natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Individuals are therefore entitled to effective judicial protection of the rights they derive from the Community legal order, and the right to such protection is one of the general principles of law stemming from the constitutional traditions common to the Member States’. 51 Moreover, it follows from the same caselaw that both natural persons and legal persons enjoy the right to be heard and the right to effective judicial review.
kanssa, joihin kuuluvat perusoikeudet. – – Näin ollen yksityisten oikeussubjektien on voitava saada tehokasta oikeussuojaa niille yhteisön oikeusjärjestyksen mukaan kuuluvien oikeuksien osalta, koska oikeus tällaiseen oikeussuojaan on yksi jäsenvaltioiden yhteisestä valtiosääntöperinteestä johtuvista yleisistä oikeusperiaatteista.” 51Lisäksi mainitusta oikeuskäytännöstä seuraa, että oikeus tulla kuulluksi ja oikeus tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan koskevat sekä luonnollisia henkilöitä että oikeushenkilöitä.
Suffice it to say that, although certain restrictions on that right may be envisaged for public security reasons, in the present case the Community institutions have not afforded any opportunity to the appellant to make known its views on whether the sanctions against it are justified and whether they should be kept in force.
On riittävää todeta, että vaikka tälle oikeudelle saatetaankin asettaa tiettyjä rajoituksia yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, nyt esillä olevassa asiassa yhteisön toimielimet eivät ole antaneet valittajalle mahdollisuutta ilmaista kantaansa siihen, ovatko sitä vastaan asetetut pakotteet perusteltuja ja olisiko ne pysytettävä voimassa.
That procedure allows petitioners to submit a request to the Sanctions Committee or to their government for removal from the list.
Tässä menettelyssä hakijat voivat esittää pakotekomitealle tai hallitukselleen pyynnön luettelosta poistamiseksi.
52Yet, the processing of that request is purely a matter of intergovernmental consultation.
52Pyyntöä käsitellään kuitenkin pelkästään hallitustenvälisissä neuvotteluissa.
There is no obligation on the Sanctions Committee actually to take the views of the petitioner into account.
Pakotekomitealla ei ole velvoitetta ottaa hakijan näkemyksiä huomioon.
Moreover, the de-listing procedure does not provide even minimal access to the information on which the decision was based to include the petitioner in the
Lisäksi luettelosta poistamista koskevassa menettelyssä ei anneta minkäänlaista oikeutta tutustua tietoihin, joiden perusteella päätös sisällyttää hakija luetteloon on tehty. Itse asiassa oikeus
The respondents argue, however, that in so far as there have been restrictions on the right to be heard and the right to effective judicial review, these restrictions are justified.
Vastaajat väittävät kuitenkin, että siltä osin kuin oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan on rajoitettu, nämä rajoitukset ovat perusteltuja.
In consonance with that view, they have not made any submissions that would enable this Court to exercise review
Tämän näkemyksen mukaisesti ne eivät ole esittäneet ehdotuksia, jotka antaisivat yhteisöjen tuomioistuimelle
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P antees of independence, impartiality and a proper procedure’.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-415/05 P varmistaa normaalisti oikeuslaitos, ainakin viime kädessä, sillä tuomioistuinvalvonnalla voidaan antaa parhaat takeet riippumattomuudesta, puolueettomuudesta ja asianmukaisesta menettelystä”.
53 list. In fact, access to such information is denied regardless of any substantiated claim as to the need to protect its confidentiality.
53 tutustua tällaisiin tietoihin evätään huolimatta perustelluista vaatimuksista, jotka koskevat tarvetta suojata tietojen luottamuksellisuutta.
The appellant has been listed for several years in Annex I to the contested regulation and still the Community institutions refuse to grant the appellant an opportunity to dispute the grounds for its continued inclusion on the list.
Valittaja on mainittu useita vuosia riidanalaisen asetuksen liitteeseen I sisältyvässä luettelossa, ja yhteisön toimielimet kieltäytyvät edelleen antamasta valittajalle mahdollisuutta kiistää perusteet sen pitämiselle luettelossa.
