natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If Question 5 is answered in the affirmative, may the undertaking whose registered office is in the Member State of registration of the protected designation of origin legitimately describe its products by using the designation which is open to confusion with the one registered until the expiry of the fifth year following the date of registration of the protected designation (12 June 1996), in other words until 12 June 2001?
Jos edellä 5 kohdassa esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko suojatun alkuperänimityksen rekisteröintijäsenvaltiossa kotipaikan omaava yritys laillisesti käyttää tuotteidensa erottamiseksi rekisteröityyn nimitykseen sekoitettavissa olevaa nimitystä siihen asti kun viisi vuotta on kulunut suojatun nimityksen rekisteröintipäivästä (12.6.1996) eli siis 12.6.2001 asti.
Therefore, in order to allow use of the designations referred to above in the territory of the Member State concerned, is it sufficient that there is no opposition by that Member State to such use?
Voiko edellä mainittujen nimikkeiden käyttö kyseisen jäsenvaltion alueella olla sallittua pelkästään sillä perusteella, että tämä jäsenvaltio ei ole kieltänyt mainittua käyttöä?
As from the day following the date indicated in Question 6 above (12 June 2001), must the use of any designation open to confusion with the one registered in all the Member States by any operator who is not expressly authorised to use the registered designation within the meaning of Regulation (EEC) No 2081/92 be regarded as prohibited.'
Onko edellä 6 kohdassa mainitun määräajan päättyessä (12.6.2001) katsottava, ettei taloudellisella toimijalla, jolla ei ole nimenomaista oikeutta käyttää edellä mainitun asetuksen N:o 2081/92 mukaisesti rekisteröityä nimitystä, ole oikeutta käyttää rekisteröidyn nimityksen kanssa sekoitettavissa olevia nimityksiä missään jäsenvaltiossa?"
The admissibility of the questions referred for a preliminary ruling
Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
Does the lack of any opposition by the Member State in whose territory the designation which is open to confusion with one registered under Article 17 of Regulation No 2081/92 is used render lawful the use of that designation by an undertaking whose registered office is in the territory of the Member State in which the designation was registered, if that undertaking uses the designation which is open to confusion only for products intended to be sold outside the country of registration and only within the territory of the Member State which is not opposed to use of the said designation?
Aiheuttaako se seikka, että jäsenvaltio, jonka alueella asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa tarkoitetun rekisteröinnin kanssa sekoitettavissa olevan nimityksen käyttö on todettu, ei ole kieltänyt mainittua käyttöä, sen, että kyseisen nimityksen käyttöä on pidettävä lainmukaisena, kun käyttäjänä on rekisteröintivaltiossa kotipaikan omaava yritys, jos tämä yritys käyttää sekoitettavissa olevaa nimitystä yksinomaan sellaisista tuotteista, jotka on tarkoitettu myytäviksi rekisteröintivaltion ulkopuolella ja ainoastaan sellaisessa
Does the period of five years referred to in Article 13(2) of Regulation No 2081/92 for use of a name in relation to a product whose designation was registered on 12
Saksan hallitus väittää, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta, koska vastaus esitettyihin kysymyksiin ei ole
The designation 'parmesan' used by Mr Bigi is, it argues, a generic name and not a PDO within the meaning of Regulation No 2081/92.
Bigin käyttämä nimitys "parmesan" on nimittäin yleisnimi eikä asetuksessa N:o 2081/92 tarkoitettu SAN.
The questions referred for a ruling
Ennakkoratkaisukysymykset
The questions referred for a preliminary ruling concern certain aspects of the system of derogations established by Article 13(2) of Regulation No 2081/92.
Ennakkoratkaisukysymykset koskevat asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdassa käyttöön otetun poikkeusjärjestelmän tiettyjä näkökohtia.
