natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This fixed period will thus henceforth extend all procedural time-limits regardless of the habitual residence or the registered office of the party concerned.
Jos tiedoksi antaminen ei teknisistä syistä tai asiakirjan luonteen tai pituuden vuoksi voi tapahtua tällä tavoin, asiakirja annetaan tiedoksi toimittamalla se vastaanottajan osoitteeseen 1 kohdassa määrätyn mukaisesti siinä tapauksessa, että hän ei ole ilmoittanut prosessiosoitetta.
Finally, these amendments also entail amendments of a drafting nature to Article 44 and 121 (preliminary report) and Article 117(1) (reply and rejoinder in appeals).
Vastaanottajalle ilmoitetaan tästä telekopiolaitteen tai muun teknisen tiedonsiirtovälineen välityksellä.
A consolidated text of the Rules of Procedure has been published in OJ C 34 of 1.2.2001 and may be consulted on the internet site of the Court of Justice (http://www.curia.eu.int).
Yksi seuraus näistä viimeksi mainituista muutoksista on se, että määräaikojen pidennykset, joiden pituus vaihtelee asianosaisen kotipaikan ja yhteisöjen tuomioistuimen toimipaikan välisen etäisyyden perusteella, kumotaan. Tätä varten työjärjestyksen liite II,
This bulletin is issued by the Court's Press and Information Division (L-2925 Luxembourg) to provide rapid information on the work of the Court.
Tämä kiinteä määräaika pidentää tästä lähtien siis kaikkia oikeudenkäynnin määräaika riippumatta siitä, missä asianosaisen vakituinen asuinpaikka tai kotipaikka on.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
Englanniksi, saksaksi, ranskaksi, italiaksi, espanjaksi tai hollanniksi laadittu teksti käännetään suomeksi.
Original version: French Completed on 15.03.2001 Catalogue No: QD-AC-Ol-005-EN-C
Alkukieli: ranska Toimitustyö päättynyt: 7.3.2001 Luettelonumero: QD-AC-Ol-005-FI-C
Week 19 to 23 February 2001 n° 06/01
Nro 06/01
Case C-393/98
Asia T-112/98 Mannesmannröhren-Werke AG v. Euroopan yhteisöjen komissio Kilpailu
Case T-144/00
Asia T-144/00 Daniela Tirelli v. Euroopan parlamentti Henkilöstösäännöt
Daniela Tirelli ν European Parliament Staff Regulations of Officials
Asia C-30/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
Case C-345/99 30 Commission of the European Communities ν French Republic
Yhteisöjen tuomioistuin
Case C-40/00 30 Commission of the European Communities ν French Republic
Asia C-345/99 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Ranskan tasavalta
Case C-445/00 R
Asia C-40/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
Amendments to the Rules of Procedure of the Court of Justice 31 Amendment of the Rules of Procedure of the Court of First Instance with a view to expediting proceedings 33
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestykseen tehdyt muutokset Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestykseen oikeudenkäyntien nopeuttamiseksi tehdyt muutokset
20 February 2001
20 päivänä helmikuuta 2001 kuningaskunn hiningaskunnan
Preliminary ruling (Citizenship of the Union — Nationality of a Member State — Declarations by the United Kingdom concerning the definition of the term national ~ British Overseas Citizen) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Euroopan unionin kansalaisuus - Jäsenvaltion kansalaisuus - Ylidistyneen an ilmaisun kansalaiset määritelmästä antamat julistukset - Ylidistyneen merentakaisten alueiden kansalainen (täysistunto)
By order of 16 April 1999, the referring court granted leave to Justice, a non-governmental human rights organisation, to intervene in the main proceedings.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on 16.4.1999 tekemällään päätöksellä hyväksynyt pääasian väliintulijaksi Justicen, joka on ihmisoikeuksien puolustamiseksi toimiva kansalaisjärjestö.
Facts, main proceedings and questions submitted for preliminary ruling
Tosiseikat, pääasian oikeudenkäynti ennakkoratkaisukysymykset
Born in Kenya in 1949 in a family of Asian origin, Ms Kaur became a Citizen of the United Kingdom and Colonies under the terms of the British Nationality Act 1948.