They have, in effect, levelled extremely serious allegations against the appellant and have, on that basis, subjected the appellant to severe sanctions.
Ne ovat itse asiassa esittäneet erittäin vakavia syytöksiä valittajaa vastaan ja määränneet tämän perusteella sille ankaria pakotteita.
As a result of this denial, there is a real possibility that the sanctions taken against the appellant within the Community may be disproportionate or even misdirected, and might nevertheless remain in place indefinitely.
Tämän vuoksi on täysin mahdollista, että valittajalle yhteisössä määrätyt pakotteet ovat suhteettomia tai jopa virheellisiä mutta saattavat tästä huolimatta pysyä voimassa määräämättömän ajan.
The Court has no way of knowing whether that is the case in reality, but the mere existence of that possibility is anathema in a society that respects the rule of law.
Yhteisöjen tuomioistuin ei voi mitenkään tietää, onko asia todellisuudessa näin, mutta pelkkä tämän mahdollisuuden olemassaolo on pannassa yhteiskunnassa, jossa kunnioitetaan oikeusvaltioperiaatetta.
As the European Court of Human Right held in Klass and Others, ‘the rule of law implies, inter alia, that an interference by the executive authorities with an individual’s rights should be subject to an effective control which should normally be assured by the judiciary, at least in the last resort, judicial control offering the best guar-
Kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi asiassa Klass ym. antamassaan tuomiossa, ”oikeusvaltioperiaate merkitsee muun muassa sitä, että toimeenpanoviranomaisten yksilön oikeuksille asettamia rajoituksia on valvottava tehokkaasti, minkä
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION cannot dispense with proper judicial review proceedings when implementing the Security Council resolutions in question within the Community legal order.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO kun ne panevat kyseisiä turvallisuusneuvoston päätöslauselmia täytäntöön yhteisön oikeusjärjestyksessä.
As the Commission and the Council themselves have stressed in their pleadings, the decision whether or not to remove a person from the United Nations sanctions list remains within the full discretion of the Sanctions Committee — a diplomatic organ.
Kuten komissio ja neuvosto ovat itse yhteisöjen tuomioistuimessa korostaneet, päätös siitä, poistetaanko henkilö Yhdistyneiden Kansakuntien pakoteluettelosta, kuuluu pakotekomitean – diplomaattisen elimen – vapaaseen harkintaan.
As a consequence, the Community institutions
Yhteisön toimielimet eivät näin ollen voi luopua asianmukaisesta tuomioistuinvalvonnasta,
(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of 21 September 2005 in Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission;
1) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-306/01, Yusuf ja Al Barakaat International Foundation vastaan neuvosto ja komissio, 21.9.2005 antaman tuomion
(2) annul, in so far as it concerns the appellant, Council Regulation (EC) No 881/2002 of 27 May 2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaida network and the Taliban, and repealing Council Regulation (EC) No 467/2001
2) kumoaa tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P prohibiting the export of certain goods and services to Afghanistan, strengthening the flight ban and extending the freeze of funds and other financial resources in respect of the Taliban of Afghanistan.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-415/05 P sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 siltä osin kuin se koskee valittajaa.
3 September 2008 *
3 päivänä syyskuuta 2008 *
TWO APPEALS under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 17 and 21 November 2005, respectively,
Yhdistetyissä asioissa C-402/05 P ja C-415/05 P, joissa on kyse kahdesta yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, jotka on pantu vireille 17. ja 21.11.2005,
Yassin Abdullah Kadi, residing in Jeddah (Saudi Arabia), represented by I. Brownlie QC, D. Anderson QC and P. Saini, Barrister, instructed by G. Martin, Solicitor, with an address for service in Luxembourg,
Yassin Abdullah Kadi, kotipaikka Jedda (Saudi-Arabia), edustajinaan I. Brownlie, D. Anderson, QC, ja barrister P. Saini, solicitor G. Martinin valtuuttamina, prosessiosoite Luxemburgissa, ja
Al Barakaat International Foundation, established in Spånga (Sweden), represented by L. Silbersky and T. Olsson, advokater, appellants,
Al Barakaat International Foundation, kotipaikka Spånga (Ruotsi), edustajinaan advokat L. Silbersky ja advokat T. Olsson, valittajina,
* Languages of the case: English and Swedish.
* Oikeudenkäyntikielet: englanti ja ruotsi.
Council of the European Union, represented by M. Bishop, E. Finnegan and E. Karlsson, acting as Agents, defendant at first instance, supported by
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään M. Bishop, E. Finnegan ja E. Karlsson, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa, jota tukevat
Kingdom of Spain, represented by J. Rodríguez Cárcamo, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg,
Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään J. Rodríguez Cárcamo, prosessiosoite Luxemburgissa,
French Republic, represented by G. de Bergues, E. Belliard and S. Gasri, acting as Agents,
Ranskan tasavalta, asiamiehinään G. de Bergues, E. Belliard ja S. Gasri, ja
Kingdom of the Netherlands, represented by H.G. Sevenster and M. de Mol, acting as Agents, interveners on appeal,
Alankomaiden kuningaskunta, asiamiehinään H. G. Sevenster ja M. de Mol, väliintulijoina muutoksenhakuasteessa, ja
Commission of the European Communities, represented by C. Brown, J. Enegren and P.J. Kuijper, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance, supported by:
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään C. Brown, J. Enegren ja P. J. Kuijper, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa, jota tukevat
French Republic, represented by G. de Bergues, E. Belliard and S. Gasri, acting as Agents, intervener on appeal,
Ranskan tasavalta, asiamiehinään G. de Bergues, E. Belliard ja S. Gasri, väliintulijana muutoksenhakuasteessa,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, represented by R. Caudwell, E. Jenkinson and S. Behzadi-Spencer, acting as Agents, assisted by C. Greenwood QC and A. Dashwood, Barrister, with an address for service in Luxembourg, intervener at first instance,
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, asiamiehinään R. Caudwell, E. Jenkinson ja S. Behzadi-Spencer, avustajinaan C. Greenwood, QC, ja barrister A. Dashwood, prosessiosoite Luxemburgissa, väliintulijana ensimmäisessä oikeusasteessa,
THE COURT (Grand Chamber), composed of: V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans (Rapporteur), A. Rosas and K. Lenaerts, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari), A. Rosas ja K. Lenaerts sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz ja A. Arabadjiev,
Advocate General: M. Poiares Maduro,Registrar: J. Swedenborg, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 2 October 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 16 January 2008 (C-402/05 P) and 23 January 2008 (C-415/05 P), gives the following
TUOMIO 3.9.2008 – YHDISTETYT ASIAT C-402/05 P JA C-415/05 P julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: hallintovirkamies J. Swedenborg, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 2.10.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, kuultuaan julkisasiamiehen 16.1.2008 (asia C-402/05 P) ja 23.1.2008 (asia C-415/05 P) pidetyissä istunnoissa esittämät ratkaisuehdotukset, on antanut seuraavan tuomion
By those judgments the Court of First Instance rejected the actions brought by Mr Kadi and Al Barakaat against Council Regulation (EC) No 881/2002 of 27 May 2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban,
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi näillä tuomioilla kumoamiskanteet, jotka Kadi ja Al Barakaat olivat nostaneet tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION and repealing Council Regulation (EC) No 467/2001 prohibiting the export of certain goods and services to Afghanistan, strengthening the flight ban and extending the freeze of funds and other financial resources in respect of the Taliban of Afghanistan (OJ 2002 L 139, p.
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s.
9, ‘the contested regulation’), in so far as that act relates to them.
9; jäljempänä riidanalainen asetus) niiltä osin kuin tämä säädös koskee Kadia ja Al Barakaatia.
Under Article 1(1) and (3) of the Charter of the United Nations, signed at San Francisco (United States of America) on 26 June 1945, the purposes of the United Nations are inter alia ‘[t]o maintain international peace and security’ and ‘[t]o achieve international cooperation in solving international problems of an economic, social, cultural, or humanitarian character, and in promoting and encouraging respect for human rights and for fundamental freedoms for all without distinction as to race, sex, language, or religion’.
San Franciscossa (Yhdysvallat) 26.6.1945 allekirjoitetun Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 1 artiklan 1 ja 3 kappaleen mukaan Yhdistyneiden Kansakuntien päämääränä on ”ylläpitää kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta” ja ”aikaansaada kansainvälistä yhteistyötä kansainvälisiä, taloudellisia, sosiaalisia, sivistyksellisiä tai humanitaarisia kysymyksiä ratkaistaessa samoin kuin kaikille rotuun, sukupuoleen, kieleen tai uskontoon katsomatta kuuluvien ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamista kehitettäessä ja edistettäessä”.
Under Article 24(1) and (2) of the Charter of the United Nations:
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 24 artiklan 1 ja 2 kappaleessa määrätään seuraavaa:
In order to ensure prompt and effective action by the United Nations, its Members confer on the Security Council primary responsibility for the maintenance of international peace and security, and agree that in carrying out its duties under this responsibility the Security Council acts on their behalf.
Taatakseen järjestön nopean ja tehokkaan toiminnan Yhdistyneiden Kansakuntien [YK] jäsenet jättävät [Yhdistyneiden Kansakuntien] turvallisuusneuvostolle [jäljempänä turvallisuusneuvosto] ensisijaisen vastuun kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämisestä sekä tunnustavat, että turvallisuusneuvosto täyttäessään tästä vastuusta johtuvia velvollisuuksiaan toimii niiden nimessä.
In discharging these duties the Security Council shall act in accordance with the Purposes and Principles of the United Nations.
Näitä velvollisuuksia täyttäessään turvallisuusneuvoston on toimittava Yhdistyneiden Kansakuntien päämäärien ja periaatteiden mukaisesti.
The specific powers granted to the
Turvallisuusneuvostolle
Security Council for the discharge of these duties are laid down in Chapters VI, VII, VIII, and XII.’
TUOMIO 3.9.2008 – YHDISTETYT ASIAT C-402/05 P JA C-415/05 P näiden velvollisuuksien täyttämiseksi myönnetyt erityiset valtuudet on määritelty luvuissa VI, VII, VIII ja XII.”
Article 25 of the Charter of the United Nations provides that ‘[t]he Members of the United Nations agree to accept and carry out the decisions of the Security Council in accordance with the present Charter’.
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 25 artiklassa määrätään, että ”[YK:n] jäsenet sitoutuvat hyväksymään ja täyttämään turvallisuusneuvoston päätökset tämän peruskirjan mukaisesti”.
Articles 39, 41 and 48 of the Charter of the United Nations form part of Chapter VII thereof, headed ‘Action with respect to threats to the peace, breaches of the peace, and acts of aggression’.
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 39, 41 ja 48 artikla sisältyvät peruskirjan VII lukuun, jonka otsikko on ”Toimenpiteet rauhaa uhattaessa tai rikottaessa taikka hyökkäystekojen sattuessa”.
In accordance with Article 39 of the Charter of the United Nations:
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 39 artiklassa määrätään seuraavaa:
‘The Security Council shall determine the existence of any threat to the peace, breach of the peace, or act of aggression and shall make recommendations, or decide what measures shall be taken in accordance with Articles 41 and 42, to maintain or restore international peace and security.’
”Turvallisuusneuvoston on todettava rauhan rikkoutumisen uhan, rauhan rikkomisen tai hyökkäysteon olemassaolo ja sen on esitettävä suosituksia tai tehtävä päätös siitä, mihin toimenpiteisiin on ryhdyttävä 41 ja 42 artiklan mukaisesti kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämiseksi tai palauttamiseksi.”
Article 41 of the Charter of the United Nations is worded as follows:
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 41 artiklassa määrätään seuraavaa:
‘The Security Council may decide what measures not involving the use of armed force are to be employed to give effect to its decisions, and it may call upon the Members of the United Nations to apply such measures.
”Turvallisuusneuvosto voi päättää, mihin sellaisiin toimenpiteisiin, jotka eivät sisällä asevoiman käyttöä, on ryhdyttävä sen päätösten tehostamiseksi, ja se saattaa antaa Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenille kehotuksen soveltaa näitä toimenpiteitä.
These may include complete or partial interruption of economic relations and of rail, sea, air, postal, telegraphic, radio, and other means of communication, and the severance of diplomatic relations.’
Niihin saattaa sisältyä taloudellisten suhteiden sekä rautatie-, meri-, ilma-, posti-, lennätin-, radio- ja muiden yhteyksien täydellinen tai osittainen keskeyttäminen sekä diplomaattisten suhteiden katkaiseminen.”
By virtue of Article 48(2) of the Charter of the United Nations, the decisions of the Security Council for the maintenance of international peace and security ‘shall be carried out by the Members of the United Nations directly and through their action in the appropriate international agencies of which they are members’.
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 48 artiklan 2 kappaleen mukaan turvallisuusneuvoston päätökset kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämiseksi ”on Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenen pantava täytäntöön välittömästi ja toiminnallaan niissä kysymykseen tulevissa kansainvälisissä elimissä, joissa ne ovat jäseninä”.
Article 103 of the Charter of the United Nations states that ‘[i]n the event of a conflict between the obligations of the Members of the United Nations under the present Charter and their obligations under any other international agreement, their obligations under the present Charter shall prevail’.
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 103 artiklassa todetaan, että ”jos Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenten peruskirjaan ja johonkin muuhun kansainväliseen sopimukseen perustuvat velvoitteet ovat ristiriidassa keskenään, on peruskirjan velvoitteilla etusija”.
Background to the disputes
Asioiden taustat
The background to the disputes has been set out in paragraphs 10 to 36 of Kadi and in paragraphs 10 to 41 of Yusuf and Al Barakaat.
Asioiden taustat esitetään asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 10–36 kohdassa ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 10–41 kohdassa.
For the purposes of this judgment it may be summarised as follows.
Nyt annettavaa tuomiota varten asioiden taustat voidaan tiivistää seuraavalla tavoin.
On 15 October 1999 the Security Council adopted Resolution 1267 (1999), in which it, inter alia, condemned the fact that Afghan territory continued to be used for the sheltering and training of terrorists and planning of terrorist acts, reaffirmed its conviction that the suppression of international terrorism was essential for the maintenance of international peace and security and deplored the fact that the Taliban continued to provide safe haven to Usama bin Laden and to allow him and others associated with him to operate a network of terrorist training camps from territory held by the Taliban and to use Afghanistan as a base from which to sponsor international terrorist operations.
Turvallisuusneuvosto antoi 15.10.1999 päätöslauselman 1267 (1999), jossa se muun muassa tuomitsi sen, että Afganistanin alueella majoitetaan ja koulutetaan yhä terroristeja ja valmistellaan terroritekoja, toisti vakaumuksensa siitä, että kansainvälisen terrorismin poistaminen on välttämätöntä kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämiseksi, ja valitteli sitä, että Taleban tarjoaa yhä turvapaikan Osama bin Ladenille ja sallii hänen ja hänen lähipiirinsä johtaa terroristien koulutusleirien verkostoa Talebanin hallitsemalta alueelta käsin ja käyttää Afganistania kansainvälisten terroritoimien päämajana.
In the second paragraph of the resolution the Security Council demanded that the Taliban should without further delay turn Usama bin Laden over to appropriate authorities in a country where he has been indicted, or to appropriate authorities in a country where he will be arrested and effectively brought to justice.
Tämän päätöslauselman 2 kappaleessa turvallisuusneuvosto vaati Talebania luovuttamaan Osama bin Ladenin viipymättä joko suoraan tai välillisesti sellaisen valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa hänet on asetettu syytteeseen, tai sellaisen valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa hänet pidätetään oikeudenkäyntiä varten.