natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its judgment in Case C-31/92 Larsy, the Court held that Articles 12(2) and 46 of Regulation No 1408/71 did not preclude the application of a national rule against overlapping benefits when determining a pension in accordance with national legislation alone. However, those Articles did preclude the application of the rule when determining a pension under Article 46.
Cour du travail de Mons on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 20.3.2000 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2001/83, 95 a artiklan tulkinnasta sekä jäsenvaltion vastuun edellytyksistä tapauksissa, joissa yksityisille on aiheutunut vahinkoa yhteisön oikeuden rikkomisesta.
Mr Gervais Larsy, the appellant in the main proceedings, is a Belgian national established in Belgium near the French border. He was a selfemployed nursery gardener in Belgium and France.
Larsy nosti 16.1.1989 Tribunal du travail de Tournaissa (Belgia) tästä päätöksestä kanteen, jossa hän väitti, että vanhuuseläkkeen alkuperäinen määrä oli pidettävä voimassa ranskalaisen eläkkeen myöntämisestä huolimatta.
By a decision notified on 3 July 1986, Inasti granted him a retirement pension as from 1 November 1986 calculated on the basis of a work record from 1 January 1941 to 31 December 1985 entitling him to a full pension of 45/45.
Nämä kysymykset on esitetty Gervais Larsyn ja Institut nation d'assurances sociales pour travailleurs indépendantsin (jäljempänä Inasti) välisessä asiassa, jossa Larsy on vaatinut vahingonkorvausta.
Since Mr Larsy had also, from 1 January 1964 to 31 December 1977, paid social security contributions to the competent French authorities, they awarded him a retirement pension as from 1 March 1987.
Kyseinen tuomioistuin hylkäsi kanteen 24.4.1990 perusteettomana. Koska tuomiota ei annettu tiedoksi, siitä ei tullut lainvoimaista.
Gervais Larsy requested that his situation be resolved on the same terms as those applied to his brother and, in response, Inasti asked him, relying on Article 95a(5) of Regulation No 1408/71, to submit a new application for a pension in order for his entitlement to be reviewed.
Tribunal du travail de Tournai sai tämän jälkeen tutkittavakseen samassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa olevan Gervais Larsyn veljen, Marius Larsyn nostaman kanteen.
Following that application of 3 June 1994, Inasti, on 26 April 1995, adopted a fresh decision, awarding Gervais Larsy a full retirement pension with effect from 1 July 1994.
Pääasian valittaja Gervais Larsy on Belgian kansalainen, joka asuu Belgiassa lähellä Ranskan rajaa.
As a result, on 21 December 1988 Inasti adopted a fresh decision reducing his pension entitlement to a 31/45 proportion, with effect from 1 March 1987, in application of the principle, laid down in Article 19 of Royal Decree No 72 of 10 November 1967 that work records are unseverable.
Hän on pitänyt Belgiassa ja Ranskassa taimitarhaa itsenäisenä ammatinharjoittajana.
After contacting the Commission, Mr Larsy, by letter of 8 August 1997, appealed against the judgment of the Tribunal du travail de Tournai of 24 April 1990 to the Cour du travail de Mons.
Kyseinen tuomioistuin päätti oikeudenkäynnin kuluessa esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
On 16 January 1989, Mr Larsy brought an action against that decision before the Tribunal du travail de Tournai (Labour Tribunal, Tournai), Belgium, claiming that the initial amount of his pension award should stand, notwithstanding that
Inasti myönsi hänelle 3.7.1986 tiedoksiannetulla päätöksellään 45/45:n suuruisen täyden vanhuuseläkkeen 1.11.1986 alkaen
are more favourable to him and to have benefits awarded under the provisions of the unamended regulation maintained where these appear more advantageous than those resulting from Regulation No 1248/92.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa C-31/92, Larsy, 2.8.1993 antamassaan tuomiossa, että asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohta ja 46 artikla eivät ole esteenä sille, että eläkettä pelkästään kansallisen lainsäädännön nojalla määriteltäessä sovelletaan kansallista päällekkäisyyden estävää säännöstä.
Before that court, the Inasti acknowledged that Mr Larsy's pension rights should be calculated on a 45/45 basis, with effect from 1 March 1987, and that the administrative decision of 21 December 1988 should be revised accordingly.
Näiden artiklojen vastaista on sen sijaan soveltaa tällaista säännöstä määriteltäessä eläkettä 46 artiklan säännösten perusteella.
That interpretation is confirmed by the wording of Article 95a(4) of Regulation No 1408/71, which provides that the rights of the persons concerned may be reviewed on the application of such persons 'taking into account the provisions of Regulation (EEC) No 1248/92*.
Siltä osin kuin Larsy oli vaatinut myös 1 Belgian frangin (BEF) suuruista korvausta henkisestä kärsimyksestä ja 100 000 BEF:n suuruista korvausta ylimääräisestä aineellisesta vahingosta Cour du travail de Mons katsoi tarvitsevansa lisäselvitystä ja esitti asianosaisille kysymyksen, joka koski erityisesti sitä, oliko Inastin katsottava toimineen virheellisesti tehdessään 26.4.1995 päätöksen, jossa tosin myönnettiin Larsylle täysi eläke mutta katsottiin sen tulevan voimaan 1.7.1994, vaikka alkuperäinen eläkehakemus oli tehty vuonna 1985 ja vaikka Inasti oli pienentänyt riidanalaista eläkettä 1.3.1987 alkaen.
In its judgment of 10 February 1999, the Cour du travail de Mons upheld Mr Larsy's appeal with regard to his right to a retirement pension as a selfemployed worker calculated on a 45/45 basis as from 1 March 1987.
Näissä olosuhteissa Cour du travail de Mons päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
It is common ground in the main proceedings that Mr Larsy's application under Articles 12 and 46 of Regulation No 1408/71 was for a retirement pension calculated on a 45/45 basis, including for the period during which he enjoyed the benefit of a second pension in another Member State.
Tribunal du travail de Tournai hyväksyi asetusta N:o 1408/71 koskevan yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnan perusteella Marius Larsyn kanteen ja katsoi, että tälle oli myönnettävä 45/45:n pituisen työuran perusteella laskettu itsenäisen ammatinharjoittajan vanhuuseläke ilman, että sitä pienennettäisiinRanskantoimivaltaistenlaitosten myöntämän vanhuuseläkkeen suhteessa.
There is nothing in the file to suggest that he relied on any provision in Regulation No 1248/92 which would be more favourable to him.
Gervais Larsy pyysi tilanteensa arviointia samalla tavoin kuin hänen veljensä tilanne oli arvioitu, minkä jälkeen Inasti kehotti asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 5 kohdan perusteella häntä tekemään uuden eläkehakemuksen hänen eläkeoikeuksiensa muuttamista varten.
As regards Mr Larsy's application for damages of BEF 1 for non-material damage and BEF 100 000 for additional material damage, the Cour du travail de Mons found that it did not have sufficient information and addressed to the parties a question relating, inter alia, to whether Inasti should be considered to have committed a wrongful act in adopting the decision of 26 April 1995 which, whilst it awarded Mr Larsy a full pension, provided that the decision was to take effect as from 1 July 1994, whereas the initial application for a retirement pension had been made in 1985 and the pension rights in question had been reduced by Inasti as from 1 March 1987.
Inasti teki tämän 3.6.1994 päivätyn hakemuksen jälkeen 26.4.1995 uuden päätöksen, jolla Gervais Larsylle myönnettiin täysi vanhuuseläke 1.7.1994 alkaen.
In those circumstances, the Cour du travail de Mons decided to stay proceedings and to refer the two questions to the Court for a preliminary ruling.
Larsy otti yhteyttä komissioon, minkä jälkeen hän valitti 8.8.1997 Tribunal du travail de Tournain 24.4.1990 antamasta tuomiosta Cour du travail de Monsiin.
By this question the national court is essentially asking whether the fact that the competent institution of a Member State applies Article 95a(4), (5) and (6) of Regulation No 1408/71 to an application for review of a retirement pension, thus limiting the retroactivity of the review to the detriment of the person concerned, constitutes a serious breach of Community law if those provisions are not applicable to the application in question and if it follows from a judgment of the Court of Justice delivered before the decision by the competent institution that the institution wrongly applied an antioverlapping rule of that Member State, and where it cannot be inferred from that judgment that the retroactive effect of such a review could be limited.
Inasti myönsi viimeksi mainitussa tuomioistuimessa, että Larsyn eläkeoikeudet oli laskettava uudelleen 45/45:n pituisen työuran perusteella 1.3.1987 alkaen ja että 21.12.1988 tehtyä hallintopäätöstä oli syytä muuttaa tämän mukaisesti. Inasti katsoi kuitenkin, että koska se ei ollut tehnyt virhettä, sitä ei voitu velvoittaa maksamaan vahingonkorvausta.
The first question must be understood as asking essentially whether Article 95a(4), (5) and (6) of Regulation No 1408/71 applies to an application for review of a retirement pension the amount of which has been limited, under an antioverlapping rule applicable in a Member State, on the ground that the recipient has also been awarded a retirement pension paid by the competent institution of another Member State.
