natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of the President of the Court of 6 April 2005, the French Republic, the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland were granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Italian Republic.
Ranskan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta ja Suomen tasavalta on 6.4.2005 annetulla yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä hyväksytty väliintulijoiksi tähän oikeudenkäyntiin tukemaan Italian tasavallan vaatimuksia.
Only the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland submitted statements in intervention.
Vain Alankomaiden kuningaskunta ja Suomen tasavalta ovat toimittaneet väliintulokirjelmät.
This action is based on six complaints.
Käsiteltävänä olevassa kanteessa on kuusi kanneperustetta.
The first complaint concerns the rules on mixed contracts as set out in Law No 109/1994.
Ensimmäinen kanneperuste liittyy sekamuotoisia sopimuksia koskevaan säännöstöön, sellaisena kuin se seuraa laista nro 109/1994.
It is clear from Article 2(1) of Law No 109/1994, which is intended to define the notion of public works, that the Law covers the construction, demolition, restoration, restructuring, refurbishment and maintenance of works and installations where they are awarded by the persons referred to in Article 2(2).
Kyseisen lain, jonka tarkoituksena on hahmottaa julkisia rakennusurakoita koskevan käsitteen rajat, 2 §:n 1 momentista ilmenee, että tämän käsitteen piiriin kuuluu rakentaminen, purkaminen, kunnostaminen, rakenteiden uusiminen, restauroiminen sekä rakennelmien ja laitteistojen kunnossapitäminen, kun urakoiden antajina ovat saman pykälän 2 momentissa tarkoitetut henkilöt.
Article 2(1) states that mixed works, supply and services contracts and supply or service contracts which include ancillary works, are subject to the provisions of Law No 109/1994 if the works represent more than 50% of the total value of the relevant contract.
Mainitussa 1 momentissa tarkennetaan, että rakennusurakoita, tavaranhankintoja ja palveluhankintoja koskeviin sekamuotoisiin sopimuksiin sekä tavaranhankinta- tai palveluhankintasopimuksiin, joihin kuuluu toissijaisia rakennustöitä, sovelletaan lain nro 109/1994 säännöksiä, jos kyseisten töiden arvo on yli 50 prosenttia asianomaisen sopimuksen kokonaishinnasta.
Likewise, Article 3(3) of Legislative Decree No 157/1995 provides that, in the case of mixed works and service contracts and service contracts which include ancillary works, the provisions of Law No 109/1994 are applicable if the works represent more than 50% of the total value of the relevant contract.
Samoin asetuksen nro 157/1995 3 §:n 3 momentissa säädetään, että rakennusurakoita ja palveluhankintoja koskeviin sekamuotoisiin sopimuksiin sekä palveluhankintasopimuksiin, joihin kuuluu toissijaisia rakennustöitä, sovelletaan lain nro 109/1994 säännöksiä, jos töiden arvo on yli 50 prosenttia asianomaisen sopimuksen kokonaishinnasta.
Arguments of the parties
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
The Commission submits that the legal rules applicable to mixed contracts must depend on the main purpose of the contract as determined inter alia, but not exclusively, by the value of the various matters covered by the contract.
Komissio väittää, että sekamuotoisiin sopimuksiin sovellettavan säännöstön on riiputtava sopimuksen pääasiallisesta kohteesta, joka määritetään muun muassa – mutta ei kuitenkaan yksinomaan – sellaisten tekijöiden perusteella, joihin kuuluu eri suoritusten arvo.
In that connection, the Commission claims that, by making those contracts in which the works are the most important element from an economic point of view but are nevertheless incidental to the other matters covered by the contract subject to the rules on public works contracts, the Italian legislation has the effect of removing many service and supply contracts the estimated value of which exceeds the thresholds for the application of Directives 92/50 and 93/36 but which is less than that for Directive 93/37 from the application of the relevant Community legislation.
Komissio toteaa tältä osin, että kun Italian lainsäädännön mukaan julkisia rakennusurakoita koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan sopimuksiin, joissa rakennustöistä muodostuva osa on taloudelliselta kannalta katsoen tärkeämpi mutta kuitenkin toissijainen muihin suorituksiin nähden, kyseisestä lainsäädännöstä seuraa, että sellaiset palveluhankinta- ja tavaranhankintasopimukset, joiden ennakoitu määrä ylittää direktiivien 92/50 ja 93/36 soveltamiskynnykset mutta on alempi kuin direktiivin 93/37 soveltamiskynnys, jätetään merkityksellisen yhteisön lainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle.
The Italian Republic replies that pending the amendment of the national legislation concerned, undertaken in response to the Commission’s objections, the Ministry of Infrastructure and Transport adopted Circular No 2316 of 18 December 2003 laying down rules for mixed public works, supply and service contracts (disciplina dei contratti misti negli appalti pubblici di lavori, forniture e servizi) (GURI No 79 of 3 April 2004, p.
Italian tasavalta väittää puolestaan, että odotettaessa kyseisiä kansallisia säädöksiä koskevaa muutosta, johon ryhdyttiin komission huomautuksiin vastaamiseksi, 18.12.2003 annettiin infrastruktuuri- ja liikenneministeriön hallinnollinen soveltamisohje nro 2316, jolla säännellään sekamuotoisia sopimuksia julkisissa rakennusurakoissa, tavaranhankinnoissa ja palveluhankinnoissa (disciplina dei contratti misti negli appalti pubblici di lavori, forniture e servizi; GURI nro 79, 3.4.2004, s.
26), by which the contracting authorities were called on to comply with the principle that, when dealing with a mixed contract, its main purpose must be taken into account in determining the applicable legislation, so that the economic aspect would no longer be predominant in that respect.
26) ja jolla julkisia hankintaviranomaisia kehotettiin noudattamaan periaatetta, jonka mukaan sekamuotoisen sopimuksen kyseessä ollessa sovellettavan lainsäädännön määrittämiseksi on välttämätöntä ottaa huomioon sopimuksen pääasiallinen kohde, jotta taloudelliset seikat eivät enää tältä osin muodostaisi ensisijaista arviointiperustetta.
Law No 62 of 18 April 2005 laying down measures for the implementation of obligations arising from Italy’s membership of the European Communities — Community Law 2004 (dispozioni per l’adempimento di obblighi derivanti dall’apparteneza dell’Italia alle Communità europee, Legge comunitaria 2004) (Ordinary Supplement to the GURI No 96 of 27 April 2005) (‘Community Law 2004’) ratified that approach.
Säännöksistä Italian Euroopan yhteisöihin kuulumisesta johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi 18.4.2005 annetussa laissa nro 62 – vuoden 2004 yhteisölaissa (disposizioni per l’adempimento di obblighi derivanti dall’appartenenza dell’Italia alle Comunità europee. Legge comunitaria 2004; GURI nro 96, Supplemento ordinario, 27.4.2005; jäljempänä vuoden 2004 yhteisölaki) on Italian tasavallan mukaan vahvistettu tämä ratkaisu.
The Republic of Finland takes the view that the economic value is a decisive factor in determining the main purpose of the contract, and such an approach should be
Suomen tasavalta katsoo, että taloudellinen arvo on ratkaiseva peruste arvioitaessa sopimuksen pääasiallista kohdetta, ja tällainen lähestymistapa voidaan sulkea
COMMISSION v ITALY excluded only in exceptional circumstances, namely where use of the criterion of economic value is intended to prevent the application of Community law.
KOMISSIO v. ITALIA pois ainoastaan poikkeuksellisissa tilanteissa eli silloin, kun taloudellista arvoa koskevan arviointiperusteen käyttämisen tarkoituksena on estää yhteisön oikeuden soveltaminen.
Findings of the Court
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
The adoption of laws, regulations or administrative provisions after the date on which that period expired cannot be taken into account.
Tämän perusteella siihen, onko jäsenvaltio mahdollisesti jättänyt väitetyllä tavalla noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan tässä kanneperusteessa, on otettava kantaa sen lainsäädännön perusteella, joka oli voimassa 15.12.2003, jolloin 15.10.2003 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetettu kahden kuukauden määräaika päättyi, kun huomautetaan, että kyseisenä ajankohtana ei ollut annettu tämän tuomion 39 kohdassa tarkoitettua hallinnollista soveltamisohjetta eikä 40 kohdassa mainittua kansallista lainsäädäntöä.
‘Public works contracts’ as defined in Article 1(a) of Directive 93/37 means contracts for pecuniary interest concluded in writing between a contractor and a contracting
Direktiivin 93/37 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun julkisia rakennusurakoita koskevan sopimuksen käsitteen osalta on huomautettava, että sillä tarkoitetaan
Furthermore, it follows from the 16th recital in the preamble to Directive 92/50, read in conjunction with Article 1(a) of Directive 93/37, that a contract may be regarded as a public works contract only if its object corresponds to the definition given in the preceding paragraph and that works that are ancillary rather than the object of the contract do not justify treating the contract as a public works contract.
Lisäksi direktiivin 92/50 16. perustelukappaleesta, kun sitä tulkitaan direktiivin 93/37 1 artiklan a alakohdan kanssa, seuraa, että sopimusta voidaan pitää julkista rakennusurakkaa koskevana sopimuksena ainoastaan, jos sen kohde vastaa edellä olevassa kohdassa esitettyä määritelmää, ja että rakennusurakat, jotka ovat toissijaisia ja jotka eivät ole sopimuksen kohteena, eivät oikeuta luokittelemaan sopimusta julkista rakennusurakkaa koskevaksi sopimukseksi.
In particular, therefore, the scope of Directive 93/37 is linked to the main purpose of the contract, which must be determined in an objective examination of the entire transaction to which the contract relates.
Direktiivin 93/37 soveltamisala on siten erityisesti sidoksissa sopimuksen pääasialliseen kohteeseen, joka on määritettävä tutkimalla objektiivisesti kokonaisuutena sitä hankintaa, jota kyseinen sopimus koskee.
The assessment must be made in the light of the essential obligations which predominate and which, as such, characterise the transaction, as opposed to those which
Tämä määrittäminen on tehtävä niiden olennaisten velvoitteiden perusteella, jotka ovat ensisijaisia ja jotka kuvaavat sellaisinaan kyseistä hankintaa, eikä niiden
COMMISSION v ITALY are only ancillary or supplementary in nature and are required by the very purpose of the contract; the value of the various matters covered by the contract is, in that regard, just one criterion among others to be taken into account for the purposes of the assessment.
KOMISSIO v. ITALIA velvoitteiden perusteella, jotka ovat ainoastaan toissijaisia tai täydentäviä ja jotka seuraavat välttämättä itse sopimuksen kohteesta, kun kunkin kyseessä olevan eri suorituksen arvo muodostaa tältä osin vain yhden niistä arviointiperusteista, jotka on otettava huomioon mainitussa määrittämisessä.
It may be inferred from the foregoing that, as the Advocate General has indicated in points 38 and 74 of his Opinion, the value of the works cannot, without infringing the requirements of Directive 93/37, constitute the sole criterion capable of resulting in the application of Law No 109/1994 to a mixed contract, where those works are only ancillary.
Edellä olevan perusteella voidaan päätellä, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 38 ja 74 kohdassa todennut, että rakennusurakoiden arvo ei missään tapauksessa voi olla yksinomainen arviointiperuste, joka saattaa johtaa siihen, että lakia nro 109/1994 sovelletaan sekamuotoiseen sopimukseen, vaikka kyseiset rakennusurakat ovat vain toissijaisia, ilman että direktiivin 93/37 vaatimuksia rikotaan.
