natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the second part of the seventh plea, alleging factual errors, it should be pointed out that the 1995 opinion on nitrites and nitrates expressly considered the provisions of Directive 95/2 relating to those additives.
Riidanalaisen päätöksen konkreettisia säännöksiä, jotka koskevat kysymyksessä olevien elintarvikelisäaineiden eli sulfiittien ja toisaalta nitriittien ja nitraattien käyttöä, on tutkittava tämän tuomion 62—64 kohdassa esitetyn EY 95 artiklan 4 kohdan tulkinnan valossa.
In that opinion, the SCF notes that the residual amounts of nitrites permitted by that directive 'are much higher than those to be expected from the maximum levels of added nitrites and nitrates which the [SCF] was informed in its previous review are justifiable on technological grounds'.
Kanneperusteet, jotka perustuvat oikeudellisiin virheisiin ja tosiseikkoja koskeviin virheisiin, jotka rasittavat nitriittien ja nitraattien käyttöä koskevien riidanalaisten säännösten ja määräysten hylkäämistä
That highly critical evaluation of the maximum amounts set by Directive 95/2 is not contradicted by the fact that, in the same opinion, the SCF reiterated the recommendations expressed in its 1990 opinion.
Kanneperusteet, jotka perustuvat oikeudellisiin virheisiin ja tosiseikkoja koskeviin virheisiin, jotka rasittavat sulfiittien käyttöä koskevien riidanalaisten säännösten ja määräysten hylkäämistä
On the contrary, those recommendations confirm the need to reduce to a minimum the levels of nitrites and nitrates added to foodstuffs. According to point 3.3.2.3 of the 1995 opinion:
Seitsemännen kanneperusteen toisesta osasta, joka perustuu tosiseikkoja koskeviin virheisiin, on todettava, että nitriittejä ja nitraatteja koskevassa vuoden 1995 lausunnossa tutkittiin nimenomaisesti direktiivin 95/2/EY näitä lisäaineita koskevia säännöksiä.
Therefore, the [SCF] repeats its previous opinion that exposure to preformed nitrosamines in food should be minimised by appropriate technological practices such as the lowering of levels of nitrates and nitrites added to foods to the minimum required to achieve the necessary preservative effects to ensure microbiological safety.'
Kolmannen kanneperusteen ensimmäisestä, sulfiittien käytön teknistä tarvetta koskevasta osasta on todettava, että tekninen tarve liittyy kiinteästi sen arvioimiseen, mikä kansanterveyden suojelun kannalta on tarpeellista. Jos lisäaineen käytön oikeuttavaa teknistä tarvetta ei ole, ei ole mitään syytää aiheuttaa sitä terveysriskin mahdollisuutta, joka seuraa tämän aineen käytön sallimisesta.
The contested decision did not take sufficient account of the 1995 opinion.
Tästä virheellisestä toteamuksesta huolimatta riidanalaisen päätöksen perustelujen 21, 24 ja 27 kohdasta sekä 20 alaviitteestä ilmenee, että komissio tosiasiassa tutki perusteellisesti Tanskan hallituksen väitteet, jotka koskivat sulfiittien elintarvikkeissa käytön teknistä tarvetta.
It failed to mention in that connection that the maximum amounts of nitrites set in Directive 95/2 are called into question by the 1995 opinion.
Riidanalainen päätös ei näin ollen tältä osin perustu oikeudelliseen virheeseen.
It must be borne in mind that the SCF's 1990 opinion, given its date, could not comment on Directive 95/2, which was first proposed in 1992 and adopted in 1995.
Nämä suositukset päinvastoin vahvistavat sen, että elintarvikkeisiin lisättävien nitraattien ja nitriittien määrä on tarpeen vähentää vähimpään mahdolliseen.
However, in drafting its 1995 opinion, the SCF was specifically instructed to, among other things, study the safety of the use of nitrites and nitrates used as food additives under the conditions set by Directive 95/2.
Viinissä olevat korkeat sulfiittimäärät eivät voi EY 95 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä oikeuttaa yleistä kieltoa sulfiittien käytölle elintarvikelisäaineina.
In carrying out that task, it criticised the conditions of use for nitrites under that directive.
Siltä osin kuin kantajana oleva jäsenvaltio pyytää lupaa pitää voimassa direktiivistä 95/2/EY poikkeavat kansalliset säännökset ja määräykset tiettyjen elintarvikkeiden osalta, sen on perusteltava nämä kansalliset säännökset ja määräykset suhteessa näihin elintarvikkeisiin eikä suhteessa muihin tuotteisiin.
The fact that the 1995 opinion confirmed the 1990 opinion in that regard suggests that the amounts of nitrites authorised by Directive 95/2 are also open to criticism in the light of the 1990 opinion.
"[Elintarvikealan tiedekomitea] toistaa näin ollen, kuten aiemmassa lausunnossaan, että altistuminen elintarvikkeissa oleville nitrosamiineille on vähennettävä asianmukaisilla teknisillä keinoilla kuten elintarvikkeisiin lisättyjen nitriittien ja nitraattien annosten alentamisella vähimpään tasoon, joka tarvitaan tarpeellisensäilöntävaikutuksenaikaansaamiseksi ja mikrobiologisen turvallisuuden varmistamiseksi."
The observations by the SCF in that regard are relevant in assessing whether the contested provisions are justified.
Sulfiittien osalta yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteet vaikuttavat riittävillä elintarvikealan tiedekomitean vuoden 1994 lausuntoon nähden ja että riidanalainen päätös ei sisällä minkäänlaista tosiseikkoja
It follows that, to the extent that the Commission failed duly to take into account the 1995 opinion in assessing the justification for the contested provisions concerning the use of nitrites and nitrates, its decision is vitiated by a defect which renders it unlawful.
Kun otetaan huomioon vuoden 1995 lausunto, siinä ei voitu arvioida, että direktiivissä 95/2/EY vahvistetut nitriittien enimmäismäärät on asetettu kyseenalaiseksi tässä lausunnossa.
Annuls Commission Decision 1999/830/EC of 26 October 1999 on the national provisions notified by the Kingdom of Denmark concerning the use of sulphites, nitrites and nitrates in foodstuffs in so far as it rejects those national provisions relating to the use of nitrites and nitrates in foodstuffs;
Tanskan kuningaskunnan tiedoksi antamista sulfiittien, nitriittien ja nitraattien käyttöä elintarvikkeissa koskevista kansallisista säännöksistä ja määräyksistä 26 päivänä lokakuuta 1999 tehty komission päätös 1999/830/EY kumotaan siltä osin kuin sillä hylätään nämä kansalliset säännökset ja määräykset siltä osin kuin ne koskevat nitriittien ja nitraattien käyttöä elintarvikkeissa.
Dismisses the remainder of the application;
Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Orders the parties to pay their own costs;
Islannin tasavalta ja oikeudenkäyntikuluistaan.
Orders the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway to pay their own costs.'
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisisi asian seuraavasti:
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Asia C-291/00 LTJ Diffusion SA v. Sadas Vertbaudet SA Lainsäädännön lähentäminen
The registration relates to goods in Class 25 within the meaning of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of June 15, 1957, as revised and amended (hereinafter the Nice Agreement'), namely textile articles, both ready-to-wear and made-to-measure, including boots, shoes and slippers. That trade mark consists of a single word, filed in the form of a handwritten signature with the characters joined up and a dot between the two sloping sides of the letter A. It appears as follows:
Ennakkoratkaisu Tavaramerkit — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivi 89 11041 ETY — 5 artiklan 1 kohdan a alakohta — Ilmaus merkki, joka on sama kuin tavaramerkki — Tavaramerkin erottamiskykyisen elementin käyttäminen ilman tavaramerkin muita elementtejä —Kaikkien tavaramerkin muodostavien elementtien käyttäminen niihin lisättyjen muiden elementtien ohella (täysistunto)
It markets inter alia children's clothing and accessories.
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Sadas is the proprietor of a trade mark registered at the INPI.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 17 päivänä tammikuuta 2002.
