natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Another important point of agreement concerns the text relating to the objectives, principles, modalitites and procedures of future ACP-EU economic and trade cooperation, subject, however, to final agreement on the item of market access during the preparatory period.
Toinen merkittävä asia, josta päästiin sopimukseen, koskee AKT-valtioiden ja EU:n välisen taloudellisen ja kaupallisen yhteistyön tavoitteisiin, periaatteisiin, yksityiskohtaisiin sääntöihin ja menettelyihin liittyvää tekstiä edellyttäen kuitenkin, että päästään lopulliseen sopimukseen markkinoille pääsystä valmisteluvaiheen aikana.
The partners agreed on the need for further enhancing the performance and efficiency of allocation of financial resources under the future convention, as well as on a solution for handling the debt question.
Kumppanit olivat yhtä mieltä siitä, että tulevan yleissopimuksen mukaisen rahavarojen jakamisen toimivuutta ja tehokkuutta on edelleen parannettava, ja pääsivät yhteisymmärrykseen ratkaisusta velkakysymyksen käsittelemiseksi.
A great deal of progress was also made regarding the support in case of fluctuations of export earnings to succeed the current Stabex and Sysmin mechanisms.
Huomattavaa edistystä saavutettiin myös vientitulojen vaihtelujen takia myönnettävän tuen osalta, jonka on määrä korvata nykyiset Stabex- ja Sysmin-järjes-telmät.
In the final plenary session of the conference, the EU also presented its offer to the ACP countries under the 9th European Development Fund (EDF) comprising the following resources (million EUR):
Konferenssin viimeisessä täysistunnossa EU esitti myös AKT-maille yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon (EKR) liittyvän tarjouksensa, johon kuuluivat seuraavat varat (miljoonaa euroa):
The December conference began by taking note, within the negotiating groups, of the progress achieved since the second negotiating conference in Brussels on 29 and 30 July 1999 and approving the agreement by both parties on the set of 'key sentences' drawn up and agreed at ambassador and Commission level.
• Keskusryhmässä aiheena olivat poliittiset ja institutionaaliset asiat: oleelliset tekijät ja lauseke täytäntöönpanematta jättämisestä, liittyminen, maahanmuutto ja takaisinotto sekä uuden sopimuksen voimassaoloaika.
The negotiations continued with each of the groups examining a number of specific topics, as follows:
• Toisen ryhmän aiheena olivat yksityinen sektori, investointi ja muut kehi tysstrategiat.
EIB loans (on own resources)
ELP:n lainat (omista varoista)
At the end of the conference, the two parties concluded that the negotiations should be continued as soon as possible in order to finalise the still outstanding issues which comprise inter alia the items of migration/readmission, the duration of the new convention, market access during the preparatory period, and possibly, the investment facility.
• Kolmannen ryhmän aiheena olivat taloudellinen ja kaupallinen yhteistyö: tavoitteet, periaatteet, yksityiskohtaiset säännöt ja menettelyt; valmisteluvaiheen aikana sovellettava kauppajärjestelmä; alkuperäsäännöt; kauppaan liittyvät kysymykset; Stabex/Sysmin.
• Group 4: Financial cooperation.
• Neljännen ryhmän aiheena oli rahoitusyhteistyö. tusyhteistyö.
The conference made substantial progress on a number of the outstanding problems.
Konferenssissa edistyttiin huomattavasti monissa ratkaisematta olevissa kysymyksissä.
After detailed discussions, ministers reached agreement, in particular on the questions of essential elements, good
Yksityiskohtaisten keskustelujen jälkeen ministerit pääsivät sopimukseen
Price (excluding VAT) in Luxembourg: EUR 12
Hinta Luxemburgissa (ei sis. alv:a): 12 euroa
The commonforeign andsecurity policy
Yhteinenulko- jaturvallisuuspolitiikka
This booklet has been produced by the General Secretariat of the Council for information purposes.
Tämän esitteen on laatinut neuvoston pääsihteeristö tiedotustarkoituksia varten.
Neither the Council of the European Union nor the governments of the Member States nor theother Community institutions can be held liable for its contents.
Euroopan unionin neuvosto,jäsenvaltioiden hallitukset ja yhteisön muut toimielimet eivät vastaasen sisällöstä.
A great deal of additional information on the European Union isavailable on the Internet. It can be accessed through the Europaserver (http://europa.eu.int).
Suuri määrä muuta tietoa Europan unionista on käytettävissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu.int).
What is the common foreign and security policy of the European Union?
Mitä on Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka?
What is the European security anddefence policy?
Mitä on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka?
The common foreign and security policy The European security and defence policy
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka
Why is a common foreign and security policy necessary?The European Union, a major economic and political player onthe international stage
Mihin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tarvitaan?Euroopan unioni, merkittävä taloudellinen ja poliittinentoimija kansainvälisellä näyttämöllä
How is the common foreign and security policy implemented?
Kuinka yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa toteutetaan?
Agents of the common foreign and security policy
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toimijat
The European Council The Council of the European Union The Presidency The Secretary-General of the Council/High Representativefor the Common Foreign and Security Policy The European Commission The Member States The special representatives
Eurooppa-neuvosto Euroopan unionin neuvosto Puheenjohtajavaltio Pääsihteeri, YUTP:n korkea edustaja Euroopan komissio Jäsenvaltiot Erityisedustajat
Common strategies Common positions Joint actions Decisions The conclusion of international agreements Declarations Contacts with third countries
Yhteiset strategiat Yhteiset kannat Yhteiset toiminnat Päätökset Kansainväliset sopimukset Julkilausumat Yhteydenpito kolmansiin maihin
Effectiveness of the common foreign and security policy Consistency Efficiency of the decision-making procedure
Toimiiko yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka? Yhdenmukaisuus Päätöksentekoprosessin tehokkuus
What is the common foreign and security policy of the European Union?What is the European security anddefence policy?
Mitä on Euroopan unionin yhteinenulko- ja turvallisuuspolitiikka? Mitäon Euroopan turvallisuus- japuolustuspolitiikka?
For almost 40 years of European construction thevery expression ‘common foreign policy’ found no place in the Treaties.From October 1970 the Member States of the European Communitiescooperated and endeavoured to consult one another on major international policy problems. However, this was at intergovernmental level inthe context of European political cooperation.
Euroopan yhdentyminen oli Rooman sopimuksesta lähtien keskittynyttaloudellisiin näkökohtiin, yhteismarkkinoiden luomiseen, vaikka ajatuksia yhteistyöstä kansainvälisen politiikan alalla olikin esitetty.Lokakuusta 1970 lähtien Euroopan yhteisön jäsenvaltiot pyrkivät neuvottelemaan keskenään ja toimimaan yhteistyössä kansainvälisenpolitiikan merkittävissä kysymyksissä.
In 1986, the Single European Act formalised this intergovernmental cooperation withoutchanging its nature or methods of operation.
Tämä oli kuitenkin hallitustenvälistä toimintaa ”Euroopan poliittisen yhteistyön”puitteissa.Vuonna 1986 tämä hallitustenvälinen yhteistyö kirjattiin muodollisesti Euroopan yhtenäisasiakirjaan, ilman että sen luonne tai sen toteuttamistapa olisi muuttunut.
The change came at Maastricht where, for the first time, Member States incorporated in the Treaty the objective of a ‘common foreign policy’.
Muutostapahtui Maastrichtissa, jossa jäsenvaltiot kirjasivat yhteisen ulkopolitiikan tavoitteen ensimmäistä kertaa perussopimukseen.
Since the Treaty’sentry into force on 1 November 1993, the European Union as such canmake its voice heard on the international stage, express its position onarmed conflicts, human rights and any other subject linked to the fundamental principles and common values which form the basis of the European Union and which it is committed to defend.
Sopimuksentultua voimaan 1.11.1993 Euroopan unioni on voinut saada omanäänensä kuuluviin kansainvälisellä näyttämöllä, ilmaista kantansaaseellisiin konflikteihin, ihmisoikeuskysymyksiin tai mihin tahansamuuhun asiaan, joka liittyy niihin perusperiaatteisiin tai yhteisiinarvoihin, joille Euroopan unioni perustuu ja joita se haluaa puolustaa.
The provisions on the common foreign and security policy (CFSP) wererevised by the Amsterdam Treaty, which came into force on 1 May 1999.Articles 11 to 28 of the Treaty on European Union are now devotedspecifically to the CFSP.
Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP) koskevia määräyksiätarkistettiin Amsterdamin sopimuksessa, joka tuli voimaan 1.5.1999.Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 11–28 artiklat koskevat nytnimenomaan YUTP:tä.
An important decision in terms of improving the effectiveness and profile of the Union’s foreign policy was the appointment of a High Representative for the CFSP (an innovation of the Treaty of Amsterdam),Mr Javier Solana Madariaga, who took up the post on 18 October 1999for a period of five years.
YUTP:n korkeaksi edustajaksi (Amsterdamin sopimuksella luotu uusivirka) nimitettiin Javier Solana Madariaga, joka aloitti viisivuotisenvirkakautensa 18.10.1999. Tämä oli tärkeä päätös unionin ulkopolitiikan tehostamisen ja näkyvyyden lisäämisen kannalta.
The new Treaty of Nice, signed on 26 February 2001 and due to enterinto force when it has been ratified by the Member States, contains new CFSP provisions.
Uusi Nizzan sopimus, joka allekirjoitettiin 26.2.2001 ja joka tulee voimaan sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat sen ratifioineet, sisältää uusia YUTP:tä koskevia määräyksiä.
The European security and defence policy
Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka
The Treaty also provides the Union with a common security policy thatcovers all matters relating to its security, including the gradual formulation of a common defence policy— i.e. the European securityand defence policy (ESDP) forms part of the CFSP.
Perussopimuksessa määrätään myös unionin yhteisestä turvallisuuspolitiikasta, joka kattaa kaikki unionin turvallisuuteen liittyvät asiat,mukaan lukien yhteisen puolustuspolitiikan asteittaisen määrittelyn –Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka eli ETPP on siis osa YUTP:tä.
This commondefence policy could lead to a common defence if the European Council were to so decide and a decision were adopted and ratifiedby the 15 Member States.
Tämä yhteinen puolustuspolitiikka voi johtaayhteiseen puo-lustukseen,jos Eurooppa-neuvosto niin päättää ja jos 15 jäsenvaltiota hyväksyvät ja ratifioivat päätöksen.
The ESDP does not, however, affect the specific nature of the security and defence policies of certain Member States, and is also compatible with the policy conducted in the framework of the North Atlantic Treaty Organisation (NATO).
ETPP ei kuitenkaan vaikuta tiettyjen jäsenvaltioiden turvallisuus- japuolustuspolitiikan erityispiirteisiin, ja se on myös sopusoinnussa Pohjois-Atlantin liiton (Nato) puitteissa toteutettavan politiikankanssa.
The Cologne European Council meeting in June 1999 placed crisismanagement tasks at the core of the process of strengthening the European common security and defence policy; these are also knownas the Petersberg tasks,so named after the place where the Western European Union (WEU) Ministerial Council that formulated them washeld in June 1992.
Kölnin Eurooppa-neuvosto katsoi kesäkuussa 1999, että Euroopanyhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan vahvistamisen kulmakivenä ovat kriisinhallintatehtävät, joita kutsutaan myös Petersbergintehtäviksisen paikan mukaan, jossa Länsi-Euroopan unionin (WEU)ministerineuvosto vuonna 1992 määritteli nämä tehtävät.
Each successive European Council (Helsinki, Feira and Nice) hasgradually given substance to this desire to give the Union acapacity for autonomous action in international crisis management, where NATO as such is not engaged, in compliance withthe principles of the UN Charter and acknowledging the prerogatives of the UN Security Council.
Useat perättäiset Eurooppa-neuvostot (Helsinki, Feira ja Nizza)ovat asteittain antaneet konkreettista sisältöä tälle tahdolleantaa unionille itsenäiset valmiudet kansainvälisessä kriisinhallinnassa silloin, kun Nato ei kokonaisuutena ole mukana, noudattaen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjanperiaatteita ja kunnioittaen sen turvallisuusneuvoston ensisijaista asemaa.
Thus, in December 1999, the Helsinki European Councilset the headline goal in terms of military capabilities.For the Union this means being able, by the year 2003,to deploy within 60 days, and sustain for at least oneyear, up to 60 000 persons capable of carrying out thefull range of Petersberg tasks.
Unionilla on vuoteen 2003 mennessä oltava valmiudet saattaa 60 päivässä toimintavalmiuteen kaikkiin Petersbergin tehtäviin kykenevät joukot aina 60 000sotilaan vahvuuteen saakka ja ylläpitää niitä vähintäänvuoden ajan.
It must be emphasisedthat the achievement of this goal does not involve theestablishment of a European army. The commitmentand deployment of national troops will be based on sovereign decisions taken by Member States.
On syytä korostaa, että tämän tavoitteen saavuttaminen ei tarkoita eurooppalaisen armeijan luomista, sillä kansallisten joukkojen tarjoaminen operaatioon ja niiden toimintavalmiuteen saattaminen perustuu kunkin jäsenvaltion itsenäiseen päätökseen.
The Nice European Council decided to establish within the Councilnew permanent political and military structuresto provide politicalcontrol and strategic direction in a crisis, namely a Political and Security Committeeand a Military Committee.
Nizzan Eurooppa-neuvosto päätti luoda neuvostoon uudet pysyvätpoliittiset ja sotilaalliset rakenteethuolehtimaan kriisinhallinnan poliittisesta valvonnasta ja strategisesta johdosta.
In addition, the Council Secretariat now incorporates a military staff composed of military experts seconded by the Member States under the military direction of the Military Committee which it is to assist.
Nämä rakenteetovat poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteaja sotilaskomitea.Lisäksi neuvoston pääsihteeristössä toimii jo sotilasesikunta, jokakoostuu jäsenvaltioiden lähettämistä sotilasasiantuntijoista.
The Union has also defined arrangements for the possible participation of third countries (European Member States of NATO which arenot part of the Union and other candidate countries for accession to the Union) and other potential partners in EU military crisismanagement.
Esikunnan tehtävänä on avustaa sotilaskomiteaa, jonka sotilaallisessa ohjeistuksessa se toimii.
In addition, permanent arrangements have been agreed for EU–NATOconsultation and cooperation. Meetings between the Union and NATO are held on a regular basis in certain specific fields with a viewto enabling the Union, where necessary, to launch operations using NATO assets and capabilities (notably planning capabilities and command options).
Unioni on myös määritellyt järjestelyt, jotka mahdollistavat kolmansien maiden (EU:n ulkopuoliset Naton eurooppalaiset jäsenet sekämuut maat, jotka ovat unionin jäsenehdokkaita) sekä muiden mahdollisten kumppaneiden osallistumisen EU-johtoiseen kriisinhallintaan.
The aim of all this work isthat the Union should
Tämän lisäksi on sovittu EU:n ja Naton välisistäpysyvistä neuvonpidonja yhteistyön järjestelyistä.
A decision to that effect will be taken atthe latest at the European Council meeting in Laeken in December2001.
Edellä mainitut toimet tähtäävät siihen, että unionista tulee nopeastitoimintakykyinen.
The Union has also decided to develop the civilian aspects of crisismanagementin four priority areas defined by the Feira European Council: police, strengthening of the rule of law, strengthening civilian administration and civil protection.Discussions continue on theimplementation of the goals established for policing(Member Statesshould be able to provide 5 000 officers by 2003 for international missions and to deploy 1 000 of them within less than 30 days) and on thedefinition of specific goals in connection with strengthening the ruleof law.
Unioni on päättänyt kehittää myös siviilikriisinhallintaa neljällä Feiran Eurooppa-neuvoston määrittämällä ensisijaisella alalla: poliisi,oikeusvaltion vahvistaminen, siviilihallinnon vahvistaminen ja pelastuspalvelu. Työskentely jatkuu poliisivoimavaroja koskevien tavoitteiden toteuttamiseksi (jäsenvaltioiden on pystyttävä vuoteen2003 mennessä lähettämään kansainvälisiin komennustehtäviin 5 000poliisia, joista 1 000 on voitava saattaa toimintavalmiuteen 30 päivänkuluessa) sekä konkreettisten tavoitteiden määrittelemiseksi oikeusvaltion vahvistamisen alalla.
These discussions reflect the Union’s consistent overall approach tocrisis managementenabling it to further develop the range of civilianinstruments already at its disposal (for the most part under theresponsibility of the Commission) while also being able to use militaryforce.
Tämä työskentely on osa unionin yhdenmukaista ja kokonaisvaltaista lähestymistapaa kriisinhallintaan, jonka tarkoituksena on tarjotaunionille mahdollisuus kehittää entisestään niitä siviilikriisinhallinnan välineitä, joita sillä jo on (joista monista vastaa komissio), myös lisäämällä niihin mahdollisuus sotilaallisen voiman käyttöön.
This group of measures is called the European security and defencepolicy.
Tätä kokonaisuutta kutsutaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikaksi (ETPP).
II.Why is a common foreign and securitypolicy necessary?
Mihin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tarvitaan?
Since the 1950s the European Communities have developed strongeconomic links between their Member States and with the rest of theworld.
Euroopan yhteisöt ovat 1950-luvulta lähtien kehittäneet vahvat taloudelliset siteet jäsenvaltioidensa välille sekä suhteessa muuhun maailmaan.
Progress in the economic field since the 1990s has enabled the Union to attain a level of economic integration unrivalled anywhereelse in the world (for example via the creation of a single market,without borders, and a single currency), significantly developing traderelations with numerous countries and regions.
Taloudessa tapahtuneen edistyksen ansiosta unioni saavutti1990-luvulla taloudellisen integraation tason, jolla ei ole vertaistaankoko maailmassa (esimerkiksi luomalla yhtenäismarkkinat vailla rajojaja yhteisen rahan), ja saattoi kehittää voimakkaasti kauppasuhteitauseiden eri maiden ja alueiden kanssa.
The Union’s economic development has been accompanied by substantial contributions to other countries and regions in terms ofdevelopment cooperation, humanitarian assistance and reconstruction aid.
Taloudellisen kehityksen ohessa unioni on tukenut voimakkaastimuita maita ja alueita kehitysyhteistyöllä sekä antamalla humanitaarista apua ja tukea jälleenrakentamiseen.
The European Community and its Member States today provide more than half the funds for international development aid andmore than 50% of world humanitarian aid.
Itse asiassa Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot rahoittavat tällä hetkellä yli puolet kaikesta kansainvälisestä kehitysavusta ja antavat yli 50 prosenttia maailmanhumanitaarisesta avusta.
They finance one third ofworld aid to the Middle East (50% for the Palestinian Territories),almost 60% to Russia and the Republics arising out of the former Soviet Union, and 40% of the reconstruction effort in Bosnia and Herzegovina.
Ne rahoittavat kolmanneksen koko maailman Lähi-idälle antamasta tuesta (50 prosenttia palestiinalaisalueille annettavasta tuesta), lähes 60 prosenttia Venäjälle ja entisestä Neuvostoliitosta syntyneille tasavalloille annettavasta tuesta sekä 40prosenttia Bosnialle ja Hertsegovinalle annettavasta jälleenrakennustuesta.
This substantial aid is now supplemented by a political aspect: a contribution to international peacekeeping, using military force whereappropriate, and the promotion of international cooperation, democracy and human rights.
Tätä merkittävää tukipanosta voidaan vastedes täydentää poliittisillatoimilla: osallistumalla kansainvälisen rauhan ylläpitoon tarvittaessamyös asevoimia käyttämällä sekä edistämällä kansainvälistä yhteistyötä, demokratiaa ja ihmisoikeuksia.
The European Union, a major economic and politicalplayer on the international stage
Euroopan unioni, merkittävä taloudellinen ja poliittinentoimija kansainvälisellä näyttämöllä
The root causes of the development of this political aspect are to befound in the events which, since the end of the 1980s have altered theshape of Europe and of the rest of the world, leading to an importantchange in strategic interests.
Tämän poliittisen toiminnan kehittämisen alkusysäyksenä toimivattapahtumat, jotka 1980-luvun lopusta lähtien ovat muuttaneet Euroopan ja maailman poliittista karttaa ja jotka johtivat strategistenetujen merkittävään muuttumiseen.
The disintegration of the former Soviet Union and the end of the Cold War eliminated the danger of a massive attack in Europe.
Niinpä entisen Neuvostoliitonhajoaminen ja kylmän sodan päättyminen poistivat suurhyökkäyksenvaaran Euroopasta.
However, the conflict in the former Yugoslaviahas made us more aware of the dangers of a major conflict on ourdoorstep.
Konflikti entisessä Jugoslaviassa on kuitenkinnostanut esiin sen, että merkittävän konfliktin vaara on yhä olemassaaivan lähialueillamme.
These events have enabled us to identify the danger that regionalconflicts represent for neighbouring countries and regions and forpeace and international security and stability; this danger has largelyreplaced the risk of territorial aggression linked to the traditionalconcept of defence. In addition the Union must prevent and meet
Nämä tapahtumat ovat osoittaneet ne vaarat, joita alueelliset konfliktit aiheuttavat naapurimaille ja -alueille sekä kansainväliselle rauhalle, turvallisuudelle ja vakaudelle; tämä uhka on paljolti astunutperinteiseen puolustuskäsitykseen liittyvän alueellisen hyökkäyksen
From left to right: Javier Solana, Secretary-General/High Representative for CFSP, standingnext to UN Secretary General Kofi Annan, Israeli Prime Minister Ehud Barak, USPresident Bill Clinton, Palestinian Authority President Yasir Arafat, Egyptian President Hosni Mubarak and King Abdullah II of Jordan at the end of the final declaration of the Sharm el-Sheikh summit October 17, 2000.
Vasemmalta oikealle: Javier Solana, YUTP:n korkea edustaja, vierellään YK:n pääsihteeri Kofi Annan, Israelin pääministeri Ehud Barak, Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton, palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat, Egyptin presidentti Hosni Mubaraksekä Jordanian kuningas Abdullah II loppujulistuksen päätteeksi Sharm el-Sheikhinhuippukokouksessa 17. lokakuuta 2000.
various threats, such as the proliferation of weapons of mass destruction, arms trafficking, contraband nuclear material, fundamentalismand extremism.
uhan tilalle. Lisäksi unionin on pyrittävä estämään ja torjumaan erilaisia uhkia kuten joukkotuhoaseiden leviäminen, laiton asekauppa,ydinmateriaalien salakuljetus, fundamentalismi ja erilaiset ääriliikkeet.
So Europe’s defence needs have changed, and the Union has decidedto take responsibility for its own security increasingly into its ownhands.
Näin ollen puolustustarpeet ovat Euroopassa muuttuneet ja unioni onpäättänyt ottaa oman puolustuksensa ohjat paremmin omiin käsiinsä.
The Union has therefore decided that it should be capable not only ofacting independently in crisis management but also of intervening toprevent conflict, by endeavouring to address the causes, as well ascontributing to reconstruction and stabilisation, an area in which the Community and its Member States were already taking significantmeasures.
Euroopan unioni on siis päättänyt, että sen on pystyttävä toimimaanitsenäisesti kriisinhallinnassa mutta myös estämään konflikteja pyrkien puuttumaan niiden syihin sekä toimimaan jälleenrakentamisessaja vakauttamisessa, joissa yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet merkittäviä toimia.
III.How is the common foreign andsecurity policy implemented?
IIIKuinka yhteistä ulko- jaturvallisuuspolitiikkaa toteutetaan?