natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 118(1) of the Rules of the Court of First Instance does not prohibit successive proceedings in a case which has been remitted from being heard by the same Chamber.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 118 artiklan 1 kohdassa ei kielletä sitä, että sama jaosto hoitaa palautettua asiaa koskevat perättäiset oikeudenkäyntimenettelyt.
That may be contrasted with the very different rule under Article 118(2a), according to which a judge may not rehear a case referred back to the Court of First Instance if he or she sat as a single judge the first time round.
Sääntöä voidaan verrata 118 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettuun täysin erilaiseen sääntöön, jonka mukaan tuomari ei saa käsitellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen palautettua asiaa, jos hän antoi siitä tuomion tai määräyksen asian ensimmäisellä käsittelykerralla yhden tuomarin kokoonpanossa.
Nor does anything in the Rules of the Court of First Instance suggest that the same judge may not act as Judge-Rapporteur if a case is remitted after appeal.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksessä ei myöskään millään lailla viitata siihen, että sama tuomari ei saisi toimia esittelevänä tuomarina, jos asia palautetaan muutoksenhaun jälkeen.
Indeed, Article 118(2) specifically requires Grand Chamber (and, of course, plenary) cases to be re-examined by the same formation of judges.
Työjärjestyksen 118 artiklan 2 kohdassa nimittäin edellytetään nimenomaan, että suuren jaoston (ja luonnollisesti myös täysistunnon) käsittelemät asiat on käsiteltävä uudelleen samassa ratkaisukokoonpanossa.
In respect of objective bias, which arises when there are legitimate doubts about the impartiality of a tribunal, the European Court of Human Rights has held that ‘it cannot be stated as a general rule resulting from the obligation to be impartial that a superior court which sets aside an administrative or judicial decision is bound to send the case back to a different jurisdictional authority or to a differently composed branch of that authority’.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut objektiivisesta puolueellisuudesta, josta on kyse, kun tuomioistuimen puolueettomuudesta on perusteltuja epäilyksiä, että ”puolueettomuusvelvollisuudesta johtuvana yleisenä sääntönä ei voida todeta, että ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen, joka kumoaa hallinnollisen päätöksen tai tuomioistuimen päätöksen, on palautettava asia eri lainkäyttöviranomaiselle tai tämän lainkäyttöviranomaisen eri kokoonpanossa toimivalle haaralle”.
26The participation of the same judge in successive hearings of the same case may raise justified doubts as to impartiality only in combination with other factors.
26Saman tuomarin osallistuminen samaa asiaa koskeviin perättäisiin suullisiin käsittelyihin voi herättää perusteltuja epäilyksiä puolueettomuudesta ainoastaan, jos tähän seikkaan liittyy muita tekijöitä.
27 No such additional factor is alleged here.
27 Nyt esillä olevassa asiassa ei ole väitetty olevan tällaisia muita tekijöitä.
Secondly, the appellants do not allege actual (subjective) bias.
Toiseksi valittajat eivät vetoa todelliseen (subjektiiviseen) puolueellisuuteen.
The only (objective) bias alleged relates to the composition of the Chamber in the Court of First Instance to which their case was assigned upon being referred back by the Court of Justice.
Ainoa (objektiivinen) puolueellisuus, johon vedotaan, liittyy sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jaoston kokoonpanoon, jolle niiden asia osoitettiin sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuin oli sen palauttanut.
26 — Ringeisen v Austria, judgment of 16 July 1971, Series A no. 13, p. 40, § 97, my emphasis.
26 – Asia Ringeisen v. Itävalta, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 16.7.1971, A-sarja, nro 13, s.
In that case, the fact that two members in the remitted case had participated in the original decision did not constitute grounds for legitimate suspicion.
Tässä asiassa se, että palautettua asiaa käsitelleet kaksi tuomaria olivat osallistuneet alkuperäisen tuomion antamiseen, ei antanut aihetta perusteltuun epäilykseen.
The court reached a similar conclusion in Diennet v France, judgment of 26 September 1995, Series A no. 325-A, p.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin päätyi samanlaiseen ratkaisuun asiassa Diennet v. Ranska 26.9.1995 antamassaan tuomiossa (A-sarja nro 325, s.
17, § 38, where three out of seven judges in the proceedings under examination had taken part in the first decision. In Schwarzenberger v Germany, no. 75737/01 (Sect.
17, 38 §), jossa tarkastelun kohteena olevaan oikeudenkäyntimenettelyyn osallistuneista seitsemästä tuomarista kolme oli osallistunut alkuperäisen tuomion antamiseen.
27 — In Ferrantelli and Santangelo v Italy, judgment of 7 August 1996, Reports 1996-III, §§ 58-60, which the appellants cite, the European Court of Human Rights found that a fear of bias was objectively justified because it arose from the combination of two circumstances, one of which was the fact that a judge in the applicants’ case had previously convicted the applicants’ accomplice.
27 – Kantajien mainitsemassa asiassa Ferrantelli ja Santangelo v. Italia 7.8.1996 antamassaan tuomiossa (Recueil des arrêts et decisions, 1996-III, 58–60 §) Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi, että epäilys puolueellisuudesta oli objektiivisesti perusteltu siksi, että se perustui kahteen olosuhteeseen, joista toinen oli se, että kantajan asiaa käsitellyt tuomari oli aiemmin antanut langettavan tuomion kantajan rikoskumppanille.
The appellants correctly observe that, although the Community is not a party to the ECHR, Article 6(2) EU provides that ‘the Union shall respect fundamental rights, as guaranteed by the [ECHR] ….’
Valittajat huomauttavat aivan oikein, että vaikka yhteisö ei ole Euroopan ihmisoikeussopimuksen sopimuspuoli, EU 6 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ”unioni pitää arvossa perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan [Euroopan ihmisoikeussopimuksessa] – –”.
Further, the ECHR has special significance among the sources of inspiration for the fundamental
Euroopan ihmisoikeussopimuksella on lisäksi erityinen merkitys
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS of a constitutional tradition common to the Member States.
CHRONOPOST JA LA POSTE v. UFEX YM.
I therefore conclude that if (quod non) the first ground of appeal is admissible, it is in any event unfounded.
Näin ollen katson, että vaikka ensimmäinen valitusperuste otettaisiin tutkittavaksi (mikä on mahdotonta), on se joka tapauksessa perusteeton.
Furthermore, judges at the European Court of Human Rights itself may on occasion participate in successive hearings of the same case.
Myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarit voivat toisinaan osallistua samaa asiaa koskeviin perättäisiin suullisiin käsittelyihin.
When a Chamber judgment is referred to the Grand Chamber under Article 43 ECHR, the President of the referring Chamber and the judge who sat in respect of the State Party concerned (but no other judge from the referring Chamber) may sit in the Grand Chamber.
Kun jaoston tuomio siirretään suurelle jaostolle Euroopan ihmisoikeussopimuksen 43 artiklan nojalla, tuomion antaneen jaoston presidentti ja asianosaisen sopimusvaltion suhteen mukana ollut tuomari (muttei kukaan muu tuomion antaneen jaoston tuomareista) voivat osallistua asian käsittelyyn suuressa jaostossa.
28It is not unknown for judges sitting in both proceedings to change their minds. 29
28On käynyt niin, että molempiin oikeudenkäyntimenettelyihin osallistunut tuomari on muuttanut mieltään. 29
Second ground of appeal: Breach of pro -cedure in that the Court of First Instance did not assess La Poste’s plea of inadmissibility and in that it ruled on the substance of an inadmissible plea
Toinen valitusperuste: Oikeudenkäyntivirhe, joka perustuu siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei arvioinut Ranskan postilaitoksen oikeudenkäyntiväitettä ja että se otti asiakysymyksen osalta kantaa perusteeseen, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuivat
Finally, the appellants note that Article 6(2) EU also requires the Union to respect fundamental rights resulting from the constitutional traditions common to the Member States.
Valittajat huomauttavat lopuksi, että EU 6 artiklan 2 kohdassa edellytetään lisäksi, että unioni pitää arvossa perusoikeuksia, sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntöperiaatteessa.
They point out that in France, courts to which a case is remitted must be differently constituted to the court hearing the case the first time round.
Ne toteavat, että Ranskassa tuomioistuin, jolle asia palautetaan käsiteltäväksi uudelleen, ei saa olla kokoonpanoltaan sama kuin asiaa ensimmäisen kerran käsitellyt tuomioistuin.
UFEX responds that that is not the case in Germany, Spain and the United Kingdom.
UFEX vastaa, että näin ei ole Saksassa, Espanjassa eikä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
It seems clear that to refer to the situation in one State does not suffice to demonstrate the existence
On selvää, että yhden valtion tilanteeseen viittaaminen ei riitä osoittamaan
28 — Article 27(3) ECHR.
28 – Euroopan ihmisoikeussopimuksen 27 artiklan 3 kohta. Ks. lisäksi Mowbray, A., An Examination of the Work of the Grand Chamber of the European Court of Human Rights, (2007) P.L. (Autumn), s.
La Poste states, first, that it had argued in its written observations that UFEX’s complaint relating to the transfer of Postadex was a new plea and that the Court of First Instance failed to rule on whether, in consequence, that plea was inadmissible.
Ranskan postilaitos toteaa ensimmäiseksi, että se oli kirjallisissa huomautuksissaan väittänyt, että Postadexin siirtoa koskeva UFEXin väite oli uusi peruste, ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ottanut kantaa siihen, oliko kyseinen peruste näin ollen jätettävä tutkimatta.
Second, La Poste submits that since that plea was new, the Court of First Instance should not in any event have examined it.
Ranskan postilaitos väittää toiseksi, että koska kyseinen peruste oli uusi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei olisi missään tapauksessa pitänyt tutkia sitä.
29 — See, for example, Kyprianou v Cyprus [GC], no. 73797/01, ECHR 2005-XIII — (15.12.05), itself a case concerning an allegation of judicial bias.
29 – Ks. esim. asia Kyprianou v. Kypros (CG), Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 15.12.2005, 2005-XIII, nro 73797/01, joka sekin koskee tuomioistuimen puolueellisuutta koskevaa väitettä.
Judge Costa (now the President of the European Court of Human Rights), who had been President of Chamber in the first judgment, changed his mind on two issues in the Grand Chamber proceedings.
Tuomari Costa (joka on nykyisin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen presidentti), joka oli ollut ensimmäisen tuomion antaneen jaoston presidentti, muutti mieltään kahdessa asiassa suuressa jaostossa käydyssä menettelyssä.
In his partly dissenting opinion he addresses the question whether judges who sit twice should stick to their original view.
Hieman eriävässä lausunnossaan hän pohtii kysymystä siitä, pitäisikö kahteen kertaan asian käsittelyyn osallistuvien tuomarien pysyä alkuperäisessä kannassaan.
He states: ‘… everything depends on the specific features of the case … and on each judge’s greater or lesser degree of stubbornness (or ability to reconsider his or her previous conclusions); once again, this depends on individual cases, more perhaps than on individual temperaments.’
Hän toteaa seuraavaa: ”– – kaikki riippuu asian erityispiirteistä – – ja kunkin tuomarin suuremmasta tai pienemmästä itsepäisyydestä (tai kyvyttömyydestä muuttaa aiempaa päätöstään). Tämäkin riippuu yksittäisistä asioista kenties enemmän kuin henkilön luonteenlaadusta.”
He concludes (rather delightfully) that the referral of that particular case ‘has bolstered my views while enabling me to correct them: one can always do better (or in any event less badly …)’.
Lopuksi hän toteaa (varsin ilahduttavaan sävyyn), että kyseessä olleen asian uudelleen käsittely ”vahvisti näkemyksiäni samalla, kun se antoi minulle mahdollisuuden muuttaa niitä: aina on mahdollista toimia paremmin (tai ainakin vähemmän huonosti – –)”.
UFEX considers the first part of La Poste’s plea to be confused and imprecise,
UFEX pitää Ranskan postilaitoksen valitusperusteen ensimmäistä osaa sekavana ja epätäsmällisenä, minkä vuoksi sitä ei voida
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P that the Court examines the substance of an inadmissibility plea raised by an intervener rather than a defendant solely when it raises an issue of public policy.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-341/06 P JA C-342/06 P tapauskohtaisesti, käy ilmi, että yhteisöjen tuomioistuin tutkii väliintulijan esittämän oikeudenkäyntiväitteen sen asiasisällön osalta vaikka kantaja ei ole tätä oikeudenkäyntiväitettä esittänyt, ainoastaan kun kyse on oikeusjärjestyksen perusteita koskevasta kysymyksestä.
31 and hence inadmissible.
31 ottaa tutkittavaksi.
Regarding the substance of that part, UFEX states that the Court of First Instance is not obliged to rule on an inadmissibility plea raised by an intervener if that plea has not been raised by the defendant.
Kyseessä olevan osan asiasisällön osalta UFEX toteaa, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole velvollinen lausumaan väliintulijan esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä, jos vastaaja ei ole esittänyt tätä väitettä.
As to the second part of La Poste’s plea, UFEX’s plea was not new but was raised in its application in the first set of proceedings.
Ranskan postilaitoksen perusteen toisesta osasta UFEX toteaa, ettei sen esittämä väite ollut uusi, vaan se oli otettu esiin ensimmäisessä oikeudenkäyntimenettelyssä esitetyssä kannekirjelmässä.
As to the second part of the plea, La Poste seeks essentially to re-argue the substance of the inadmissibility plea that it submitted to the Court of First Instance.
Ranskan postilaitos pyrkii valitusperusteensa toisessa osassa lähinnä siihen, että sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämän oikeudenkäyntiväitteen asiasisältö käsiteltäisiin uudelleen.
It would be inconsistent with the Court’s caselaw referred to above to examine on appeal a plea that is inadmissible at first instance.
Olisi ristiriidassa edellä mainitun yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa tutkia muutoksenhaun yhteydessä peruste, jota ei ole otettu tutkittavaksi ensimmäisessä oikeusasteessa.
Regarding the first part of the plea, it is quite clear from the Court’s caselaw that an intervener does not have standing to raise a plea of inadmissibility that is not set out in the forms of order sought by the defendant.
Mitä tulee valitusperusteen ensimmäiseen osaan, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy varsin selväksi, ettei väliintulija voi esittää oikeudenkäyntiväitettä, jota vastaaja ei ole esittänyt vaatimuksissaan.
30The Commission, as defendant, did not raise the plea in question.
30 Komissio ei vastaajan ominaisuudessaan ollut esittänyt kyseessä olevaa oikeudenkäyntiväitettä.
Accordingly, the Court of First Instance was not obliged to rule on it.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ollut velvollinen lausumaan siitä.
I therefore suggest that the Court should reject the first part of the second ground of appeal and declare the second part inadmissible.
Näin ollen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää toisen valitusperusteen ensimmäisen osan ja jättää toisen osan tutkimatta.
The judgments of the Court which La Poste cites in support of its contention that the question is approached on a case-by-case basis in fact show, as UFEX rightly points out,
Kuten UFEX perustellusti huomauttaa, niistä yhteisöjen tuomioistuimen tuomioista, joihin Ranskan postilaitos vetoaa tukeakseen väitettä siitä, että kysymystä on tarkasteltava
31 — Joined Cases C-305/86 and C-160/87 Neotype Techmash-export v Commission and Council [1990] ECR I-2945, paragraph 18, and Case C-313/90 CIRFS v Commission [1993] ECR I-1125, paragraph 23.
31 – Yhdistetyt asiat C-305/86 ja C-160/87, Neotype Techmashexport v. komissio ja neuvosto, tuomio 11.7.1990 (Kok. 1990, s.
In those cases, the plea of inadmissibility alleged lack of standing of the applicants.
I-2945, 18 kohta) ja asia C-313/90, CIRFS v. komissio, tuomio 24.3.1993 (Kok. 1993, s. I-1125, Kok. Ep. XIV, s. I-95, 23 kohta).
Third ground of appeal: Error of law in respect of the assessment of the statement of reasons in the contested decision
Kolmas valitusperuste: Riidanalaisen päätöksen perustelujen arvioinnissa tehty oikeudellinen virhe
It is first necessary to set out in some detail the relevant parts of the contested decision and the judgment under appeal.
Ensiksi on tarpeen tarkastella yksityiskohtaisesti riidanalaisen päätöksen ja valituksenalaisen tuomion merkityksellisiä osia.
To calculate the total cost of the assistance to SFMI-Chronopost, [La Poste] calculates first the direct operating costs before central and local offices’ overheads on the basis of the production range (chain of elementary operations) of the ser -vices provided and the actual traffic volumes.
Laskiessaan SFMI-Chronopostille myönnetyn avun kokonaismäärää Ranskan postilaitos laskee ensin välittömät toimintakustannuksensa, toimipaikkojen ja aluehallinnon kustannuksia lukuun ottamatta, palvelua vastaavan tuotevalikoiman (perustoimenpiteiden ketju) sekä todellisten liikennemäärien perusteella.
The central and local offices’ overheads are then allocated in proportion to the operating costs of each service. 34
Tämän jälkeen toimipaikkojen ja aluehallinnon kustannukset jaetaan suhteessa kunkin palvelun tuotantokustannuksiin.[ 34]
[iv] sion describes, inter alia, the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost and explains how their cost is calculated and accounted for:
Näiden kustannusten määrittelemiseksi Ranskan postilaitos rinnasti nämä palvelut jo olemassa oleviin samanlaisiin postipalveluihin, joiden eri toimenpiteisiin kuluva aika oli jo mitattu
Logistical assistance, which consists in making available to SFMI-Chronopost the usage of the postal infrastructure for the collection, sorting, transport and delivery of its dispatches.
Logistinen apu, joka tarkoittaa SFMI-Chronopostille annettua mahdollisuutta käyttää postin infrastruktuureja lähetystensä keruuseen, lajitteluun, kuljetukseen ja jakeluun.
32 — Part D of the contested decision.
32 – Riidanalaisen päätöksen D kohta.
33 — I have given Roman numerals to the paragraphs of this recital for ease of reference.
33 – Perustelukappaleen kohdat on numeroitu roomalaisin numeroin viittausten helpottamiseksi.
carried out by La Poste on behalf of its subsidiary.
34 – Riidanalaisen päätöksen 42. perustelukappaleessa komissio toteaa edelleen, että kiinteät kustannukset on jaettu suhteessa Ranskan postilaitoksen tytäryhtiönsä puolesta harjoittamaan liiketoimintaan.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-341/06 P JA C-342/06 P myös kustannukset kokonaisuudessaan, kaupallisen avun kustannukset.
already been timed and valued (such as the deposit of a registered letter).
ja arvioitu (esimerkiksi kirjatun kirjeen jättäminen).
In 1992 those operations were timed and valued, account being taken of the actual traffic volumes of the express courier activity.
Kyseisten toimenpiteiden kesto ja kustannukset laskettiin vuonna 1992 ottaen huomioon pikapostiliikenteen todellinen määrä.
This has enabled [La Poste] to assess the actual cost of the logistical assistance.’
Näiden laskelmien avulla Ranskan postilaitos saattoi arvioida logistisen apunsa todelliset kustannukset.”
Paragraph [vi] states that the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered total costs by 116.1% over the period 1986 to 1991 and 119% over the period 1986 to 1995 in cumulative terms.
[vi] kohdassa todetaan, että SFMI-Chro-nopostin maksamat korvaukset kattoivat kaikista kustannuksista 116,1 prosenttia kaudella 1986–1991 ja 119 prosenttia kaudella 1986–1995 kumulatiivisesti tarkasteltuna.
In 1986 and 1987 the cover rates were 70.3% and 84.3% respectively.
Kaudella 1986–1987 nämä kattamisasteet olivat 70,3 prosenttia ja 84,3 prosenttia.
In those two years, revenues covered direct costs before central and local offices’ overheads.
Viimeksi mainittuina kahtena vuonna tulot kattoivat kuitenkin välittömät kustannukset ennen toimipaikkojen ja aluehallinnon kustannuksia.
In the 34threcital 35the Commission summarised SFEI’s allegations of State aid based on conclusions contained in the economic reports it had commissioned.
Johdantoosan 34. perustelukappaleessa 35komissio teki yhteenvedon valtiontukea koskevista SFEI:n väitteistä, jotka perustuivat SFEI:n teettämien taloudellisten selvitysten päätelmiin.
The total State aid alleged was FRF 1.516 billion over the period 1986 to 1991, comprising FRF 1.048 billion of logistical aid and FRF 468 million for commercial assistance.
Väitetty valtiontuki oli kaudella 1986–1991 yhteensä 1,516 miljardia Ranskan frangia, josta 1,048 miljardia Ranskan frangia oli logistista apua ja 468 miljoonaa Ranskan frangia kaupallista apua.
36 For the overall amount of aid alleged, the Commission explained the ‘normal market price’ approach taken by SFEI.
36 Komissio selitti SFEI:n soveltaneen väitetyn valtiontuen kokonaismäärän laskennassa ”tavanomaisen markkinahinnan” menetelmää.
For logistical assistance, SFEI calculated the cost by reference to an undertaking which set up and operated a network similar to La Poste’s.
SFEI laski logistisen avun kustannukset vertaamalla niitä sellaisen yrityksen kustannuksiin, joka on perustanut samanlaisen verkon kuin Ranskan postilaitos ja ylläpitää sitä.
For commercial assistance, the Commission summarised SFEI’s methodology to the extent that it believed it was explained in the complaint.
Komissio teki yhteenvedon SFEI:n kaupallisen avun laskentamenetelmästä siltä osin kuin kantelussa oli sitä komission mielestä selitetty.
In this connection, the complainant maintains that in 1986 [La Poste] transferred the customers of the Postadex product to SFMI-Chrono-post for no consideration (Postadex was replaced by EMS-Chronopost in 1986).
Valittaja väittää, että Ranskan postilaitos siirsi vuonna 1986 SFMI-Chronopostille Postadex-tuotteensa asiakaskunnan täysin vastikkeettomasti (Postadex-tuote korvattiin EMS-Chronopost-tuotteella vuonna 1986).
In addition, SFMI benefits from promotional and advertising campaigns undertaken by [La Poste].’
Lisäksi SFMI-Chronopost on hyötynyt Ranskan postilaitoksen järjestämistä myynninedistämis- ja mainoskampanjoista.”
In its assessment, the Commission first rejected SFEI’s ex novo approach to valuing logistical assistance and its evaluation of individual components of commercial assistance.
Komissio hylkäsi aluksi arvioinnissaan SFEI:n noudattaman uuden menetelmän arvioida logistisen avun määrää ja sen kaupallisen avun yksittäisten osatekijöiden osalta tekemän arvioinnin.
37 In respect of the latter, the Commission stated why it did not consider that the transfer of Postadex, which SFEI had valued
37Kaupallisen avun osalta komissio totesi, miksi Postadexin siirto, jonka arvoksi SFEI oli arvioinut
35 — Part E of the contested decision.
35 – Riidanalaisen päätöksen E kohta.
36 — Those amounts approximate to, respectively, EUR 231 million, EUR 160 million and EUR 71 million.
36 – Nämä summat ovat euroissa noin 231 miljoonaa, 160 miljoonaa ja 71 miljoonaa.
37 — 45 to 48 recitals.
37 – Riidanalaisen päätöksen 45.–48. perustelukappale.
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS case at hand, which concerned the behaviour of a parent company and its subsidiary.
CHRONOPOST JA LA POSTE v. UFEX YM.
The Court had never suggested that a different approach should be taken when one of the parties had a monopoly.
menetelmää silloin kun jollain osapuolella on monopoli.
The Commission continued: at FRF 38 million, 38 constituted State aid.
Komissio totesi tämän jälkeen seuraavaa:
It did not entail any cash advantage for SFMI-Chronopost.
38 miljoonaa Ranskan frangia, 38ei sen mielestä ollut valtiontukea.