natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court held that it is for the Member States to dene, in compliance with Community law, the persons entitled to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament. Articles 189 EC, 190 EC, 17 EC and 19 EC do not preclude the Member States from granting that right to vote and to stand as a candidate to certain persons who have close links to them other than their own nationals or citizens of the Union resident in their territory.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi asianomaista komission jäsentä vastaan esitettyjen väitteiden tutkimisen yhteydessä, että rikosoikeudenkäynnin yhteydessä esitetyt toteamukset voidaan ottaa huomioon, mutta tosiseikkojen oikeudelliset luonnehdinnat eivät sido yhteisöjen tuomioistuinta, jonka tehtävänä on tutkia, onko asianomaisissa teoissa kyse komission jäsenyydestä johtuvien velvollisuuksien laiminlyönnistä.
Nor, according to the Court, can a clear link between citizenship and the right to vote be deduced from the Treaty provisions relating to the composition of the European Parliament and to citizenship of the Union.
Näiden seikkojen perusteella ja asiakirja-aineistoon sisältyvien tosiseikkojen yksityiskohtaisen tutkimisen perusteella yhteisöjen tuomioistuin hyväksyi kanteen osittain ja teki sen päätelmän, että asianomainen komission jäsen oli laiminlyönyt komission jäsenyydestä johtuvia velvollisuuksiaan EY 213 artiklan 2 kohdassa ja EA 126 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Finally, observing that a principle cannot be derived from the Treaty’s articles relating to citizenship of the Union that its citizens are the only persons entitled under all the other provisions of the Treaty, the Court concluded that the contested United Kingdom legislation was consistent with Community law.
Se katsoi kuitenkin asian olosuhteiden perusteella, että laiminlyönnin toteaminen oli sellaisenaan asianmukainen seuraamus, eikä määrännyt Cressonille seuraamukseksi eläkettä tai muita vastaavia etuuksia koskevien oikeuksien lakkaamista.
In Eman and Sevinger, the Court ruled on the interpretation of Articles 17 EC, 19(2) EC, 190 EC and 299(3) EC in response to a reference for a preliminary ruling from the Raad van State (Netherlands).
Yhteisöjen tuomioistuin antoi asiassa C-145/04, Espanja vastaan Yhdistynyt kuningaskunta (tuomio 12.9.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja asiassa C-300/04, Eman ja Sevinger (tuomio 12.9.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ratkaisun Euroopan unionin kansalaisuutta ja Euroopan parlamentin edustajien valitsemista koskevista perustamissopimuksen määräyksistä, erityisesti äänioikeudesta näissä vaaleissa ja äänioikeuden käyttämisestä.
The proceedings before the national court concerned two Netherlands nationals resident in Aruba who contested the rejection, on the basis of their place of residence, of their application for registration on the electoral roll for the election of Members of the European Parliament on 10 June 2004.
Yhteisöjen tuomioistuimen piti näet asiassa Espanja vastaan Yhdistynyt kuningaskunta pohtia jäsenvaltioiden toimivaltaa ulottaa äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa koskemaan sellaisia asukkaita, jotka eivät ole Euroopan unionin kansalaisia.
The Court held that persons who possess the nationality of a Member State and who reside or live in a territory which is one of the overseas countries and territories referred to in Article 299(3) EC may rely on the rights conferred on citizens of the Union in Part Two of the Treaty.
Espanjan kuningaskunta riitautti tässä tapauksessa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan lain, jossa säädettiin Gibraltarin osalta, että tällä alueella asuvilla Kansainyhteisön kansalaisilla, jotka eivät ole yhteisön kansalaisia, on äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa.
However, the overseas countries and territories (OCTs) are subject to the special association arrangements set out in Part Four of the Treaty (Articles 182 EC to 188 EC) with the result that, failing express reference, the general provisions of the Treaty do not apply to them.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi tästä, että sen määrittäminen, kenellä on äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa, kuuluu kunkin jäsenvaltion toimivaltaan, jota on käytettävä yhteisön oikeutta noudattaen.
Articles 189 EC and 190 EC, relating to the European Parliament, therefore do not apply to those countries and territories,with the consequence that the Member States are not required to hold elections to the European Parliament there.
Se katsoi, että EY 189, EY 190, EY 17 ja EY 19 artikla eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltiot antavat tämän äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden tietyille henkilöille, joilla on niihin läheinen side mutta jotka eivät ole niiden omia kansalaisia tai niiden alueella asuvia unionin kansalaisia.
Furthermore, in the current state of Community law, there is nothing which precludes the Member States from dening, in compliance with Community law, the conditions of the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament by reference to the criterion of residence in the territory in which the elections are held.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan unionin kansalaisuuden ja äänioikeuden välistä ilmeistä yhteyttä ei voida myöskään johtaa Euroopan parlamentin kokoonpanoa ja unionin kansalaisuutta koskevista perustamissopimuksen määräyksistä.
The principle of equal treatment prevents, however, the criteria chosen from resulting in dierent treatment of nationals who are in comparable situations, unless that dierence in treatment is objectively justied.
Lopuksi se korosti, että unionin kansalaisuutta koskevista perustamissopimuksen artikloista ei voida johtaa periaatetta, jonka mukaan kaikkiin muihin perustamissopimuksen määräyksiin voivat vedota vain unionin kansalaiset, ja totesi, että riidanalainen Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö oli yhteisön oikeuden mukainen.
Joined Cases C-392/04 and C-422/04 i-21 Germany and Arcor (judgment of 19 September 2006, not yet published in the ECR) gave the Court the opportunity to strike a balance between the primacy of Community law and legal certainty with regard to the treatment to be accorded to an administrative act which is unlawful because it infringes Community law.
Yhdistetyt asiat C-392/04 ja C-422/04, i-21 Germany ja Arcor (tuomio 19.9.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) antoivat yhteisöjen tuomioistuimelle tilaisuuden etsiä tasapainopiste yhteisön oikeuden ensisijaisuuden ja oikeusvarmuuden väliltä asiassa, joka koski sitä, millainen ratkaisu pitäisi antaa yhteisön oikeuden vastaisuuden vuoksi lainvastaisen hallintotoimen osalta.
The Court stated that, in accordance with the principle of legal certainty, administrative bodies are not placed under an obligation to reopen an administrative decision which has become final upon expiry of the reasonable time limits for legal remedies or by exhaustion of those remedies.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti hallintoelimellä ei ole velvollisuutta poistaa hallintopäätös, josta on tullut lopullinen, kun muutoksenhakua varten säädetyt kohtuulliset määräajat ovat päättyneet tai kun muutoksenhakukeinot on käytetty.
It acknowledged, however, that there may be a limit to this principle if four conditions are met: the administrative body must, under national law, have the power to reopen that decision; the administrative decision in question must have become final as a result of a judgment of a national court ruling at final instance; that judgment must, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, be based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling; and the person concerned must have complained to the administrative body immediately after becoming aware of that decision of the Court (see Case C-453/00 Kühne & Heitz [2004] ECR I-837). In addition, the principle of equivalence requires that all the rules applicable to appeals, including the prescribed time limits, apply without distinction to appeals on the ground of infringement of Community law and to appeals on the ground of disregard of national law. Where, pursuant to rules of national law, the administration is required to withdraw an administrative decision which has become final but is manifestly incompatible with domestic law, that same obligation must exist if the decision is manifestly incompatible with Community law. The national court will ascertain whether legislation incompatible with Community law constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned and, if that is the case, draw the necessary conclusions under national law. In two cases, an issue was raised as to the admissibility of an action for annulment.
Se kuitenkin myönsi, että kyseistä periaatetta voidaan rajoittaa, mikäli seuraavat neljä edellytystä täyttyvät: hallintoelimellä on kansallisen lainsäädännön mukaan toimivalta poistaa kyseinen päätös, kyseisestä päätöksestä on tullut lopullinen sitä viimeisenä oikeusasteena käsitelleen kansallisen tuomioistuimen tuomion takia, tämä tuomio perustuu yhteisöjen tuomioistuimen tämän tuomion jälkeen antama oikeuskäytäntö huomioon ottaen virheelliseen yhteisön oikeuden tulkintaan, johon päädyttiin esittämättä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymystä, ja kyseessä oleva henkilö on kääntynyt hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää kyseisestä oikeuskäytännöstä (ks. asia C-453/00, Kühne & Heintz, tuomio 13.1.2004, Kok. 2004, s. I-837). Lisäksi vastaavuusperiaate edellyttää, että kaikkia muutoksenhakuun sovellettavia sääntöjä, mukaan lukien säädettyjä määräaikoja, sovelletaan samalla tavalla riippumatta siitä, onko kyse yhteisön oikeuden rikkomisesta vai kansallisen oikeuden rikkomisesta. Silloin kun viranomaisilla on kansallisen oikeuden sääntöjen perusteella velvollisuus poistaa hallintopäätös, josta on tullut lopullinen, jos kyseinen päätös on ilmeisen yhteensoveltumaton kansallisen oikeuden kanssa, saman velvollisuuden on oltava olemassa, jos kyseinen päätös on ilmeisen yhteensoveltumaton yhteisön oikeuden kanssa. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, onko lainsäädäntöä, joka on ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, pidettävä asianomaisessa kansallisessa 16
The Court recalled that an action by a local or regional entity cannot be treated in the same way as an action by a Member State, the term ‘Member State’within the meaning of Article 230 EC referring only to government authorities of the Member States.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti, että alueellisen tai paikallisen yksikön nostamaa kannetta ei voida rinnastaa jäsenvaltion nostamaan kanteeseen, koska EY 230 artiklassa vahvistetulla jäsenvaltion käsitteellä tarkoitetaan ainoastaan jäsenvaltioiden hallituksia.
It stated, however, that, on the basis of that article, a local or regional entity may, to the extent that it has legal personality under national law, institute proceedings against a decision addressed to it or against a decision which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to it.
Se katsoi kuitenkin, että kyseisen artiklan perusteella alueellinen tai paikallinen yksikkö voi siltä osin kuin se on kansallisen oikeuden perusteella oikeushenkilö nostaa kanteen sille osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee sitä suoraan ja erikseen.
Nevertheless, a regional authority responsible for the execution of a project of the European Regional Development Fund cannot be regarded as directly concerned by a Commission decision addressed to the Member State in question relating to the closing of the financial assistance from that Fund.
Ei voida kuitenkaan katsoa, että asianomaiselle jäsenvaltiolle osoitettu komission päätös, joka koskee Euroopan aluekehitysrahaston taloudellisen tuen päättämistä, koskisi suoraan alueellista viranomaista, joka on nimetty rahaston hankkeen toteuttamisesta vastuussa olevaksi viranomaiseksi.
Second, Case C-131/03 P Reynolds Tobacco and Others v Commission (judgment of 12 September 2006, not yet published in the ECR) caused the Court to examine whether decisions taken by the Commission to bring legal proceedings may be annulled.The Court stated that only measures the legal eects of which are binding on, and capable of aecting the interests of, the applicant by bringing about a distinct change in his legal position are acts or decisions which may be the subject of an action for annulment.
Toiseksi yhteisöjen tuomioistuimen oli asiassa C-131/03 P, Reynolds Tobacco ym. vastaan komissio (tuomio 12.9.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tutkittava mahdollisuutta kumota komission päätökset oikeudenkäynnin vireille panemisesta. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttamalla tämän oikeusasemaa selvästi, ovat toimia tai päätöksiä, jotka voivat olla kumoamiskanteen kohteena.
Finally, in a whole series of cases the Court was faced with the problem of the choice of the legal basis for Community measures.
Mainittakoon aluksi asia C-94/03, komissio vastaan neuvosto (tuomio 10.1.2006, Kok. 2006, s.
Of these, the first to be noted are Case C-94/03 Commission v Council [2006] ECR I-1 and Case C-178/03 Commission v Parliament and Council [2006] ECR I-107, concerning Decision 2003/106/EC 4 and Regulation (EC) No 304/2003 respectively 5.
I-1) ja asia C-178/03, komissio vastaan parlamentti ja neuvosto (tuomio 10.1.2006, Kok. 2006, s.
In each of these cases, the Court rearmed the main guiding principles which it has already laid down in its caselaw concerning dual legal basis.
I-107), joista ensin mainittu koski päätöstä 2003/1064ja jälkimmäinen asetusta N:o 304/2003.5Yhteisöjen tuomioistuin toisti molemmissa asioissa keskeiset ohjaavat periaatteet, jotka se oli vahvistanut jo kahta oikeudellista perustaa koskevassa oikeuskäytännössään.
The Court recalled (i) that the choice of the legal basis for a Community measure must be founded on objective factors which are amenable to judicial review and include in particular the aim and content of the measure, (ii) that if examination of a Community measure reveals that it pursues a twofold purpose or that it has a twofold component and if one of those is identiable as the main or predominant purpose or component, whereas the other is merely incidental, the act must be founded on a single legal basis, namely that required by the main or predominant purpose or component, and (iii) that, exceptionally, if on the other hand it is established that the act simultaneously pursues a number of objectives or has several components that are indissociably linked, without one being secondary and indirect in relation to the other, such an act will have to be founded on the various corresponding legal bases, but recourse to a dual legal basis is not possible where the procedures laid down for each legal basis are incompatible with each other or where the use of two legal bases is liable to undermine the rights of the Parliament.
Se muistutti näet yhtäältä siitä, että yhteisön toimen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava objektiivisiin seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuimen suorittaman valvonnan kohteena ja joihin kuuluvat erityisesti toimen tarkoitus ja sisältö, ja toisaalta siitä, että jos yhteisön tointa tarkasteltaessa ilmenee, että sillä on kaksi eri tarkoitusta tai että siinä on kahdenlaisia tekijöitä, ja jos toinen näistä on yksilöitävissä toimen pääasialliseksi tai määrääväksi tarkoitukseksi tai tekijäksi, kun taas toinen on ainoastaan liitännäinen, on käytettävä yhtä oikeudellista perustaa, toisin sanoen sitä, jota toimen pääasiallinen tai määräävä tarkoitus tai tekijä edellyttää, ja lopuksi vielä siitä, että jos poikkeustapauksessa näytetään, että toimella on useampi samanaikainen tarkoitus tai tekijä, joita ei voida erottaa toisistaan ja joista mikään ei ole toiseen nähden toisarvoinen ja välillinen, tällaista toimea annettaessa on käytettävä useaa eri oikeudellista perustaa, missä yhteydessä se korosti, että kahden oikeusperustan käyttäminen ei ole kuitenkaan mahdollista, jos näiden oikeudellisten perustojen osalta määrätyt menettelyt ovat keskenään yhteensopimattomia ja/tai jos oikeusperustojen kumuloituminen voi loukata parlamentin oikeuksia.
Applying that case-law, the Court held in the first case that Decision 2003/106/EC should have been founded on Articles 133 EC and 175(1) EC, in conjunction with the relevant provisions of Article 300 EC, and therefore had to be annulled since it was based solely on Article 175(1) EC, in conjunction with the first sentence of the first subparagraph of Article 300(2) EC and the first subparagraph of Article 300(3) EC.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi tämän oikeuskäytännön mukaisesti ensin mainitussa asiassa, että päätöksen 2003/106 olisi pitänyt perustua EY 133 artiklaan ja EY 175 artiklan 1 kohtaan yhdessä EY 300 artiklan asiaa koskevien määräysten kanssa, joten se oli kumottava, koska se perustui vain EY 175 artiklan 1 kohtaan yhdessä EY 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen ja EY 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa.
Council Decision 2003/106/EC of 19 December 2002 concerning the approval, on behalf of the European Community, of the Rotterdam Convention on the Prior Informed Consent Procedure for certain hazardous chemicals and pesticides in international trade (OJ L 63, 6.3.2003, p. 27).
Kansainvälisen kaupan kohteina olevia tiettyjä vaarallisia kemikaaleja ja torjunta-aineita koskevan ilmoitetun ennakkosuostumuksen menettelystä tehdyn Rotterdamin yleissopimuksen hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta 19.12.2002 tehty neuvoston päätös 2003/106/EY (EUVL L 63, s. 27).
Regulation (EC) No 304/2003 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2003 concerning the export and import of dangerous chemicals (OJ L 63, 6.3.2003, p. 1).
Vaarallisten kemikaalien viennistä ja tuonnista 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 304/2003 (EUVL L 63, s. 1).
Court of Justice
Kehitys ja toiminta
Proceedings case the Court held that Regulation (EC) No 304/2003 should have been founded on Articles 133 EC and 175(1) EC and therefore had to be annulled since it was based solely on Article 175(1) EC.
Yhteisöjen tuomioistuin asianmukainen oikeudellinen perusta asetukselle N:o 1435/20036ja että se annettiin perustellusti EY 308 artiklan nojalla.
The Court accordingly held in the case in point that Article 95 EC could not constitute an appropriate legal basis for the adoption of Regulation (EC) No 1435/2003 6 and that it was correctly adopted on the basis of Article 308 EC.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti vielä asiassa C-380/03, Saksa vastaan parlamentti ja neuvosto (tuomio 12.12.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ensin siitä, että jos ne edellytykset, jotka koskevat EY 95 artiklan käyttöä oikeudellisena perustana, täyttyvät, yhteisön lainsäätäjä voi käyttää kyseistä oikeudellista perustaa siitä huolimatta, että kansanterveyden suojelu on ratkaiseva tehtävien valintojen kannalta, minkä jälkeen se totesi niin ikään lähinnä yhteisöjen tuomioistuimen tämän oikeuskäytännön perusteella, että antaessaan direktiivin 2003/3310 3 ja 4 artiklan yksinomaan EY 95 artiklan perusteella yhteisöjen lainsäätäjä ei ollut rikkonut EY 152 artiklan 4 kohdan c alakohdan määräyksiä ja että kanne, jonka Saksan liittotasavalta oli nostanut näistä säännöksistä, oli näin ollen hylättävä.
It was also in application of that caselaw that the Court held in Case C-217/04 United Kingdom v Parliament and Council [2006] ECR I-3771 that Regulation (EC) No 460/2004 7was rightly based on Article 95 EC.
Tällä alalla on kiinnitettävä edellä mainittujen Euroopan parlamentin edustajien vaalia koskevien asioiden lisäksi huomiota kahteen muuhunkin asiaan.
Finally, in Case C-380/03 Germany v Parliament and Council (judgment of 12 December 2006, not yet published in the ECR), the Court recalled that, provided that the conditions for recourse to Article 95 EC as a legal basis are fullled, the Community legislature cannot be prevented from relying on that legal basis on the ground that public health protection is a decisive factor in the choices to be made.
Yhteisöjen tuomioistuin tutki asiassa C-406/04, De Cuyper (tuomio 18.7.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) työttömyyttä koskevan Belgian lainsäädännön yhteensopivuuden EY 18 artiklassa tunnustetun Euroopan unionin kansalaisten liikkumis- ja oleskeluvapauden kanssa.
It then held, principally on the basis of that case-law, that by adopting Articles 3 and 4 of Directive 2003/33/EC 10solely on the basis of Article 95 EC, the Community legislature did not
Kyseisessä lainsäädännössä asetetaan yli 50-vuotiaille työttömille asuinpaikkaa koskeva vaatimus, vaikka nämä eivät olisi enää velvoitettuja
Council Regulation (EC) No 1435/2003 of 22 July 2003 on the Statute for a European Cooperative Society (SCE) (OJ L 207, 18.8.2003, p. 1).
Eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä 22.7.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1435/2003 (EUVL L 207, s. 1).
Regulation (EC) No 460/2004 of the European Parliament and of the Council of 10 March 2004 establishing the European Network and Information Security Agency (OJ L 77, 13.3.2004, p. 1).
Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta 10.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 460/2004 (EUVL L 77, s. 1).
Council Decision 2004/496/EC of 17 May 2004 on the conclusion of an Agreement between the European Community and the United States of America on the processing and transfer of PNR data by Air Carriers to the United States Department of Homeland Security, Bureau of Customs and Border Protection (OJ L 183, 20.5.2004, p.
Lentoyhtiöiden PNR-tietojen käsittelemistä ja siirtämistä Yhdysvaltojen sisäisen turvallisuuden ministeriön alaiselle tulli- ja rajavalvontalaitokselle koskevan Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen sopimuksen tekemisestä 17.5.2004 tehty neuvoston päätös 2004/496/EY (EUVL L 183, s.
83, and corrigendum at OJ L 255, 30.8.2005, p. 168).
83 ja oikaisu EUVL 2005, L 255, s. 168).
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (OJ L 281, 23.11.1995, p.
Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, s.
31), as amended.
31), sellaisena kuin se on muutettuna.
Directive 2003/33/EC of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products (OJ L 152, 20.6.2003, p. 16).
Tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/33/EY (EUVL L 152, s. 16).
European citizenship
Yhteisöjen tuomioistuin
In this field, two cases deserve attention in addition to the cases noted above relating to the election of representatives to the European Parliament.
Kehitys ja toiminta pysymään työmarkkinoiden käytettävissä.
Under Belgian legislation, unemployed persons over 50 years of age, although no longer obliged to remain available for work, are subject to a residence requirement. The Court pointed out first of all that the right of residence of citizens of the Union is not unconditional, but is conferred subject to the limitations and conditions laid down by the Treaty and by the measures adopted to give it eect.
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti aluksi siitä, että unionin kansalaisille tunnustettu oleskeluoikeus ei ole ehdoton, sillä se tunnustetaan vain, jollei perustamissopimuksessa määrätyistä sekä sen soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu.