natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court considers, therefore, that the referring court is essentially enquiring whether Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings which, as a general rule, on the one hand, takes gross income into account when taxing non-residents, without deduction of business expenses, whereas residents are taxed on their net income after deduction of their business expenses, and, on the other, makes the income of non-residents hable to a definitive tax at the uniform rate of 25%, deducted at source, whereas the income of residents is taxed in accordance with a progressive table which includes a tax-free allowance.
Näin ollen on katsottava, että Finanzgericht Berlin tiedustelee sitä, ovatko EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 60 artikla (josta on tullut EY 50 artikla) esteenä sellaiselle pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan ulkomailla asuvia henkilöitä verotetaan pääsääntöisesti bruttotulojen perusteella eh niin, ettei tuloista vähennetä liikekuluja, kun taas kyseisessä jäsenvaltiossa asuvia verotetaan nettotulojen perusteella eli niin, että ensin vähennetään liikekulut, ja jonka mukaan ulkomailla asuvien henkilöiden tuloista pääsääntöisesti pidätetään 25 prosentin kiinteän verokannan mukaisesti lopullinen vero tulon lähteellä, kun taas kyseisessä jäsenvaltiossa asuvia henkilöitä verotetaan progressiivisen veroasteikon mukaan niin, että tulot ovat tiettyyn enimmäismäärään asti verovapaita.
The deductibility of business expenses
Liikekulujen vähennyskelpoisuus
A national provision which, in matters of taxation, refuses to allow non-residents to deduct business expenses, whereas residents are allowed to do so, risks operating mainly to the detriment of nationals of other Member States and therefore constitutes indirect discrimination on grounds of nationality, contrary in principle to Articles 59 and 60 of the Treaty.
Kansallista lainsäädäntöä, jossa ulkomailla asuvilta evätään kyseisessä jäsenvaltiossa asuvilla oleva oikeus liikekulujen vähentämiseen verotuksessa, sovelletaan pääasiallisesti toisten jäsenvaltioiden kansalaisten vahingoksi; tämän vuoksi kyse on lähtökohtaisesti perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan vastaisesta kansalaisuuteen perustuvasta välillisestä syrjinnästä.
The deduction at source of 25%
25 prosentin lähdevero
Concerning, first, the tax-free allowance, since it has a social purpose, allowing the taxpayer to be granted an essential minimum exempt from all income tax, it is legitimate to reserve the grant of that advantage to persons who have received the greater part of their taxable income in the State of taxation, that is to say, as a general rule, residents.
Ensinnäkin tulojen verovapautta koskevan sääntelyn osalta on todettava, että koska tällä sääntelyllä pyritään sosiaaliseen päämäärään, eli sen tarkoituksena on vapauttaa verovelvollisen toimeentulominimiä vastaava määrä kaikesta tuloverosta, on perusteltua, että tämän edun voivat saada vain sellaiset henkilöt, jotka ovat saaneet olennaisen osan veronalaisista tuloistaan verotusvaltiosta, eli että tämän edun saavat yleensä vain tässä valtiossa asuvat henkilöt.
Moreover, as regards the application to non-residents of a flat rate of tax of 25% while residents are subject to a progressive table, as the Commission has pointed out, the
Toiseksi siitä, että ulkomailla asuviin sovelletaan 25 prosentin kiinteää verokantaa, kun taas kyseisessä jäsenvaltiossa asuviin sovelletaan progressiivista veroasteikkoa, on täsmennettävä, kuten komissio on todennut, että kahdenvälisen verosopimuksen perusteella Alankomaat ottaa asuinvaltiona veron laskentaperusteessa huomioon progressiosäännön mukaisesti ne tulot, joiden osalta verotusoikeus kuuluu
It does, however, take account of the tax levied in Germany, by deducting from the Netherlands tax a fraction which corresponds to the relation between the income taxed in Germany and worldwide income.
Alankomaat ottaa kuitenkin huomioon Saksassa kannetun veron niin, että Alankomaissa kannettavasta verosta vähennetään osa sellaisen suhdeluvun mukaan, jonka osoittajana ovat Saksassa verotetut tulot ja nimittäjänä maailmanlaajuiset kokonaistulot.
That means that, with regard to the progressivity rule, non-residents and residents are in a comparable situation, so that application to the former of a higher rate of income tax than that applicable to the latter and to taxpayers who are assimilated to them would constitute indirect discrimination prohibited by Community law, in particular by Article 60 of the Treaty.
Tämä merkitsee sitä, että progressiosäännön osalta ulkomailla ja asianomaisessa jäsenvaltiossa asuvat henkilöt ovat toisiaan vastaavissa tilanteissa, joten se, että ulkomailla asuviin henkilöihin sovelletaan korkeampaa tulovero ka n taa kuin asianomaisessa jäsenvaltiossa asuviin ja heihin rinnastettaviin henkilöihin, olisi yhteisön oikeudessa ja erityisesti perustamissopimuksen 60 artiklassa kiellettyä välillistä syrjintää.
It is for the referring court to verify, in this case, whether the 25% tax rate applied to Mr Gerritse's income is higher than that which would follow from application of the progressive table.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tässä asiassa tutkittava, onko Gerritsen tuloihin sovellettava 25 prosentin verokanta suurempi kuin se verokanta, jota sovellettaisiin progressiivisen asteikon perusteella.
Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings which, as a general rule, takes into account gross income when taxing non-residents, without deducting business expenses, whereas residents are taxed on their net income, after deduction of those expenses.
EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja EYm perustamissopimuksen 60 artikla (josta on tullut EY 50 artikla) ovat esteenä sellaiselle pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan ulkomailla asuvia henkilöitä verotetaan pääsääntöisesti bruttotulojen perusteella eli non, ettei tuloista vähennetä liikekuluja, kun taas kyseisessä jäsenvaltiossa asuvia verotetaan nettotulojen perusteella eli nun, että ensin vähennetään liikekulut
However, those articles of the Treaty do not preclude that same provision in so far as, as a general rule, it subjects the income of non-residents to a definitive tax at the uniform rate of 25%, deducted at source, whilst the income of residents is taxed according to a progressive table including a tax-free allowance, provided that the rate of 25% is not higher titan that which would actually be applied to the person concerned, in accordance with the progressive table, in respect of net income increased by an amount corresponding to the tax-free allowance. '
Kyseiset artiklat eivät sen sijaan ole esteenä sille, että tämän saman lainsäädännön mukaan ulkomailla asuvien henkilöiden tuloista pidätetään 25 prosentin kumean verokannan mukaisesti lopullinen vero tulon lähteellä, kun taas kyseisessä jäsenvaltiossa asuvia henkilöitä verotetaan progressiivisen veroasteikon mukaan nun, että tulot ovat tiettyyn enimmäismäärään asti verovapaita; edellytyksenä tältä osin on kuitenkin se, että 25 prosentin verokanta ei ole suurempi kuin se verokanta, jota progressiivisen asteikon mukaan sovelletaan asianomaisen henkilön nettotulojen ja kyseisen verovapaan enimmäismäärän summaan.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 13 March 2003.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 13 päivänä maaliskuuta 2003.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Article 13B(b) —Exempt transactions—Letting of immovable property — Meaning — Cigarette vending machines installed in commercial premises) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi —13 artiklan Β kohdan b alakohta — Verottomat liiketoimet — Kiinteän omaisuuden vuokraus — Käsite — Liiketiloihin sijoitetut savukeautomaatit (viides jaosto)
By an order of 7 June 2001 the House of Lords referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 13B(b) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment.
House of Lords on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 7.6.2001 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksenjäsenvaltioidenliikevaihtoverolainsaadännönyhdenmukaistamisesta—yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohdan tulkinnasta.
Sinclair Collis Ltd (hereinafter 'SC'), which is part of the Imperial Tobacco Group, provides, operates and maintains vending machines for the sale of cigarettes in public houses, clubs and hotels.
Collis Ltd (jäljempänä Sinclair), joka on osa Imperial Tobacco Groupia, on sijoittanut kahviloihin, klubeille ja hotelleihin savukeautomaatteja, joiden toiminnasta ja huollosta se vastaa.
To that end it has concluded with each owner of these commercial premises an agreement for the provision of such machines in return for payment of an agreed percentage of the gross profits on overall sales of tobacco products made in the premises, more particularly on sales made through the machines (hereinafter the agreement').
Tässä tarkoituksessa Sinclair on tehnyt kunkin liiketilojen omistajan (jäljempänä tilojen omistaja) kanssa sopimuksen,jonka mukaan se toimittaa tällaisia automaatteja saaden vastikkeeksi sovitun prosenttiosuuden noissa tiloissa tapahtuvan tupakkatuotteiden myynnin yleisesti tuomasta sekä lisäksi näiden automaattien erikseen tuomasta bruttotuotosta (jäljempänä sopimus).
Under the agreement, the machines are to be positioned in such location as the site owner considers to be the most likely to generate the maximum sales.
Sopimuksen mukaan automaatit on sijoitettava sellaisiin paikkoihin, joita tilojen omistaja pitää mahdollisimman suureen myyntiin pääsemisen kannalta parhaina.
However, the site owner may not unreasonably refuse his consent to a different location selected by SC.
Tilojen omistaja ei kuitenkaan saa kohtuuttomaksi katsottavalla tavalla kieltäytyä hyväksymästä Sinclairin valitsemaa eri paikkaa.
SC retains ownership of the cigarettes kept in the machines, of the cash, and of cigars and other tobacco products.
Automaateissa olevat savukkeet sekä käteinen raha, sikarit ja muut tupakkatuotteet pysyvät Sinclairin omaisuutena.
The site owner confers on SC for a period of two years the exclusive right to install and operate the machines, which remain the property of SC.
Tilojen omistaja antaa tälle kahdeksi vuodeksi yksinoikeuden sijoittaa automaatteja ja huolehtia näiden tämän omistukseen jäävien laitteiden toiminnasta.
In addition, the agreement grants SC an exclusive right to supply cigars and other tobacco products to the establishment in question.
Lisäksi sopimuksessa annetaan Sinclairille yksinoikeus toimittaa sikareita ja muita tupakkatuotteita kyseiselle liikkeelle.
The site owner agrees to provide sufficient electricity and to prevent the installation on his premises of any machine dispensing products comparable to those covered by the agreement Machines other than those which are designed to be wall-mounted can be moved around.
Tilojen omistaja sitoutuu antamaan tarpeeksi sähköä ja olemaan sallimatta sopimuksen mukaisia tuotteita vastaavia tuotteita jakavien laitteiden sijoittamisen kyseisiin tiloihin. Muut kuin seinään kiinnitettäviksi tarkoitetut laitteet ovat siirrettävissä.
SC retains exclusive control over access to the machines, keeps them properly stocked and removes the money inside for sharing as agreed.
Vain Sinclairilla on pääsy automaattien sisään, ja se täyttää ne ja tyhjentää niihin kertyneet rahat jaettavaksi sovitulla tavalla.
In January 1996 the Commissioners decided that the supplies under the agreement ought to be exempt from VAT under Article 13B(b) of the Sixth Directive, on the ground that the agreement constituted a licence to occupy land.
CCE päätti tammikuussa 1996, että sopimuksen mukaiset palvelusuoritukset olivat kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan B kohdan b alakohdan perusteella vapaita arvonlisäverosta, koska kyseinen sopimus koskee kiinteän omaisuuden hallintaoikeutta.
SC, which had an interest in the supplies being found to be taxable so as to be able to set off input tax, appealed against that decision to the VAT and Duties Tribunal, Manchester (United Kingdom).
Sinclair, jonka edun mukaista oli, että palvelusuorituksia pidettäisiin verollisina, jotta se voisi tällöin puolestaan vähentää ostoihinsa sisältyvän
The Commissioners appealed against the decision of the Tribunal to the High Court of Justice of England and Wales, which found in their favour.
arvonlisäveron, valitti tästä päätöksestä tuomioistuimeen nimeltä VAT and Duties Tribunal, Manchester (Yhdistynyt kuningaskunta).
SC appealed against the High Court's decision to the Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division), which dismissed the appeal. SC then appealed to the House of Lords.
Tämä katsoi, että sopimuksen pääsisältönä on savukeautomaattien sijoittaminen eikä kiinteän omaisuuden käyttö tai nautinta, minkä seurauksena tällainen liiketoimi ei ole arvonlisäverosta vapaa.
Taking the view that interpretation of the Sixth Directive was required in order to decide the case, the House of Lords decided to stay proceedings and to refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
CCE valitti viimeksi mainitun ratkaisusta High Court of Justice (England & Wales) -nimiseen tuomioistuimeen (Yhdistynyt kuningaskunta), joka ratkaisi asian valittajan vaatimusten mukaisesti. Sinclair valitti tästä päätöksestä Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) -nimiseen tuomioistuimeen (Yhdistynyt kuningaskunta), joka hylkäsi valituksen. Sinclair valitti edelleen House of Lordsiin. House of Lordsin mielestä asian ratkaisu edellytti kuudennen arvonlisäverodirektiivin tulkintaa, minkä vuoksi se lykkäsi asian käsittelyä ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
Consideration of the question referred
Ennakkoratkaisukysymys
By its question the national court is essentially asking whether, on a proper construction of Article 13B(b) of the Sixth Directive, the grant, by the owner of premises to an owner of a cigarette vending machine, of the right to install the machine, and to operate and maintain it in the premises for a period of two years, in a place nominated by the owner of the premises, in return for a percentage of the gross profits on the sales of cigarettes and other tobacco goods in the premises, but with no rights of possession or control being granted to the owner of the machine other than those expressly set out in the agreement between the parties, constitutes a letting of immovable property within the meaning of that provision.
Kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan Β kohdan b alakohtaa tulkittava niin, että tuossa kohdassa tarkoitetusta kiinteän omaisuuden vuokrauksesta on kyse, kun liiketilojen omistaja antaa savukeautomaatin omistajalle oikeuden sijoittaa automaatti tiloihinsa sekä huolehtia sen toiminnasta ja huollosta siellä kahden vuoden ajan määräämässään paikassa saaden vastikkeeksi tietyn osuuden savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden noissa tiloissa tapahtuvan myynnin bruttotuotosta mutta antamatta automaatin omistajalle muuta oikeutta hallintaan tai kontrolliin kuin mitä osapuolten välisessä kirjallisessa sopimuksessa on sovittu.
According to the information supplied by the national court, the subject matter of the agreement is not the passive provision of an area or space, together with the grant to the other party of a right to occupy it as though he were the owner and to exclude all other persons from the enjoyment of that right.
On todettava, että kansallisen tuomioistuimen antamien tietojen perusteella sopimuksen tarkoituksena ei ole tilan tai paikan passiivinen käyttöönanto siten, että toiselle sopimuspuolelle samalla annetaan oikeus hallita tilaa tai paikkaa omistajan tavoin ja sulkea muut tämän oikeuden ulkopuolelle.
Secondly, the agreement does not confer on SC the right to control or restrict access to the area where the machines are placed.
Toiseksi sopimuksessa ei anneta Sinclairille oikeutta kontrolloida paikkaa, jonne automaatit on sijoitettu, tai rajoittaa pääsyä sinne.
Whilst it is true that under the agreement SC retains an exclusive right of access to the machines to maintain them, keep them stocked with cigarettes and remove the cash inside, that right concerns only access to the machine itself, in particular its inner mechanism, and not access to that part of the premises where the machine is situated.
Vaikka onkin totta, että sopimuksen mukaan Sinclairilla on yksinoikeus pääsyyn automaateille huollon turvaamiseksi, savukkeiden toimittamiseksi niihin ja rahojen keräämiseksi niistä, niin tämä oikeus koskee ainoastaan pääsyä automaatille sinänsä eh erityisesti sen sisään eikä pääsyä siihen osaan liiketiloista, jossa automaatti sijaitsee.
In those circumstances, the occupation of an area or space at the commercial premises is, under the terms of the agreement, merely the means of effecting the supply which is the subject matter of the agreement, namely the guarantee of exercise of the exclusive right to sell cigarettes at the premises by installing and operating automatic vending machines, in return for a percentage of the profits.
Näin ollen liikehuoneiston tilojen tai paikan osan hallinta on sopimuksen mukaan pelkästään väline toteuttaa sopimuksen tarkoituksena oleva palvelu eli se, että annetaan yksinoikeus myydä savukkeita liikkeessä sinne sijoitetuin ja huolletuin automaatein niiden tuotosta saatavaa osuutta vastaan.
'On a proper construction of Article 13B(b) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: umform basis of assessment, the grant, by the owner of premises to an owner of a cigarette vending machine, of the right to install the machine, and to operate and maintain it in the premises for a period of two years, in a place nominated by the owner of the premises, m return f or a percentage of the gross profits on the sales of cigarettes and otiter tobacco goods in the premises, but with no rights of possession or control being granted to the owner of the machine other than those expressly set out in the agreement between the parties, does not amount to a letting of immovable property wohin the meaning o f that provision.'
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:yhdenmukainenmääräytymisperuste—17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava nun, ettei siinä tarkoitetusta kiinteän omaisuuden vuokrauksesta ole kyse, kun liiketilojen omistaja antaa savukeautomaatin omistajalle oikeuden sijoittaa automaatti tiloihinsa sekä huolehtia sen toiminnasta ja huollosta siellä kahden vuoden ajan määräämässään paikassa saaden vastikkeeksi tietyn osuuden savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden noissa tiloissa tapahtuvan myynnin bruttotuotosta mutta antamatta automaatin omistajalle muuta oikeutta hallintaan tai kontrolliin kuin mitä osapuolten välisessä kujallisessa sopimuksessa on sovittu.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 October 2002.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 10 päivänä lokakuuta 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että ennakkoratkaisukysymykseen vastattaisiin seuraavasti:
The grant, by the owner of premises ("the Siteholder") to an owner of a cigarette vending machine, of the right to install, operate and maintain the machine in those premises for a period of two years, in a place nominated by the Siteholder, in return for a percentage of the gross profits of the sales of cigarettes and other tobacco goods in the premises, but with no other significant rights of possession or control than those set out in the written agreement between the parties, does not amount to the letting of immovable property within the meaning of Article 13B(b) of the Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes.'
Kun liiketilojen omistaja (jäljempänä tilojen omistaja) antaa savukeautomaatin omistajalle kahden vuoden ajaksi oikeuden, jonka perusteella viimeksi mainittu voi sijoittaa ensin mainitun omistamiin tiloihin ja tämän osoittamaan paikkaan automaatin sekä käyttää ja huoltaa sitä näissä tiloissa, mistä tilojen omistaja saa vastikkeeksi tietyn prosenttiosuuden tiloissa tapahtuvan savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden myynnin bruttotuotosta, ilman, että savukeautomaatin omistaja saisi mitään muuta merkittävää hallinta- tai valvontaoikeutta kuin mistä osapuolten välisessä kujallisessa sopimuksessa on sovittu, kysymys ei ole jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan Β kohdan b alakohdassa tarkoitetusta kiinteän omaisuuden vuokrauksesta.
Preliminary ruling (Freedom of access to information — Information relating to the environment — Directive 90I313IEEC — Breaches of the rules on labelling of foodstuffs produced from genetically modified organisms) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Tiedon saannin vapaus — Ympäristöä koskeva tieto — Direktiivi 90/313/ETY — Geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausrnerkmtöjä koskevien sääntöjen rikkominen (viides jaosto)
By decision of 25 July 2001 the Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Independent Administrative Chamber, Vienna) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 2(a) of Council Directive 90/313/EEC of 7 June 1990 on the freedom of access to information on the environment.
Unabhängiger Verwaltungssenat Wien on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.7.2001 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY 2 artiklan a alakohdan tulkinnasta.
On 13 January 2000 Ms Glawischnig, a member of the Nationahat (Austrian Federal Parliament) asked the then responsible Federal Minister for certain information relating to administrative measures monitoring products manufactured from genetically modified soya and maize.
Nationalratin (Itävallan liittovaltion parlamentti) kansanedustaja Glawischnig pyysi 13.1.2000 asiassa toimivaltaiselta liittovaltion ministeriltä eräitä tietoja viranomaisten suorittamista tarkastuksista, jotka koskivat geneettisesti muunnetusta soijasta ja maissista valmistettuja tuotteita.
That request was based both on the Umweltinformationsgesetz (Law on information on the environment, 'the UIG') and on the Auskunftspflichtgesetz (Law on the duty to provide information, 'the APG').
Tämä pyyntö perustui Umweltinformationsgesetzin (laki oikeudesta saada tietoja ympäristöasioista; jäljempänä UIG) ja Auskunftsplichtgesetziin (viranomaisten tietojenantovelvollisuudesta annettu laki; jäljempänä APG).
How many products made from genetically modified soya and genetically modified maize were examined during the abovementioned period to check that they were correctly labelled under EC Regulation 1139/98?
Kuinka monien geenisoijasta ja geenimaissista valmistettujen tuotteiden osalta tutkittiin kyseisenä ajanjaksona, oliko niissä asetuksen N:o 1139/98 mukaiset pakkausmerkinnät?
How often were complaints raised?
Miten usein pakkausmerkinnöistä annettiin huomautuksia?
Which products were involved?
Mistä tuotteista oli tällöin kysymys?