natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission .......................................................
Viides valitusperuste, joka koskee väitettyihin Turkin viranomaisten ja komission laiminlyönteihin liittyvien asiakirjojen ja tosiseikkojen oikeudellista luonnehdintaa . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
I - 6171
I - 6171 a) Väitetyt Turkin viranomaisten laiminlyönnit .......................
Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries ..
I - 6171 i) Kyseisten 32 A.TR.1-todistuksen toteaminen väärennöksiksi ......
(ii) A.TR.1 movement certificate D437214 ........................
I - 6171 ii) A.TR.1-tavaratodistus D 437214 ...............................
I - 6172
I - 6172 iii) Leimasimia koskeva Turkin tulliviranomaisten laiminlyönti .......
I - 6172
I - 6172 iv) Virallisten asiakirjojen rekisteröintiä koskeva Turkin viranomaisten laiminlyönti . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
I - 6172
I - 6172 v) Sääntöjenvastaisten todistusten laatimiseen osallistumista koskeva Turkin viranomaisten laiminlyönti .............................
I - 6173
I - 6173 vi) Hallinnollista avunantoa koskeva Turkin viranomaisten laiminlyönti . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
I - 6173
I - 6173 vii) Muista syistä ja Mersinissä tehtyjen tutkimusten estämisestä johtuva Turkin viranomaisten laiminlyönti .............................
I - 6174
I - 6174 b) Väitetyt komission laiminlyönnit ..................................
I - 6174
I - 6174 i) Tullietuusjärjestelmän valvonnan laiminlyönti Turkin osalta ......
I - 6174
I - 6174 ii) Leimanäytteiden lähettämisen laiminlyönti .....................
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-204/07 P iii) Maahantuojien riittävän ajoissa tapahtuvaa varoittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönti ....................................
I - 6176
I - 6176 iv) Tosiseikkojen selvittämistä ja arviointia koskeva laiminlyönti Turkissa tehtyjen tutkimusten yhteydessä .......................
I - 6178
I - 6178 c) Välipäätelmä . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Sixth ground of appeal: the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council .....................................
Kuudes valitusperuste, joka koskee sitä, että komissio ei kääntynyt tullikomitean tai assosiaationeuvoston puoleen ..............................
Seventh ground of appeal: failure to take into account a legitimate interest of the appellant in relation to A.TR.1 movement certificate D 437214 ....
Seitsemäs valitusperuste, joka koskee valittajan oikeutetun intressin jäämistä tunnustamatta A.TR.1-tavaratodistuksen D 437214 osalta .......
Eighth ground of appeal: balancing of fairness and risk . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Kahdeksas valitusperuste, joka koskee kohtuullisuuden ja riskien ar -viointia . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Ninth ground of appeal: infringement of Article 220(2)(b) of the CCC ....
Yhdeksäs valitusperuste, joka koskee yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomista ......................................
V — Result of my analysis ........................................................
Tarkastelun tulos . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
VI — Costs ......................................................................
Oikeudenkäyntikulut . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
VII — Conclusion . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Ratkaisuehdotus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
In this case, the Court of Justice of the European Communities has to rule on an appeal lodged by CAS SpA against the judgment of the Court of First Instance of 6 February 2007 in CAS SpA v Commission. 2
Esillä olevassa asiassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään ottamaan kantaa valitukseen, jonka C.A.S. SpA -niminen yhtiö on tehnyt Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa C.A.S. SpA vastaan komissio 6.2.2007 antamasta tuomiosta.
The appellant and applicant at first instance (‘the appellant’) seeks the setting aside of that judgment in which the Court of First Instance declared that the Commission’s decision of 18 October 2002 (REC 10/01, ‘the contested decision’) not to approve the repayment of import duties amounting to EUR 1 702 340.25, applied for by the appellant in respect of 32 of a total of 48 import certificates presented, was lawful and consequently dismissed the appellant’s action for annulment in part of that decision.
2Valittaja ja ensimmäisen oikeusasteen kantaja (jäljempänä valittaja) pyytää yhteisöjen tuomioistuinta kumoa -maan kyseisen tuomion, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti 18.10.2002 tehdyn komission päätöksen (REC 10/01, jäljempänä riidanalainen päätös) olla hyväksymättä valittajan hakemusta 1 702 340,25 euron suuruisten tuontitullien palauttamiseksi 32 tuontitodistuksen osalta – tuontitodistuksia oli esitetty yhteensä 48 – ja näin ollen hylkäsi valittajan kanteen, jossa tuomioistuinta vaadittiin kumoamaan mainittu päätös osittain.
Community legislation on the remission of customs duties the [CCC] has been submitted cannot take a decision on the basis of Article 899, but the application is supported by evidence which might constitute a special situation resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned, the Member State to which this authority belongs shall transmit the case to the Commission to be settled under the procedure laid down in Art -icles 906 to 909.
Tullien peruuttamista lainsäädäntö tekevä tulliviranomainen ei voi 899 artiklan perusteella tehdä päätöstä ja jos hakemukseen on liitetty todisteita erityistilanteesta, joka johtuu muista kuin asianomaisen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä välinpitämättömyyttä osoittavista olosuhteista, jäsenvaltion, johon mainittu viranomainen kuuluu, on lähetettävä tapaus komissiolle ratkaistavaksi 906–909 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
With regard to a possible remission of import duties, Article 239 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p.
Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s.
1, ‘the CCC’) provides as follows:
1; jäljempänä yhteisön tullikoodeksi) 239 artiklassa säädetään tuontitullien peruuttamisen mahdollisuudesta seuraavaa:
Article 904(c) of the CCC implementing regulation reads:
Yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 904 artiklan c kohdassa säädetään seuraavaa:
‘Import duties or export duties may be repaid or remitted in situations … resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned.
”Tuonti- tai vientitullit voidaan – – peruuttaa – – tilanteissa, jotka johtuvat olosuhteista, joissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllistyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin.
The situations in which this provision may be applied and the procedures to be followed to that end shall be defined in accordance with the Committee procedure …’
Tilanteet, joissa tätä säännöstä voidaan soveltaa, sekä tällöin noudatettavaa menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritellään komiteamenettelyä noudattaen. – –”
‘Import duties shall not be repaid or remitted where the only grounds relied on in the application for repayment or remission are, as the case may be:
”Tuontitulleja ei palauteta tai peruuteta, jos palautus- tai peruutushakemuksen tueksi esitetään tapauksen mukaan ainoastaan, että:
Article 905(1) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92 (OJ 1993 L 253, p.
Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s.
1, ‘the CCC implementing regulation’) provides:
1; jäljempänä yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetus) 905 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
(c) presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment of goods declared for free circulation, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.’
”Jos [yhteisön tullikoodeksin] 239 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyä palautus- tai peruutushakemusta käsittelevä päätöksen c) tullietuuskohtelun myöntämiseksi vapaaseen liikkeeseen ilmoitetuille tavaroille on esitetty asiakirjoja, jos ne myöhemmin todetaan vääriksi, väärennetyiksi tai kyseisen tullietuuskohtelun myöntämiseen kelpaamattomiksi, vaikka ne olisikin esitetty vilpittömässä mielessä.”
Article 236 of the CCC provides: have been detected by the person liable for payment, the latter for his part having acted in good faith and complied with all the provisions laid down by the legislation in force as regards the customs declaration.
Yhteisön tullikoodeksin 236 artiklassa säädetään seuraavaa: toiminut ja kaikkia voimassa olevia tulliilmoitusta koskevia säännöksiä noudattanut velan maksamisesta vastuussa ollut ei ole voinut kohtuudella havaita.
Import duties or export duties shall be repaid in so far as it is established that when they were paid the amount of such duties was not legally owed or that the amount has been entered in the accounts contrary to Article 220(2).
Tuonti- tai vientitullit on palautettava, jos todetaan, että niiden määrä niitä maksettaessa ei ole ollut lain mukainen tai että niiden määrä on kirjattu tileihin 220 artiklan 2 kohdan vastaisesti.
III — Facts and procedure
III Tosiseikat ja asian käsittely
Import duties or export duties shall be remitted in so far as it is established that when they were entered in the accounts the amount of such duties was not legally owed or that the amount has been entered in the accounts contrary to Article 220(2).
Tulleja ei voida palauttaa tai peruuttaa, jos muun kuin lain mukaisen tullien määrän maksamiseen tai tileihin kirjaamiseen johtaneet seikat ovat johtuneet asianomaisen tietoisesta menettelystä.
The appellant is a company incorporated under Italian law and a 95.1% subsidiary of Steinhauser GmbH (‘Steinhauser’), established in Ravensburg (Germany).
Valittaja on Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, josta Steinhauser GmbH -yhtiö (jäljempänä Steinhauser), jonka kotipaikkana on Ravensburg (Saksa), omistaa 95,1 prosenttia.
The appellant’s core business consists in processing imported fruit juice concentrates; it is also an importer of such products in Italy.
Valittajan päätoimintana on maahantuotujen hedelmämehutiivisteiden jalostaminen, minkä lisäksi se tuo näitä tuotteita Italiaan.
It is essentially Steinhauser which maintains the business relationship with foreign suppliers.
Liikesuhteista ulkomaisten tavarantoimittajien kanssa vastaa pääasiallisesti Steinhauser-yhtiö.
Under Article 220(2)(b) of the CCC, subsequent entry in the accounts of the duty resulting from a customs debt must not occur where the amount of duty legally owed failed to be entered in the accounts as a result of an error on the part of the customs authorities which could not reasonably
Yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että tullivelasta johtuvia tulleja ei kirjata tileihin jälkikäteen, jos lain mukaan kannettavien tullien määrät ovat jääneet kirjaamatta tileihin sellaisen tulliviranomaisten erehdyksen vuoksi, jota osaltaan vilpittömässä mielessä
According to the findings of fact made by the Court of First Instance, between 5 April 1995 and 20 November 1997 the appellant imported and put into free circulation in the Community apple and pear juice concentrates declared as being from and
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikoista laatiman selvityksen
C.A.S. v COMMISSION that that certificate was not authentic since it had not been issued by the Turkish customs authorities.
C.A.S. v. KOMISSIO mukaan kyseinen todistus ei ollut aito, koska se ei ollut Turkin tulliviranomaisten antama.
They stated, moreover, that further checks were to be carried out.
Turkin viranomaiset ilmoittivat lisäksi suorittavansa muita tarkastuksia.
That type of product was imported into the Community using A.TR.1 certificates with the effect that those products qualified for the exemption from customs duties provided for by the Association Agreement and the Additional Protocol.
Tällaisten tuotteiden tuonti yhteisöön tapahtui A.TR.1-todistusten avulla, joten tuotteet vapautettiin tulleista assosiaatiosopimuksen ja sen lisäpöytäkirjan nojalla.
Consequently, the Italian authorities carried out postclearance checks on 103 A.TR.1 certificates submitted by the appellant in the course of various import operations.
Tämän vuoksi Italian viranomaiset tarkastivat jälkikäteen 103 A.TR.1-todistusta, jotka valittaja oli esittänyt eri tuontitoimien yhteydessä.
In accordance with Article 29 of Decision No 1/95, the customs services in Ravenna (Italy) carried out a postclearance documentary check on the authenticity of A.TR.1 certificate D 141591 submitted by the appellant in the course of one of the import operations for the period from 5 April 1995 to 20 November 1997.
Ravennan (Italia) tullitoimipaikka tarkasti jälkikäteen sen A.TR.1-todistuksen D 141591 aitouden, jonka valittaja oli esittänyt erään tuontitoimen yhteydessä; näitä toimia toteutettiin 5.4.1995–20.11.1997 välisenä aikana.
In accordance with the relevant provisions, the request for verification of the authenticity of that certificate was sent to the Turkish authorities.
Päätöksen N:o 1/95 29 artiklan mukaisesti pyyntö kyseisen todistuksen aitouden todentamisesta esitettiin Turkin viranomaisille.
By letter of 10 July 1998, the Permanent Representation of the Republic of Turkey to the European Union (‘the Turkish Perman- ent Representation’) notified the Commission that A.TR.1 certificates submitted by the appellant, listed in an annex to that letter and concerning exports by the Turkish company Akman to Italy, were ‘false’.
Turkin tasavallan pysyvä edustusto Euroopan unionissa (jäljempänä Turkin pysyvä edustusto) ilmoitti 10.7.1998 päivätyllä kirjeellä komissiolle, että valittajan esittämät A.TR.1-todistukset, jotka lueteltiin kyseisen kirjeen liitteessä ja jotka koskivat turkkilaisen Akman-yhtiön suorittamaa vientiä Italiaan, olivat väärennettyjä (false).
By letter of 8 March 1999, the Turkish Permanent Representation notified the customs services in Ravenna that 32 A.TR.1 certificates submitted by the appellant (‘the certificates at issue’), including 18 of the certificates listed in the annex to the letter of 10 July 1998, had been neither issued nor validated by the Turkish authorities.
Turkin pysyvä edustusto ilmoitti 8.3.1999 päivätyllä kirjeellä Ravennan tullitoimipaikalle, että Turkin viranomaiset eivät olleet antaneet eivätkä vahvistaneet 32:ta valittajan esittämää A.TR.1-todistusta (jäljempänä riidanalaiset todistukset), joiden joukossa oli 18 todistusta, jotka mainittiin 10.7.1998 päivätyn kirjeen liitteessä.
By letter of 28 March 2000 to the Ravenna customs services, the appellant, relying on Article 220(2)(b) and Articles 236 and 239 of the CCC, claimed that import duties should not have been entered in the accounts postclearance and that the import duties claimed should be repaid.
Valittaja esitti 28.3.2000 päivätyllä kirjeellä Ravennan tullitoimipaikalle yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 236 artiklan ja 239 artiklan nojalla hakemuksen siitä, että vaadittuja tuontitulleja ei kirjattaisi tileihin jälkikäteen ja että ne palautettaisiin.
In support of its claim, the appellant pleaded its good faith, errors on the part of the competent authorities that could not have been detected and deficiencies attributable to those authorities.
Hakemuksensa tueksi valittaja vetosi vilpittömään mieleensä, toimivaltaisten viranomaisten sellaisiin erehdyksiin, jotka eivät olleet havaittavissa, sekä näiden viranomaisten laiminlyönteihin.
By letter of 30 November 2001, the Italian Republic asked the Commission to decide whether it was appropriate to waive subsequent entry in the accounts of the import duties claimed from the appellant pursuant to Article 220(2)(b) of the CCC, or to repay those duties under Article 239 of the CCC.
Italian tasavalta pyysi 30.11.2001 päivätyllä kirjeellä komissiota tekemään päätöksen siitä, oliko perusteltua, että valittajalta vaadittuja tuontitulleja ei kirjata jälkikäteen tileihin yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla tai että nämä tullit palautetaan yhteisön tullikoodeksin 239 artiklan nojalla.
By letter of 3 June 2002, the Commission requested certain additional information from the Italian authorities. They replied by letter of 7 June 2002.
Komissio pyysi 3.6.2002 päivätyllä kirjeellä tiettyjä lisätietoja Italian viranomaisilta, jotka toimittivat ne 7.6.2002 päivätyllä kirjeellä.
By letter of 25 July 2002, the Commission informed the appellant of its intention not to consent to its claim.
Komissio ilmoitti 25.7.2002 päivätyllä kirjeellä valittajalle aikomuksestaan olla hyväksymättä valittajan hakemusta.
Before taking a final decision, however, the Commission invited the appellant to advise it of any observations it may have and to have access to the file so that it may inspect the non-confidential documents.
Ennen lopullisen päätöksen tekemistä komissio kuitenkin kehotti valittajaa esittämään sille mahdolliset huomautuksensa ja tutustumaan asiakirja-aineistoon saadakseen tietoonsa ne asiakirjat, jotka eivät olleet luottamuksellisia.
On 6 August 2002, the appellant’s representatives consulted the administrative
Valittajan edustajat tutustuivat 6.8.2002
The Italian customs authorities took the view that it was clear from all the cor -respondence exchanged between themselves, the Commission, UCLAF and the Turkish authorities that the latter considered 48 A.TR.1 certificates, including the certificates at issue, relating to exports to Italy by the appellant through the Turkish company Akman, to be either forged or irregular.
Italian tulliviranomaiset katsoivat, että kaikesta Italian tulliviranomaisten, komission, UCLAFin ja Turkin viranomaisten välisestä kirjeenvaihdosta ilmeni, että Turkin viranomaisten mukaan mainitut 48 A.TR.1-todistusta, joiden joukossa olivat riidanalaiset todistukset ja jotka koskivat valittajan suorittamaa vientiä Italiaan turkkilaisen Akman-yhtiön välityksellä, olivat joko väärennettyjä tai sääntöjenvastaisia.
In the present case, the 32 certificates at issue (corresponding to customs duties totalling ITL 3 296 190 371 or EUR 1 702 340.25) were considered to be forged, given that they had been neither issued nor validated by Turkish customs offices.
Kyseiset 32 riidanalaista todistusta (joita vastaavien tullien yhteismäärä oli 3 296 190 371 Italian liiraa (ITL) eli 1 702 340,25 euroa) katsottiin väärennetyiksi, koska Turkin tullitoimipaikat eivät olleet antaneet eivätkä vahvistaneet niitä.
On the other hand, the 16 other certificates (corresponding to customs duties totalling ITL 1 904 763 758 or EUR 983 728.38) were classified as invalid, given that, whilst they had been issued by the Turkish customs authorities, the goods concerned did not originate in Turkey.
Loput 16 todistusta (joita vastaavien tullien yhteismäärä oli 1 904 763 758 ITL eli 983 728,38 euroa) sitä vastoin luokiteltiin pätemättömiksi, sillä vaikka ne olivatkin Turkin tulliviranomaisten antamia, kyseessä olleet tavarat eivät olleet peräisin Turkista.
Since all 48 certificates had been classified as either forged or invalid, the goods to which they related could not qualify for the preferential treatment accorded to imported Turkish agricultural products.
Koska kaikki 48 todistusta oli luokiteltu joko väärennetyiksi tai pätemättömiksi, niiden kattamiin tavaroihin ei voitu soveltaa tullietuuskohtelua, joka myönnetään turkkilaisten maataloustuotteiden maahantuonnille.
Accordingly, the Italian customs administration demanded the sum of ITL 5 200 954 129 or EUR 2 686 068.63 from the appellant by way of unpaid customs duties.
Näin ollen Italian tulliviranomaiset vaativat valittajaa maksamaan erääntyneet tullit, joiden yhteismäärä oli 5 200 954 129 ITL eli 2 686 068,63 euroa.
B — The proceedings before the Court of First Instance and the contested judgment file at the Commission’s offices.
B Oikeudenkäynti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio hallintomenettelyn asiakirjoihin komission toimitiloissa.
They also signed a declaration confirming that they had had access to the documents listed in an annex to that declaration.
He myös allekirjoittivat lausuman, jossa he vahvistivat saaneensa tutustua lausuman liitteessä mainittuihin asiakirjoihin.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 29 January 2003, the appellant brought an action against the Commission and claimed that the Court should annul Article 2 of the contested decision.
Valittaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen komissiota vastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 29.1.2003 saapuneella kannekirjelmällä ja vaati kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan.
It put forward three pleas in law in support of its action, alleging, firstly, infringement of the rights of the defence, secondly, infringement of Article 239 of the CCC and, thirdly, infringement of Article 220(2)(b) of the CCC.
Valittaja vetosi vaatimustensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen, joiden mukaan ensinnäkin puolustautumisoikeuksia oli loukattu, toiseksi yhteisön tullikoodeksin 239 artiklaa oli rikottu ja kolmanneksi yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa oli rikottu.
By letter of 15 August 2002, the appellant submitted its observations to the Commission.
Valittaja esitti huomautuksensa komissiolle 15.8.2002 päivätyllä kirjeellä.
It maintained, in particular, its position that the competent customs authorities had committed factual errors that it could not have detected, errors which it also likened to failings capable of giving rise to a special situation within the meaning of Article 239 of the CCC.
Valittaja toisti siinä erityisesti kantansa, jonka mukaan tulliviranomaiset olivat syyllistyneet sellaisiin aktiivisesta toiminnastaan johtuneisiin erehdyksiin, joita valittaja ei ollut voinut havaita ja jotka valittaja rinnastaa laiminlyönteihin, jotka ovat omiaan luomaan yhteisön tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitetun erityistilanteen.
The Commission contended that the Court should dismiss the action and order the appellant to pay the costs.
Komissio vaati, että ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuin hylkää kanteen ja velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The Court dismissed the action in its entirety.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen kokonaisuudessaan.
First plea in law
Ensimmäinen kanneperuste
By the first plea in law, the appellant maintained that its rights of defence had been infringed during the administrative proced- ure in that, although it had had access to the file containing the documents on which the Commission based the contested decision, it had not had access to documents which had
Ensimmäisessä kanneperusteessa valittaja väitti puolustautumisoikeuksiaan loukatun hallintomenettelyn aikana, sillä vaikka se saikin tutustua ne asiakirjat sisältävään asiakirja-aineistoon, joiden perusteella komissio teki riidanalaisen päätöksen, se ei saanut tutustua niihin asiakirjoihin, joiden