Tämän tulkinnan vahvistaa asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 4 kohdan sanamuoto, jonka mukaan asianomaisten henkilöiden oikeuksia voidaan heidän hakemuksestaan muuttaa "ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 1248/92 säännökset".
The Court has already held that the purpose of Article 95a(4) is to enable the person concerned to ask for the benefits awarded under the unamended regulation to be reviewed where it appears that the rules of Regulation No 1248/92
Pääasiassa on selvää, että Larsyn hakemus koski 45/45:n pituisen työuran perusteella lasketun vanhuuseläkkeen myöntämistä asetuksen N:o 1408/71 12 ja 46 artiklan nojalla siten, että mukaan luettaisiin myös ajanjakso, jonka aikana
It must be recalled, first, that a breach of Community law is sufficiently serious where a Member State, in the exercise of its legislative powers, has manifestly and gravely disregarded the limits on its powers (see Brasserie du Pêcheur and Factortame, paragraph 55; British Telecommunications, paragraph 42; and Dillenkofer and Others, paragraph 25) and, secondly, that where, at the time when it committed the infringement, the Member State
Cour du travail de Mons totesi 10.2.1999 antamassaan tuomiossa Larsyn valituksen perustelluksi ja katsoi, että tällä oli 1.3.1987 alkaen oikeus 45/45:n pituisen työuran perusteella laskettuun itsenäisen ammatinharjoittajan vanhuuseläkkeeseen.
effect of Articles 12 and 46 of that regulation in time, constitutes a serious breach of Community law.
Kun Inastin katsotaan soveltaneen väärin asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklaa, on kiinnitettävä huomiota tämän säännöksen selkeyteen ja täsmällisyyteen.
in question had only considerably reduced, or even no, discretion, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach.
hänelle on maksettu vanhuuseläkettä toisessa jäsenvaltiossa. Asiakirja-aineistosta ei ilmene, että hän olisi vedonnut mihinkään asetuksen N:o 1248/92 säännökseen, joka olisi hänelle edullisempi.
In that connection, it must be observed that in circumstances such as those which led to the main proceedings, the competent national institution had no substantive choice.
Tältä osin on todettava, että tämän säännöksen sanamuodon ja tarkoituksen vuoksi ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta, jonka mukaan asetuksen N:o 1408/71 95 a artikla ei sovellu pääasian olosuhteissa, ei olisi pitänyt olla epäselvyyttä.
The Court has held that any provision of a national legal system and any legislative, administrative or judicial practice which might impair the effectiveness of Community law by withholding from the national court having jurisdiction to apply such law the power to do everything necessary at the moment of its application to set aside national legislative provisions which might prevent, even temporarily, Community rules from having full force and effect are incompatible with those requirements, which are the very essence of Community law (Cases 106/77 Simmenthal and C-213/89 Factortame and Others).
Asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan soveltaminen pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, jolloin tämän asetuksen 12 ja 46 artiklan vaikutuksia rajataan ajallisesti, merkitsee yhteisön oikeuden ilmeistä rikkomista.
As regards the misapplication by Inasti of Article 95a of Regulation No 1408/71, regard must also be had to the clarity and precision of that provision.
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, merkitseekö se, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos soveltaa asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 46 kohtaa vanhuuseläkkeen muutoshakemukseen ja rajoittaa siten muutoksen taannehtivuutta asianomaisen henkilön vahingoksi, yhteisön oikeuden ilmeistä rikkomista, kun tämä säännös ei sovellu kyseiseen hakemukseen ja kun ennen toimivaltaisen laitoksen päätöstä julistetusta yhteisöjen tuomioistuimen tuomiosta ilmenee, että tämä laitos oli soveltanut kyseisen jäsenvaltion päällekkäisyyden estävää säännöstä virheellisesti, eikä samasta tuomiosta voida päätellä, että muutoksen taannehtivuutta voitaisiin rajoittaa.
That principle of the primacy of Community law means that not only the lower courts but all the courts of the Member State are under a duty to give full effect to Community law (see, to that effect, Cases 48/71 Commission ν Italy and C101/91 Commission ν Italy).