That trade mark, which was filed in the form of upright printed capital letters, is the following:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa seuraavasti Tribunal de Grande Instance de Paris'Ue:
The question referred for a preliminary ruling
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
By its question referred for a preliminary ruling, the national court seeks to ascertain how the notion of "sign which is identical with the trade mark' within the meaning of Article 5(1)(a) of the directive is to be interpreted.
Yhdistetyt asiat T-188/01, T-189/01 ja T-190/01 Vassilios Tsarnavas v. Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstösäännöt
There is therefore identity between the sign and the trade mark where the former reproduces, without any modification or addition, all the elements constituting the latter.
Henkilöstö — Tutkttavahi ottaminen — Ylennys — Eri yksiköihin kuuluvien virkamiesten ansioiden vertailu (ensimmäinen jaosto)
Since the perception of identity between the sign and the trade mark is not the result of a direct comparison of all the characteristics of the elements compared, insignificant differences between the sign and the trade mark may go unnoticed by an average consumer.
Ltd, Hapag-Lloyd Cotainer Linie GmbH, Kawasaki Kisen Kaisha Ltd, Malaysia International Shipping Corporation Berhad, Mitsui OSK Lines Ltd, Neptune Orient Lines Ltd, Nippon Yusen Kaisha, Orient Overseas Container Line Ltd, Ρ & O Nedlloyd Container Line Ltd, Senator Lines GmbH, Yangming Marine Transport Corp. v. Euroopan yhteisöjen komissio Kilpailu 19 päivänä maaliskuuta 2003
'Article 5(l)(a) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks must be interpreted as meaning that a sign is identical with the trade mark where it reproduces, without any modification or addition, aü the elements constituting the trade mark or where, viewed as a whole, it contains differences so insignificant that they may go unnoticed by an average consumer.'
Kilpailu — Linjakonferenssin jäsenten ja itsenäisten varustamojen välinen sopimus —Maksut ja lisämaksut — Oikeudellinen perusta — Asetus N:o 4056/86 — Asetus N:o 1017/68 — Relevantit markkinat — Näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta — Vanhentumisaika — Sakko
Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 17 January 2002.
FEFGn sihteeristö ilmoitti 1.3.1991 komissiolle Singaporessa 5.3.1991 pidettävästä FEFCn ja siitä riippumattomien varustamojen edustajien välisestä kokouksesta, jossa oli tarkoitus sopia FETTCSA:sta.
He proposed that the Court should answer as follows:
FETTCSA on 5.3.1991 päivätty Pohjois-Euroopan ja Kaukoidän välisessä liikenteessä toimivien linjavarustamoiden välinen sopimus, joka tuli voimaan 4.6.1991 ja päättyi 10.5.1994. FETTCSA:a ei ole ilmoitettu komissiolle.
The concept of identity between mark and sign in Article 5(1)(a) of Council Directive 89/104/EEC covers identical reproduction without any addition, omission or modification other than those which are either minute or wholly insignificant.
FEFCn sihteeristö vahvisti 25.3.1991 komissiolle, että 5.3.1991 oli tehty periaatesopimus "yhdenmukaisesta käytännöstä maksujen ja lisämaksujen laskemiseksi ja määrittelemiseksi muiden kuin merirahdin ja maakuljetusten osalta".
In reaching its decision in such cases, the national court must first identify what is perceived by the average, reasonably well-informed, observant and circumspect consumer as the relevant mark and sign, then assess globally the visual, aural and other sensory or conceptual features of the mark and sign in question and the overall impression created by them, in particular by their distinctive and dominant components, in order to determine whether the two would be perceived by such a consumer as the same in the sense that any differences are minute or wholly insignificant, or whether the two would be perceived rather as similar in the sense that the differences are greater than that.'
Alun perin FE 1 " 1 CSΑ-sopimukseen kuului Far Eastern Freight Conferencen (jäljempänä FEFC) eli Pohjois-Euroopan ja Kaakkois- ja Itä-Aasian välillä toimivan linjakonferenssin, josta on kyse EY:n perustamissopimuksen [81] artiklan soveltamisesta (IV/33.218 - Far Eastern Freight Conference) 21 päivänä joulukuuta 1994 tehdyssä komission päätöksessä 94/985/EY, josta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi 28.2.2002 tuomion asiassa T-86/95, Compagnie générale maritime ym. vastaan komissio, 14 jäsentä ja kuusi FEFGstä riippumatonta varustamoa.
Court of First Instance
FETTCSAm tarkoituksena oli sen 2 kohdan mukaan
Joined Cases T-188/01, T-189/01 and T-190/01 Vassilios Tsarnavas ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
— luoda koko alaa koskevat normit maksujen ja lisämaksujen laskemiseksi ja määrittelemiseksi yhteisten menettelyjen avulla ja
(Officials —Admissibility—Promotion — Consideration of comparative merits of officials from different services) (First Chamber)
On selvää, että maksut ja lisämaksut muodostavat merkittävän osan merikuljetuksen kokonaistanffista ja että niiden osuus voi itään suuntautuvassa liikenteessä olla jopa 60 prosenttia.
Case T-213/00 CMA CGM, Cho Yang Shipping Co. Ltd., Evergreen Marine Corp. Ltd, Hanjin Shipping Co.
soveltamisalaan, vaan asetuksen N:o 17 soveltamisalaan (riidanalaisen päätöksen 123 ja 126—130 perustelukappale).
Ltd, Hapag-Lloyd Cotainer Linie GmbH, Kawasaki Kisen Kaisha Ltd, Malaysia International Shipping Corporation Berhad, Mitsui OSK Lines Ltd, Neptune Orient Lines Ltd, Nippon Yusen Kaisha, Orient Overseas Container Line Ltd, Ρ & O Nedlloyd Container Line Ltd, Senator Lines GmbH, Yangming Marine Transport Corp. ν Commission of the European Communities Competition 19 March 2003
Komissio ilmoitti 8.8.1995 FETTCSAm edustajalle aikovansa tehdä asiasta nimenomaisen päätöksen, koska se oh edelleen FETTCSAm osapuolten kanssa olennaisista seikoista eri kannalla. Tässä yhteydessä komissio kysyi FETTCSAm edustajalta, olivatko FETTCSAm osapuolet valmiit olemaan kiistämättä niitä vastaan esitettyjä tosiseikkoja koskevia väitteitä.
(Competition —Agreement between members of a liner conference and independent shipping companies — Charges and surcharges — Legal basis — Regulation (EEC) No 4056/86 — Regulation (EEC) No 1017/68 — Relevant market — Proof of infringement — Limitation period — Fine) (Third Chamber)
Aineellisen arviointinsa lopuksi komissio päättelee, että kyseinen sopimus rajoittaa hintakilpailua, mikä on vastoin EY 81 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja asetusta N:o 1017/68, vaikka sopimuksen osapuolet eivät olisikaan sopineet julkaistujen hintojensa tasosta (riidanalaisen päätöksen 131-144 perustelukappale).
The applicants are shipping companies which participated in the Far East Trade Tariff Charges and Surcharges Agreement ('FETTCSA' or the 'FETTCSA agreement').
Komissio teki 16.5.2000 asetusten N:o 17, N:o 1017/68 ja N:o 4056/86 perusteella EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/34.018 - Far East Trade Tariff Charges and Surcharges Agreement (FETTCSA)) päätöksen 2000/627/EY (jäljempänä päätös tai riidanalainen päätös).
According to section 2 of the FETTCSA that agreement had as its purpose:
Komission mukaan kyseinen sopimus on kirjattu FETTCSAm osapuolten 9.6.1992 pitämän kokouksen pöytäkirjaan (riidanalaisen päätöksen 33-39 kohta).
— the establishment by the parties of industrial standards for the calculation and setting of charges and surcharges by means of procedural mechanisms common to all the parties, and
Sovellettavien kilpailusääntöjen osalta riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että kyseiset maksut ja lisämaksut koskevat merikuljetuspalveluja, jotka kuuluvat asetuksen N:o 4056/86 soveltamisalaan, rautatie-, tie- ja sisävesikuljetuspalveluja (tai niiden liitännäispalveluja), jotka kuuluvat asetuksen N:o 1017/68 soveltamisalaan, ja palveluja, jotka eivät kuulu kummankaan mainitun asetuksen
the use of a common mechanism for the calculation and setting of charges and surcharges other than sea freight and inland haulage.
perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä tiettyjen muissa kanneperusteissa esiin tuotujen seikkojen osalta.
The charges and surcharges covered by the FETTCSA supplement the sea freight charges which shipping lines charge shippers to cover certain costs, including those arising from exchange rate fluctuations or changes in fuel prices and the handling of containerised cargo at ports or terminals.
ole kantajien väitteen mukaisia, niillä ei voi sellaisinaan olla oikeusvaikutuksia eivätkä ne näin ollen voi olla kantajille vastaisia.
It is agreed between the parties to the dispute that the charges and surcharges constitute a substantial part of the total rate for sea freight and may be up to 60% of that amount on the eastbound trade.
Tämän vuoksi kantajien kanne on jätettävä siltä osin tutkimatta kuin siinä vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista sikäli kuin siinä kielletään kokonaisnettohinnoista luopumisia koskeva sopimus.
On 15 July 1991, the European Shippers' Council ('ESC') made a formal complaint to the Commission regarding the FETTCSA agreement.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan on katsottava, että kantajat eivät ole näyttäneet, miten pikemminkin asetusten N:o 17 ja N:o 1017/68 kuin asetuksen N:o 4056/86 käyttäminen riidanalaisen päätöksen oikeudellisena perustana tiettyjen maksujen ja lisämaksujen osalta on voinut johtaa erilaiseen arviointiin kyseisestä sopimuksesta.
On 28 September 1992, the Commission informed the FETTCSA secretariat of its preliminary legal assessment of the FETTCSA agreement of 5 March 1991.
Tästä seuraa, että kantajien väitettä kielteisistä seurauksista ei voida hyväksyä.
The Commission expressed the view that the agreement fell within Article 81(1) EC and was not a technical agreement within the meaning of Article 2 of Regulation No 4056/86. It therefore suggested to the FETTCSA parties that they notify the agreement under Article 12 of Regulation No 4056/86.
Näin ollen, ilman että olisi tarpeen tutkia, onko komissio tehnyt oikeudellisen virheen käyttäessään riidanalaisen päätöksen perustana asetuksia N:o 17 ja N:o 1017/68, virheellistä oikeudellista perustaa koskeva kanneperuste on hylättävä siltä osin kuin väitetty virhe ei ole estänyt kantajia saamasta sovelletuissa menettelyasetuksissa tarkoitettuja menettelyllisiä takeita eikä myöskään aiheuttanut kielteisiä seurauksia niiden oikeusasemaan.
On 19 April 1994, the Commission sent a statement of objections to the FETTCSA parties in which it concluded that the agreement could not be regarded as a technical agreement within the meaning of Article 2 of Regulation No 4056/86 and Article 3 of Regulation No 1017/68 and that it infringed Article 81(1) EC and Article 2 of Regulation No 1017/68 in that it contained the following agreements in restraint of trade: an agreement prohibiting discounts, an agreement on currency exchange rates, an agreement concerning the calculation of charges and surcharges and an agreement for the exchange of information.
Esillä olevan kanneperusteen tarkastelusta seuraa, että riidanalaisessa päätöksessä on tehty olennaisia virheitä sakkojen suuruuden määrittämisessä noudatetun menetelmän osalta. Ensimmäinen virhe perustuu siihen, että riidanalaisessa päätöksessä vahvistetaan kullekin kantajalle määrätyn sakon määrä Maerskiin sovelletun perusmäärän nojalla perustelematta asianmukaisesti, minkä vuoksi viimeksi mainittu summa on suurempi kuin suuntaviivojen mukainen vakavasta kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävä pienin mahdollinen summa.
The Commission also concluded in its statement of objections that those agreements in restraint of trade were not eligible for block exemption under Article 3 of Regulation No 4056/86, or individual exemption under Article 81(3) EC or Article 5 of Regulation No 1017/68.
Tämän seurauksena on, että kaikki perusmäärät, joita on sovellettu kuhunkin kantajaan, on perusteltu puutteellisesti.
