natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prehminary ruling (Directive 69/335/EEC — Indirect taxes on the raising of capital — Capital duty — Contribution of assets of any kind — Meaning — Acquisition by a non-member of dividend certificates issued by a capital company) (Sixth Chamber) to a share in Solida's current profits, in its assets, in the value of its business, including all its secret reserves and goodwill, as well as in any surplus upon the liquidation of that company.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 69/335/ETY — Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot — Pääoman hankintavero—Millaisen tahansa omaisuuden sijoittaminen —Käsite—Muun kuin osakkaan hankkimat pääomayhtiön tuottooikeustodistukset (kuudes jaosto)
On 24 March 1995, the parent company of Pelias, Raiffeisen Landesbank Tirol reg.
Peliasin emoyhtiö, Raiffeisen Landesbank Tirol reg.
Gen. mbH (hereinafter 'RLB'), paid a 'parent company contribution' ('Großmutterszuschuss') of ATS 92 565 000 to Solida.
Gen. mbH (jäljempänä RLB) suoritti 24.3.1995 Solidalle Grossmutterzuschusstyyppisen maksun, jonka suuruus oli 92 565 000 ATS.
By order of 30 March 2000, received at the Court on 10 April 2000, the Verwaltungsgerichtshof (Higher Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Article 5(l)(a) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded.
Verwaltungsgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 30.3.2000 tekemällään välipäätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.4.2000, EY 234 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla, 5 artiklan t-kohdan a alakohdan tulkinnasta.
By decision of 29 January 1997, the Finanzamt für Gebühren und Verkehrsteuern (tax office for fees and transaction tax, hereinafter 'the Finanzamt') assessed the capital duty payable by Solida using the amount of ATS 93 030 000 as the basis of assessment.
Finanzamt für Gebühren und Verkehrsteuern (toimivaltainen veroviranomainen, jäljempänä Finanzamt) katsoi 29.1.1997 tekemässään päätöksessä, että Solidan maksettavaksi tulevan pääoman hankintaveron osalta veron laskentaperusteena oli 93 030 000 ATS.
That question was raised in the course of two sets of proceedings between, first, Solida Raiffeisen Immobilien Leasing GmbH and, second, Tech Gate Vienna Wissenschafts- und Technologiepark GmbH (hereinafter 'Tech') and the Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Burgenland concerning the levy of capital duty upon the acquisition of dividend certificates by a non-member of the capital company which issued them.
Solida haki muutosta tähän päätökseen Finanzlandesdirektionissa, jossa se esitti, että direktiivin 69/335/ETY perusteella pääoman hankintaveroa ei ole suoritettava muiden kuin osakkaiden suorittamista maksuista.
The main proceedings and the question referred
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevat asiat ja ennakkoratkaisukysymys
On 10 March 1995, Solida issued dividend certificates for a total nominal value of ATS 465 000.
Salida laski 10.3.1995 liikkeeseen tuottooikeustodistuksia.joiden kokonaisnimellisarvo oli
Solida challenged that decision before the Verwaltungsgerichtshof.
Finanzlandesdirektion hylkäsi Solidan vaatimukset sillä perusteella, että tuottooikeuksien osalta verovelvollisuutta ei synnytä osakkaan suoritus vaan yhtiöoikeuksien hankkiminen, ja sillä perusteella, että RLB:n suorittava täydentävä maksu siirtyy Solida
The Tech case and 5 of Directive 69/335 preclude the levy of capital duty on payments made by non-members.
purettaessa tuottooikeustodistusten haltijalle eli Peliasille.
In those circumstances the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Tässä tilanteessa Verwaltungsgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
By its question the referring court is asking, in essence, whether Article 5(l)(a) of Directive 69/335 is to be interpreted as meaning that the expression 'assets of any kind contributed or to be contributed by the members' used therein covers payments made to a capital company, which is increasing its assets by the issue of dividend certificates, by a non-member of that company which wishes to acquire such certificates.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa kysymyksellään selvittää, onko direktiivin 69/335/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava niin, että siinä käytetty käsite "kaikenlainen omaisuus, jonka osakkaat ovat yhtiöön sijoittaneet tai sijoittavat", kattaa myös sellaiset täydentävät maksut, jotka muu kuin kyseessä olevan pääomayhtiön osakas on suorittanut tälle yhtiölle tuottooikeustodistuksista, jotka tämä yhtiö on laskenut liikkeeseen yhtiövarallisuuttaan lisätäkseen.
In June 1998, Tech issued dividend certificates for a total nominal value of ATS 2 000 000.
Tech laski kesäkuussa 1998 liikkeeseen tuottooikeustodistuksia, joiden kokonaisnimellisarvo oh 2 000 000 ATS. Nämä todistukset hankki Wirtschaftsparkentwicklungs GmbH.
The rights attached to those certificates corresponded, essentially, to the rights conferred by the dividend certificates mentioned in the Solida case.
Näiden todistusten tuottamat oikeudet vastasivat niitä oikeuksia, jotka asiassa Solida kyseessä olevat todistukset tuottivat.
However, it is apparent from the order for reference that the entitlement of the dividend certificate holders to a share of the current profits was to be calculated in accordance with the proportion between, on the one hand, the total nominal value of those certificates plus any additional payments made, irrespective of the identity of the source of such payments, and, on the other, the sum of the total share capital paid into the company, including additional payments, and the total nominal value of other dividend certificates issued plus any additional payments made.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että tuottooikeustodistusten haltijoiden oikeus liiketoiminnan voittoon oli laskettava sen suhdeluvun mukaisesti, jonka osoittaja muodostui näiden todistusten kokonaisnimellisarvosta lisättynä mahdollisilla täydentävillä maksuilla niiden maksajasta riippumatta ja jonka nimittäjä muodostui maksetusta osuuspääomasta lisättynä mahdollisilla täydentävillä maksuilla sekä kaikkien muiden tuottooikeustodistusten kokonaisnimellisarvosta lisättynä mahdollisilla täydentävillä maksuilla.
With a view to replying to the question thus reformulated, it is appropriate, in the first place, to determine whether the issue by a capital company of dividend certificates such as those in issue in the main proceedings comes within the scope of Directive 69/335.
Näin uudelleen muotoiltuun kysymykseen vastaamiseksi on ensinnäkin ratkaistava, kuuluuko se, että pääomayhtiö laskee liikkeeseen nyt kyseessä olevan kaltaisia tuottooikeustodistuksia, direktiivin 69/335/ETY soveltamisalaan.
By notice of assessment of 15 October 1998, the Finanzamt raised an assessment on that transaction using the sum of ATS 2 000 000 as the basis of assessment.
Finanzamt katsoi 15.10.1998 tekemässään verotuspäätöksessä,ettäveronlaskentaperusteena oh 2 000 000 ATS.
The issue by a capital company of dividend certificates such as those in issue in the main proceedings comes, as a rule, within the scope of Article 4(l)(d) of Directive 69/335.
Se, että pääomayhtiö laskee liikkeeseen nyt kyseessä olevan kaltaisia tuottooikeustodistuksia, kuuluu lähtökohtaisesti direktiivin 69/335/ETY 4 artiklani kohdan d alakohdan soveltamisalaan.
On 12 October 1998, Tech issued a second series of dividend certificates with a total nominal value of ATS 1 000 000.
Tech laski 12.10.1998 liikkeeseen toisen sarjan tuottooikeustodistuksia, joiden kokonaisnimellisarvo oli 1 000 000 ATS.
Those certificates were acquired by Wiener Hafen GmbH.
Nämä todistukset hankki Wiener Hafen GmbH.
In the notice of assessment relating to that transaction, the Finanzamt took the amount of ATS 1 000 000 as the basis of assessment.
Tätä koskevassa verotuspäätöksessä Finanzamt käytti veron laskentaperusteena 1 000 000 ATS:ä.
It is necessary, in the second place, to consider whether, as Solida claims, the fact that the acquirer of the dividend certificates is not a member of the issuing company is such as to affect the interpretation contained in the preceding paragraph.
Toiseksi on tutkittava, vaikuttaako tähän edellisessä tuomion kohdassa esitettyyn tulkintaan Solidan esittämällä tavalla se, että tuottooikeustodistusten hankkija ei ole osakas todistukset liikkeeseen laskeneessa yhtiössä.
In that regard, it is appropriate to point out that Article 5(l)(a) of Directive 69/335 admittedly provides that, for the transactions it covers, which include those within the scope of Article 4(l)(d) of that directive, capital duty is to be charged on the actual value of assets of any kind contributed "by the members'.
Tältä osin direktiivin 69/335/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tosin säädetään, että kun kyse on siinä tarkoitetuista toimenpiteistä, joihin kuuluu myös saman direktiivin 4 artiklan 1 kohdan d alakohtaan kuuluvat toimenpiteet, pääoman hankintavero suoritetaan "osakkaiden" yhtiöön sijoittamasta kaikenlaisesta omaisuudesta.
Since it considered that those additional payments formed part of the consideration for the acquisition of the dividend certificates, the Finanzlandesdirektion annulled both the notices of assessment mentioned above.
Finanzlandesdirektion katsoi, että tämä täydentävät maksut olivat osa tuottooikeustodistuksista maksettua vastiketta, ja siksi se kumosi edellä mainitut kaksi verotuspäätöstä.
Tech challenged that decision before the Verwaltungsgerichtshof claiming that Articles 4
On kuitenkin ensinnäkin katsottava, että sille direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalan rajaukselle, joka johtuu Solidan ehdottamasta saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinnasta, ei
However, first, it must be said that the limitation of the scope of Article 4(1) (d) of Directive 69/335, which follows from Solida's suggested
Tech on valittanut tästä päätöksestä Venvaltungsgerichtshofiin, ja se on esittänyt, että direktiivin 69/335/ETY 4 ja 5 artiklan mukaan pääoman hankintaveroa ei saada kantaa siitä, että
interpretation of Article 5(l)(a) of that directive, has, apart from the wording of the latter provision, no basis in Directive 69/335.
löydy direktiivistä 69/335/ETY mitään muuta tukea kuin viimeksi mainitun säännöksen sanamuoto.
which it covers must come from a member of the company receiving them, an interpretation of a provision of that directive which would have the effect of reducing the scope of that article as if it contained such a condition cannot be accepted.
ehtoa, jonka mukaan siinä tarkoitettujen sijoitusten on tultava ne saaneen yhtiön osakkailta, tämän artiklan soveltamisalaa ei voida jonkin muun tämän direktiivin säännöksen tulkinnan kautta supistaa samalla tavoin kuin jos siinä olisi asetettu tällainen ehto.
It is clear from the wording of Article 4(2) (b) of Directive 69/335 that, when the Community legislature intended to limit the scope of a provision of that directive specifying the chargeable event for capital duty to transactions carried out by members of the capital company receiving the contributions, it did so clearly by referring to members expressly.
Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan sanamuodosta ilmenee nimittäin, että jos yhteisön lainsäätäjän tahtona on ollut, että jokin tämän direktiivin sellainen säännös, jossa määritetään pääoman hankintaveron osalta verotettava tapahtuma, kattaa ainoastaan kyseisiä sijoituksia saaneen pääomayhtiön osakkaiden suorittamat toimet, lainsäätäjä on tehnyt tällaisen rajoituksen nimenomaisesti eh mainitsemalla osakkaat erikseen.
Second, having regard to the scheme of Directive 69/335, the wording of Article 4 thereof, concerning its material scope, must prevail over that of Article 5, relating to the basis of assessment of capital duty, where it is a matter of deciding the conditions which a transaction has to satisfy in order to come within the scope of that directive.
Toiseksi on muistutettava, että kun otetaan huomioon direktiivin 69/335/ETY systematiikka, direktiivin aineellista soveltamisalaa koskevan 4 artiklan sanamuodon on saatava etusija suhteessa pääoman hankintaveron laskentaperustetta koskevan 5 artiklan sanamuotoon, kun ratkaistaan, millä edellytyksillä tietty toimenpide kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan.
However, since Article 4(l)(d) of Directive 69/335 does not provide that the contributions
Koska direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan d alakohdassa ei ole asetettu sellaista
'Article 5(1) (a) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded, is to be interpreted as meaning that the expression "assets of any kind contributed or to be contributed by the members" used therein covers payments made to a capital company, which is increasing its assets by the issue of dividend certificates, by a non-member of that company which wishes to acquire such certificates.'
Pääoman hankinnasta kannettavista välUlisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla, 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että siinä käytetty käsite "kaikenlainen omaisuus, jonka osakkaat ovat yhtiöön sijoittaneet tai sijoittavat", kattaa myös sellaiset täydentävät maksut, jotka muu kuin kyseessä olevan pääomayhtiön osakas on suorittanut tälle yhtiölle tuottooikeustodistuksista, jotka tämä yhtiö on laskenut liikkeeseen yhtiövarallisuuttaan lisätäkseen.
15 October 2002 works
15 päivänä lokakuuta 2002 ohjelma
(Programme encouraging the development and distribution of European audiovisual (MEDIA II) — Automatic support for distribution — Recipient company) (Fifth Chamber) question in Sweden and should, on that basis, have its application for a potential fund accepted.
Euroopan audiovisuaalisten teosten kehittämisen ja levityksen edistämistä koskeva (MEDIA II) — Automaattinen tuki levitykseen — Tuensaajayritys (viides jaosto) asianosaisten
Facts, procedure and forms of order sought by the parties
Tosiseikat, oikeudenkäynti ja vaatimukset
On 30 June 2000 the Commission informed the applicant that it had rejected its claim and had accepted that submitted by SF.
Komissio ilmoitti 30.6.2000 kantajalle hylkäävänsä tämän hakemuksen ja hyväksyvänsä SF:n hakemuksen.
The relevant reasons for that decision ('the contested decision') are drafted as follows:
Tämän päätöksen (jäljempänä riidanalainen päätös) nyt esillä olevan asian kannalta merkitykselliset perustelut ovat seuraavat:
The applicant, Scanbox Entertainment A/S (formerly Scanbox Danmark A/S), distributes films in Denmark, Sweden and Norway though local subsidiaries.
Kantaja Scanbox Entertainment A/S (aiemmin Scanbox Danmark A/S) levittää elokuvia Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa paikallisten tytäryhtiöidensä välityksellä.
It is the holder of the exclusive distribution rights for 'Elizabeth I', 'Little Voice' and 'The Ninth Gate' in those three countries.
Sillä on yksinoikeus elokuvien "Elizabeth I", "Little Voice" ja The Ninth Gate" levitykseen näissä kolmessa maassa.
Svensk Filmindustri AB ('SF) is a Swedish film distribution and production company which belongs to a group of companies operating cinemas in Sweden and Norway.
Tämä järjestelmä käyttää kunkin levittäjän toteuttamia katsojamääriä (myytyjä pääsylippuja) sen mahdollisen tuen laskennassa, joka on sijoitettavissa uudelleen uusien elokuvien levitykseen.
SF distributed the above three films in its network of cinemas in Sweden and then collected the operating receipts under a contract concluded with the applicant.
Tätä tukea ei missään tapauksessa voida pitää johonkin elokuvaan tai tiettyyn lisenssinantajaan liittyvänä tulona, olipa oikeudenhaltija kuka hyvänsä.
This funding scheme uses the vector of "entries'' made (tickets sold) by each distributor to calculate the potential fund, available for reinvestment in the distribution of new films.
Svensk Filmindustri AB (jäljempänä SF) on ruotsalainen elokuvien levitys­ ja tuotantoyhtiö, jonka omistaa Ruotsissa ja Norjassa elokuvateatteritoimintaa harjoittava yhtiöryhmä.
Under no circumstances can this fund be considered as an income related to a particular film or licensor[,] regardless of the title-holder.
SF on kantajan kanssa tehdyn sopimuksen perusteella huolehtinut edellä mainittujen kolmen elokuvan levityksestä Ruotsissa olevassa elokuvateatteriverkostossaan ja näin saatujen tulojen keräämisestä.
On 27 October 1999 SF and the applicant terminated their contract.
SF ja kantaja purkivat 27.10.1999 sopimuksensa.
By an application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 6 September 2000, the applicant brought the present action.
Kantaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 6.9.2000 jättämällään kannekirjelmällä.
In the context of the Call for Proposals 8/2000, the applicant's subsidiary, Scanbox Sweden AB, and SF each submitted a claim for a potential fund for the distribution of the films 'Elizabeth I', 'Little Voice' and 'The Ninth Gate' in Sweden.
Kantajan tytäryhtiö Scanbox Sweden AB ja SF jättivät kumpikin ehdotuspyynnössä 8/2000 tarkoitettua mahdollista tukea koskevan hakemuksen levittääkseen elokuvia "Elizabeth I", "Little Voice" ja "The Ninth Gate".
Preliminary observations
Alustavia havaintoja
By letter of 16 June 2000, the advisor to the applicant and its Swedish and Norwegian subsidiaries informed the Commission of grounds on which its client, and not SF, should be regarded as 'the distributor1of the films in
Kantajan ja sen sekä ruotsalaisen että norjalaisen tytäryhtiön avustaja esitti 16.6.2000 päivätyssä kirjeessä komissiolle ne syyt, joiden vuoksi hänen asiakastaan — eikä SF:ia — tuli pitää kyseisten elokuvien "levittäjänä" Ruotsin alueella ja joiden vuoksi sen hakemus mahdollisen tuen saamiseksi tuli hyväksyä.
The applicant submits that it fulfils each of the four criteria for eligibility for the automatic scheme laid down in paragraph 2.4 of the Guidelines.
Kantaja katsoo täyttävänsä automaattisen tuen saajille ohjeiden 2.4 kohdassa asetetut kaikki neljä kelpoisuusedellytystä.
Notwithstanding SFs involvement as
Tällä perusteella kantaja on ainoana kelpoinen
an audience for European films', as set out at paragraph 3.1 of the Guidelines.
Näitä väitteitä ei voida hyväksyä.
Those arguments cannot succeed.
saamaan automaattisen tuen.
a sub-distributor, it is the distributor of the three films in question in Sweden.
Komissio kiistää nämä väitteet.
On that basis, it alone is eligible for the automatic scheme.
Toisaalta komissio katsoo, että ainoastaan SF on kelpoinen saamaan kyseistä tukea.
By refusing to acknowledge its eligibility the Commission has committed a manifest error of assessment and based its decision on materially incorrect facts.
Näistä seikoista seuraa, että komissiolla oli velvollisuus tarkistaa, ohko kantajan sille esittämä mahdolhsta tukea koskeva hakemus ohjeiden 2.4 kohdassa asetettujen edellytysten mukainen.
First, it is clear from the foregoing account that the criteria determining the eligibility of a company for the automatic scheme are those listed in paragraph 2.4 of the Guidelines while Section 3, entitled Type of support' has a different purpose.
Väitteitä, joilla pyritään osoittamaan, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti katsonut, että SF, eikä kantaja, oli kelpoinen saamaan automaattista tukea, on tarkasteltava edellä esitettyjen havaintojen valossa.
The Commission rejects those complaints.
Kantaja toteaa, ettei SF ole kyseisten elokuvien levitystä koskevien yksinoikeuksien haltija Ruotsissa.
First, it submits that in the present case, eligibility for the automatic scheme had to be assessed less in relation to the criteria set out in paragraph 2.4 of the Guidelines than in relation to those in paragraph 3 and the purpose of automatic support.
"Jokainen sellainen eurooppalainen yhtiö, joka saatuaan elokuvan levitysoikeudet tietyllä alueella huolehtii sen välittömästä levityksestä, neuvottelee ensi-illat ja ottaa tähän liittyvät levitys kus tannuksetvastattavikseen.
Second, the Commission considers that only SF was eligible for that support.
Nyt esillä olevassa asiassa on riidatonta, että SF ei ole näiden elokuvien levitysoikeuksien haltija Ruotsissa ja että nämä oikeudet kuuluvat yksinomaan kantajalle.
Second, the Commission's argument, which amounts to disregarding paragraph 2.4 on the ground that neither of the two companies in question satisfied the criteria which it contains, must be rejected.
Näistä seikoista siis ilmenee, että ainoastaan ohjeiden 2.4 kohdassa asetetut edellytykset täyttävät levitysyritykset ovat kelpoisia saamaan automaattisen järjestelmän mukaista tukea.
It follows from the foregoing that the Commission had a duty to ensure that the application for potential funding which was submitted to it by the applicant complied with the criteria set out at paragraph 2.4 of the Guidelines.
Riidanalaisessa päätöksessä on siis arviointivirhe, kun siinä todetaan, että SF on automaattisen tukijärjestelmän kannalta tukikelpoinen levittäjä.
As regards interpretation of the Guidelines, the Court of First Instance would point out that they state that the Call for Proposals 8/2000 is aimed at European companies whose activities contribute to the realisation of the objectives [of the Media II programme], and in particular at European theatrical distribution companies.
Komissio on kuitenkin kiistänyt tämän tulkinnan väittäen, että nyt esillä olevassa asiassa on päätettävä, kumpi, kantaja vai SF, on "kyvykkäin saamaan yleisöä eurooppalaisille elokuville", mikä edellytys on mainittu ohjeiden 3.1 kohdassa.
Paragraph 2.3 of the Guidelines defines 'cinema distribution' as follows:
Kantaja katsoo, että SF oli ainoastaan alihankkija, jonka tehtäviin kuului paikallisesti
'Any commercial activity designed to bring to the attention of a wide audience a film on various types of format...."
varmistaa elokuvien fyysinen levitys ja jonka toiminta oli automaattisen tukijärjestelmän tavoitteen mukaista.
In the light of the preceding considerations, it is appropriate to examine the complaints which seek to establish that, in the contested decision, the Commission erroneously held that SF and not the applicant was eligible for the automatic scheme.
Näin ollen on päätettävä, että riidanalaisessa päätöksessä oleva arviointi, jonka mukaan SF on välittömästi levittänyt nämä elokuvat Ruotsissa, on virheellinen.
Paragraph 2.4 of the Guidelines defines a 'cinema distributor' as follows:
Yhteisöjen ensimmäisen tuomiolauselman:
The criterion relating to the acquisition of distribution rights
Asia T-180/00 Astipesca, SL v. Euroopan yhteisöjen komissio Kalastuspolitiikka
The applicant submits that SF is not the holder of the exclusive film distribution rights in question in Sweden.
Asian taustalla olevat tosiseikat tammikuun 1994 päätöstä.
That fact alone precludes the Commission from regarding SF as the distributor eligible for the automatic scheme.
Yhteisön tuen enimmäismäärä oli edelleen vahvistettu 2 921 520 ecuun.