natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case T-162/01 32 Laboratorios RTB, SL ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
Asia T-162/01 Laboratorios RTB, SL v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), Giorgio Beverly Hills, Inc. Immateriaalioikeus
Case T-234/01 Andreas Stihl AG & Co. KG ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property II. OPINIONS
Asia T-234/01 Andreas Stihl AG & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) Immateriaalioikeus ΠΙ.
Case C-500/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain
Asia C-500/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
Case C-58/02 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain
Asia C-58/02 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Espanjan kuningaskunta
Joined Cases C-199/01 Ρ and C-200/01 Ρ IPK-München GmbH ν Commission of the European Communities
Yhdistetyt asiat C-199/01 Ρ ja C-200/01 Ρ IPK-München GmbH ν. Euroopan yhteisöjen komissio
Case C-263/02 Ρ Commission of the European Communities ν Jégo-Quéré et Cie SA
Asia C-263/02 Ρ Euroopan yhteisöjen komissio v. Jégo-Quéré et Cie SA
Case C-246/00 Commission of the European Communities ν Kingdom of the Netherlands Transport
Asia C-246/00
((Failure by a Member State to comply with us obligations —Directive 91/439/EEC — Driving licences — Mutual recognition — Compulsory registration — Calculation of the duration of validity) (Sixth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/439/ΕΊΥ — Ajokortti — Vastavuoroinen tunnustammen — Pakollinen rekisteröinti — Voimassaoloajan laskeminen (kuudes jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 20 June 2000, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by adopting and maintaining in force Articles 107(1), 108(l)(h), 109 and lll(l)(a) of the Wegenverkeerswet (Road Traffic Law) of 21 April 1994, as amended ('the WVW 1994') and Article 100 of the Reglement Rijbewijzen (Decree on driving licences) of 28 May 1996, as amended by the Decree of 18 June 1996 ('the RR'), the Kingdom of the Netherlands has failed to comply with its obligations under Articles 1(2) and 6(l)(c) of, and point 4 of Annex III to, Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 20.6.2000 ja jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja liitteessä III olevan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut 21.4.1994 Wegenverkeerswetin (tieliikennelaki) sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä vuoden 1994 WvW) 107 §:n ensimmäisen momentin, 108 §:n ensimmäisen momentin h alakohdan, 109 §:n ja 111 §:n 1 momentin a alakohdan ja 28.5.19% Reglement Rijbewijzenin (Wegenverkeerswetin täytäntöönpanosta annettu ajokorttiasetus), sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.1996 annetulla asetuksella (jäljempänä RR), 100 §:n.
Procedure for registering driving licences issued by another Member State
Toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin rekisteröintimenettelyä koskeva kanneperuste
By its first complaint, the Commission criticises the Kingdom of the Netherlands for having infringed Article 1(2) of Directive 91/439 by having established a compulsory registration system for driving licences issued by other Member States one year after the licence holder's establishment in the Netherlands and for having provided for a registration procedure which, by its cumbersomeness, is barely distinguishable from the procedure for exchanging driving licences.
Ensimmäisellä kanneperusteellaan komissio väittää Alankomaiden kuningaskunnan rikkoneen direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohtaa, koska se on ottanut käyttöön toisten jäsenvaltioiden myöntämien ajokorttien pakollisen rekisteröinnin järjestelmän, joka koskee tällaisten ajokorttien rekisteröintiä vuoden sisällä siitä, kun ajokortin haltija on muuttanut asumaan Alankomaihin ja koska se on säätänyt rekisteröintimenettelystä, joka raskaudeltaan tuskin eroaa ajokortin vaihtomenettelystä.
In the present case, it is clear that although road traffic safety, which is the objective pursued by Article 1(3) of Directive 91/439, is among the imperative reasons of public interest which may justify a restriction on fundamental freedoms guaranteed by the EC Treaty, and although the measure in dispute here is in effect applied to Netherlands nationals and nationals of other Member States alike and appears to be appropriate for attaining the objective pursued, the compulsory registration of driving licences goes beyond what is necessary to attain the objective pursued.
Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että vaikka tieliikenneturvallisuus, jonka suojeleminen on direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 3 kohdan mukainen tavoite, kuuluukin sellaisiin pakottaviin yleistä etua koskeviin syihin, joilla voidaan oikeuttaa perustamissopimuksessa taattujen perustavanlaatuisten vapauksien rajoittaminen, riidanalaista toimenpidettä sovelletaan tosiasiallisesti erotuksetta Alankomaiden kansalaisiin ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin ja että se näyttää soveltuvan takaamaan sillä tavoitellun päämäärän saavuttamisen, ajokortin pakollinen rekisteröinti menee kuitenkin pidemmälle kuin mikä on välttämätöntä tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.
Member States of the obligations they have under national legislation when they take the steps necessary to take up residence in the Netherlands and apply the sanctions provided for in the event of non compliance with the provisions in question.
Riittäisi siis, että toisen jäsenvaltion myöntämien ajokorttien haltijoille ilmoitetaan heille kansallisen lainsäädännön nojalla kuuluvat velvoitteet, kun he ovat muuttamassa Alankomaihin, ja sovelletaan kyseisten säännösten noudattamatta jättämisestä säädettyjä sanktioita.
Calculation of the duration of validity of driving licences issued by other Member States
Toisten jäsenvaltioiden myöntämien ajokorttien voimassaoloajan laskemista koskeva kanneperuste
By its second complaint, the Commission alleges that the Kingdom of the Netherlands has infringed Article 1(2) of Directive 91/439 by providing that the duration of validity of a driving licence issued by another Member State is determined on the basis of the date of issue of that licence in that State rather than the date on which the licence holder took up residence in the Netherlands.
Toisella kanneperusteellaan komissio väittää Alankomaiden kuningaskunnan rikkoneen direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohtaa, kun se on säätänyt, että toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin voimassaoloaika vahvistetaan kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetun ajokortin myöntämispäivän perusteella eikä sen päivän perusteella, jolloin kyseisen ajokortin haltija on muuttanut Alankomaihin.
The Court finds, in this connection, that the Commission has not demonstrated how calculating the duration of validity on the basis of the date of issue rather than the date of the holder's taking up residence in the Netherlands undermines Article 1(2) of Directive 91/439 and the principle of the mutual recognition of driving licences laid down therein.
Tältä osin on todettava, että komissio ei ole osoittanut, missä määrin se, että voimassaoloaika lasketaan ajokortin myöntämispäivästä eikä sen haltijan muuttamisesta Alankomaihin, kyseenalaistaa direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohdan ja siinä vahvistetun ajokorttien vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen tehokkaan oikeusvaikutuksen.
The minimum age requirement for obtaining a Category D driving licence and the periodic medical examination for drivers of category C, C+E, D and D+E vehicles
D­luokan ajokortin saamiseksi vaadittua alaikärajaa ja C­, C + E­, D­ ja D + Ε­luokan ajoneuvojen kuljettajien määräaikaisia lääkärintarkastuksia koskevat kanneperusteet
The Commission's third complaint is based on infringement of Article 6(l)(c) of Directive 91/439 by Article lll(l)(a) of the WVW 1994, on the ground that that provision provides for a minimum age of 18 instead of 21 for obtaining a category D driving licence.
Komission kolmas kanneperuste koskee sitä, että vuoden 1994 WVW:n 111 §:n 1 momentin a alakohta on ristiriidassa direktiivin 91/439/ΕΤΎ 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, koska tässä kansallisessa säännöksessä säädetään 18 vuoden alaikärajasta 21 vuoden sijaan D-luokan ajokortin saamiseksi.
By its fourth complaint, the Commission criticises the Kingdom of the Netherlands for having infringed point 4 of Annex III to Directive 91/439 by not providing for a periodic medical examination for drivers of category C, C+E, D and D+E vehicles in Article 100 of the WVW 1994.
Neljännellä kanneperusteellaan komissio väittää Alankomaiden kuningaskunnan rikkoneen direktiivin 91/439/ΕΤΎ liitteessä III olevaa 4 kohtaa, koska se ei ole säätänyt vuoden 1994 WVW:n 100 §:ssä kausittaisesta lääkärintarkastuksesta C-, C + E-, D- ja D + Ε-ajoneuvoluokkien kuljettajille.
Since it is common ground in the present case that the Kingdom of the Netherlands has not adopted the measures necessary to ensure the transposition of Article 6(l)(c) of, and point 4 of Annex III to, Directive 91/439, the Court finds that the third and fourth complaints are well founded.
Koska nyt esillä olevassa asiassa on selvää, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole antanut direktiivin 91/439/ΕΤΎ 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja liitteessä III olevan 4 kohdan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, on todettava, että kolmas ja neljäs kanneperuste ovat perusteltuja.
Declares that, by adopting and maintaining in force Articles 107(1), 108(1)(h) and Article lll(l)(a) of the Wegenverkeerswet (Road Traffic Law) of 21 April 1994, as amended, as well as Article 100 of the Reglement Rijbewijzen (Decree on driving licences) of 28 May 1996, as amended by the Decree of 18 June 1996, together with Article 109(5) of the 1994 Wegenverkeerswet, read in conjunction with Articles 11, 28 and 33 of the Reglement Rijbewijzen, the Kingdom of the Netherlands has failed to comply with its obligations under Articles 1(2) and 6(l)(c) of, and point 4 of Annex III to, Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences, as amended by Council Directive 96/47/EC of 23 July 1996;
Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön ajokortista 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ΕΤΥ, sellaisena kuin se on muutettuna 23.7.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/47/EY, 1 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja liitteessä HI olevan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut 21.4.1994 Wegenverkeerswetin (tieliikennelaki), sellaisena kuin se on muutettuna, 107 §:n 1 momentin, 108 §:n 1 momentin h alakohdan ja 111 §:n 1 momentin a alakohdan sekä 28.5.1996 annetun Reglement Rijbewijzenin (ajokorttiasetus), sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.1996 annetulla asetuksella sekä vuoden 1994 Wegenverkeerswetin 109 §:n 5 momentin, luettunayhdessä Reglement Rijbewijzenin 11, 28 ja 33 §:n kanssa.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 November 2002.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 21 päivänä marraskuuta 2002.
Case C-11/00 Commission of the European Communities ν European Central Bank Law governing the institutions
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
(European Central Bank (ECB) —Decision 1999/726/EC on fraud prevention —Protection of the Communities'financial interests —European Anti-Fraud Office (OLAF) — Regulation (EC) No 107311999 - Applicability to the ECB - Plea of illegality - Admissibility -Independence of the ECB —Article 108 EC — Legal basis —Article 280 EC — Consultation of the ECB - Article 105(4) EC - Proportionality) (Full Court)
1) toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön ajokortista 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on antanut säännöksiä, joiden mukaan toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin haltijan on rekisteröitävä korttinsa vuoden kuluessa Alankomaihin asettumisestaan saadakseen edelleen ajaa Alankomaissa,
By application lodged at the Court Registry on 14 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 230 EC for annulment of Decision 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention (ECB/1999/5) ('the contested decision').
2) toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 91/439/ΕΤΎ 1 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on antanut säännöksiä, joiden mukaan kyseisen ajokortin voimassaoloaika lasketaan kortin myöntämispäivästä lukien,
In its application, the Commission claims that the Court should annul the contested decision on the ground that it infringes Regulation No 1073/1999, in particular Article 4 thereof.
3) toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 91/439/ΕΤΎ mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole antanut tuon direktiivin 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja saman direktiivin liitteessä III olevan 4 kohdan edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä yhtäältä ajamiseen vaadittavasta iästä sekä toisaalta lääkärintarkastuksesta, ja
Second, the Commission argues that in view of the approach taken by the ECB the contested decision includes no measures for implementing Article 4(6) of Regulation No 1073/1999 but instead provides that the staff of the ECB are to inform the Directorate for Internal Audit ("D-IA") rather than OLAF in any case of fraud.
4) velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa.
The applicability of Regulation No 1073/1999
Asia C-11/00 Euroopan yhteisöjen komissio ν.
The scope of Regulation No 107311999
10 päivänä heinäkuuta 2003
The ECB submits that Regulation No 1073/1999 must be interpreted so as to exclude the ECB from its scope. It argues in particular that the expression 'bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties' in Article 1(3) of the regulation lacks precision so that, particularly since Article 280(4) EC was chosen as the legal basis for the regulation, it may be construed as not applying to *bodies' whose financial interests are distinct from those of the European Community and are not linked to the letter's budget.
Euroopan keskuspankki (EKP) — Päätös 1999 17261 EY petosten ίοήαηηαεία — Yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen —Euroopanpetostentorjuntavirasto (OLAF) —Asetus (EY) N:o 1073/1999 — Sovellettavuus EKP.hen — Lainvastaisuusväitteet — Tutkittavaksi ottaminen — EKP.n riippumattomuus — EY 108 artikla — Oikeudellinen perusta — EY 280 artikla — EKP:n kuuleminen — EY 105 artiklan 4 kohta — Suhteellisuusperiaate (täysistunto)
It is sufficient to point out in that connection that, regardless of the distinctive features of its status within the Community legal order, the ECB was indeed established by the EC Treaty, as is apparent from the actual wording of Article 8 EC.
Komissio vaatii kanteessaan riidanalaisen päätöksen kumoamista sillä perusteella, että sillä komission mukaan rikotaan asetusta N:o 1073/1999 ja erityisesti sen 4 artiklaa.
It does not follow from either the preamble to, or the provisions of, Regulation No 1073/1999 that the Community legislature intended to draw any distinction between the institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, in particular by excluding those bodies, offices or agencies which have resources distinct from the Community budget
Komissio väittää ensinnäkin, että riidanalaisen päätöksen johdanto-osan kahdeksannesta perustelukappaleesta ja tämän päätöksen 2 artiklasta ilmenee, että tämän päätöksen mukaan petostentorjuntaa koskevat hallinnolliset tutkimukset EKP:n sisällä kuuluvat EKP:n sisäisen tarkastuksen osaston yksinomaiseen toimivaltaan.
Instead, the seventh recital to Regulation No 1073/1999 specifically draws attention to the need to extend the scope of OLAFs internal investigations to 'all' the institutions, bodies, offices and agencies.
Komission mukaan tämä on sellaisenaan vastoin sekä asetuksella N:o 1073/1999 OLARlle myönnettyjä tutkintavaltuuksia että kyseisen asetuksen sovellettavuutta EKP:hen ja heijastaa näkemystä, jota EKP puolusti kyseisen asetuksen esitöiden aikana.
Given the clear terms of Regulation No 1073/1999, there can be no doubt that the regulation must be interpreted as being intended to apply to the ECB, irrespective of whether or not that circumstance is apt to affect the legality of the regulation.
Komissio väittää toiseksi, että kun otetaan huomioon EKP:n tekemä valinta, riidanalaisessa päätöksessä ei ole mitään säännöksiä asetuksen N:o 1073/1999 4 artiklan 6 kohdan täytäntöönpanosta, vaan siinä päinvastoin säädetään, että EKPrssa työskentelevillä on velvollisuus ilmoittaa kaikista petoksista pikemminkin EKP:n sisäisen tarkastuksen osastolle kuin OLAF:lle.
The ECB's plea alleging that Regulation No 107311999 is illegal
Asetuksen N:o 1073/1999 sovellettavuus
— Plea alleging lack of legal basis
Asetuksen N:o 1073/1999 ulottuvuus
In support of its submission of illegality, the ECB first puts forward an argument that Regulation No 1073/1999 must be declared inapplicable on the ground that it could not be adopted on the basis of Article 280 EC.
EKP väittää, että asetusta N:o 1073/1999 on tulkittava siten, että EKP ei kuulu sen soveltamisalaan.
The Court find that contrary to the submissions made by the ECB for the purposes of its first ground of defence, the expression 'financial interests of the Community' in Article 280 EC must be interpreted as encompassing not only revenue and expenditure covered by the Community budget but also, in principle, revenue and expenditure covered by the budget of other bodies, offices and agencies established by the EC Treaty.
Tämän osalta EKP väittää muun muassa, että kyseisen asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa käytetty ilmaus "perustamissopimuksilla tai niiden perusteella perustetuissa toimielimissä ja elimissä" ei ole kovin tarkka, joten sitä voidaan EKP:n mukaan tulkita erityisesti tämän asetuksen oikeudelliseksi perustaksi valitun EY 280 artiklan 4 kohdan valossa niin, että se ei käsitä niitä "elimiä", joiden taloudelliset edut ovat erillisiä Euroopan yhteisön taloudellisista eduista ja riippumattomia Euroopan yhteisön talousarviosta.
— Plea alleging that the ECB's independence was undermined
On nimittäin todettava, kuten niin komissio kuin väliintulijatkin perustellusti korostavat, että asetuksen N:o 1073/1999 1 artiklan 3 kohdan sanamuotoa "perustamissopimuksilla tai niiden perusteella perustetuissa toimielimissä ja elimissä" ei voida tulkita siten, että se ei käsitä EKP:tä.
There are no grounds which prima facie preclude the Community legislature from adopting, by virtue of the powers conferred on it by the EC Treaty and under the conditions laid down therein, legislative measures capable of applying to the ECB.
Tämän osalta on riittävää todeta, että olivatpa EKP:n perussäännön erityispiirteet yhteisön oikeusjärjestyksessä millaisia tahansa, EKP perustettiin EY:n perustamissopimuksella, kuten EY 8 artiklan sanamuodostakin ilmenee.
Furthermore, the ECB has not established how the fact that it is subject to measures adopted by the Community legislature in the area of fraud prevention and the prevention of any other unlawful activities detrimental to the European Community's financial interests, such as the measures provided for in Regulation No 1073/1999, is such as to undermine its ability to perform independently the specific tasks conferred on it by the EC Treaty.
Asetuksen N:o 1073/1999 johdanto-osasta ja tämän asetuksen säännöksistä ei käy ilmi, että yhteisön lainsäätäjä olisi halunnut tehdä jonkinlaisen eron perustamissopimuksilla tai niiden perusteella perustettujen toimielinten ja elinten välillä muun muassa niin, että kyseisen asetuksen ulkopuolelle jätettäisiin ne elimet, joilla on yhteisön talousarviosta erilliset varat.
It is sufficient to state that any defects in the way in which the provisions of the regulation are applied cannot entail its illegality.
Asetuksen N:o 1073/1999 selvän sanamuodon perusteella ei ole siten epäilystäkään siitä, että kyseistä asetusta on tulkittava siten, että sitä on sovellettava muun muassa EKP:hen, riippumatta siitä, voiko tämä seikka vaikuttaa kyseisen asetuksen laillisuuteen.
— Plea alleging breach of the principle of proportionality
EKP:n esittämä lainvastaisuusväite asetusta N:o 1073/1999 vastaan
The ECB has not established that the Community legislature made a manifest error of assessment The legislature was entitled to take the view that notwithstanding the existence of control mechanisms specific to the various institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, including those to which the ECB refers with regard to itself, it was necessary, for the purposes of strengthening the prevention of, and the fight against, fraud, corruption and other irregularities detrimental to the financial interests of the European Community, to set up a control mechanism which is simultaneously centralised within one particular organ, specialised and operated independently and uniformly with respect to those institutions, bodies, offices and agencies.
EKP väittää esittämänsä lainvastaisuusväitteen tueksi ensimmäisessä perusteessaan, että asetuksen N:o 1073/1999 osalta on todettava, ettei sitä sovelleta sillä perusteella, ettei sitä voitu antaa EY 280 artiklan nojalla.
Since the four pleas put forward by the ECB in support of the objection of illegality based on Article 241 EC have thus been rejected, it must be concluded that Regulation No 1073/1999 applies to the ECB.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että toisin kuin EKP tässä ensimmäisessä perusteessa väittää, EY 280 artiklaan sisältyvää ilmausta "yhteisön taloudelliset edut" on tulkittava siten, että se käsittää paitsi yhteisön talousarvioon kuuluvat tulot ja menot myös lähtökohtaisesti ne tulot ja menot, jotka kuuluvat muiden EY:n perustamissopimuksella perustettujen elinten talousarvioon.
Thus, it is appropriate to examine whether the contested decision must be annulled because — as the Commission maintains — it infringes the provisions of that regulation.
Toiseksi on todettava, että jo se seikka, että jokin elin on perustettu EY:n perustamissopimuksella, viittaa siihen, että tämä elin on perustettu myötävaikuttamaan Euroopan yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen, ja EY:n perustamissopimuksella perustaminen liittää kyseisen elimen yhteisön järjestelmään, joten ne varat, jotka tällä elimellä on käytössään kyseisen perustamissopimuksen nojalla, merkitsevät luonnostaan sitä, että kyse on yhteisön omasta ja suorasta taloudellisesta edusta.
Infringement of Regulation No 1073/1999
Peruste, joka koskee EKP:n riippumattomuuden loukkaamista
In adopting the contested decision, which is based on the incorrect premiss that Regulation No 1073/1999 does not apply to the ECB and which consequently gives expression to the ECB's intention to assume sole responsibility for combating fraud within it, the ECB failed to apply the system set up by the regulation and, instead of adopting the decision referred to in Article 4(1), second subparagraph, and (6) of the regulation, established a separate system peculiar to the ECB.
Millään perusteella ei voida lähtökohtaisesti sulkea pois yhteisön lainsäätäjän mahdollisuutta toteuttaa EY:n perustamissopimuksen mukaisen toimivaltansa nojalla ja tässä perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin sellaisia normatiivisia toimia, joita voidaan soveltaa EKP:hen.