Since the FETTCSA had not been notified, the statement of objections also announced the Commission's intention to impose fines.
Toinen virhe johtuu siitä, että riidanalaisessa päätöksessä vahvistetaan sakkojen suuruus sen jälkeen, kun kantajat on jaettu ryhmiin vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tai ainakin vailla asianmukaisia perusteluja.
In that context, the Commission asked the FETTCSA parties' representative whether the FETTCSA parties would accept the facts in the allegations made against them.
Ennen kuin asiassa on tarpeen lausua edellä todetuista olennaisista virheistä aiheutuvista oikeudellisista seurauksista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo kuitenkin, että riidanalaisen päätöksen tekemisen olosuhteiden vuoksi esillä olevassa asiassa on ensin tutkittava sakkojen vanhentumisesta esitettyä kanneperustetta.
It is common ground that, after that last request by the Commission, no further written correspondence was exchanged between the Commission and the FETTCSA parties before 30 June 1998, when the Commission sent the FETTCSA parties' representative a further request for information as to the turnover figures of those parties for 1997.
Komissio on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksen 134 perustelukappaleessa, että "osapuolten sopimus olla myöntämättä alennuksia julkaistuista hinnoista vähentää merkittävästi linjavarustamoiden kykyä kilpailla laivaajilta veloitettavilla lopullisilla hinnoilla", mikä merkitsee "hintakilpailun huomattavaa rajoittumista".
On 11 October 1999, the Commission sent to the FETTCSA parties' representative a request for information as to the turnover figures for those parties for 1998.
Näissä olosuhteissa sillä, että FETTCSAm osapuolia ei ole kuultu maksujen ja lisämaksujen tasosta, ei ole merkitystä sovellettaessa EY 81 artiklan 1 kohtaa tai asetuksen N:o 1017/68 2 artiklaa.
On 16 May 2000 the Commission adopted, on the basis of Regulation No 17, Regulation No 1017/68 and Regulation No 4056/86, Decision 2000/627/EC relating to a proceeding pursuant to Article 81 of the EC Treaty (IV/34.018 - Far East Trade Tariff Charges and Surcharges Agreement (FETTCSA)) (the decision' or the contested decision').
Ilman että olisi tarpeen pohtia niitä syitä, joiden vuoksi päätöstä ei tehty 24.3.1995 lähetetyn tietojensaantipyynnön jälkeen, on ilmeistä, että 30.6.1998 ja 11.10.1999 päivättyjen tietojensaantipyyntöjen tarkoituksena ei ole ollut se, että komissio voisi laskea sakkojen sallitun enimmäismäärän.
In the contested decision, the FETTCSA parties are criticised for having entered into an agreement not to provide a discount on published rates for charges and surcharges (also referred to as 'additionals'), whether those rates were published as part of an FEFC tariff or by an individual carrier (paragraph 133 of the contested decision).
Näin ollen riidanalaisen päätöksen 4 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä on määrätty sakkoja, koska nämä sakot on määrätty 16.5.2000, vaikka asetuksen N:o 2988/74 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetty viiden vuoden vanhentumisaika, joka oli alkanut kulua uudelleen 24.3.1995, oli päättynyt.
As regards the competition rules applicable, the decision states that the charges and surcharges in question concern maritime transport services which fall within the scope of Regulation (EEC) No 4056/86; rail, road and inland waterway transport services (or services ancillary thereto) which fall within the scope of Regulation No 1017/68 and services which fall within the scope of neither of those two regulations which therefore fall within the scope of Regulation No 17 (paragraphs 123 and 126 to 130 of the contested decision).
24.3.1995, ja koska se ei ole toteuttanut yhtään tutkinnallista toimenpidettä ennen 30.6.1998 ja 11.10.1999 päivättyjen tietojensaantipyyntöjen lähettämistä, on näissä olosuhteissa katsottava, että kyseiset tietojensaantipyynnöt eivät olleet tarpeellisia kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn toteuttamiseksi eivätkä ne siten ole voineet pätevästi keskeyttää vanhentumisajan kulumista.