natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disagreeing with Dornier, it took the view that those services were not exempt from tax under Paragraph 4(16)(c) of the UStG.
Se katsoi — toisin kuin Dornier — ettei näitä palveluita voitu vapauttaa UStG:n 4 §:n 16 kohdan c alakohdan perusteella arvonlisäverosta.
Dornier contested its tax assessment for 1990 before the Hessisches Finanzgericht (Finance Court, Hesse), Kassel (Germany).
Dornier nosti vuoden 1990 verotusta koskevasta päätöksestä kanteen Hessisches Finanzgerichtissä (Kassel, Saksa).
The Hessisches Finanzgericht took the view that neither Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive nor constitutional considerations required that Paragraph 4(16)(c) of the UStG be applied more broadly than its wording entailed.
Hessisches Finanzgericht katsoi, että kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta tai perustuslailliset näkökannat eivät vaadi tulkitsemaan UStG:n 4 §:n 16 kohdan c alakohtaa sen sanamuotoa laajentavalla tavalla.
Dornier appealed against this judgment to the Bundesfinanzhof. The latter stayed the proceedings and referred four questions to the Court for a preliminary ruling.
Dornier haki tähän tuomioon muutosta Revision-menettelyssä Bundesfinanzhofilta, joka lykkäsi asian käsittelyä ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle neljä ennakkoratkaisukysymystä. .
Questions referred for a preliminary ruling
Ennakkoratkaisukysymykset
The Court finds, as a preliminary point, that the third question referred, concerning the interpretation of Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, is substantively identical to a question on which the Court has already ruled.
Aluksi on todettava, että kolmas kysymys, joka koskee kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan tulkintaa, on olennaisilta osin täsmälleen samanlainen yhteisöjen tuomioistuimen jo ratkaiseman kysymyksen kanssa.
The answer to that question is pertinent to the examination of the first question, which concerns the interpretation of letter (b) of the same provision.
Kolmanteen kysymykseen annettava vastaus on kuitenkin merkityksellinen ensimmäisen kysymyksen, joka koskee 1 alakohdan b alakohtaa, tulkinnan kannalta.
Accordingly, it is appropriate to examine the third question first.
Näin ollen ensiksi vastataan kolmanteen kysymykseen.
By its third question, the national court asks the Court whether the psychotherapeutic treatment provided by Dornier may be exempted from VAT under Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, having regard, first, to the principle of neutrality inherent in the common system of VAT and, second, to the fact that the same treatment could have been provided on a tax-exempt basis by psychotherapists employed by Dornier if they had provided it not as employees but as self-employed taxable persons.
Kansallinen tuomioistuin kysyy kolmannella kysymyksellään, voiko Dornierin antama psykoterapeuttinen hoito kuulua 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan vapautuksen piiriin kun otetaan huomioon yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään kuuluva verotuksen neutraalisuuden periaate ja se, että samat hoidot olisivat olleet edellä mainitun säännöksen mukaan verottomia, jos Dornierin palveluksessa olevat psykoterapeutit olisivat antaneet hoidot itsenäistä toimintaa harjoittavina verovelvollisina eivätkä sen työntekijöinä.
The Court has held that the exemption envisaged in Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive is not dependent on the legal form of the taxable person supplying the medical or paramedical services referred to in that provision.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut jo tältä osin, että kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdassa tarkoitetun verovapautuksen soveltamisen kannalta sen verovelvollisen oikeudellisella muodolla, joka antaa kyseisessä säännöksessä mainitut lääketieteelliset hoidot tai avustavan hoitohenkilöstön antamat hoidot, ei ole merkitystä.
By its first question, the national court essentially asks whether the exemption from VAT provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive applies to psychotherapeutic treatment given in the out-patient facility of a foundation governed by private law by qualified psychologists employed by the foundation who are licensed to carry out such treatment but are not doctors.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään, sovelletaanko kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettua vapautusta sellaisiin psykoterapeuttisiin hoitoihin, jotka yksityisoikeudellisen säätiön palveluksessa työskentelevät diplomipsykologit, joilla on oikeus antaa näitä hoitoja mutta jotka eivät ole laillistettuja lääkäreitä, antavat yksityisoikeudellisen säätiön ylläpitämässä sairaalainfastruktuurin ulkopuolisessa vastaanottoyksikössä.
In this case, it is common ground that the psychotherapeutic treatment given in Dornier's out-patient facility by qualified psychologists generally constitutes services provided to the patients as an end in themselves and not as a means of better enjoying other types of services. In so far as that treatment is not ancillary to hospital or medical care, it is not an activity 'closely related' to services exempted under Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive.
Tässä asiassa on selvää, että diplomipsykologien Dornierin ylläpitämässä sairaalainfastruktuurin ulkopuolisessa vastaanottoyksikössä antamat psykoterapeuttiset hoidot ovat yleisesti päämääriä sinänsä, eivätkä keino, jonka avulla palvelujen saajat nauttivat muista palveluista parhaissa olosuhteissa.
Accordingly, the Court finds that psychotherapeutic treatment given in an out-patient facility of a foundation governed by private law by qualified psychologists who are not doctors is an activity 'closely related' to hospital or medical care within the meaning of Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive only when such treatment is actually given as a service ancillary to the hospital or medical care received by the patients in question and constituting the principal service.
Koska nämä hoidot eivät ole liitännäisiä suorituksia suhteessa sairaalahoitoon tai lääkärinhoitoon, ne eivät ole kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuja verosta vapautettuihin suorituksiin "läheisesti liittyviä toimia".
Second, it asks whether the fact that the social security authorities do not reimburse, or only partially reimburse, patients for the cost of such treatment justifies the preclusion of the exemption.
Näin ollen on todettava, että diplomipsykologien, jotka eivät ole lääkäreitä, yksityisoikeudellisen säätiön ylläpitämässä sairaalainfastruktuurin ulkopuolisessa vastaanottoyksikössä antamat psykoterapeuttiset hoidot
In the case in the main proceedings, it is therefore for the national court to determine, in the light of all of those factors, whether the refusal to recognise Dornier for the purposes of the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive gives rise to an infringement of the principle of equal treatment as compared to other operators providing the same treatment in comparable situations.
kuuluvat kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun käsitteeseen sairaalahoitoon ja lääkärinhoitoon "läheisesti liittyvät toimet" ainoastaan silloin, kun nämä hoidot on tosiasiallisesti annettu niiden saajien sairaalahoidon tai lääkärinhoidon, joka on pääasiallinen suoritus, liitännäisenä suorituksena.
It is in this light that it is appropriate to take account of the fact that the social security authorities do not reimburse, or only partially reimburse, patients for the costs of psychotherapeutic treatment. If Dormer's situation is comparable in this respect to that of other operators providing the same treatment, the mere fact that the cost of that treatment is not fully covered by the social security authorities does not justify a difference in the treatment of providers for VAT purposes.
Kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa olevaa käsitettä "lääkärinhoito" on tulkittava siten, että se kattaa kaikki 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdassa tarkoitetut henkilölle annettavat hoidot, ja erityisesti sellaisten henkilöiden suoritukset, jotka eivät ole lääkäreitä mutta jotka antavat avustavan hoitohenkilöstön ammattien harjoittajien suorittamia hoitoja, kuten diplomipsykologien antamat psykoterapeuttiset hoidot.
The fourth question
Toinen ennakkoratkaisukysymys
By its fourth question, the national court asks whether, in circumstances such as those in the main proceedings, the provisions of Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Directive may be relied on by a taxable person before a national court in order to obtain an exemption for treatment provided by it.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy toisella kysymyksellään toisaalta, onko kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa olevan käsitteen "muut asianmukaisesti hyväksytyt vastaavanlaiset laitokset" edellytyksenä, että yksityisoikeudellisen säätiön ylläpitämä sairaalainfastruktuurin ulkopuolinen vastaanotto on hyväksytty muodollisessa hyväksymismenettelyssä, vai voidaanko sellaisen laitoksen hyväksyminen johtaa myös esimerkiksi siitä, että sosiaalivakuutuslaitos ottaa vastattavakseen vastaanotolla annettavan hoidon kustannukset sellaisten sääntöjen perusteella, joita sovelletaan samalla tavalla sairaaloihin, lääkinnällisen hoidon keskuksiin sekä muihin laitoksiin, ja yhtäältä, voiko arvonlisäverottomuuden epääminen olla perusteltua siitä syystä, että sosiaalivakuutuslaitokset eivät korvaa tästä hoidosta niiden saajille aiheutuneita kustannuksia joko ollenkaan tai ne korvaavat ne vain osittain.
In the present case, it follows from the answer given to the second question that the national rules pertaining to recognition of an establishment for the purposes of the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive contain a restriction incompatible with the terms of that provision.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on täten ratkaistava kaikkien edellä olevien seikkojen perusteella sen käsiteltävänä olevassa pääasiassa, että loukataanko sillä, että Dornierilta evätään hyväksyminen kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitetun vapautuksen soveltamiseksi, periaatetta, jonka mukaan sitä on kohdeltavayhdenvertaisesti sellaisten muiden toimijoiden kanssa, jotka suorittavat samanlaisia palveluita sen kanssa rinnastettavissa olosuhteissa.
The taxable person may therefore rely directly, in the national court, on Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive to contest the application of a rule of national law requiring that the treatment be provided under medical supervision.
Tämän osalta on otettava huomioon se, että sosiaalivakuutuslaitokset eivät korvaa psykoterapeuttisesta hoidosta niiden saajille aiheutuneita kustannuksia joko ollenkaan tai ne korvaavat ne vain osittain.
However, it also follows from the answer to the second question that, in order for it to obtain recognition as an 'other duly recognised establishment of a similar nature' and thus to benefit from the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive, the national court must determine, in the light of all the relevant factors, in particular the circumstances of the case in the main proceedings, whether the taxable person satisfies the conditions of application of that exemption.
Jos Dornierin tilanne on tämän osalta rinnastettavissa muiden samanlaisia hoitoja antavien toimijoiden tilanteeseen, pelkästään sillä, että sosiaalivakuutuslaitos ei ota vastatakseen kokonaan näiden palveluiden kustannuksista, ei voida perustella sitä, että palvelujen suorittajia kohdellaan eri tavalla arvonlisäverovelvollisuuden osalta.
The Court ruled:
Neljäs ennakkoratkaisukysymys
However, the term "medical care" in that provision must be interpreted as covering all provision of medical care envisaged in letter (c) of the same provision, including services provided by persons who are not doctors but who give paramedical services, such as psychotherapeutic treatment given by qualified psychologists.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy neljännellä kysymyksellään, voiko verovelvollinen vedota pääasian kaltaisissa olosuhteissa kansallisessa tuomioistuimessa kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja c alakohdan säännöksiin, jotta sen suorittamat palvelut vapautetaan arvonlisäverosta.
Recognition of an establishment for the purposes of Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive 77/388 does not presuppose a formal recognition procedure; nor must such recognition necessarily derivepom national tax law provisions.
Verovelvollinen voi täten vedota kansallisissa tuomioistuimissa välittömästi kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohtaan sellaisen kansallisen oikeuden säännöksen soveltamista vastaan, jossa vaaditaan, että palvelut on suoritettava lääkärin valvonnassa.
Where the national rules pertaining to recognition contain restrictions which exceed the limits of the discretion allowed to Member States under that provision, it is for the national court to determine, in the light of au the relevant facts, whether a taxable person must none the less be
Toiseen kysymykseen annetusta vastauksesta seuraa kuitenkin myös, että siihen, että laitos voi saada "muun asianmukaisesti hyväksytyn vastaavanlaisen laitoksen" aseman, ja siis saada hyväkseen kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitetun vapautuksen, tarvitaan, että kansallinen tuomioistuin määrittelee kaikkien asiaa koskevien merkityksellisten seikkojen ja erityisesti kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan oikeudenkäyntiasian tosiasiallisten olosuhteiden perusteella, täyttääkö verovelvollinen tämän verovapautuksen soveltamisedellytykset.
regarded as an "other duty recognised establishment of a similar nature* within the meaning of that provision.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Since the exemption envisaged in Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive 77/388 is not dependent on the legal form of the taxable person providing the medical or paramedical services referred to in that provision, psychotherapeutic treatment provided by a foundation governed by private law and given by psychotherapists employed by the foundation may benefit from that exemption.
Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitun laitoksen hyväksyminen ei edellytä muodollista hyväksymismenettelyä eikä hyväksymistä välttämättä täydy voida johtaa kansallisista verosäännöksistä.
In circumstances such as those in the main proceedings, Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Directive 77/388 may be relied on by a taxable person before a national court in order to contest the application of rules of national law which are incompatible with mat provision.'
Verovelvollinen voi vedota pääasian kaltaisissa olosuhteissa kansallisessa tuomioistuimessa kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja c alakohtaan näiden säännösten kanssa yhteensoveltumattoman kansallisen oikeuden säännöksen soveltamista vastaan.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 December 2002.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 10 päivänä joulukuuta 2002.
(3) The exemptions provided for in Article 13(A)(1)(b) and (c) of the Sixth Directive 77/388/EEC may be relied upon by a taxable person in order to oppose national rules incompatible with that provision.'
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Social security — Articles 69 and 71 of Regulation (EEC) No 1408/71 — Unemployment benefit — Frontier workers — Retention of benefit entitlement when seeking employment in another Member State) (Fifth Chamber)
Sen verovelvollisen oikeudellisella muodolla, joka antaa siinä mainitut lääketieteelliset hoidot tai avustavan hoitohenkilöstön antamat hoidot, ei ole merkitystä kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdassa tarkoitetun verovapautuksen kannalta.
When Mr Lorenz, a Netherlands resident who was a frontier worker in Germany, became wholly unemployed, he drew unemployment benefit borne by the Netherlands institutions, in accordance with Article 71(l)(a)(ii) of Regulation No 1408/71.
Verovelvollinen voi vedota kansallisessa tuomioistuimessa kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuun verosta vapauttamiseen tämän säännöksen kanssa yhteensoveltumattomia kansallisia säännöksiä vastaan.
Since Mr Lorenz planned to go to France to seek employment there, he asked the Nederlandse Gemeenschappelijk Administratiekantoor ('the GAK') whether he would continue to receive unemployment benefit during his stay in that Member State.
Asia C-311/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta Siirtotyöläisten sosiaaliturva
The Commission submits that the Netherlands administrative practice of denying the benefit of the arrangements set up by Article 69 of Regulation No 1408/71 to wholly unemployed frontier workers covered by Article 71(l)(a)(ii) of that regulation who are resident in the Netherlands and wish to go to another Member State in order to seek employment there infringes those provisions.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sosiaaliturva —Asetuksen N:o 1408/71 69 ja 71 artikla — Työttömyysetuudet — Rajatyöntekijät — Oikeus etuuksiin säilyy, kun työntekijä hakee työtä toisessa jäsenvaltiossa (viides jaosto)
In its defence, the Netherlands Government submits first, that, as is apparent from the provision's very wording, in order for Article 69 of Regulation No 1408/71 to apply the unemployed person must derive his entitlement to unemployment benefit from the national legislation itself under the conditions laid down by it and not from another provision of Regulation No 1408/71 which, like Article 71(l)(a)(ii), attaches the person concerned to the national legislation by means of a fiction.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.8.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2001/83,69 ja 71 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on estänyt kokonaan työttömiä rajatyöntekijöitä käyttämästä kyseisen asetuksen 69 artiklassa säädettyä mahdollisuutta lähteä kyseisessä säännöksessä säädetyin edellytyksin yhteen tai useampaan jäsenvaltioon hakeakseen siellä työtä säilyttäen silti oikeutensa työttömyysetuihin.
First, as the Commission has correctly stated, it is clear from the very wording of Article 71(l)(a)(ii) of Regulation No 1408/71 that a wholly unemployed frontier worker is to receive benefits in accordance with the provisions of the legislation of the Member State in whose territory he resides.
Lorenz, joka asuu Alankomaissa ja joka on työskennellyt Saksassa rajatyöntekijänä, on saanut jäätyään kokonaan työttömäksi Alankomaiden laitosten kustannuksella asetuksen N:o 1408/71 71 artiklani kohdan a alakohdan ii alakohdassa säädetyt työttömyysetuudet.
Contrary to what the Kingdom of the Netherlands suggests, the fact that the legislation of the Member State of residence applies to a wholly unemployed frontier worker falling within the scope of Article
Lorenz harkitsi lähtemistä Ranskaan hakeakseen siellä työtä ja tiedusteli tämän vuoksi Nederlandse Gemeenschappelijk Administratiekantoorilta (jäljempänä GAK), tulisiko hän edelleen saamaan
71(l)(a)(ii) on the basis of a legal fiction according to which he must, for the purposes of application of that legislation, be regarded as having been subject thereto while last employed is therefore not such as to affect the conclusion that such a worker falls, in this area, within the competence of the State of residence alone.
Ensimmäiseksi on todettava, että kuten komissio perustellusti on korostanut, asetuksen N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan sanamuodosta seuraa, että rajatyöntekijä, joka on kokonaan työtön, saa etuudet sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella hän asuu.
Article 69 of Regulation No 1408/71 must be interpreted as applying to wholly unemployed frontier workers covered by Article 71 (1)(a)(ii) of that regulation, so that the Member State in which such workers reside is obliged to ensure, under the conditions laid down by Article 69, that their right to unemployment benefits is retained.
Asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan säännöksiä on tulkittava siten, että niitä sovelletaan saman asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuihin kokonaan työttömiin rajatyöntekijöihin ja näin ollen sen jäsenvaltion, jossa kyseiset työntekijät asuvat, on taattava heille 69 artiklassa säädetyin edellytyksin, että oikeus työttömyysetuuksiin säilyy.
Declares that, by refusing to allow wholly unemployed frontier workers to make use of the possibility under Article 69 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of theirf amities moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, of going under the conditions laid down in that provision, to one or more Member States in order to seek employment there while retaining their entitlement to unemployment benefit, the Kingdom of the Netherlands has failed tofidfil its obligations under Articles 69 and 71 of the regulation;
Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna Z6.1983 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2001/83, 69 ja 71 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on estänyt kokonaan työttömiä rajatyöntekijöitä käyttämästä kyseisen asetuksen 69 artiklassa säädettyä mahdollisuutta lähteä kyseisessä säännöksessä säädetyin edellytyksin yhteen tai useampaan jäsenvaltioon hakeakseen siellä työtä säilyttäen silti oikeutensa työttömyysetuihin.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 27 February 2003.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 27 päivänä helmikuuta 2003.
(Failure of a Member State to fulfil obligations —Article 28 EC — Prohibition on marketing under the name limpiador con lejía (cleaner with bleach) of goods lawfully manufactured and marketed in other Member States where their active chlorine content is less than 35 g/l) (Fifth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta limpiador con lejía (valkaisuainetta laillisesti valmistetaan ja myydään aktiivista klooria alle 35 g/l (viides jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 19 September 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by refusing access to the Spanish market under the name of 'limpiador con lejía' ('cleaner with bleach') or similar to products lawfully manufactured and marketed in other Member States where their active chlorine content is less than 35 grams per litre, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under Article 28 EC.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.9.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on evännyt pääsyn Espanjan markkinoille nimikkeellä "limpiador con lejía" ("valkaisuainetta sisältävä puhdistusaine") tai samankaltaisella nimikkeellä varustetuilta tuotteilta, joita laillisesti valmistetaan ja myydään toisissa jäsenvaltioissa, jos niiden aktiivisen kloorin pitoisuus on alle 35 grammaa litraa kohden.