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 14.4.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.5.1999, EY 234 artiklan nojalla useita kysymyksiä EY:n perustamissopimuksen 8 ja 8 a artiklan (joista on muutettuina tullut EY 17 ja EY 18 artikla), Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ilmaisun "kansalaiset" määritelmästä antaman julistuksen, joka on liitetty Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä Euroopan yhteisöihin tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ilmaisun "kansalaiset" määritelmästä antaman uuden julistuksen ja jäsenvaltion kansalaisuudesta annetun julistuksen N:o 2, joka on liitetty Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, tulkinnasta. Kaur, joka syntyi vuonna 1949 Keniassa aasialaisperäiseen perheeseen, oli vuoden 1948 British Nationality Actin nojalla Yhdistyneen kuningaskunnan ja sen siirtomaiden kansalainen.
She did not come within any of the categories of Citizens of the United Kingdom and Colonies recognised under the Immigration Act 1971 as having a right of residence in the United Kingdom.
Hän ei kuulunut Yhdistyneen kuningaskunnan ja sen siirtomaiden kansalaisten sellaiseen luokkaan, jolle vuoden 1971 Immigration Actilla annettiin asuinpaikkaoikeus Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
The British Nationality Act 1981 conferred on her the status of a British Overseas Citizen.
Vuoden 1981 British Nationality Actilla hän sai Yhdistyneen kuningaskunnan merentakaisten alueiden kansalaisuuden.
As such, she has, in the absence of special authorisation, no right under national law to enter or remain in the United Kingdom.
Tässä ominaisuudessa hänellä ei ole kansallisen oikeuden nojalla oikeutta tulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä oleskella siellä ilman erityislupaa.
Following several temporary periods of residence in British territory, and while once again in the United Kingdom, Ms Kaur, on 4 September 1996, re-applied for leave to remain as she already had done on several occasions since 1990, when she first entered the United Kingdom.
Sen jälkeen, kun Kaur oli useaan otteeseen oleskellut väliaikaisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, hän uudisti ollessaan siellä
The questions have been raised in proceedings between Ms Manjit Kaur and the Secretary of State for the Home Department concerning Ms Kaur's application for leave to remain in the United Kingdom.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Manjit Kaur ja Secretary of State for the Home Department (sisäministeri) ja joka koskee Kaurin hakemusta sellaisen oleskeluluvan saamiseksi, jonka perusteella hän voisi asua Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
legislation reserved the right of abode within the territory of the United Kingdom to those citizens who had the closest connections to that State.
Tässä kansallisessa laissa Yhdistyneen kuningaskunnan aluetta koskeva asuinpaikkaoikeus (right of abode) annettiin niille kansalaisille, joilla on lähimmät siteet kyseiseen valtioon.
On 20 March 1997, Ms Kaur applied to the referring court for judicial review of the decision of 22 January 1997 by which the Secretary of State for the Home Department refused her leave to remain in the United Kingdom.
Kaur valitti 20.3.1997 ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen 22.1.1997 tehdystä päätöksestä, jolla Secretary of State for the Home Department oli evännyt häneltä oikeuden oleskella Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
On that occasion Ms Kaur stated that she wished to remain and obtain gainful employment in the United Kingdom and periodically to travel to other Member States in order to make purchases of goods and services and, if necessary, to work there.
Kaur ilmoitti tässä yhteydessä haluavansa jäädä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja työskennellä siellä sekä matkustaa ajoittain muihin jäsenvaltioihin ostaakseen niistä tavaroita ja palveluja ja mahdollisesti työskennelläkseen niissä.
When it acceded to the European Communities, the United Kingdom notified the other Contracting Parties, by means of its 1972 Declaration, of the categories of citizens to be regarded as its nationals for the purposes of Community law by designating, in substance, those entitled to the right of residence in the territory of the United Kingdom within the meaning of the Immigration Act 1971 and citizens having a specified connection with Gibraltar.
Liittyessään Euroopan yhteisöihin Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti vuoden 1972 julistuksella muille sopimuspuolille, mihin kansalaisuusluokkiin kuuluvia henkilöitä oli pidettävä yhteisön oikeudessa tarkoitettuina sen kansalaisina, määrittelemällä tällaisiksi henkilöiksi ne, joilla oli vuoden 1971 Immigration Actissa tarkoitettu asuinpaikkaoikeus Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja ne kansalaiset, joilla oli tietty yhteys Gibraltariin.
Having formed the view that the outcome of the proceedings before it depended on the interpretation of Community law, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Crown Office), decided to stay the proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) katsoi, että sen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu riippuu yhteisön oikeuden tulkinnasta, minkä vuoksi se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä. ja
Questions 1(1) (a) and (b)
Ensimmäisen kysymysryhmän a kohdan ii kysymykset
Although unilateral, this declaration annexed to the Final Act was intended to clarify an issue of particular importance for the other Contracting Parties, namely delimiting the scope ratione personae of the Community provisions which were the subject of the Accession Treaty.
Vaikka kyseinen päätösasiakirjan liitteenä oleva julistus on yksipuolinen, sen tarkoitus oli selventää seikkaa, joka oli erityisen tärkeä muiden sopimuspuolten kannalta, eli liittymissopimuksen kohteena olevien yhteisön säännösten ja määräysten henkilöllisen soveltamisalan rajaamista.
It was intended to define the United Kingdom nationals who would benefit from those provisions and, in particular, from the provisions relating to the free movement of persons.
Julistuksen tarkoituksena oli nimittäin määritellä Yhdistyneen kuningaskunnan ne kansalaisista ne, joiden hyväksi kyseisiä säännöksiä ja määräyksiä ja erityisesti henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevia säännöksiä ja määräyksiä sovellettaisiin.
The other Contracting Parties were fully aware of its content and the conditions of accession were determined on that basis.
Muut sopimuspuolet olivat täysin tietoisia julistuksen sisällöstä, ja liittymisehdot määriteltiin tältä pohjalta.
By the questions set out under l(l)(a) and (b), which can be examined together, the referring court essentially seeks to ascertain the relevant criteria for determining whether a person has the nationality of a Member State for the purposes of Article 8 of the Treaty and the effect in Community law, if any, of the 1972 and 1982 Declarations.
Ensimmäisen kysymysryhmän a kohdan i ja ii kysymyksillä, joita on asianmukaista tarkastella yhdessä, kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, mitkä ovat asiassa sovellettavat perusteet määritettäessä, onko henkilöllä perustamissopimuksen 8 artiklassa tarkoitettu jonkin jäsenvaltion kansalaisuus, sekä tarpeen vaatiessa, mikä on vuosien 1972 ja 1982 julistusten merkitys yhteisön oikeudessa.
It follows that the 1972 Declaration must be taken into consideration as an instrument relating to the Treaty for the purpose of its interpretation and, more particularly, for determining the scope of the Treaty ratione personae.
Tästä seuraa, että vuoden 1972 julistus on perustamissopimukseen liittyvänä asiakirjana otettava huomioon perustamissopimuksen tulkinnassa ja erityisesti kyseisen sopimuksen henkilöllistä soveltamisalaa määritettäessä.
As the Court held in Micheletti and Others, C369/99, '[u]nder international law, it is for each Member State, having due regard to Community law, to lay down the conditions for the acquisition and loss of nationality'.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa C-369/99, Micheletti ym., annetussa tuomiossa, "kansainvälisen oikeuden mukaan kansalaisuuden saamista ja menettämistä koskevat ehdot kuuluvat kunkin jäsenvaltion toimivaltaan, jota on käytettävä yhteisön oikeutta noudattaen".
Furthermore, adoption of that declaration did not have the effect of depriving any person who did not satisfy the definition of a national of the United Kingdom of rights to which that person might be entitled under Community law.
Yhdistynyt oikeudet kuningaskunta täsmensi nämä sisäisessä oikeusjärjestyksessään
'In order to determine whether a person is a national of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland for the purposes of Community law, it is necessary to refer to the 1982 Declaration by the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland on the definition of the term "nationals" which replaced the 1972
Lisäksi on todettava, ettei kyseisen julistuksen antaminen ole aiheuttanut sitä, että henkilöltä, joka ei täytä Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisen määritelmää, evättäisiin oikeuksia, joihin hän voisi yhteisön oikeuden mukaan vedota, vaan se on aiheuttanut sen, ettei kyseiselle henkilölle ole koskaan syntynyt tällaisia oikeuksia.
Declaration by the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland on the definition of the term "nationals", annexed to the Final Act of the Treaty concerning the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to the European Communities.''
Määritettäessä sitä, onko henkilö yhteisön oikeuden kannalta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, on tutkittava Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vuonna 1982 ilmaisun 'kansalaiset* määritelmästä antamaa julistusta, jotta on korvattu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin hallituksen vuonna 1972 ilmaisun "kansalaiset* määritelmästä antama julistus, joka on liitetty Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä Euroopan yhteisöihin tehdyn sopimuksen päätösasiakujaan.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 7 November 2000.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 7 päivänä marraskuuta 2000.
20 February 2001
20 päivänä helmikuuta 2001
Preliminary ruling (Freedom to provide services — Maritime cabotage — Conditions for the grant and continuation of prior administrative authorisation — Concurrent application of the methods of imposing public service obligations and of concluding public service contracts) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Palvelujen vapaa liikkuvuus - Meriliikenteen kabotaasi - Hallinnollisen ennakkoluvan myöntämistä ja voimassa pitämistä koskevat edellytykset — Julkisen palvelun velvoitteiden asettamiseen ja julkista palvelua koskevaan sopimukseen liittyvien menettelytapojen päällekkäinen soveltaminen (täysistunto)
By order of 12 May 1999, received at the Court on 31 May 1999, the Tribunal Supremo (Supreme Court), Spain referred for a preliminary ruling under Article 234 EC three questions on the interpretation of Articles 1, 2 and 4 of Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport within Member States (maritime cabotage).
Nämä kysymykset on esitetty neljässä asiassa, joissa kantajina ovat Asociación Profesional de Empresas Navieras de Líneas Regulares (Analir), Isleña de Navegación SA (Isnäsa), Fletamientos de Baleares SA ja Unión Sindical Obrera (USO) ja vastaajana Administración General del Estado ja joissa kantajat ovat vaatineet säännöllisiä merikabotaasilinjoja ja yleiseen etuun liittyvää laivaliikennettä koskevasta oikeudellisesta järjestelmästä 19.9.1997 annetun kuninkaallisen
Those questions have been raised in four sets of proceedings between Asociación Profesional de Empresas Navieras de Líneas Regulares (Analir), Isleña de Navegación SA (Isnäsa), Fletamientos de Baleares SA and Unión Sindical Obrera (USO), respectively, on the one hand, and Administración General del Estado, on the other, concerning applications by the applicants for annulment of Royal Decree No 1466/1997 of 19 September 1997 on the legal rules governing
Tribunal Supremo on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 12.5.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 31.5.1999, EY 234 artiklan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 1,2 ja 4 artiklan tulkinnasta.
The first question regular maritime cabotage lines and publicinterest shipping (BOE No 226 of 20 September 1997, p.
tarkoitettujen julkista palvelua koskevien sopimusten tekeminen saman säännöllisen meriliikenteen toteuttamiseksi saarille, saarilta sekä niiden välillä?" asetuksen nro 1466/1997 (Boletín Oficial del Estado, jäljempänä BOE, nro 226, 20.9.1997, s.
27712; «Royal Decree No 1466') on the ground that it is contrary to Community legislation.
27712; jäljempänä kuninkaallinen asetus nro 1466) kumoamista sillä perusteella, että se on yhteisön lainsäädännön vastainen.
The first point to be noted here is that, under Article 3(c) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 3(l)(c) EC), the activities of the Community are to include an internal market characterised, in particular, by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of services.
Aluksi on todettava, että EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan c alakohdan (josta on muutettuna tullut EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohta) nojalla yhteisön toimintaan sisältyvät sisämarkkinat, joille on ominaista, että palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavat esteet poistetaan jäsenvaltioiden väliltä.
Analir and Others brought separate actions, which were subsequently joined, before the Tribunal Supremo, which in this case is the court with jurisdiction at first and last instance, for annulment of Royal Decree No 1466.
Analir ym. ovat nostaneet erillisiä kanteita, jotka on tämän jälkeen yhdistetty ja joissa kantajat vaativat Tribunal Supremoa, joka on tässä asiassa ensimmäisen ja viimeisen oikeusasteen toimivaltainen tuomioistuin, kumoamaan kuninkaallisen asetuksen nro 1466.
They submitted, in support of their claims, that Royal Decree No 1466 was inconsistent with Community law, in particular Regulation No 3577/92.
Analir ym. ovat kanteidensa tueksi väittäneet, että kuninkaallinen asetus nro 1466 on yhteisön oikeuden ja erityisesti asetuksen N:o 3577/92 vastainen.
