natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It argues that the national provision which derogates from the principle of open third-party access to energy supply systems runs contrary to that objective.
24 citiworksin mukaan kansallinen säännös, jolla poiketaan kolmansien osapuolten vapaata pääsyä energiantoimitusverkkoihin koskevasta periaatteesta, on ristiriidassa tämän tavoitteen kanssa.
There is no provision in Directive 2003/54 which authorises Member States freely to determine in what situations they may derogate from that principle.
Direktiivissä 2003/54 ei sen mukaan anneta jäsenvaltioille mahdollisuutta päättää vapaasti tilanteista, joissa ne voivat poiketa tästä periaatteesta.
Furthermore, citiworks submits that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is automatically applicable once the conditions which it lays down have been met.
25 citiworks väittää lisäksi, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohtaa sovelletaan automaattisesti silloin, kun siinä säädetyt edellytykset täyttyvät.
As a preliminary point, FLH contends that the question referred is inadmissible on the ground that it is hypothetical.
FLH väittää ensinnäkin, että ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta, koska se on hypoteettinen.
That question, it argues, is based on wording of the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG which does not exist, since that provision does not refer to a notion of ‘unreasonable burden’.
Kysymys nimittäin viittaa EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdan sellaiseen sanamuotoon, joka ei vastaa sen todellista sanamuotoa, sillä kyseisessä säännöksessä ei mainita käsitettä ”kohtuuttomat hankaluudet”.
In addition, the question is not relevant to the outcome of the main proceedings.
Kysymys ei sen mukaan sitä paitsi ole merkityksellinen pääasian ratkaisemisen kannalta.
On the substance, FLH, the regulatory authority and the German and United Kingdom Governments take the view that the system at issue in the main proceedings is neither a transmission system nor a distribution system and, accordingly, does not come within the scope of Directive 2003/54.
Asiakysymyksen osalta FLH, sääntelyviranomainen, Saksan hallitus ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus katsovat, että pääasiassa kyseessä oleva verkko ei ole siirtoverkko eikä jakeluverkko eikä se näin ollen kuulu direktiivin 2003/54 soveltamisalaan.
Such a system, they argue, is an internal system created by undertakings for their own energy supplies, which has a low consumption and does not affect competition.
Niiden mukaan tällainen verkko on yritysten omaa energiantoimitustaan varten luoma sisäinen verkko, jonka kulutus on vähäistä ja jolla ei ole vaikutusta kilpailuun.
The first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is merely the expression of the discretion available to the German legislature when it implemented Directive 2003/54.
Niiden mukaan EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta on ainoastaan ilmaus kansallisella lainsäätäjällä direktiivin 2003/54 täytäntöönpanovaiheessa olleesta harkintavallasta.
Moreover, the supply of electricity is ancillary to FLH’s main activity, which is the operation of an airport.
Ne huomauttavat lisäksi, että sähköntoimitus on FLH:n päätoimialaan eli lentoasematoimintaan liitännäistä toimintaa.
The German Government submits that the system at issue in the main proceedings is a ‘customer installation’ which distributes energy within a closed installation.
Saksan hallitus katsoo, että pääasiassa kyseessä oleva verkko on ”asiakasverkko”, jolla energiaa jaetaan suljetussa piirissä.
The undertaking which operates it is, it argues, not subject to the obligations imposed by Directive 2003/54 on operators of distribution systems.
Sen mukaan velvollisuudet, jotka on direktiivissä 2003/54 asetettu jakeluverkkojen haltijoille, eivät koske tällaista verkkoa ylläpitävää yritystä.
The Polish Government takes the view that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is incompatible with Directive 2003/54.
Puolan hallitus väittää, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta on yhteensoveltumaton direktiivin 2003/54 kanssa.
The Directive, it submits, contains a system of derogations linked to specific circumstances, which excludes derogations of a general nature.
Sen mukaan kyseisessä direktiivissä on säädetty järjestelmästä, jossa poikkeuksia myönnetään erityisissä olosuhteissa ja jossa ei ole mahdollista myöntää yleisluonteisia poikkeuksia.
The Commission takes the view that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
Komissio katsoo, että direktiivin 2003/54 20 artiklan 1 kohta on esteenä EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdalle.
The system at issue in the main proceedings is, in its view, a distribution system within the meaning of that directive and open access to that system must therefore be guaranteed.
Sen mukaan pääasiassa kyseessä oleva verkko on nimittäin tässä direktiivissä tarkoitettu jakeluverkko ja kyseiseen verkkoon on siten taattava vapaa pääsy.
The Commission points out that the principle of open access of third parties to energy supply systems is essential and that derogations from that principle must be allowed only in clearly defined circumstances.
Komissio huomauttaa, että kolmansien osapuolten vapaata pääsyä energiantoimitusverkkoihin koskeva periaate on keskeinen periaate, josta poikkeaminen voidaan sallia vain selkeästi määritellyissä olosuhteissa.
In that regard, the size of the system is taken into account only in respect of questions concerning legal separation of the operators of distribution systems, as follows from the final part of Article 15(2) of Directive 2003/54.
Kuten direktiivin 2003/54 15 artiklan 2 kohdan lopusta ilmenee, verkon koko otetaan tässä yhteydessä huomioon ainoastaan jakeluverkkojen haltijoiden oikeudellista eriyttämistä koskevien kysymysten yhteydessä.
Answer of the Court
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
The Court can refuse to give a preliminary ruling on a question submitted by a national court only where it is quite obvious that the ruling sought by that court on the interpretation or validity of Community law bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, or where the problem is hypothetical (see Bosman, paragraph 61, and Acereda Herrera, paragraph 48).
Yhteisöjen tuomioistuin voi jättää kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkimatta ainoastaan, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeussäännön tulkitsemisella tai pätevyyden tutkimisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen (ks. em. asia Bosman, tuomion 61 kohta ja asia Acereda Herrera, tuomion 48 kohta).
In the case in the main proceedings, the national court is dealing with a challenge made by an electricity supplier which submits that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes a provision of national law which exempts certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems.
Pääasiassa kysymyksessä olevassa asiassa kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä on sähköntoimittajan nostama kanne, jolla kyseinen toimittaja riitauttaa sen, että direktiivin 2003/54 20 artiklan 1 kohta on esteenä kansallisen oikeuden säännökselle, jolla tietyt energiantoimitusverkkojen haltijat vapautetaan velvollisuudesta myöntää vapaa pääsy verkkoonsa.
According to that court, the provision of national law at issue provides that that exemption applies to energy supply systems without there being a requirement as to the existence of an unreasonable burden, whereas that requirement applies to the service systems referred to in the second point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
Kyseinen kansallinen tuomioistuin katsoo, että kysymyksessä olevan kansallisen oikeuden säännöksen mukaan tätä vapautusta sovelletaan energiantoimitusverkkoihin ilman, että edellytettäisiin kohtuuttomien hankaluuksien aiheutumista, mikä puolestaan on edellytyksenä EnWG:n 110 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettujen palveluverkkojen osalta.
Accordingly, the national court asks whether Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes that derogating system, which removes the obligation to allow third parties open access to certain energy supply systems without the technical capacities of those systems having to be taken into account.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee näin ollen, onko direktiivin 2003/54 20 artiklan 1 kohta esteenä tällaiselle poikkeusjärjestelmälle, jossa myönnetään vapautus velvollisuudesta myöntää kolmansille osapuolille vapaa pääsy tiettyihin energiantoimitusverkkoihin ilman, että näiden verkkojen teknisiä valmiuksia otetaan huomioon.
It follows that the question referred is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
Tästä seuraa, että esitetyllä kysymyksellä on merkitystä ja että se ei ole hypoteettinen ja että kysymys on näin ollen otettava tutkittavaksi.
With a view to answering the question referred, it is necessary to interpret Article 20 of Directive 2003/54 in the light of the objectives of that directive and of its provisions in order to determine whether the system at issue in the main proceedings comes within the scope of that directive and whether Article 20 thereof precludes a provision such as the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG, which dispenses with the obligation to provide third parties with open access to certain energy supply systems.
Vastauksen antamiseksi esitettyyn kysymykseen direktiivin 2003/54 20 artiklaa on tulkittava direktiivin tavoitteiden ja säännösten valossa, jotta voidaan selvittää, kuuluuko pääasiassa kyseessä oleva verkko direktiivin soveltamisalaan ja onko kyseinen 20 artikla esteenä EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdan kaltaiselle säännökselle, jossa myönnetään vapautus velvollisuudesta myöntää kolmansille osapuolille vapaa pääsy tiettyihin energiantoimitusverkkoihin.
It is appropriate to recall that Directive 2003/54 repealed and replaced Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ 1997 L 27, p. 20).
On huomautettava, että direktiivillä 2003/54 on kumottu ja korvattu sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19.12.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY (EYVL 1997, L 27, s. 20).
It follows from recitals (1) and (2) in the preamble to Directive 2003/54 that it was adopted because of existing shortcomings in achieving the creation of an internal market in electricity after implementation of Directive 96/92.
Direktiivin 2003/54 ensimmäisestä ja toisesta perustelukappaleesta ilmenee, että direktiivi on annettu esiintyneiden puutteiden vuoksi sähkön sisämarkkinoiden luomisen loppuunsaattamiseksi direktiivin 96/92 täytäntöönpanon jälkeen.
The objective of Directive 2003/54 is therefore to improve the operation of that market.
Direktiivin 2003/54 tavoitteena on siis parantaa näiden markkinoiden toimintaa.
According to recital (5) in the preamble to Directive 2003/54, one of the main obstacles in arriving at a fully operational and competitive internal market relates to issues of access to the network, tarification issues and different degrees of market opening between Member States.
Direktiivin 2003/54 viidennen perustelukappaleen mukaan yksi toimintakykyisten ja kilpailukykyisten sisämarkkinoiden toteuttamisen suurimmista esteistä liittyy verkkoon pääsyyn, hinnoitteluun ja markkinoiden erilaisiin avautumisasteisiin eri jäsenvaltioissa.
Recitals (6) and (7) in the preamble to that directive state that, for competition to function, non-discriminatory, transparent and fairly priced network access is of paramount importance in bringing about the internal electricity market.
Saman direktiivin kuudennessa ja seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan, että syrjimätön, avoin ja kohtuullisesti hinnoiteltu verkkoon pääsy on välttämätöntä, jotta kilpailu toimisi, ja että tämä on sähkön sisämarkkinoiden toteuttamisen kannalta ensiarvoisen tärkeää.
Articles 16 to 20 of Directive 96/92 provided for a negotiated system of access to electricity transmission and distribution systems.
Direktiivin 96/92 16–20 artiklassa säädettiin neuvotteluihin perustuvaa sähkönsiirto- ja jakeluverkkoihin pääsyä koskevasta järjestelmästä.
The Community legislature decided to bring an end to that system in order to create more openness in the internal electricity market, as is apparent from the proposal for a directive submitted by the Commission on 13 March 2001 (COM (2001) 125 final, OJ 2001 C 240 E, p. 60).
Kuten komission 13.3.2001 esittämästä direktiiviä koskevasta ehdotuksesta (KOM(2001) 125 lopullinen, EYVL C 240 E, s.
Recital (4) in the preamble to Directive 2003/54 states that a fully open market must enable all consumers freely to choose their suppliers and all suppliers freely to deliver to their customers.
Direktiivin 2003/54 neljännessä perustelukappaleessa muistutetaan, että täysin avoimilla markkinoilla kuluttajilla on oltava oikeus valita vapaasti toimittajansa ja toimittajalla on oltava oikeus toimittaa vapaasti hyödykkeitä asiakkailleen.
As the Advocate General rightly observed in point 72 of his Opinion, these two rights are necessarily linked.
Kuten julkisasiamies ratkaisuehdotuksensa 72 kohdassa perustellusti korostaa, nämä kaksi oikeutta
JUDGMENT OF 22. 5.
TUOMIO 22.5.2008 – ASIA C-439/06 ovat välttämättä sidoksissa toisiinsa.
2008 — CASE C-439/06 to choose freely their suppliers, it is necessary that suppliers should have the right to access the different transmission and distribution systems which carry electricity to the customers.
Jotta asiakkaat voivat valita vapaasti toimittajansa, toimittajilla on oltava pääsy eri siirto- ja jakeluverkkoihin, joilla sähköä toimitetaan asiakkaille.
It follows that open third-party access to transmission and distribution systems constitutes one of the essential measures which the Member States are required to implement in order to bring about the internal market in electricity.
Edellä esitetystä seuraa, että kolmansien osapuolten vapaa pääsy siirto- ja jakeluverkkoihin on yksi keskeisistä toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava sähkön sisämarkkinoiden toteuttamisen loppuunsaattamiseksi.
The principle of open access applies, according to Article 20(1) of Directive 2003/54, to electricity transmission and distribution systems.
Direktiivin 2003/54 20 artiklan 1 kohdan mukaan vapaata pääsyä koskevaa periaatetta sovelletaan sähkönsiirto- ja jakeluverkkoihin.
Points 3 and 5 of Article 2 of that directive define the notions of ‘transmission’ and ‘distribution’.
Saman direktiivin 2 artiklan 3 ja 5 alakohdassa määritellään käsitteet ”siirto” ja ”jakelu”.
Transmission is defined as the transport of electricity on the extra high-voltage and high-voltage interconnected system with a view to its delivery to final customers or to distributors.
Direktiivin määritelmän mukaan siirto tarkoittaa sähkön siirtämistä yhteenliitetyssä siirtojännite- ja suurjänniteverkossa loppukäyttäjälle tai jakelijoille.
Distribution is the transport of electricity on high-voltage, medium voltage and low voltage distribution systems with a view to its delivery to customers.
Jakelulla tarkoitetaan sähkön siirtämistä suur-, keski- ja pienjännitteisissä jakeluverkoissa asiakkaille.
Transmission and distribution do not include supply.
Siirron ja jakelun käsitteet eivät kata toimitusta.
The notion of ‘supply’ is defined in point 19 of Article 2 of Directive 2003/54 as the sale of electricity to customers.
Direktiivin 2003/54 2 artiklan 19 alakohdassa määritelty ”toimituksen” käsite tarkoittaa sähkön myyntiä asiakkaille.
It follows from those definitions that, first, a transmission system is an interconnected system used to transport electricity at extra-high and high voltage for sale to final customers or to distributors and, second, a distribution system is a system used to transport electricity at high, medium or low voltage for sale to wholesale or final customers.
Näistä määritelmistä ilmenee, että siirtoverkolla tarkoitetaan yhteenliitettyä verkkoa, jolla loppukäyttäjille ja jakelijoille myytäväksi tarkoitettua siirtojännite- tai suurjännitesähköä välitetään, ja että jakeluverkolla tarkoitetaan verkkoa, jolla jälleenmyyjille tai loppukäyttäjille myytäväksi tarkoitettua suur-, keski- tai pienjännitesähköä välitetään.
According to certain observations submitted to the Court, the system at issue in the main proceedings is neither a transmission system nor a distribution system and for that reason does not come within the scope of Directive 2003/54.
Tiettyjen yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjen huomautusten mukaan pääasiassa kyseessä oleva verkko ei ole siirtoverkko eikä jakeluverkko eikä se siten kuulu direktiivin 2003/54 soveltamisalaan.
First, it is submitted, it constitutes a site network and does not affect competition because of its low consumption and, second, the operation of that system is merely an activity ancillary to the main activity of operating the airport.
Näiden huomautusten mukaan kyseinen verkko on ensinnäkin yksityinen sisäinen verkko, jolla ei sen vähäisen kulutuksen vuoksi ole vaikutusta kilpailuun, ja toiseksi kyseisen verkkoon liittyvän verkkotoiminnan harjoittaminen on ainoastaan liitännäistä toimintaa päätoimialaan, joka on lentoasematoiminta.
With regard, first of all, to the nature of transmission and distribution systems within the meaning of Directive 2003/54 and the quantity of electricity transported on those systems, it is appropriate to note that the sole distinguishing criterion between transmission and distribution is the voltage of that electricity.
Direktiivissä 2003/54 tarkoitetun siirtoverkon ja jakeluverkon luonteen sekä näillä verkoilla siirrettävän sähkön määrän osalta on ensinnäkin todettava, että tämän sähkön jännite on ainoa kriteeri, jonka perusteella siirto ja jakelu erotetaan toisistaan.
Within the meaning of points 3 and 5 of Article 2 of that directive, a transmission system concerns electricity at extra-high and high voltage and a distribution system ensures transmission of electricity at high, medium or low voltage.
Saman direktiivin 2 artiklan 3 ja 5 alakohdan mukaan siirtoverkossa nimittäin on kyse siirto- tai suurjännitesähköstä kun taas jakeluverkossa siirretään suur-, keski- tai pienjännitesähköä.
Directive 2003/54 refers to electricity consumption only in order to define the notions of ‘small isolated system’ and ‘micro isolated system’, which give rise to the grant of derogations from certain obligations laid down by the Directive.
Direktiivissä 2003/54 viitataan sähkönkulutukseen ainoastaan määriteltäessä käsitteitä ”pieni erillinen verkko” ja ”erittäin pieni erillinen verkko”, joilla oikeutetaan poikkeamaan tietyistä direktiivissä säädetyistä velvoitteista.
The Community legislature did not therefore intend to exclude particular transmission or distribution systems from the scope of Directive 2003/54 by reason of their size or consumption of electricity.
Yhteisön lainsäätäjän tarkoituksena ei siis ole ollut jättää tiettyjä siirto- tai jakeluverkkoja direktiivin 2003/54 soveltamisalan ulkopuolelle niiden koon tai niiden sähkönkulutuksen perusteella.
It should be noted that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG does not define the systems which come within its scope on the basis of their consumption of electricity.
On huomattava, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdassa lain soveltamisalaan kuuluvia verkkoja ei määritellä niiden sähkönkulutuksen perusteella.
That provision refers to systems ‘located on a geographically connected operation zone and which predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings’.
Kyseinen säännös koskee nimittäin verkkoja, jotka ”sijaitsevat alueellisesti yhteenkuuluvalla yritysalueella ja palvelevat pääasiallisesti energian siirtämistä oman yrityksen sisällä tai siihen sidoksissa olevaan yritykseen”.
With regard, secondly, to the operation and purpose of transmission and distribution systems, Directive 2003/54 states, for both types of system, that the electricity is transported with a view to delivery, without there being actual supply, and that the operator is responsible for operating, ensuring the maintenance of and, if necessary, developing the system in a given area and for guaranteeing its longterm capacity.
Toiseksi direktiivissä 2003/54 tarkennetaan siirto- ja jakeluverkkojen hallinnan ja käyttötarkoituksen osalta, että sähkönsiirron on tapahduttava toimitusta varten, pois lukien toimitus itsessään, ja että verkonhaltija on vastuussa verkon käytöstä, ylläpidosta ja kehittämisestä tietyllä alueella varmistaakseen, että verkko pystyy täyttämään kapasiteettia koskevat vaatimukset pitkällä aikavälillä.
Furthermore, Article 13 of Directive 2003/54 requires undertakings that own or are responsible for distribution systems to designate distribution system operators.
Direktiivin 2003/54 13 artiklassa lisäksi edellytetään, että jakeluverkkojen omistajat tai niistä vastuussa olevat henkilöt nimeävät verkoille verkonhaltijat.
It is not apparent either from that provision or from any other provision of that directive that only undertakings acting principally as distribution system operators are subject to the obligation to allow open access to the systems.
Kyseisestä säännöksestä tai mistään muustakaan saman direktiivin säännöksestä ei ilmene, että velvollisuus myöntää vapaa pääsy verkkoihin koskisi yksinomaan sellaisia yrityksiä, joiden pääasiallisena toimialana on jakeluverkon verkonhaltijatoiminta.
It is appropriate to observe in that regard that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG does not stipulate whether the activity of operating the energy supply system must, for the operator, be a principal or ancillary activity for the purpose of defining the systems which come within its scope.
Tältä osin on huomattava, ettei EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohtaan sen soveltamisalaan kuuluvien verkkojen määrittelemiseksi sisälly minkäänlaista tarkennusta, joka koskisi sitä seikkaa, kuuluuko energiantoimitusverkonhaltijatoiminta verkonhaltijan pääasialliseen toimialaan vai onko se siihen liitännäistä toimintaa.
It is apparent from the decision for reference and the observations submitted to the Court that the system at issue in the main proceedings supplies electricity to FLH itself and to 93 other undertakings, all of which are located on the site of Leipzig/Halle airport.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ja yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä huomautuksista ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevaa verkkoa käytetään sähkön toimittamiseen FLH:lle itselleen sekä 93 muulle Leipzig/Hallen lentoasema-alueelle sijoittautuneelle yritykselle.
That system’s consumption was 22 200 MWh in 2004, of which 3 800 MWh were consumed by undertakings other than FLH.
Vuonna 2004 verkon kulutus oli 22 200 MWh, josta muut yritykset kuin FLH kuluttivat 3 800 MWh.
According to the decision for reference, it was forecast that those undertakings’ share of the consumption would reach 8 000 MWh in 2007.
Ennakkoratkaisupyynnön mukaan näiden yritysten kulutuksen oli arvioitu kohoavan 8 000 MWh:iin vuonna 2007.
It follows that FLH does not operate a transmission system, as the electricity transported is not at extra-high or high voltage, but rather that it operates a system which transports electricity with a view to its supply to customers and which can be classified as an electricity distribution system within the meaning of point 5 of Article 2 of Directive 2003/54.
Tästä seuraa, että FLH:n ylläpitämä verkko ei ole siirtoverkko, koska siirretty sähkö ei ole siirtojännite- tai suurjännitesähköä, vaan se on verkko, jolla sähköä siirretään asiakkaille toimittamista varten ja joka on katsottava direktiivin 2003/54 2 artiklan 5 alakohdassa tarkoitetuksi jakeluverkoksi.
Article 20(1) of that directive leaves the Member States free to take the measures necessary to establish a system of third-party access to transmission or distribution systems.
Saman direktiivin 20 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden tehtävänä on ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin sellaisen järjestelmän luomiseksi, jolla kolmannet osapuolet päästetään siirto- ja jakeluverkkoihin.