The products at issue in the main proceedings originate in the Member State which obtained the registration of the PDO ('the State of the PDO'), without, however, meeting the PDO requirements. It is the protection conferred by such registration under Article 13(l)(a) and (b) of Regulation No 2081/92 that is at issue.
Tältä osin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 234 artiklan mukaisessa yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuimien välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.
Consequently, the first question is whether that system of derogations can be applied to such products.
Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava esitetyt kysymykset (ks. erityisesti asia C-415/93, Bosman, tuomio 15.12.1995, 59 kohta).
It is settled case-law that, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts established by Article 234 EC, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Kun otetaan huomioon, että pääasiassa kyseessä olevat tuotteet ovat peräisin jäsenvaltiosta, joka on saanut rekisteröidyksi SAN:n (jäljempänä SAN:n valtio) jonka mukaisia tuotteet eivät ole ja jonka asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen suoja on kyseessä, on aluksi tutkittava, voidaanko kyseistä poikkeusjärjestelmää soveltaa tällaisiin tuotteisiin.
Consequently, where the questions submitted by the national court concern the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling (see, for example, Case C-415/93 Bosman [1995], paragraph 59).
Näin ollen on määriteltävä kyseisen poikkeusjärjestelmän soveltamisala. Tältä osin on otettava huomioon asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan sanamuodon lisäksi myös kyseisen säännöksen tarkoitus mainitussa asetuksessa yleensä.
The scope of that system of derogations must therefore be determined.
Asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan siinä säädetään poikkeusjärjestelmästä, jonka täytäntöönpano riippuu jäsenvaltion halusta säilyttää alueellaan rajoitetun ajan aikaisempi kansallinen järjestelmä, ja vaaditaan tiettyjen edellytysten täyttämistä.
Account should be taken not only of the wording of Article 13(2) of Regulation No 2081/92 but also of the purpose of that provision in the general scheme of the regulation.
Näissä edellytyksissä vaaditaan pääasiassa, että yritys, joka haluaa käyttää hyväkseen kyseistä poikkeusjärjestelmää, on pitänyt määritellyn ajan laillisesti kaupan tuotetta tällä välin rekisteröityä nimitystä käyttäen ja että näiden tuotteiden merkinnöistä käy selvästi ilmi niiden todellinen alkuperä.
However, the Court has also stated that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin myös katsonut, että sen on oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi poikkeustapauksissa tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisukysymyksen.
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, for example, Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002], paragraph 19).
Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain,jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (ks. erityisesti asia C-390/99, Canal Satélite Digital, tuomio 22.1.2002, 39 kohta).
According to its wording, Article 13(2) of Regulation No 2081/92 provides for a system of derogations implementation of which depends on the desire of the Member State concerned to maintain, within its national territory and for a limited period, its previous national system and requires certain conditions to be fulfilled.
Asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään lisäksi, että tämä poikkeus ei saa johtaa mainittujen tuotteiden pitämiseen vapaasti kaupan sellaisen jäsenvaltion alueella, jossa edellä tarkoitetut nimitykset on kielletty.
However, in the present case it is far from clear that the designation 'parmesan' has become generic.
Käsiteltävässä asiassa ei kuitenkaan ole lainkaan selvää, että nimityksestä "parmesan" on tullut yleisnimi.
It is contended by all the governments which have submitted written observations in this case, apart from the German Government and, to a certain extent, the Austrian Government, and by the Commission that the French designation 'parmesan' is the correct translation of the PDO 'Parmigiano Reggiano'.
Saksan hallitusta ja tietyiltä osin Kreikan hallitusta lukuun ottamatta tässä asiassa huomautuksia esittäneet hallitukset sekä komissio ovat nimittäin korostaneet, että ranskalainen nimitys "parmesan" on SAN "Parmigiano Reggiano" oikea käännös.
The second subparagraph of Article 13(2) of Regulation No 2081/92 provides, further, that this exception may not lead to the marketing of such products freely on the territory of a Member State where that name was prohibited.
Näin ollen ei voida väittää olevan ilmeistä, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen
Thus, Article 13(2) of Regulation No 2081/92 implements one of the objectives of Regulation No 2081/92, namely that of not abolishing with immediate effect the option of using names registered under Article 17 of Regulation No 2081/92 for products which do not meet the
Näin ollen asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdassa toteutetaan yksi asetuksen N:o 2081/92 päämääristä eli se, ettei mahdollisuutta käyttää asetuksen N:o 2081/92
specification of the PDO concerned. As the third recital in the preamble to Regulation No 535/97 indicates, the Community legislature considered it necessary to grant an adjustment period in order not to prejudice producers who had been using such names for a long time.
niin, että nimityksen SAN:ksi rekisteröimisen jälkeen asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan mukaista poikkeusjärjestelmää, jonka tarkoituksena on mahdollistaa kyseisen nimityksen käytön jatkaminen tietyin edellytyksin ja rajoituksin, voidaan soveltaa ainoastaan tuotteisiin, jotka eivät ole peräisin SAN:n valtiosta.
derogations provided for by Article 13(2) of Regulation No 2081/92, in order to allow the continued use of that name under certain conditions and within certain limits, applies only to products not originating in the State of the PDO.
17 artiklan mukaisesti rekisteröityjä nimityksiä poisteta välittömästi niiden tuotteiden osalta, jotka eivät vastaa kyseessä olevan SAN:n eritelmää.
That interpretation of Article 13(2) of Regulation No 2081/92 is consistent with the objectives of consumer protection and fair competition set out in the sixth and seventh recitals in the preamble to Regulation No 2081/92.
Tämä asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan tulkinta on asetuksen N:o 2081/92 kuudennessa ja seitsemännessä perustelukappaleessa esitettyjen kuluttajansuojan ja reilun kilpailun tavoitteiden mukainen.
However, as that recital also makes clear, such a transitional period should apply only to names registered under Article 17 of that regulation, that is to say to names, such as that in issue here, which have been registered under the simplified procedure.
Kuten kyseisessä perustelukappaleessa myös todetaan, tällaista siirtymäkautta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan mainitun asetuksen 17 artiklan mukaisesti rekisteröityihin nimityksiin, toisin sanoen nimityksiin, jotka — kuten pääasiassa — on rekisteröity yksinkertaistetussa menettelyssä.
That procedure presupposes, inter alia, that the name which a Member State seeks to register should be legally protected in that Member State or, in Member States where there is no system of protection, validated through use.
Tämä menettely edellyttää erityisesti, että nimitys, jonka rekisteröintiä jäsenvaltio hakee, on kyseisessä jäsenvaltiossa oikeudellisesti suojattu tai niissä jäsenvaltioissa, joissa suojajärjestelmää ei ole, käytössä vakiintunut.
Thus, on a proper construction of Article 13(2) of Regulation No 2081/92, products are not covered by the system of derogations set up by Article 13(2) where they originate in the State of the PDO the protection of which under Article 13(l)(a) and (b) of Regulation No 2081/92 is at issue and they do not meet the product specification for that PDO.
Asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohtaa on näin ollen tulkittava niin, että kyseisellä säännöksellä käyttöön otetun poikkeusjärjestelmän piiriin eivät kuulu tuotteet, jotka ovat peräisin sen SAN:n valtiosta, jonka asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukainen suoja on kyseessä ja jonka eritelmää ne eivät vastaa.
In other words, the simplified procedure presupposes that, at the time when a Member State applies to register a name as a PDO, products which do not comply with the specification for that name cannot be marketed legally on its territory.
Toisin sanoen yksinkertaistettu menettely edellyttää, ettei silloin, kun jäsenvaltio hakee nimityksen rekisteröintiä SAN:ksi,voida laillisesti pitää kaupan sen alueella tuotteita, jotka eivät ole kyseistä nimitystä vastaavan eritelmän mukaisia.
Accordingly, Regulation No 2081/92 must be interpreted as meaning that, once a name has been registered as a PDO, the system of
Näin ollen, koska asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohdan mukaista poikkeusjärjestelmää ei voida soveltaa pääasiassa kyseessä olevien kaltaisiin tuotteisiin, ei ole tarpeen vastata kysymyksiin sellaisina kuin Tribunale di Parma on ne esittänyt.
Accordingly, given that the system of derogations laid down by Article 13(2) of Regulation No 2081/92 does not apply to products such as those at issue here, there is no need to reply to the questions as put by the Tribunale di Parma.
Näin ollen asetusta N:o 2081/92 on tulkittava
'On a proper construction of Article 13(2) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs, as amended by Council Regulation (EC) No 535/97 of 17 March 1997, products are not covered by the system of derogations set up by Article 13(2) where they originate in the State of the protected designation of origin the protection of which under Article 13(1) (a) and (b) of Regulation No 2081/92, as amended, is at issue and they do not meet the product specification for that protected designation of origin. '
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna 17.3.1997 annetulla neuvoston asetuksella N:o 535/97, on tulkittava niin, että kyseisellä säännöksellä käyttöön otetun poikkeusjärjestelmän purun eivät kuulu tuotteet, jotka ovat peräisin jäsenvaltiosta, joka on saanut rekisteröidyksi suojatun alkuperänimityksen, jonka asetuksen N:o 2081/92, sellaisena kuin se on näin muutettuna, 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukainen suoja on kyseessä ja jonka eritelmää ne eivät vastaa.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 9 October 2001.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 9 päivänä lokakuuta 2001.
'Article 13(2) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs, as amended by Council Regulation (EC) No 535/97 of 17 March 1997 must be interpreted as allowing a Member State, on whose application a PDO was registered, to prohibit the commercial use of that designation when applied to a product not covered by the registration, but comparable to the product registered under that name, on the ground that it is made in the territory of the Member State of registration, even if the product in question
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 13 artiklan 2 kohtaa,
is intended to be marketed exclusively in the territory of another Member State where that designation might be found to be lawful by application of Article 13(2) of that Regulation.'
sellaisena kuin se on muutettuna 17.3.1997 annetulla neuvoston asetuksella N:o 535/97, tulee tulkita siten, että sillä sallitaan jäsenvaltion, jonka hakemuksesta suojattu alkuperänimitys on rekisteröity, kieltää tämän nimityksen kaupallinen käyttö sellaisten tuotteiden yhteydessä, joita rekisteröinti ei koske mutta jotka ovat venattavissa tällä nimityksellä rekisteröityyn tuotteeseen, sillä perusteella, että tuote on valmistettu rekisteröintivaltion alueella, vaikka riidanalainen tuote on tarkoitettu myytäväksi yksinomaan toisessa jäsenvaltiossa, jossa tätä nimitystä voitaisiin pitää laillisena tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan nojalla.
Case C-258/00 Commission of the European Communities ν French Republic Environment and consumers
Asia C-258/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Ympäristö ja kuluttajat
(Failure to fulfil obligations — Directive 91/676/EEC — Protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources — Identification of waters affected by pollution — Designation of vulnerable zones) (Sixth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/676/ΕΊΎ — Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta — Pilaantuneiden vesien yksilöiminen — Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden nimeäminen (kuudes jaosto) vedet ja nimettävä pilaantumisalttiit vyöhykkeet direktiivin 3 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla.
Since it considered that the designation of vulnerable zones was incomplete as regards France, by letter of 25 September 1998, the Commission gave the French Republic formal notice to submit its observations within two months.
Koska komissio katsoi, että pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden nimeäminen Ranskassa oli epätäydellistä, se kehotti 25.9.1998 päivätyllä virallisella huomautuksella Ranskan tasavaltaa esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
By application lodged at the Court Registry on 28 June 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to take the appropriate steps to identify waters affected by pollution and, consequently, to designate the corresponding vulnerable zones, in accordance with Article 3 of and Annex I to Council Directive 91/676/EEC of 12 December 1991 concerning the protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources (hereinafter 'the Directive'), the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.6.2000 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asianmukaisesti yksilöinyt pilaantuneita vesiä ja koska se ei näin ollen ole nimennyt niihin liittyviä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä kyseisen direktiivin 3 artiklan ja liitteen I mukaisesti.
The French authorities responded to the reasoned opinion by letter of 16 September 1999, to which they attached the final results of the second round of monitoring of waters, which took place from September 1997 to August 1998.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 9.11.2000 antamalla määräyksellä Espanjan kuningaskunta hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan Ranskan tasavallan vaatimuksia.
By order of the President of the Court of 9 November 2000, the Kingdom of Spain was given leave to intervene in support of the form of order sought by the French Republic.
Koska Ranskan viranomaisten 26.11.1998 päivätty vastaus ei tyydyttänyt komissiota, komissio lähetti 9.7.1999 päivätyssä kirjeessä perustellun lausunnon, jossa se kehotti Ranskan tasavaltaa toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa perustellun lausunnon tiedoksiantamisesta.
In that letter, the French authorities maintained that the purpose of Annex 4 to the circular of 5 November 1992 was not to give Prefects the option of designating a zone on the basis of a eutrophication criterion, but to require them expressly to do so if it had been established that nitrates of agricultural origin were contributing
Direktiivin 12 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden oli 20.12.1993 mennessä yksilöitävä alueillaan sijaitsevat pilaantuneet
Under Article 12(1) of the Directive, Member States were, by 20 December 1993, to identify polluted waters in their respective territories and to designate vulnerable zones in accordance with Article 3(1) and 3(2) of the Directive.
Ranskan viranomaiset vastasivat perusteltuun lausuntoon 16.9.1999 päivätyllä kirjeellä, johon ne olivat liittäneet vesien syyskuussa 1997—elokuussa 1998 toteutetun toisen valvontakierroksen lopulliset tulokset.
to the state of eutrophication or were likely to provoke that phenomenon in the near future.
seisovia tai virtaavia vesiä ei voida koskaan pitää direktiivissä tarkoitettuina rehevöityneinä vesinä, koska hallinnollisen soveltamisohjeen mukaan vaikuttava tekijä on juuri fosfori eikä typpi.
None the less, since it considered that the French Republic had not complied with the reasoned opinion within the time-limit allowed, the Commission brought the present action.
Ilman, että olisi tarpeen tarkastella useita tämän kanteen käsittelyn yhteydessä esitettyjä tieteellisiä kertomuksia ja selvityksiä, on todettava, että se, että direktiivin soveltamisalaa on rajoitettu, kun sen soveltamisalan ulkopuolelle on jätetty tietyt vedet sillä perusteella, että kyseisten vesien pilaantumisessa fosforilla väitetään olevan ensiarvoisen tärkeä merkitys, on ristiriidassa sekä direktiivin rakenteen että sen tarkoituksen kanssa.
The circular of 5 November 1992 requests the competent authorities to take account of 'the considerations set out in Annex 4', which explains, as seen in paragraph 12 of the present judgment, that nitrogen is not the controlling factor in the case of flowing brackish waters — that is, estuaries — and of hard freshwaters, both stagnant and flowing.
On ensiksi todettava, että Ranskan hallituksen soveltama menetelmä johtaa siihen, että huomattavaa osaa makeista pintavesistä,virtaavaa murtovettä sisältävistä jokisuista ja rannikkovesistä ei ikinä voitaisi nimittää rehevöityneiksi vesiksi, vaikka maataloudesta peräisin olevan typen aiheuttama pilaantuminen tai pilaantumisen vaara on todellinen.