tulkinnasta. Unionin 46
) Council Regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 (OJ 2000 L 160, p. 37).
Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1348/2000 (EYVL L 160, s. 37).
Proceedings in the Community legal order and thus to lay down the principle that they are to be interpreted autonomously. The Court held that the service of notarial acts in the absence of legal proceedings falls within the scope of Regulation No 1348/2000.
Unionin tuomioistuin tuomioistuin totesi, että notaarien vahvistamien asiakirjojen tiedoksiantaminen oikeudenkäyntimenettelyn ulkopuolella kuuluu asetuksen (EY) N:o 1348/2000 soveltamisalaan.
Given that the system for intra-Community service seeks to ensure the proper functioning of the internal market, the judicial cooperation referred to in Article 65 EC and Regulation No 1348/2000 cannot be limited to legal proceedings alone.
Koska yhteisön sisäisen tiedoksiantoa koskevan järjestelmän tavoitteena on sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, EY 65 artiklassa ja asetuksessa (EY) N:o 1348/2000 tarkoitettua oikeudellista yhteistyötä ei pidä rajoittaa ainoastaan oikeudenkäyntimenettelyihin.
That cooperation may also manifest itself in the absence of legal proceedings if it has crossborder implications and is necessary for the proper functioning of the internal market.
Tällainen yhteistyö on nimittäin mahdollista myös oikeudenkäyntimenettelyn ulkopuolella siltä osin kuin tämän yhteistyön vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja se on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
The Court noted that the broad de¤nition of the concept of extrajudicial document is unlikely to place an excessive burden on the resources of the national courts since, ¤rst, the Member States may also designate as transmitting agencies and receiving agencies for the purpose of service bodies other than those courts and, second, the Member States may provide for the option of e¥ecting service directly by post to persons residing in another Member State.
Unionin tuomioistuin täsmensi, että tämä muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan käsitteen laaja tulkinta ei rasita kohtuuttomasti kansallisten tuomioistuinten resursseja, sillä yhtäältä jäsenvaltiot voivat nimittää lähettäviksi ja vastaanottaviksi viranomaisiksi, joiden tehtävänä on asiakirjojen tiedoksianto, myös muita viranomaisia kuin kansallisia tuomioistuimia ja toisaalta jäsenvaltiot voivat myös säätää mahdollisuudesta toimittaa tiedoksiantoja lähettämällä asiakirjat suoraan postitse toisessa jäsenvaltiossa asuville henkilöille.
In Case C-123/08 Wolzenburg (judgment of 6 October 2009), the Court was asked to give a ruling on the issue of the compatibility with European Union law of national legislation providing for differential treatment of nationals of one Member State and those from other Member States in relation to the refusal to execute a European arrest warrant.
Asiassa Wolzenburg (C-123/08, tuomio 6.10.2009) unionin tuomioistuimelta tiedusteltiin, onko unionin oikeuden kanssa sopusoinnussa sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään kyseisen valtion kansalaisten ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisten erilaisesta kohtelusta eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon osalta.
Contrary to the system in place for Netherlands nationals, the Netherlands legislation implementing Framework Decision 2002/584/JAI on the European arrest warrant (47) provides an exception to such execution for nationals of other Member States only if they have lawfully resided in the Netherlands for a continuous period of ¤ve years and they are in possession of a residence permit of inde¤nite duration.
Alankomaiden lainsäädännössä, jolla pantiin täytäntöön eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä annettu puitepäätös 2002/584/YOS47, säädettiin mahdollisuudesta poiketa tästä täytäntöönpanosta muiden jäsenvaltioiden kansalaisten osalta – Alankomaiden kansalaisista poiketen – vain siinä tilanteessa, että nämä ovat oleskelleet laillisesti Alankomaissa yhtäjaksoisesti viiden vuoden ajan ja että heillä on pysyvä oleskelulupa.
The Court began by noting that the ¤rst paragraph of Article 12 EC is applicable since the Member States cannot, in the context of the implementation of a framework decision adopted on the basis of the EU Treaty, infringe Community law, in particular the provisions of the EC Treaty relating to the freedom accorded to every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States.
Unionin tuomioistuin totesi aluksi, että EY 12 artiklan 1 kohtaa sovelletaan, koska jäsenvaltiot eivät voi EY:n perustamissopimuksen nojalla annetun puitepäätöksen täytäntöönpanossa rikkoa yhteisön oikeutta, erityisesti EY:n perustamissopimuksen niitä määräyksiä, jotka koskevat kaikille unionin kansalaisille tunnustettua oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
The Court then stated that Article 4(6) of Framework Decision 2002/584 is to be interpreted as meaning that, where a citizen of the Union is at issue, the Member State of execution of the warrant cannot, in addition to a condition as to the duration, make application of the ground for non-execution of the warrant subject to supplementary administrative requirements, such as possession of a residence permit of inde¤nite duration.
Unionin tuomioistuin katsoi sitten, että puitepäätöksen 4 artiklan 6 kohtaa on unionin kansalaisen tapauksessa tulkittava siten, että määräyksen täytäntöönpanosta vastaava jäsenvaltio ei voi asettaa mainitun määräyksen täytäntöönpanosta kieltäytymistä koskevan perusteen käyttämiselle oleskelun kestoa koskevan edellytyksen lisäksi muita hallinnollisia vaatimuksia, kuten vaatimusta pysyvästä oleskeluluvasta.
Finally, the Court came to the conclusion that the principle of non-discrimination laid down in Article 12 EC does not preclude legislation of a Member State of execution under which the competent judicial authority of that State is to refuse to execute a European arrest warrant issued against one of its nationals with a view to the enforcement of a custodial sentence, whilst such a refusal is, in the case of a national of another Member State having a right of residence as a citizen of the Union, subject to the condition that that person has lawfully resided for a continuous period of ¤ve years in that Member State of execution.
Lopuksi unionin tuomioistuin totesi, että syrjimättömyyden periaate, josta on määrätty EY 12 artiklassa, ei ole esteenä täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla tämän valtion toimivaltainen oikeusviranomainen kieltäytyy panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu tämän valtion kansalaisesta vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten, vaikka tällainen kieltäytyminen edellyttää silloin, kun kyse on toisen jäsenvaltion sellaisesta kansalaisesta, jolla on unionin kansalaisuuteen perustuva oleskeluoikeus, tämän laillista oleskelua kyseisen täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella yhtäjaksoisesti viiden vuoden ajan.
The Court justi¤ed that solution by stating that that condition, ¤rst, aims to ensure that nationals of another Member State are suciently integrated in the Member State of execution and, second, does not go beyond what is necessary to attain that objective.
Unionin tuomioistuin esitti tämän ratkaisun perusteeksi sen, että yhtäältä tällä edellytyksellä on tarkoitus turvata se, että toisen jäsenvaltion kansalainen on riittävän integroitunut täytäntöönpanosta vastaavaan jäsenvaltioon, eikä mainitulla edellytyksellä toisaalta ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.
) Council Framework Decision 2002/584/JAI of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p. 1).
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL L 190, s. 1).
Members of the Court of Justice
(Protokollajärjestys 14.12.2009)
(in order of their entry into oce)
Ensimmäinen rivi, vasemmalta oikealle:
Vassilios Skouris Born 1948; graduated in law from the Free University, Berlin (1970); awarded doctorate in constitutional and administrative law at Hamburg University (1973); Assistant Professor at Hamburg University (1972–77); Professor of Public Law at Bielefeld University (1978); Professor of Public Law at the University of Thessaloniki (1982); Minister of Internal A¥airs (in 1989 and 1996); Member of the Administrative Board of the University of Crete (1983–87); Director of the Centre for International and European Economic Law, Thessaloniki (1997–2005); President of the Greek Association for European Law (1992–94); Member of the Greek National Research Committee (1993–95); Member of the Higher Selection Board for Greek Civil Servants (1994–96); Member of the Academic Council of the Academy of European Law, Trier (from 1995); Member of the Administrative Board of the Greek National Judges’College (1995–96); Member of the Scienti¤c Committee of the Ministry of Foreign A¥airs (1997–99); President of the Greek Economic and Social Council in 1998; Judge at the Court of Justice since 8 June 1999; President of the Court of Justice since 7 October 2003.
Jaoston puheenjohtajat C. Toader ja E. Levits; ensimmäinen julkisasiamies P. Mengozzi; jaoston puheenjohtajat K. Lenaerts ja A. Tizzano; unionin tuomioistuimen presidentti V. Skouris; jaoston puheenjohtajat J. N. Cunha Rodrigues, J.-C. Bonichot, R. Silva de Lapuerta ja P. Lindh; tuomari C.«W.«A.«Timmermans.
Peter Jann Born 1935; Doctor of Law of the University of Vienna (1957); appointed Judge and assigned to the Federal Ministry of Justice (1961); Judge in press matters at the Straf-Bezirksgericht, Vienna (1963–66); spokesman of the Federal Ministry of Justice (1966–70) and subsequently appointed to the international a¥airs department of that ministry; Adviser to the Justice Committee and spokesman at the Parliament (1973–78); appointed as Member of the Constitutional Court (1978); permanent Judge-Rapporteur at that court until the end of 1994; Judge at the Court of Justice from 19 January 1995 to 6 October 2009.
Tuomarit L. Bay Larsen, U. Lõhmus, M. Ilešič, G. Arestis ja P. Kūris; julkisasiamies J. Kokott; tuomarit A.«Rosas, K. Schiemann, E. Juhász, A. Borg Barthet, J. Malenovský ja A. Ó Caoimh.
Dámaso Ruiz-Jarabo Colomer Born 1949; Judge; Member of the Consejo General del Poder Judicial (General Council of the Judiciary); Professor; Head of the Private Of-¤ce of the President of the Consejo General del Poder Judicial; ad hoc Judge at the European Court of Human Rights; Judge at the Tribunal Supremo (Supreme Court) from 1996; Advocate General at the Court of Justice from 19 January 1995 to 12 November 2009, the date of his death.
Julkisasiamies P. Cruz Villalón; tuomarit M. Berger, M. Sa¾an, A. Arabadjiev ja T. von Danwitz; julkisasiamiehet Y. Bot, E. Sharpston, J. Mazák ja V. Trstenjak; tuomarit J.-J. Kasel ja D. Šváby; julkisasiamies N. Jääskinen; kirjaaja R. Grass.
Annual Report 2009
Unionin tuomioistuin
Members
Unionin tuomioistuimen jäsenet
Court of Justice
(virkaikäjärjestyksessä)
Allan Rosas Born 1948; Doctor of Laws (1977) of the University of Turku (Finland); Professor of Law at the University of Turku (1978–81) and at the Åbo Akademi University (Turku/Åbo) (1981–96); Director of the latter’s Institute for Human Rights (1985–95); various international and national academic positions of responsibility and memberships of learned societies; coordinated several international and national research projects and programmes, including in the ¤elds of EU law, international law, humanitarian and human rights law, constitutional law and comparative public administration; represented the Finnish Government as member of, or adviser to, Finnish delegations at various international conferences and meetings; expert functions in relation to Finnish legal life, including in governmental law commissions and committees of the Finnish Parliament, as well as the UN, Unesco, OSCE (CSCE) and the Council of Europe; from 1995 Principal Legal Adviser at the Legal Service of the European Commission, in charge of external relations; from March 2001, Deputy Director-General of the European Commission Legal Service; Judge at the Court of Justice since 17 January 2002.
Vassilios Skourissyntynyt vuonna 1948; oikeustieteellinen loppututkinto, Freie Universität Berlin (1970); tohtorin tutkinto valtiosääntö- ja hallinto-oikeudessa, Hampurin yliopisto (1973); professori, Hampurin yliopisto (1972–1977); julkisoikeuden professori, Bielefeldin yliopisto (1978); julkisoikeuden professori, Thessalonikin yliopisto (1982); sisäasiainministeri (1989 ja 1996); Kreetan yliopiston valtuuskunnan jäsen (1983–1987); Thessalonikin kansainvälisen talous- ja eurooppaoikeuden instituutin johtaja (1997–2005); Kreikan eurooppaoikeuden yhdistyksen puheenjohtaja (1992–1994); Kreikan tiedeakatemian jäsen (1993–1995); Kreikan virkamiehiä valitsevan lautakunnan jäsen (1994–1996); Trierin yliopiston eurooppaoikeuden akatemian tieteellisen neuvoston jäsen (1995 alkaen); Kreikan tuomarikoulun valtuuskunnan jäsen (1995–1996); ulkoasiainministeriön tieteellisen neuvoston jäsen (1997–1999); Kreikan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja vuonna 1998; unionin tuomioistuimen tuomari 8.6.1999 alkaen; unionin tuomioistuimen presidentti 7.10.2003«alkaen.