natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Several projects are based on data surveys and research in order to assess the socio-economic characteristics and spatial/temporal structures of the field of action.
Monet hankkeet perustuvat tietokatsauksiin ja tutkimuksiin, joilla pyritään arvioimaan tietyn toimintakentän sosiaalis-taloudellisia piirteitä ja ajallisia ja paikallisia rakenteita.
In Italy, this gave rise to an original methodology based on the concept of the 'Chronotope'.
Italiassa tämä on synnyttänyt omaperäisen menetelmän, joka perustuu "kronotoopin" käsitteeseen.
This recalls (if differently applied) the methodology developed by the time geographers in Sweden: 'urban places can be interpreted as chronotope, which means physical areas characterised by use patterns of different populations.
Se muistuttaa (eri tavalla sovellettuna) ruotsalaisten ajankäyttöön erikoistuneiden maantieteilijöiden kehittämää menetelmää, jonka mukaan urbaanit alueet voidaan tulkita "kronotoopeiksi".
These areas are, on the other side, knots of multi-scale relationship networks'.
Niillä tarkoitetaan fyysisiä alueita, joille on ominaista se, että eri väestöryhmät käyttävät niitä erilaisiin tarkoituksiin.
This seems to prove that, even if the process stems from the experience and needs of the citizens and is based on a local democracy dynamic, it needs Official' support.
Tämä näyttäisi todistavan sen, että vaikka prosessi olisikin alunperin lähtöisin kansalaisten kokemuksista ja tarpeista ja perustuisi paikallisdemokratiaan, se tarvitsee kuitenkin "virallista" tukea.
A purely 'bottom-up' process is bound to fail as is a purely 'top-down' one.
Pelkästään kansalaisista lähtöisin oleva prosessi on yhtä lailla tuomittu epäonnistumaan kuin puhtaasti viranomaislähtöinenkin.
The evaluation of the obstacles to the implementation of a 'Times of the city' policy clearly states this observation.
Ajankäyttö kaupungissa -lähestymistavan toteuttamisen esteiden arvioinnissa tämä havainto tulee selvästi esille.
The first German time office, based on the Italian model, started up in 1997 and is an example of cooperation between the university and the municipality.
Bremen-Vegesackin ajan käyt tovi rasto Saksan ensimmäinen, Italian malliin perustuva ajankäyttövirasto aloitti toimintansa vuonna 1997, ja se on esimerkki yliopiston ja kaupungin välisestä yhteistyöstä.
Its aims are threefold: to acquire systematic infoimation about time schedules of shops and public and private services; to encourage citizens to express their time needs; to fry to take a moderating role with respect to both demand and supply sides.
Sen tavoitteet ovat kolmenlaisia: hankkia järjestelmällisesti tietoa kauppojen sekä yksityisten ja julkisten palvelujen aikatauluista, rohkaista kansalaisia ilmaisemaan ajankäyttöön liittyvät tarpeensa ja pyrkiä toimimaan sovittelijana kysyntä-ja tarjontapuolen välillä.
The process of finding solutions to problems is a participatory one based on negotiating round tables.
Tähän mennessä saadut tulokset voidaan jakaa neljään luokkaan:
An obstacle to change and modernisation with regard to citizens' quality of life is the dominating internal perspective of service suppliers.
Yksi este kansalaisten elämänlaadun muutoksen ja nykyaikaistumisen tiellä on palveluntarjoajien rajoittunut näkökulma.
They still have mainly segmented interests, and a functional rather than transversal perspective on their institution and its 'societal' role.
He pitävät edelleen kiinni alakohtaisista eduistaan ja tarkastelevat toimintaansa funktionaalisesta näkökulmasta sen sijaan, että näkisivät alansa ja sen yhteiskunnallisen tehtävän osana laajempaa kokonaisuutta.
Also, where employees are involved, a dominance of internal collective bargaining orientation can often be observed.
Myös silloin kun prosessissa on mukana työntekijöitä, voidaan havaita sisäisten työmarkkinaneuvottelujen usein hallitsevan prosessia.
Other obstacles are: the absence of mutual knowledge; the inability of actors to 'aggregate' their interests; a culture of distrust and noncommunication among local actors; the long time that is needed to change time habits, etc.
Muita esteitä ovat toisten osapuolten heikko tuntemus, toimijoiden kyvyttömyys yhdistää etujaan, epäluottamuksen ilmapiiri ja viestintäongelmat paikallisten toimijoiden kesken ja ajankäyttötapojen muuttamiseen tarvittavan ajan pituus.
The results of the projects The report focuses on the process rather than on mere 'results' because most of the projects are still in the process of implementation.
• Kahdeksassa kaupungissa hankkeista ei vielä ole saatu konkreettisia tuloksia.
As far as results are concerned, four categories have been distinguished.
• Kahdessa tapauksessa saavutettiin käytännön tuloksia, mutta hankkeita ei jatkettu.
• This new concept of the city is no longer a maleand technology-dominated one, but seems to express a specifically feminine time culture.
• Ajankäyttö kaupungissa -lähestymistapa nostaa esiin tarpeen määritellä uudelleen paikallinen yhteisö.
• The 'times of the city' approach expresses the need for a new paradigm of the local 'community' - a paradigm that takes into account the complex and sometimes contradictory character of the coexistence of a plurality and heterogeneity of everyday livesand times.
Tämän määritelmän pitäisi ottaa huomioon, kuinka moninaisissa ja joskus keskenään täysin vastakkaisissa muodoissa jokapäiväinen elämä ja ajankäyttö ilmenee.
• These new policies need to be based upon agreement in order to integrate complex actors and institutions.
• Tämän uuden toimintamallin on perustuttava yhteisymmärrykseen, joka mahdollistaa erilaisten toimijoiden ja instituutioiden tuomisen yhteen.
They have to initiate transversal cross-departmental, public-private partnerships.
Sen on pantava alulle eri hallinnontasoja kattavaa, julkisen ja yksityisen sektorin välistä yhteistyötä.
This kind of policy requires the involvement of those whose quality of everyday life is at stake.
Tällainen lähestymistapa edellyttää, että siihen osallistuvat kaikki ne, joiden jokapäiväisen elämän laadusta on kysymys.
Most of the cases belong to the first category. They have either been boosted by an internal administrative logic (France), or have resulted from an aim to adapt to the changes in working-time reorganisation, labour-market conditions and cultural evolutions - this is the case with the changing role of women in the labour market (Finland, the Netherlands).
Jotkin tapaukset kuuluvat kuitenkin myös jälkimmäiseen ryhmään (pääasiassa Italiassa ja jossain määrin myös Saksassa sekä muutamissa kaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja St Denis'ssä).
However, some cases belong to the second category - mainly in Italy and, perhaps less so, in Germany, and in some cities like Amsterdam and St Denis.
Näissä tapauksissa voitiin havaita aikataulujen muutoksia, joilla pyrittiin saavuttamaan aitoja sosiaalisia, kulttuurisia ja poliittisia tavoitteita tai uudistamaan toisaalta aikaa koskevien päätösten tekijöiden ja toisaalta kansalaisten välisiä suhteita.
In these cases, we observed time schedule modifications that were conceived with a view to authentic social, cultural or political objectives and/or new relations between time-givers or decision-makers on the one side and the citizens on the other.
Jälkimmäisissä tapauksissa pelkän aukioloaikojen pidentämisen takana oli havaittavissa muita, luonteeltaan enemmän kulttuurisia ja sosiaalisia kysymyksiä, jotka liittyivät paikan lisäksi myös ajan suhteen yhteneväisten sosiaalisten siteiden luomiseen (ajalliset yhteisöt?).
In the latter cases, we could detect, behind the mere extension of opening hours, other issues of a more cultural and social nature which concerned the 'social bond' -not only on a spatial basis, but also on a temporal one (temporal communities?).
Hankkeet, joilla on sosiaalisia ja kulttuurisia tavoitteita Helsingissäjotkin päiväkodit ovat alkaneet toimia ympärivuorokautisesti vastauksena työaikojen joustavuuden lisääntymiseen.
Projects with sociocultural aims In Helsinki, some childcare facilities have introduced a round the clock regime of work in order to adapt to the flexibilisation of working-time hours.
Vertailukohteena voidaan mainita julkisten kirjastojen sunnuntaiaukiolo Amsterdamissa. Tämän kokeilun aloitti Amsterdamin kaupunginkirjasto vuonna 1993, ja vuosina 1996 ja 1998 se laajeni kahteen muuhun yksikköön.
Europe, here too, can be considered a 'learning process'.
Eurooppalainen yhteistyö voidaan tässäkin nähdä oppimisprosessina.
The 'times of the city' issue has the potential to develop new European networks of best practice exchange and cooperation.
Ajankäyttö kaupungissa -aiheen pohjalta on mahdollista synnyttää uusia eurooppalaisia kokemusten vaihdon ja yhteistyön verkostoja.
Does the transformation of the welfare state, which is on the political agenda of all European societies, trigger the emergence of new forms of social cohesion and governance, particularly based on a new relationship between time and space?
Synnyttääkö kaikkien eurooppalaisten yhteiskuntien poliittisella asialistalla oleva hyvinvointiyhteiskunnan muutos uusia sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja hallinnon muotoja, jotka perustuvat erityisesti uudenlaiselle ajan ja paikan väliselle suhteelle vai johtaako se sosiaalisten, kulttuuristen ja taloudellisten erojen kasvuun?
Or does it lead to increasing social, cultural, and economic discrepancies?
Näiden kysymysten taustalla voidaan nähdä kysymys "eurooppalaisesta identiteetistä".
Behind these questions lies the issue of the 'European identity'.
Se ei saisi perustua pelkästään yhteismarkkinoihin ja yhteisvaluuttaan.
This should not be based merely on a common market and a common currency - it should also imply the vision of a socioculturally emancipatory globalisation.
Siihen pitäisi myös sisältyä visio sosiaalisen ja kulttuurillisen vapautumisen tahdittamasta globalisaatiosta.
The current 'Times of the city' networking is one step in this direction.
Ajankäyttö kaupungissa -verkosto on yksi askel tähän suuntaan.
Initiated in 1993 in the Public Library of Amsterdam and extended to two other units in 1996 and 1998, the experiment resulted in the implementation of opening hours on Sundays (October to March) from 1 p.m. to 5 p.m.
Ajankäyttö kaupungissa -lähestymistapa pyrki alunperin antamaan yksilöille mahdollisuuden hallita omaa ajankäyttöään.
The aim is to make the inner city more lively and attractive, and to increase accessibility for working people.
Nykyään sen tavoitteena on myös luoda alueita ja tiloja yhteistä aikaa varten (esimerkiksi kansalaisten päivä Cremonassa ja Bremen- Vegesackissa).
The most significant point in St Denis is a commitment to integrate life time and city time, to avoid the sole conception of time as an instrument (a tool which helps to solve time/space problems) by looking at its cultural dimension ('memory time' in relation to the history of the city).
Ajankäyttö kaupungissa -käsite on omiaan osoittamaan, että näiden kollektiivisten sääntöjen pitäisi rakentua uudenlaiselle suhteelle eri alueellisten tasojen välillä, siten että paikallistasolla käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu korostuisi.
But this process would eventually link the process of individualisation with collective frameworks and regulations. The 'Times of the city' concept tends to prove that these collective regulations should be built on a new relationship between the different territorial levels, giving strong importance to the social dialogue at the local level.
St Denis'n kohdalla huomionarvoisinta on sen pyrkimys yhdistää arkielämän aikataulut kaupungin aikatauluihin ja välttää ajan käsittelemistä pelkkänä välineenä (joka auttaa löytämään ratkaisuja aika-ja paikkaongelmiin) kiinnittämällä huomiota myös sen kulttuuriseen ulottuvuuteen ("muistissa oleva aika" suhteessa kaupungin historiaan).
In short, urban time policies represent a new political concept based on the following hallmarks.
Lyhyesti sanottuna kaupunkien ajankäyttöpolitiikka edustaa uutta poliittista käsitystä, jolla on seuraavat tunnusmerkit:
Towards a new regulation of time -recommendations
Tästä syystä asiaa on ajateltava menetelmien muodossa.
• There is a new concept of the city: the city is no longer regarded as a 'closed space', but rather as a knot within a network of regional relationships
• Se on luonut uudenlaisen kaupunkikäsityksen: kaupunkia ei nähdä enää suljettuna tilana, vaan alueellisten suhteiden verkoston solmukohtana, jossa tärkeitä kysymyksiä ovat kestävä kehitys, alueiden monipuolinen käyttö, kansalaisten oikeudet, osallistumismahdollisuudet ja paikallisdemokratia.
As no one situation is completely like another, there is no simple 'transfer' of solutions from one place to another.
Vuoropuheluun pitäisi ottaa mukaan työmarkkinaosapuolten lisäksi myös muut asianosaiset (kansalaiset, asiakkaat, potilaat) työpaikan ulkopuolelta.
One has to think in terms of procedures.
Lisäksi tarvitaan tiiviimpää yhteyttä
A first recommendation has to do with the actors involved in the process.
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ja kansalaiskeskustelun välillä.
and sustainable development, modern civil society no longer regards this type of 'externalisation' as legitimate.
osaltaan näitä pyrkimyksiä vastuun palauttamiseksi.
Ways and means are sought to 'reinternalise' such costs to the actors who 'caused' them. Urban time policies contribute to these efforts of re-internalisation.
Kaupunkien ajankäyttöön liittyvässä politiikassa on kysymys näistä kansalaisten jokapäiväiseen elämään vaikuttavista ulkopuolisista tekijöistä siinä mielessä, että ne edistävät näistä aiheista käytävää julkista keskustelua ja eri kansalaisryhmien välistä vuoropuhelua.
They deal with these external effects on citizens' everyday life in that they foster public discourse and civil negotiation on these topics.
Näin ollen ne edistävät osaltaan tavoitetta jokapäiväisen elämän saattamisesta kestävälle pohjalle.
They thus contribute to the objective of achieving a sustainable everyday life - an objective gaining ground in Europe and worth being further promoted.
Tämä tavoite saa jatkuvasti lisää tukijoita Euroopassa, ja sitä kannattaa edelleen edistää.
The second recommendation is to combine bottomup and top-down policies through a new type of institutional and political 'mix' which encourages and incorporates stimuli from the 'civil' sphere and supports them via the administrative mechanism of the municipal authority.
Toinen suositus on yhdistää kansalaislähtöiset ja viranomaislähtöiset ohjelmat uudentyyppisen institutionaalisen ja poliittisen yhdistelmän avulla rohkaisemalla ja yhdistelemällä kansalaisten aloitteita ja toisaalta tukemalla niitä kunnallisten viranomaisten käytössä olevien hallintomekanismien avulla.
The research cases provide such examples as: civil society forums for evaluating and initiating projects; neighbourhood pilot projects; surveys and polls involving citizens.
Tutkituista tapauksista löytyviä esimerkkejä tästä ovat hankkeiden arviointia ja alullepanoa varten synnytetyt kansalaisfoorumit, naapuriyhteisöissä toteutettavat pilottihankkeet ja kansalaisia koskevat tutkimukset ja mielipidekyselyt.
A third recommendation is to link the process with the results.
Kolmas suositus on yhdistää prosessi sen tuloksiin.
Not only should citizens feel they are an active element of change and innovation, but they should also see the results of their involvement and receive feedback.
Sen lisäksi, että kansalaisten pitäisi tuntea olevansa aktiivinen osa muutosta ja uudistuksia, heidän pitäisi myös nähdä osallistumisensa tulokset ja saada palautetta.
Urban time policies require new forms of involvement of citizens and other parties of the civil society (NGOs etc.) who in the past did not take part in decision-making.
Tämä on ensimmäinen eurooppalainen raportti ajankäyttö kaupungissa -toimintaperiaatteista, ja sen perusteella voidaan antaa joitakin suosituksia Euroopan tason politiikan suhteen.
This consideration necessarily leads to a concept of'local social dialogue', which does not only include employers and employees, but also includes other stakeholders in the territory.
Tämä johtaa väistämättä paikallistason työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun käsitteeseen, joka ei sisällä ainoastaan työnantajia ja työntekijöitä, vaan myös muut osapuolet, joita asia koskee.
This type of stakeholder inclusion is more and more referred to, on a European level, as 'societal' or 'civil dialogue'.
Tällaisesta asianosaisten mukaan ottamisesta käytetään Euroopan tasolla yhä useammin termiä yhteiskunnallinen vuoropuhelu tai kansalaiskeskustelu.
The relationship between social and civil dialogue is not easy to determine.
Yhteiskunnallisen vuoropuhelun ja kansalaiskeskustelun välistä suhdetta ei ole helppo määritellä.
Nevertheless, the social partners should be invited to 'open' the social dialogue, on the local level, to other stakeholders.
Tästä huolimatta työmarkkinaosapuolia olisi kehotettava avaamaan työmarkkinavuoropuhelu paikallisella tasolla myös muille asianosaisille.
This new type of civil dialogue should be encouraged.
Tällaista uudentyyppistä kansalaiskeskustelua olisi rohkaistava.
As this is the first European report on 'times of the city', some recommendations concerning the European policy level might be drawn from it.
Usein on niin, että ihmisten jokapäiväiseen ajankäyttöön vaikuttavat vaikutusvaltaiset taloudelliset ja poliittiset päättäjät, jotka sääntelevät kaupungin elämänrytmiä ja ajankäytön rakenteita (kuten työaikajärjestelyjä, aukioloaikoja ja julkisen liikenteen aikatauluja).
More attention and support should be given at EU level to the development of urban time policies, which, as we have seen above, strongly contribute to cohesion, cooperation and more generally to the building of social links.
Kuten ei ekologian ja kestävän kehityksen kannalta, ei myöskään nykyaikaisen kansalaisyhteiskunnan kannalta tämäntyyppistä vastuun "ulkoistamista" kuitenkaan voida enää pitää oikeutettuna.
Europe plays an important role in the field of urban time policies.
Euroopalla on tärkeä asema kaupunkien ajankäyttöä koskevassa politiikassa.
Without international and interregional contacts, best practice exchanges, and policy transfers, these policies would not have spread as far as they actually have.
Ilman kansainvälisiä ja alueiden välisiä yhteyksiä, kokemusten vaihtoa ja toimintamallien siirtoa tämä politiikka ei olisi levinnyt niin laajalle kuin se tällä hetkellä on.
Urban time policies are a highly significant component of both 'Europe of the regions' and 'Europe as a learning process'.
Kaupunkien ajankäyttöä koskeva politiikka on tärkeä osa sekä Alueiden Eurooppa- että Eurooppa oppimisprosessina -ohjelmia.
To a substantial extent they play the role of an alternative to a European Union merely conceived as a bureaucratic entity or as a common market or a common currency - Europe in this case would instead be a Europe of citizens, of civil society, of lifeworlds.
Ajankäyttöpolitiikka tarjoaa merkittävän vaihtoehdon Euroopan unionille pelkkänä byrokraattisena kokonaisuutena tai yhteismarkkinoina tai yhteisvaluuttaalueena: Eurooppa voisi olla kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan ja erilaisissa ympäristöissä elävien ihmisten Eurooppa.
This element of local time policies should be encouraged and further developed.
Tätä puolta paikallisessa ajankäyttöpolitiikassa olisi rohkaistava ja kehitettävä edelleen.
This leaflet was written by Jean-Yves Boulin of the Université Paris Dauphine and CNRS, and Ulrich Mückenberger of the Hochschule für Wirtschaft und Politik, Hamburg.
Tämän esitteen laativat Jean-Yves Boulin Université Paris Dauphine -yliopistosta ja CNRS:sta sekä Ulrich Mückenberger Hampurin Hochschule für Wirtschaft und Politik -korkeakoulusta.
Times in the City and Quality of Life is a consolidation of five national reports:
Ajankäyttö kaupungissa ja elämän laatu on yhdistelmä viidestä kansallisesta raportista:
Finland by Kaisa Åstrand, from the Vantaa Institute for Continuing Education at Helsinki University; France by Jean-Yves Boulin, from the IRIS, Université Paris Dauphine, and CNRS; Germany by Ulrich Mückenberger, from the Eurexcter school Hamburg and Law Department of the Hochschule für Wirtschaft und Politik Hamburg; Italy by Sandra Bonfiglioli, Laura Brioschi, Marco Mareggi, and Carolina Pacchi, from the Eurexcter school Milano and the Department of Territorial Science at the Politecnico di Milano; the Netherlands by Martin Dijst, Mark van den Heuvel, Lia Karsten, Harold van der Werff, and Koen Breedveld, from the Netherlands Graduate School of Housing and Urban Research at the Catholic University Brabant in association with Tilburg University.
Saksa: Ulrich Mückenberger, Hampurin Eurexcter school sekä Hochschule für Wirtschaft und Politik in oikeustieteen laitos Ranska: Jean-Yves Boulin, IRIS, Université Paris Dauphine ja CNRS Italia: Sandra Bonfiglioli, Laura Brioschi, Marco Mareggi ja Carolina Pacchi, Milanon Eurexcter school sekä Politecnico di Milanon aluetieteen laitos Alankomaat: Martin Dijst, Mark van den Heuvel, Lia Karsten, Harold van der Werff ja Koen Breedveld, Netherlands Graduate School of Housing and Urban Research, Brabantin katolinen yliopisto, yhteistyössä Tilburgin yliopiston kanssa Suomi: Kaisa Åstrand, Helsingin yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen Vantaan yksikkö
An electronic copy of these national reports can be requested from Dimitrios Politis at the European Foundation for Working and Living Conditions (contact details on p. 8).
Sähköinen versio näistä kansallisista raporteista on saatavissa Dimitrios Politisilta Euroopan elin-ja työolojen kehittämissäätiöstä (yhteystiedot s. 8).
TIMES IN THE CITY AND QUALITY OF LIFE αϊ
AJANKÄYTTÖ KAUPUNGISSA JA ELÄMÄNLAATU un n
5»v η
Lisätietoja
Related Publications
Muita julkaisuja samasta aiheesta
Reproduction is authorised, except for commercial purposes, provided the source is acknowledged and a copy is sent to the Foundation.
Jäljentäminen sallitaan muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin, jos lähde mainitaan ja säätiölle lähetetään jäljennöksestä yksi kappale.
PEOPLE WITH DISABILITIES
VAMMAISTEN HENKILÖIDEN TYÖLLISTYMINEN PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN
IN SMALL & MEDIUM-SIZED ENTERPRISES People with disabilities are recognised to be one of the most disadvantaged sections of society.
Vammaiset ovat tunnetusti yksi yhteiskunnan kaikkein heikoimmassa asemassa oleva ryhmä. Heidän on vaikea päästä työmarkkinoille, koulutukseen, opiskelemaan tai harrastamaan.
They face considerable barriers in accessing the labour market, education and training opportunities and social facilities.
Esteenä eivät ole ainoastaan vammaisten henkilöiden toimintakykyä rajoittavat tekijät.
These are a product not only of actual impairments that limit the actions people with disabilities are able to perform, but also of attitudes and an environment that does not take account of their needs.
Syynä ovat myös asenteet ja se, että vammaisten tarpeita ei oteta riittävästi huomioon.
Each EU Member State has adopted a range of measures to promote the integration and employment of people with disabilities.
Kaikissa EU:n jäsenvaltioissa on toteutettu toimenpiteitä vammaisten integroitumisen ja työllisyyden edistämiseksi.
There is an existing body of comparative research on the legislative framework for these measures, and on employment patterns in enterprises in particular Member States.
Vertailevia tutkimuksia on tehty näitä toimenpiteitä koskevasta lainsäädännöstä ja eräissä jäsenvaltioissa toteutetuista työllistymismalleista.
Two significant gaps arise in the material available.
Tiedoissa on kuitenkin kaksi selvää aukkoa.
Despite constituting a major proportion of the business sector, there is little data on the role and experience of small and medium sized enterprises (SMEs) in the employment of people with disabilities.
Pk-yritysten merkityksestä ja kokemuksista vammaisten henkilöiden työllistäjinä on hyvin vähän tietoa, vaikka suurin osa yrityksistä on pieniä ja keskisuuria, eli alle 500 työntekijää työllistäviä yrityksiä.
SMEs, those that employ less than 500 employees, provide more than two thirds of EU employment and are regarded as the greatest potential job creators.
Kaksi kolmasosaa EU:n työllisestä työvoimasta työskentelee pk-yrityksissä, ja niitä pidetään suurimpina potentiaalisina työllistäjinä.