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että yhteisön oikeuden luonteesta johtuvien olennaisten vaatimusten kanssa eivät ole yhteensoveltuvia mitkään sellaiset kansallisen oikeusjärjestyksen säännökset tai lainsäädännölliset, hallinnolliset taikka tuomioistuinkäytännöt, jotka saattaisivat heikentää yhteisön oikeuden tehokkuutta siten, että niiden perusteella niiden soveltamisajankohtana yhteisön oikeuden soveltamiseen toimivaltaisilla tuomioistuimilla ei olisi toimivaltaa syrjäyttää tarvittavalla tavalla sellaisia kansallisen lain säännöksiä, jotka mahdollisesti estävät vaikkakin vain tilapäisesti — yhteisön normien täyden tehokkuuden (asia 106/77, Simmenthal. tuomio 9.3.1978, ja asia C-213/89, Factortame ym.. tuomio 19.6.1990).
The reply to be given to the first question, namely that Article 95a of Regulation No 1408/71 did not apply in the circumstances of the case, should not have been in any doubt, given the wording and purpose of that provision.
Palautettakoon mieliin, että yhteisön oikeuden rikkominen on riittävän ilmeistä silloin, kun jäsenvaltio on lainsäädäntövaltaa käyttäessään selvästi ja vakavasti ylittänyt sen toimivallan käytölle asetetut rajat (ks. em. yhdistetyt asiat Brasserie du pêcheur ja Factortame, tuomion 55 kohta; em. asia British Telecommunications, tuomion 42 kohta ja em. yhdistetyt asiat Dillenkofer ym., tuomion 25 kohta), ja toisaalta, että yhteisön oikeuden rikkomisen voidaan sinällään katsoa olevan riittävän ilmeistä silloin, kun jäsenvaltio oli yhteisön oikeutta rikkoessaan tilanteessa, jossa sen harkintavalta oli oleellisesti vähentynyt tai jopa olematon.
The application of Article 95a of Regulation No 1408/71 to a situation such as that at issue in the main proceedings, which resulted in limiting the
Yhteisön oikeuden ensisijaisuus velvoittaa paitsi tuomioistuimia myös kaikkia jäsenvaltion viranomaisia antamaan yhteisön oikeusnormeille täyden oikeusvaikutuksen (ks. vastaavasti asia 48/71, komissio v. Halia, tuomio 13.7.1972, ja asia C-101/91, komissio v. Italia, tuomio 19.1.1993).
So, to the extent that national procedural rules precluded effective protection of Mr Larsy's rights derived under the direct effect of Community law, Inasti should have disapplied those provisions.
Jotta voitaisiin ratkaista, onko yhteisön oikeuden rikkominen sinällään riittävän ilmeinen, on otettava huomioon kaikki kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevalle tilanteelle ominaiset seikat.
Article 95a(4), (5) and (6) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992, does not apply to an application for review of a retirement pension, the amount of which has been limited under an antioverlapping rule applicable in a Member State, on the ground that the person receiving that pension has abo been awarded a retirement pension paid by the competent institution of another Member State, where the application for review is based on provisions other than those in Regulation No 1248192.
Näin ollen, siltä osin kuin kansalliset menettelysäännökset estivät yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen perustuvien Larsyn oikeuksien tosiasiallisen turvaamisen, Inastin olisi pitänyt olla soveltamatta niitä.
The application by the competent institution of a Member State of Article 95a(4), (5) and (6) of Regulation No 1408/71 to a request for review of a retirement pension, thus limiting the retroactivity of the review to the detriment of the person concerned, constitutes a serious breach of Community law if those provisions are not applicable to
Todettakoon tältä osin, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos ei joutunut pääasian taustalla olevan kaltaisissa olosuhteissa tekemään lainsäädäntöön liittyviä valintoja.
the application in question and if it follows from a judgment delivered by the Court of Justice before the decision by the competent institution that the institution wrongly applied an antioverlapping rule of that Member State, and where it cannot be inferred from that judgment that the retroactive effect of such a review could be limited.'
2) Se, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos soveltaa asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 4—6 kohtaa vanhuuseläkkeen muutoshakemukseen ja rajoittaa siten muutoksen taannehtivuutta asianomaisen henkilön vahingoksi, merkitsee yhteisön oikeuden ilmeistä rikkomista, kun tämä säännös ei sovellu kyseiseen hakemukseen ja kun ennen toimivaltaisen laitoksen päätöstä julistetusta yhteisöjen tuomioistuimen tuomiosta ilmenee, että tämä laitos oli soveltanut kyseisen jäsenvaltion päällekkäisyyden estävää säännöstä virheellisesti, eikä samasta tuomiosta voida päätellä, että muutoksen taannehtivuutta voitaisiin rajoittaa.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 15 March 2001.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 15 päivänä maaliskuuta 2001.
He proposed that the Court should rule as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
A breach of Community law is sufficiently serious where, in the exercise of its legislative powers, a Member State has manifestly and gravely disregarded the limits on the exercise of its powers.
2) Yhteisön oikeuden rikkominen on riittävän ilmeistä silloin, kun jäsenvaltio on lainsäädäntövaltaa käyttäessään rikkonut selvällä ja vakavalla tavalla sen toimivallan käytölle asetetut rajat.
If, at the time when it committed the infringement, the Member State in question did not have legislative choices and had only considerably reduced, or even no, discretion, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach.
Yhteisön oikeuden rikkomisen voidaan sinällään katsoa olevan riittävän ilmeinen silloin, kun jäsenvaltio ei yhteisön oikeutta rikkoessaan ole ollut tilanteessa, jossa se olisi joutunut tekemään lainsäädäntöön liittyviä valintoja vaan jossa sen harkintavalta on ollut oleellisesti vähentynyt tai jopa olematon.
It is for the national courts to determine whether a breach of Community law is sufficiently serious to incur the non-contractual liability of a Member State vis­à­vis individuals.'
On lähtökohtaisesti kansallisten tuomioistuinten tehtävänä arvioida, onko yhteisön oikeuden rikkominen riittävän ilmeistä, jotta se aiheuttaisi sopimussuhteen ulkopuolisen jäsenvaltion vastuun yksityisiin oikeussubjekteihin nähden.
(Second Chamber)
Yhdistetyt asiat T-164/99, T-37/00 ja T-38/00
(Decision 1999I307IEC —Integration of the Schengen Secretariat into the General Secretariat of the Council — Action for annulment — Admissibility) (Second Chamber)
Päätös 1999/307/EY — Schengenin sihteeristön yhdistäminen neuvoston pääsihteeristöön -
(Officials — Official ordered to pay the costs of a previous case — Creditor institution withholding remuneration by way of compensation) (Second Chamber)
Päätös 1999/307/EY - Schengenin sihteeristön yhdistäminen neuvoston pääsihteeristöön -Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen (toinen jaosto)
Court of Justice
27 päivänä kesäkuuta 2001
Text not available.
ensimmäisen
Appeal dismissed as clearly inadmissible/clearly unfounded.
Asian käsittely yhteisöjen oikeusasteen tuomioistuimessa annettiin Italian tasavallalle oikeus myöntää tukia.
OPINIONS concerning the selling price of coal intended for electricity production
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valituksen kohteena olevalla tuomiollaan kanteen neuvoston esittämien kahden edellä mainitun oikeudenkäyntiväitteen perusteella.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 June 2001.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kannekelpoisen toimen puuttumista koskevan perusteen osalta seuraavaa:
Preliminary ruling — Sozialgericht (Social Court) Trier — Interpretation of the principle of the free movement of workers and of Articles 67 to 70 of Regulation No 1408171 — Continuing validity of the rule in (Case 40/76) Kermaschek?
Sillä perusteella, että asetuksen N:o 1101/95 tultua voimaan Italian mahdollisuus myöntää kansallista tukea varastointikuluista aiheutuvien vaikutusten kattamiseksi oli poistettu, muutoksenhakijat, jotka ovat Italiassa toimivia yhtiöitä, joilla on hallussaan 92 % kyseiselle jäsenvaltiolle myönnetyistä sokerintuotantokiintiöistä, nostivat EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta) nojalla kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan asetuksen N:o 1101/95 1 artiklan 13 kohta ja asetuksen N:o 1534/95 4 artikla.
He proposed that the Court should set aside the order of the Court of First Instance of 29 September 1999 in Joined Cases T-148/98 and T-162/98, referring the cases back to that Court for further determination and reserving the costs.
Neuvosto esitti erillisellä asiakirjalla kyseistä kannetta koskevan oikeudenkäyntiväitteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 26 June 2001.
Neuvosto vetosi oikeudenkäyntiväitteensä tueksi neljään perusteeseen.
He proposed that the Court should affirm the continuing validity of the interpretation given in Kermaschek of Article 2(1) of Regulation No 1408/71, especially having regard to Articles 67 to 71 thereof.
Tästä seuraa riidanalaisen markkinointivuoden 1995/1996 osalta, ettei asetus N:o 1101/95 ole vaikuttanut selvästi kantajien oikeudelliseen asemaan."
Case C-24/00 Commission of the European Communities ν French Republic
Asiavaltuuden puuttumista koskeva penisie
Case C-480/99 Ρ Gerry Plant and Others ν Commission of the European Communities
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kantajien asiavaltuuden puuttumisesta ja erityisesti siitä, koskiko asetuksen N:o 1534/95 4 artikla niitä erikseen, seuraavaa: