natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 26 July 2000 the Commission’s ‘Personnel and Administration’ Directorate-General published a notice of vacancy stating that, in accordance with its decision on the new research personnel policy, the Commission was holding ‘internal reserve competitions’ which included the competition COM/T/R/ST/A/2000 for careers brackets at grades A 8/A 5, A 4 and A 3 of Category A to be paid from scientific and technical appropriations in the research and investment budget.
Komission henkilöstön ja hallinnon pääosasto julkaisi 26.7.2000 avoimia toimia koskevan ilmoituksen, jossa komissio ilmoitti järjestävänsä sisäisiä kilpailuja varallaololuettelon laatimiseksi uutta tutkimushenkilöstöpolitiikkaansa koskevan komission päätöksen mukaisesti; näiden kilpailujen joukossa mainittiin sisäinen kilpailu COM/T/R/ST/A/2000 varallaololuettelon laatimiseksi ura-alueen A palkkaluokkien A 8 / A 5, A 4 ja A 3 toimihenkilöistä, joiden palkka maksettaisiin tutkimus- ja sijoitusbudjetin tieteellisistä ja teknisistä määrärahoista.
That notice stated, inter alia, that, following a single test consisting of an interview with a selection board, the candidates who obtained the required number of points would be registered on a list of persons entitled to be appointed to a permanent post.
Tässä ilmoituksessa mainittiin muun muassa, että yhden ainoan kokeen päätteeksi, joka muodostui valintalautakunnan haastattelusta, hakijat, jotka olivat saaneet vaaditun määrän pisteitä, kirjattaisiin luetteloon, josta heidät voidaan nimittää vakinaiseen toimeen.
On 9 and 12 February 2001 the ‘Personnel and Administration’ Directorate-General published two vacancy notices for permanent posts to be paid from research appropriations with the intention of enabling temporary staff members to become permanent officials.
Henkilöstön ja hallinnon pääosasto julkaisi 9.2. ja 12.2.2001 kaksi ilmoitusta väliaikaisten toimihenkilöiden vakinaistamiseksi tarkoitetuista avoimista toimista, jotka oli määrä rahoittaa tutkimus- ja sijoitusmäärärahoista.
By letters of 20 February 2001 Mrs Girardot expressed her interest in a Category A post published in the vacancy notice of 9 February 2001, and also for seven other Category A posts published in the vacancy notice of 12 February 2001.
Girardot ilmaisi 20.2.2001 päivätyllä kirjeellä kiinnostuksensa yhteen ura-alueen A toimeen, joka ilmoitettiin avoimeksi 9.2.2001, sekä seitsemään muuhun ura-alueen A toimeen, jotka ilmoitettiin avoimiksi 12.2.2001.
By letter of 13 March 2001 the Commission informed Mrs Girardot that her application for the seven posts in the vacancy notice of 12 February 2001 ‘could not be taken into consideration’ on the ground that those posts ‘were open only to staff covered by the Staff Regulations in the service of the Commission who had been successful candidates in an open competition’.
Komissio ilmoitti Girardot’lle 13.3.2001 päivätyllä kirjeellä, ettei tämän hakemusta 12.2.2001 päivättyyn ilmoitukseen liittyviin seitsemään toimeen voitu ottaa huomioon, koska näihin toimiin voivat päästä vain komission palveluksessa olevat henkilöstösääntöjen alaiset virkamiehet, jotka ovat läpäisseet kilpailun.
In respect of each of those posts, the Commission accepted the application of seven other temporary staff members, whose names all appeared on the list produced following the ‘internal reserve list competition’ COM/T/R/ST/A/2000, and the Commission subsequently appointed each of them to the post in which they had expressed interest.
Komissio valitsi kuhunkin toimeen seitsemän muuta hakijaa, jotka kaikki olivat väliaikaisia toimihenkilöitä ja jotka kaikki oli otettu sisäisen kilpailun COM/T/R/ST/A/2000 perusteella laadittuun varallaololuetteloon, ja nimitti kunkin heistä siihen toimeen, johon he olivat ilmaisseet kiinnostuksensa.
By letter of 15 March 2001 the Commission then informed Mrs Girardot that it ‘could not accept her application’ for the post which appeared in the vacancy notice of 9 February 2001.
Komissio ilmoitti Girardot’lle 15.3.2001 päivätyllä kirjeellä, että tämän hakemusta 9.2.2001 avoimeksi ilmoitettuun toimeen ei voitu hyväksyä.
On 8 June 2001 Mrs Girardot lodged a complaint against the decisions to reject her applications contained in the two letters.
Girardot teki 8.6.2001 valituksen näihin kahteen kirjeeseen sisältyvistä päätöksistä, jotka koskivat hänen hakemustensa hylkäämistä.
That complaint was rejected by implied decision.
Valitus hylättiin implisiittisellä päätöksellä.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 18 January 2002 Mrs Girardot brought an action seeking annulment of the Commission’s two decisions dated 13 and 15 March 2001 rejecting her application for eight permanent posts to be paid from research and investment appropriations (‘the contested decisions’) and the consequent annulment of the eight decisions by the Commission appointing third parties to those posts.
Girardot nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 18.1.2002 jättämällään kannekirjelmällä kanteen, jolla hän vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan 13.3. ja 15.3.2001 tehdyt komission päätökset, joilla hylättiin hänen hakemuksensa kahdeksaan vakinaiseen toimeen, jotka rahoitetaan tutkimus- ja sijoitusmäärärahoista (jäljempänä riidanalaiset päätökset), sekä näin ollen kumoamaan komission kahdeksan päätöstä muiden hakijoiden nimittämisestä näihin toimiin.
By its interim judgment the Court of First Instance annulled the two contested decisions on the ground that the Commission had not demonstrated that it had properly examined the merits of Mrs Girardot’s application in relation to each of the posts in question before rejecting it and, correspondingly, before accepting the application of other candidates (paragraph 83 of the interim judgment).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi välituomiolla molemmat riidanalaiset päätökset, koska komissio ei ollut näyttänyt toteen, että se oli asianmukaisesti tutkinut Girardot’n hakemusten ansiot kaikkien kyseessä olevien toimien osalta ennen kuin se hylkäsi ne ja hyväksyi muiden hakijoiden hakemukset (välituomion 83 kohta).
The Court of First Instance rejected, however, the claims of Mrs Girardot seeking annulment of the decisions appointing the successful candidates to the posts in ques-
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei kuitenkaan hyväksynyt Girardot’n vaatimusta kyseisiin toimiin valittujen muiden hakijoiden nimittämispäätösten
COMMISSION v GIRARDOT tion.
KOMISSIO v. GIRARDOT kumoamisesta.
The Court held, after balancing the respective interests of Mrs Girardot, the service and the third parties who had been appointed, that such an annulment would have excessively penalised the Commission for the unlawful act it had committed (paragraphs 85 to 88 of the interim judgment).
Vertailtuaan Girardot’n, kyseisen komission yksikön ja näihin toimiin nimitettyjen kolmansien osapuolten intressejä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi nimittämispäätösten kumoamisen olevan suhteeton seuraus komission lainvastaisesta toimenpiteestä (välituomion 85–88 kohta).
Nevertheless, having observed that the Community courts have the power, in order to ensure that an annulment by the Court serves some useful purpose for the applicant, to make use of the unlimited jurisdiction conferred on them in proceedings concerning financial matters and to order, of its own motion, the defendant to make payment of compensation or request that it find an equitable outcome as appropriate, the Court of First Instance, in order adequately to protect Mrs Girardot’s rights, requested the parties to seek an agreement on fair financial compensation for the unlawful rejection of her applications.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin muistutti, että kumoamistuomion tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi kantajan intressien mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimella on taloudellisluonteisissa riidoissa täysi harkintavalta ja että se voi viran puolesta määrätä vastaajana olevan toimielimen suorittamaan korvauk- sia tai löytämään kantajan tapauksessa oikeudenmukaisen ratkaisun, ja Girardot’n oikeuksien asianmukaiseksi suojaamiseksi se kehotti osapuolia pyrkimään keskenään sopimukseen kohtuullisesta rahallisesta korvauksesta, jolla Girardot’n hakemusten lainvastainen hylkääminen hyvitettäisiin.
The Court of First Instance stated that, in quantifying that compensation, account should be taken of the fact that Mrs Girardot could no longer take part in the next procedure, which the Commission would take care to conduct in accordance with the rules, since, because the temporary staff contract attaching her to the Commission had come to an end and had not been renewed, she was neither in a position nor entitled to express her interest in vacant posts by responding to a ‘specific research’ vacancy notice.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin täsmensi, että korvausta määritettäessä tuli ottaa huomioon, ettei Girardot voinut osallistua myöskään tuleviin kilpailumenettelyihin, joiden säännönmukainen kulku komission on varmistettava, koska hänellä ei ollut enää mahdollisuutta eikä oikeutta ilmaista kiinnostustaan haettavana oleviin toimiin vastaamalla avoimiin erityisesti tutkimusalaa koskeviin ilmoituksiin, koska hänen ja komission välinen väliaikaisen toimihenkilön sopimus oli päättynyt ilman, että se olisi uudistettu.
If agreement could not be reached, the Court of First Instance stated that the parties were to submit their estimates of damages with supporting figures within three months from delivery of the interim judgment (paragraphs 89 to 91 of the interim judgment).
Siltä varalta, ettei asiasta päästäisi sopimukseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että asianosaisten on toimitettava sille määrälliset vaatimuksensa kolmen kuukauden kuluessa välituomion antamisesta (välituomion 89–91 kohta).
Since the parties could not reach an agreement on the amount of fair financial compensation, they sent their submissions on the quantum of damages to the Court of First Instance on 6 September 2004.
Koska osapuolet eivät päässeet keskenään sopimukseen kohtuullisesta rahallisesta korvauksesta, ne toimittivat rahamääräiset vaatimuksensa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 6.9.2004.
In her heads of claim, Mrs Girardot asked the Court of First Instance to set the amount of financial compensation, together with interest to be determined by the Court, as her principal claim, at EUR 2 687 994; in the alternative, at EUR 432 887 and, further in the alternative, at EUR 250 248.
Girardot vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta velvoittamaan komission maksamaan hänelle korvauksena ensisijaisesti 2 687 994 euroa, toissijaisesti 432 887 euroa ja joka tapauksessa 250 248 euroa lainmukaisine korkoineen.
The Commission, for its part, asked the Court of First Instance to set that amount at EUR 23 917.43, considering it reasonable to award to Mrs Girardot, as can be read in paragraph 45 of the judgment under appeal, ‘first, payment of three months’ basic salary to correspond to the minimum period of notice laid down in [Article 47(2)(a) of the Conditions of employment] namely EUR 18 917.43, in compensation for loss of the opportunity to obtain one or other of the eight posts in question, and, secondly, EUR 5 000 in compensation for loss of the opportunity to take part in a further procedure for the filling of vacant posts’.
Komissio puolestaan vaati, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvistaisi korvauksen määräksi 23 917,43 euroa, ja katsoi, kuten valituksenalaisen tuomion 45 kohdasta ilmenee, että Girardot’lle on kohtuullista maksaa ”kolmen kuukauden nettopalkka [palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdan a alakohdassa] vahvistetulta vähimmäisirtisanomisajalta eli 18 917,43 euroa korvaukseksi tämän menettämästä mahdollisuudesta päästä johonkin kyseisistä kahdeksasta toimesta, sekä 5 000 euron korvaus tämän menettämästä mahdollisuudesta osallistua uuteen palvelukseenottomenettelyyn”.
That amount was to be supplemented by compensatory interest due between delivery of the interim judgment and actual payment of the sum due, together with token damages of one euro in compensation for nonmaterial harm.
Tähän summaan oli komission mukaan lisättävä välituomion antamispäivän ja maksettavaksi tulevan summan lopullisen maksupäivän välisenä aikana kertyneet korot sekä yksi euro symbolisena korvauksena henkisestä kärsimyksestä.
After examination of the various forms of damage claimed by Mrs Girardot the Court of First Instance, by the judgment under appeal, first, set the amount of the financial compensation payable by the Commission at EUR 92 785, together with interest payable from 6 September 2004 at the rate set by the ECB for main refinancing operations, plus two percentage points, and, secondly, ordered the Commission to pay the costs.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki ensin kaikki ne eri vahingot, joita Girardot väitti hänelle aiheutuneen, ja se vahvisti tämän jälkeen valituksenalaisella tuomiolla yhtäältä komission maksettavaksi tulevan rahallisen korvauksen määräksi 92 785 euroa 6.9.2004 alkaen Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioita varten vahvistaman korkokannan mukaisesti laskettavine viivästyskorkoineen, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, sekä toisaalta velvoitti komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
In relation to, first, the claimed loss of an opportunity to be recruited to a vacant post within the Commission, the Court of First Instance first stated, in paragraph 54 of the judgment under appeal, that the contested decisions had deprived Mrs Girardot, definitively and irreversibly, given the impossibility of restoring the position prior to their adoption, not only of the right to expect that her applications would be examined by the Commission, but also of the possibility that one of them would be accepted by the Commission.
Ensinnäkin siitä väitteestä, joka koski työnsaantimahdollisuuden väitettyä menetystä komissiossa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti valituksenalaisen tuomion 54 kohdassa, että riidanalaisten päätösten takia Girardot menetti varmasti ja peruuttamattomasti mahdollisuuden paitsi siihen, että komissio tutkisi hänen työhakemuksensa, myös siihen, että se hyväksyisi jonkin niistä, koska päätöksiä edeltänyttä tilannetta ei voitu enää palauttaa ennalleen.
The Court then stated, in paragraphs 55 and 56 of that judgment, that the loss of an opportunity to occupy a vacant post within a
Tämän jälkeen se tarkensi tämän tuomion 55 ja 56 kohdassa, että mahdollisuuden menettäminen yhteisön
Community institution and to receive the financial advantages attaching to such a post was damage which was material, as the parties had agreed.
KOMISSIO v. GIRARDOT toimielimessä avoinna olevan toimen ja siihen liittyvien rahallisten etujen saamiseen on luettava aineelliseksi vahingoksi, mistä osapuolet olivat yksimielisiä.
Lastly, the Court stated, in paragraphs 57 and 58 of the judgment under appeal, that, in order to assess the extent of the damage resulting from the loss of an opportunity as claimed in the present case, it was necessary to ‘determine the difference between the earnings which Mrs Girardot would have received if the chance that her applications would be successful had materialised and the earnings which she in fact received after the unlawful rejection of her applications, and then, if appropriate, to assess, as a percentage, what chance Mrs Girardot had that such an eventuality would materialise’.
Lopuksi se totesi mainitun tuomion 57 ja 58 kohdassa, että mahdollisuuden menettämisestä aiheutuneen vahingon laajuuden arvioimiseksi oli tässä tapauksessa ”määritettävä sen palkan, joka Girardot’lle olisi maksettu, jos hänen työhakemuksensa olisi hyväksytty, ja sen palkan, joka hänelle tosiasiallisesti maksettiin työhakemusten lainvastaisen hylkäämisen seurauksena, välinen erotus ja tarvittaessa arvioitava prosentuaalinen todennäköisyys tämän mahdollisuuden toteutumiseen”.
As regards, first, the difference in earnings, the Court of First Instance explained, in paragraph 59 of the judgment under appeal, that that criterion was justified by the fact that while Mrs Girardot had lost a chance of occupying one of those posts and, consequently, of obtaining the corresponding financial benefits, she had not remained without employment.
Ansiotulojen erotuksesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut ensinnäkin valituksenalaisen tuomion 59 kohdassa, että tämä kriteeri on perusteltu siitä syystä, että vaikka Girardot olikin menettänyt mahdollisuuden tulla valituksi johonkin kyseessä olevista toimista ja näin ollen saada sitä vastaavan taloudellisen edun, hän ei kuitenkaan ollut jäänyt työttömäksi.
In order to determine a possible difference in earnings, the Court of First Instance first established, in paragraphs 61 to 82 of the judgment under appeal, the period in which comparison was to be made between the financial terms of employment which Mrs Girardot would have enjoyed if she had been recruited by the Commission and those which she actually enjoyed.
Mahdollisen ansiotulojen erotuksen määrittämiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti ensin valituksenalaisen tuomion 61–82 kohdassa sen ajan, jonka osalta olisi vertailtava niitä ansiotuloja, jotka Girardot olisi saanut, jos hänet olisi otettu komission palvelukseen, niihin ansiotuloihin, jotka hän on tosiasiallisesti saanut.
The Court of First Instance rejected, in paragraphs 73 to 77 of that judgment, the Commission’s argument that reparation for Mrs Girardot’s loss of an opportunity could be achieved solely by the award of fair financial compensation amounting to the equivalent of payment of three months’ net salary, corresponding to the minimum notice period laid down in Article 47(2)(a) of the Conditions of employment.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi tältä osin valituksenalaisen tuomion 73–77 kohdassa komission väitteen siitä, että Girardot’n menettämä mahdollisuus olisi korvattavissa vain maksamalla kohtuullinen rahallinen korvaus, jonka määräksi vahvistettaisiin kolmen kuukauden nettopalkka palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiselta vähimmäisirtisanomisajalta.
The Court of First Instance held that that argument amounted to claiming that the length of time Mrs Girardot would have remained in the service of the Commission if it had recruited her was so hypothetical that it should be considered that the Commission terminated her employment immediately after its commencement, which was not credible.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että tämä johtaisi siihen, että väitettäisiin, että se aika, jona Girardot olisi pysynyt komission palveluksessa, jos se olisi ottanut hänet, on niin hypoteettinen, että olisi katsottava, että komissio olisi lakkauttanut hänen palvelussuhteensa heti, kun se oli alkanut, mikä ei ole uskottavaa.
In those circumstances, in paragraph 78 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that, to take account of all the possibilities of termination of employment as laid down in Article 47(2) and Articles 48 to 50 of the Conditions of employment, the period to be considered might be set ex aequo et bono at five years, including the period of notice, running from the date of effective appointment of the candidates accepted by
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi näin ollen valituksenalaisen tuomion 78 kohdassa, että jotta voitaisiin ottaa huomioon kaikki palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdassa ja 48–50 artiklassa mainitut palvelussuhteen päättymiseen johtavat mahdollisuudet, huomioon otettavan ajanjakson pituudeksi voitiin kohtuuden mukaan vahvistaa viisi vuotta irtisanomisaika mukaan luettuna, alkaen
On the other hand, in paragraph 80 of the judgment under appeal, the Court of First Instance dismissed Mrs Girardot’s arguments relating to the probability of becoming a permanent official on the ground that that factor was not a matter of certainty.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisen tuomion 80 kohdassa Girardot’n väitteet, jotka koskivat vakinaistamisen todennäköisyyttä siitä syystä, että tämä seikka oli epävarma.
The Court of First Instance then determined, in paragraphs 83 to 95 of the judgment under appeal, the extent of the loss of earnings over that period.
Tämän jälkeen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määritti valituksenalaisen tuomion 83–95 kohdassa palkanmenetyksen suuruuden tältä ajalta.
For that purpose, in paragraph 86 of that judgment, the Court of First Instance decided ex aequo et bono, in the absence of evidence produced by Mrs Girardot to enable the Court to determine the remuneration which would have been paid to her if her applications had been successful, and how that remuneration would have progressed, that Mrs Girardot would have received net monthly remuneration equivalent, on average, to the last remuneration paid to her by the Commission, which corresponded to a post in a grade A 5, step 4.
Tämän tuomion 86 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kohtuuden mukaan, että koska Girardot ei ollut tuonut esiin seikkoja, joiden perusteella voitaisiin määrittää se palkka, joka hänelle olisi maksettu, jos jokin hänen hakemuksistaan olisi hyväksytty, sekä tämän palkan kehitys, Girardot olisi saanut nettokuukausipalkan, joka keskimäärin vastasi komission hänelle maksamaa viimeistä palkkaa, joka vastasi palkkaluokan A 5 palkkatason 4 mukaista tointa.
In paragraph 85 of that judgment, the Court of First Instance rejected Mrs Girardot’s argument that she would have been selected for a post in a grade A 4.
Tämän saman tuomion 85 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi tältä osin Girardot’n väitteen siitä, että hänet olisi otettu palkkaluokkaan A 4 kuuluvaan toimeen.
As regards, secondly, the assessment of the opportunity lost, the Court of First Instance, after making the finding, in paragraphs 96 and 97 of the judgment under appeal, that the applications submitted by Mrs Girardot satisfied the requisite conditions to be considered, examined, in paragraphs 98 to 122 of that judgment, whether the chance of which she had been deprived could be regarded as a certainty, in the sense that Mrs Girardot would have had, if not every chance of obtaining one of the posts in question, at least a strong chance of obtaining one.
Toiseksi menetettyjen mahdollisuuksien arvioinnin osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 96 ja 97 kohdassa, että Girardot’n esittämät hakemukset täyttivät vaaditut edellytykset tullakseen otetuiksi huomioon, ja se tarkasteli tämän tuomion 98–122 kohdassa, voidaanko hänen menettämäänsä mahdollisuutta pitää varmana niin, että Girardot’lla olisi ollut, jollei kaikkia, niin ainakin vakavasti otettava mahdollisuus tulla otetuksi johonkin kyseessä olevista viroista.
Having established, in paragraphs 102 to 107 of that judgment, that Mrs Girardot was the only candidate for each of the posts at that stage of the procedure, that she could claim significant prior experience within the Commission, that her services were held in esteem and that her qualifications and the specification of the posts were sufficiently matched, the Court of First Instance ruled as follows in paragraphs 115 to 117 of that judgment:
Todettuaan saman tuomion 102–107 kohdassa, että Girardot oli tässä menettelyn vaiheessa ainoa hakija kuhunkin toimeen, että hän voi vedota merkittävään aikaisempaan kokemukseen komissiossa, että hänen työpanostaan oli arvostettu ja että hänen pätevyytensä vastasi riittävästi virkojen kuvauksia, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi mainitun tuomion 115–117 kohdassa seuraavaa:
Having regard to the foregoing facts, it cannot be held that, on conclusion of the first stage of the procedure for the filling of vacant posts laid down
Edellä mainittujen asian tosiseikkojen valossa ei voida katsoa, että henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun palvelukseenottomenettelyn