The rule laid down in Article 2(1) of Law No 109/1994 also fails to comply with the requirements in Directives 92/50 and 93/36, in so far as its application may result in certain mixed contracts falling outside the procedures provided for in those directives, namely those contracts where the works, although ancillary, represent more than 50% of the total value and the total value is below the threshold set by Directive 93/37 even though it reaches the thresholds adopted in Directives 92/50 and 93/36.
Myös lain nro 109/1994 2 §:n 1 momenttiin sisältyvä sääntö johtaa direktiivien 92/50 ja 93/36 vaatimusten rikkomiseen siltä osin kuin sen soveltaminen voi johtaa siihen, että näissä direktiiveissä säädettyjä menettelyjä ei sovelleta tiettyihin sekamuotoisiin sopimuksiin eli sopimuksiin, joissa rakennusurakoiden, vaikka ne ovat toissijaisia, arvo on yli 50 prosenttia kokonaishinnasta, joka jää direktiivissä 93/37 vahvistetun kynnysarvon alapuolelle, vaikka se ylittää direktiiveissä 92/50 ja 93/36 vahvistetut kynnysarvot.
Therefore, it must be held that, by adopting Article 2(1) of Law No 109/1994, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Directives 92/50, 93/36 and 93/37.
Tämän perusteella on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivien 92/50, 93/36 ja 93/37 mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut lain nro 109/1994 2 §:n 1 momentin.
The second complaint
Toinen kanneperuste
The second complaint relates to the direct award of works or a work to the holder of a building permit or an approved estate plan if their value is below the threshold for the application of Directive 93/37.
Toinen kanneperuste koskee rakennustöiden tai rakennusurakoiden myöntämistä suoraan rakennusluvan tai hyväksytyn rakennussuunnitelman haltijalle, jos kyseisten töiden tai urakoiden arvo jää direktiivin 93/37 soveltamiskynnyksen alapuolelle.
Under Article 2(5) of Law No 109/1994, works carried out directly by private persons which are set off against contributions payable in respect of building permits, works arising from the obligations set out in Article 28(5) of Law No 1150/1942 and works which are analogous to the two preceding categories are not covered by Law No 109/1994.
Lain nro 109/1994 2 §:n 5 momentin perusteella yksityishenkilöiden suoraan toteuttamat toimenpiteet, joiden kustannukset voidaan vähentää rakennusluvista suoritettavista maksuista, ja toimenpiteet, jotka johtuvat lain nro 1150/1942 28 §:n 5 momentissa tarkoitetuista velvoitteista, sekä näihin kahteen toimenpideryhmään rinnastettavat työt eivät kuulu lain nro 109/1994 soveltamisalaan.
Article 2(5) states, however, that if the value of the works, assessed individually, exceeds the thresholds laid down by the applicable Community rules, the contract must be awarded in accordance with the procedures prescribed by Directive 93/37.
Mainitussa 2 §:n 5 momentissa tarkennetaan kuitenkin, että jos yksittäisten urakoiden arvo ylittää sovellettavissa yhteisön säännöissä vahvistetut kynnysarvot, sopimus on tehtävä direktiivissä 93/37 säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
It is also clear from Articles 1 and 31 of Law No 1150/1942 and Articles 3 and 11 of Law No 10/1977 that the holder of a permit may carry out infrastructure works himself and offset the whole or part of the cost against the charges due.
Lain nro 1150/1942 1 ja 31 §:stä sekä lain nro 10/1977 3 ja 11 §:stä ilmenee myös, että luvanhaltija voi itse toteuttaa yhdyskuntatekniset rakennustyöt siten, että niiden kustannukset vähennetään suoritettavista yhdyskuntateknisistä maksuista joko kokonaan tai osittain.
The Commission claims, first, that the provisions of Law No 109/1994, read together with the relevant provisions of Law No 1150/1942 and Law No 10/1977, enable works or a work which constitute public works contracts within the meaning of Article 1(a) of Directive 93/37 to be awarded directly to the holder of a building permit or approved site plan without any guarantee, by way of express provisions, that the principles of transparency and equal treatment that are enshrined in the EC Treaty and must be observed even if the estimated value of the contract is below the threshold for application of the directive will be applied.
Komissio väittää yhtäältä, että lain nro 109/1994 säännökset, tulkittuina yhdessä lain nro 1150/42 ja lain nro 10/1977 merkityksellisten säännösten kanssa, sallivat sellaisten rakennustöiden tai -urakoiden, jotka ovat direktiivin 93/37 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja julkisia rakennusurakoita, myöntämisen suoraan rakennusluvan tai hyväksytyn rakennussuunnitelman haltijalle, ilman että nimenomaisilla säännöksillä taataan se, että sovelletaan avoimuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, joista määrätään EY:n perustamissopimuksessa ja joita on noudatettava silloinkin, kun ennakoitu sopimuksen arvo jää kyseisen direktiivin soveltamiskynnyksen alapuolelle.
Second, the Commission submits that, in order to determine whether that threshold has been reached, the total value of the works and/or work covered by the agree-
Se väittää toisaalta, että kun selvitetään sitä, onko kyseinen kynnysarvo ylitetty, on laskettava yksityishenkilön ja viranomaisen välillä tehdyn sopimuksen piiriin
COMMISSION v ITALY ment concluded between the private person and the authority must be calculated, as they must be regarded as separate lots in one single contract.
KOMISSIO v. ITALIA kuuluvien töiden ja/tai urakoiden kokonaisarvo, koska kyseisiä töitä ja/tai urakoita on pidettävä yhden ja saman hankintasopimuksen erillisinä osina.
The fact that, under national law, the tender procedures are applicable only if the agreement concerns works whose estimated value, taken individually, exceeds the threshold for the application of the relevant Community rules therefore amounts to a failure to comply with the requirements of Directive 93/37, through the exclusion from the scope of the national provisions transposing those requirements contracts the total value of which is higher than the threshold because the amounts corresponding to each of the matters involved in those contracts are insufficient.
Se, että kansallisen lainsäädännön mukaan tarjouspyyntömenettelyjä sovelletaan ainoastaan, jos kyseinen sopimus koskee rakennusurakoita, joiden yksittäiset ennakoidut arvot ylittävät asiaa koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiskynnyksen, on siis ristiriidassa direktiivin 93/37 vaatimusten kanssa, koska kansallisten säännösten, joilla kyseiset vaatimukset on pantu täytäntöön, soveltamisalan ulkopuolelle jätetään hankintasopimukset, joiden kokonaisarvo ylittää mainitun kynnyksen, siitä syystä, että kutakin suoritusta, jota nämä hankintasopimukset edellyttävät, vastaavat summat ovat riittämättömiä.
According to the Italian Republic, as regards infrastructure works with a value less than the threshold for application of the Community rules and which are executed by the holder of a building permit or approved estate plan, it is unnecessary at the transposition stage to refer specifically to the rules of the Treaty on advertising and competition and the relevant caselaw of the Court interpreting them.
Italian tasavalta huomauttaa ensinnäkin sellaisten yhdyskuntateknisten urakoiden osalta, joiden arvo alittaa yhteisön lainsäädännön soveltamiskynnykset ja jotka rakennusluvan tai hyväksytyn rakennussuunnitelman haltija toteuttaa, että täytäntöönpanovaiheessa ei ole tarpeen tuoda nimenomaisesti esiin julkisuutta ja kilpailua koskevia perustamissopimuksen sääntöjä sekä niihin liittyviä tulkintoja, jotka yhteisöjen tuomioistuin on oikeuskäytännössään omaksunut.
Second, the Italian Republic draws attention to the specific features of the town planning sector in which estate owners take the place of local authorities and to the characteristics of the development agreements concluded between local authorities and estate owners.
Italian tasavalta korostaa toiseksi niitä erityispiirteitä, jotka liittyvät yhdyskuntasuunnittelun alaan, jolla rakennuspaikkasuunnitelman tekijät tulevat paikallistason julkisyhteisön tilalle, ja kyseisten julkisyhteisöjen ja näiden suunnitelman tekijöiden välillä tehtyjen rakennuspaikkasopimusten ominaisuuksia.
Such agreements simply require the local authority concerned to issue building permits, the estate owner being responsible for undertaking the infrastructure works in the area concerned on the basis of proposals that the local authority reserves the right to approve.
Tällaiset sopimukset merkitsevät Italian tasavallan mukaan ainoastaan asianomaisen paikallistahon julkisyhteisön velvollisuutta myöntää rakennusluvat, ja rakennuspaikkasuunnitelman tekijän on toteutettava kyseisen alueen suunnittelu- ja kehitystyöt sellaisten hankkeiden perusteella, jotka mainittu julkisyhteisö hyväksyy.
The fact that the same estate owner has been entrusted with the execution of various works which by their very nature differ from each other does not mean that there
Se, että saman rakennuspaikkasuunnitelman tekijän tehtäväksi on annettu useiden epäyhtenäisten urakoiden toteuttaminen, ei Italian tasavallan mukaan voi merkitä
According to the Kingdom of the Netherlands, public contracts with a value below the threshold laid down by the relevant directives are not covered by the principle of transparency.
Alankomaiden kuningaskunnan mukaan julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, joiden arvo jää asiaa koskevissa direktiiveissä säädettyjen soveltamiskynnysten alapuolelle, ei sovelleta avoimuusperiaatetta.
It adds that the directives themselves expressly provide for a number of derogations, as the Community legislature chose in those situations to give priority to interests other than transparency.
Se toteaa vielä, että kyseisissä direktiiveissä itsessään säädetään nimenomaisesti tietyistä poikkeuksista, joten yhteisön lainsäätäjä on siis näissä tilanteissa päättänyt antaa etusijan muille intresseille kuin avoimuudelle.
The Republic of Finland submits that while contracts the value of which is lower than the thresholds set by those directives are thereby excluded from the scope of the directives, they are subject as a matter of law to the provisions of the Treaty relating to the free movement of goods and services and freedom of establishment.
Suomen tasavalta katsoo, että hankintoihin, joiden arvo alittaa mainituissa direktiiveissä vahvistetut kynnysarvot, sovelletaan – vaikka ne on tästä syystä suljettu kyseisten direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle – tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta sekä sijoittautumisvapautta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä.
Accordingly, national law should not impose specific requirements relating to advertising or inviting competing bids with respect to those contracts.
Kansallisessa lainsäädännössä ei näin ollen Suomen tasavallan mukaan tarvitse ottaa mainittujen hankintojen osalta käyttöön erityistä ilmoittamis- tai kilpailuttamisvelvoitetta.
First of all, the Community legislature expressly made a policy choice to exclude contracts under a certain threshold from the advertising regime which it introduced and therefore did not impose any specific obligation with respect to them.
Ensimmäiseksi on huomautettava, että yhteisön lainsäätäjä on nimenomaisesti ja periaatteellisesti päättänyt jättää tietyn kynnysarvon alittavat hankinnat käyttöön ottamansa julkistamisjärjestelmän ulkopuolelle, eikä se näin ollen ole asettanut niiden osalta mitään erityistä velvollisuutta.
Furthermore, where it is established that such a contract is of certain crossborder interest, the award, in the absence of any transparency, of that contract to an undertaking located in the same Member State as the contracting authority amounts to a difference in treatment to the detriment of undertakings which might be interested in the contract but which are located in other Member States.
Toisaalta silloin, kun on todettu, että tällaiseen hankintasopimukseen liittyy varma rajat ylittävä intressi, sillä, että tämä sopimus tehdään täysin vailla avoimuutta hankintaviranomaisen jäsenvaltiossa sijaitsevan yrityksen kanssa, loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta mainitusta sopimuksesta mahdollisesti kiinnostuneiden toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien yritysten vahingoksi.