Under Article 61 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 51 EC), freedom to provide services in the field of transport is to be governed by the provisions of the title of that treaty relating to transport, which include Article 84(2) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 80(2) EC), which permits the Council of the European Union to lay down appropriate provisions for sea transport.
Tribunal Supremo katsoi, että sen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu edellyttää kyseisen asetuksen tulkintaa, minkä vuoksi se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
Since it considered that the outcome of the proceedings before it depended on the interpretation of that regulation, the Tribunal Supremo decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan (Josta on muutettuna tullut EY 51 artikla) nojalla palvelujen tarjoamisen vapauteen liikenteen alalla sovelletaan perustamissopimuksen liikennettä koskevan osaston määräyksiä, joihin kuuluu EY:n perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohta (josta on muutettuna tullut EY 80 artiklan 2 kohta), jonka mukaan Euroopan unionin neuvosto voi antaa meriliikennettä koskevia aiheellisia säännöksiä.
On the basis of Article 84(2) of the Treaty, the Council adopted Regulation No 3577/92, the aim of which is to implement freedom to provide services for maritime cabotage under the conditions and subject to the exceptions which it lays down.
Neuvosto antoi viimeksi mainitun määräyksen nojalla asetuksen N:o 3577/92, jonka tarkoituksena on toteuttaa palvelujen tarjoamisen vapaus merikabotaasin alalla asetuksessa säädetyt edellytykset ja poikkeukset huomioon ottaen.
To that end, Article 1 of that regulation clearly establishes the principle of freedom to provide maritime cabotage services within the Community.
Kyseisen asetuksen 1 artiklassa vahvistetaan tältä osin selvästi merikabotaasia koskevien palvelujen tarjoamisen vapaus yhteisössä.
May Article 4, in conjunction with Article 1, of Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport within Member States (maritime cabotage) be interpreted as permitting the provision of island cabotage services by undertakings covering regular shipping lines to be made subject to prior administrative authorisation?
"1) Voidaanko palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteensoveltamisestameriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 4 artiklaa, tarkasteltuna yhdessä asetuksen 1 artiklan kanssa, tulkita siten, että siinä sallitaan se, että edellytykseksi sille, että säännöllistä meriliikennettä harjoittavat yritykset voivat tarjota saarikabotaasipalveluja, asetetaan hallinnollisen ennakkoluvan saaminen?
It is clear that national legislation, such as Article 4 of Royal Decree No 1466, which makes the provision of maritime cabotage services subject to prior administrative authorisation, is liable to impede or render less attractive the provision of those services and therefore constitutes a restriction on the freedom to provide them.
Sellaisella kansallisella säännöksellä kuin kuninkaallisen asetuksen nro 1466 4 §:llä, jossa merikabotaasipalvelujen tarjoamisen edellytykseksi asetetaan hallinnollisen ennakkoluvan saaminen, haitataan kyseisten palvelujen tarjoamista tai tehdään se vähemmän houkuttelevaksi, joten sitä on pidettävä kyseisten palvelujen vapaan tarjoamisen rajoituksena.
If so, may the grant and continuation of such administrative authorisation be made subject to conditions, such as having no outstanding tax or social security debts, other than those set out in Article 4(2) of the regulation?
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voidaanko kyseisen hallinnollisen luvan myöntämisen ja voimassa pitämisen edellytykseksi asettaa sellaisten edellytysten täyttäminen, kuten vero- ja sosiaali t urvasuori t teiden maksaminen,jotka eroavat kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa luetelluista edellytyksistä?
Accordingly, it is necessary to consider whether the establishment of a prior administrative authorisation scheme may be justified as a means of imposing public service obligations.
Näin ollen on tutkittava, onko hallinnollinen ennakkolupajärjcst elmä oikeutettu keino julkisen palvelun velvoitteiden asettamiseksi.
May Article 4(1) of Regulation No 3577/92 be interpreted as permitting public service obligations to be imposed on some shipping companies and public service contracts within the meaning of Article 1(3) of the regulation to be concluded with others at the same time for the same line or route, in order to ensure the same regular traffic to, from or between islands?'
Voidaanko asetuksen N:o 3577/92 4 artiklan 1 kohtaa tulkita siten, että siinä sallitaan saman laivalinjan tai -reitin osalta julkisen palvelun velvoitteiden asettaminen tietyille laivayhtiöille ja samanaikaisesti asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa