natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be borne in mind that the Court held, in paragraph 90 of the Belgium ν Commission judgment cited above, that, despite the undeniable existence of difficulties, there was nothing to show that it was absolutely impossible for recovery of the aid in question to be carried out and that that was already the case when the Commission adopted Decision 97/239.
Tässä asiassa on kiistatonta, että Belgian viranomaiset eivät olleet perineet Maribel kaksi ja kolme -ohjelmaan liittyviä, laittomasti myönnettyjä tukia takaisin asetetussa määräajassa, joka on määritelty edellisessä kohdassa.
It is not disputed that the Belgian authorities did not recover the aid unlawfully paid under the Maribel bis/ter scheme within the prescribed period, as defined.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ainoa mahdollinen peruste, johon jäsenvaltio voi vedota puolustautuakseen kannetta vastaan, jonka komissio nostaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltion laiminlyönnin vuoksi, on täydellinen mahdottomuus panna päätös asianmukaisesti täytäntöön (ks. asia C-348/93, komissio v. Italia, tuomio 4.4.1995; asia C-280/95, komissio v. Italia, tuomio 29.1.1998 ja em. asia komissio v. Ranska.
In this case, the Belgian authorities in practice confined themselves to raising the difficulties of a technical and administrative nature which such recovery presented; those difficulties resulted essentially from the large number of undertakings concerned and from the need to determine the amount of aid — for each quarter — on the basis of the number of workers actually employed in those undertakings.
Komission ja jäsenvaltion on tällaisessa tilanteessa oltava vaikeuksien voittamiseksi vilpittömässä mielessä yhteistyössä erityisesti perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) määräysten taustalla olevan säännön perusteella, jonka mukaan jäsenvaltioilla ja yhteisöjen toimielimillä on vastavuoroinen lojaalin yhteistyön velvollisuus (ks. asia 94/87, komissio v. Saksa, tuomio 2.2.1989; em. asia, komissio v. Italia; asia C-404/97 komissio v. Portugali, tuomio 27.6.2000 ja em. asia komissio v. Ranska).
According to consistent case-law, the only defence available to a Member State in opposing an application by the Commission under Article 93(2) of the Treaty for a declaration that it has failed to fulfil its Treaty obligations is to plead that it was absolutely impossible for it to implement the decision properly.
Täytäntöönpanon mahdottomuutta koskeva edellytys ei täyty silloin, kun vastaajana oleva hallitus ainoastaan ilmoittaa komissiolle päätöksen täytäntöönpanoon liittyvät oikeudelliset, poliittiset tai käytännön vaikeudet ryhtymättä minkäänlaisiin toimenpiteisiin tuen takaisinperimiseksi kyseessä olevilta yrityksiltä ja ehdottamatta komissiolle päätöksen täytäntöönpanemiselle vaihtoehtoisia tapoja, joilla vaikeudet olisi voitu voittaa.
Up to the relevant date for a finding of infringement, the Belgian Government had taken no steps towards recovering the aid from the undertakings concerned. It does not, however, appear to have been absolutely impossible to begin by recovering aid from certain undertakings chosen in compliance with the principle of equal treatment, while safeguarding the undertakings concerned from the disadvantages resulting from the particularities of the Belgian social security system.
Yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Belgia vastaan komissio antamansa tuomion 90 kohdassa todennut, ettei kiistattomista vaikeuksista huolimatta mikään osoittanut, että olisi ollut absoluuttisesti mahdotonta ryhtyä takaisin perimiseen ja että takaisin periminen olisi ollut absoluuttisesti mahdotonta jo silloin, kun komissio teki riidanalaisen päätöksensä 97/239.
The fact that a Member State can only plead in its defence against such an action that implementation was absolutely impossible does not prevent a State which, in giving effect to a Commission decision on State aid, encounters unforeseen and unforeseeable difficulties or becomes aware of consequences overlooked by the Commission, from submitting those problems to the Commission for consideration, together with proposals for suitable amendments to the decision in question. In such cases, the Commission and the Member State must, by virtue of the rule imposing on the Member States
Tässä tapauksessa Belgian viranomaiset ovat käytännössä vedonneet ainoastaan takaisin perimiseen liittyviin teknisiin ja hallinnollisiin vaikeuksiin, jotka johtuivat pääasiallisesti tukea saaneiden yritysten suuresta lukumäärästä, ja siihen, että tukien määrä oli laskettava neljännesvuosittain näiden yritysten todellisuudessa työllistämien työntekijöiden lukumäärän perusteella.
It must also be noted that the Kingdom of Belgium did not cooperate sufficiently with the Commission in order to find a solution to the problem of the recovery of the aid in question.
Laiminlyönnin toteamisen kannalta merkitykselliseen ajankohtaan mennessä Belgian hallitus ei ollut ryhtynyt minkäänlaisiin toimenpiteisiin periäkseen tuet takaisin asianomaisilta yrityksiltä.
Declares that, by failing to adopt within the period prescribed the measures necessary to recover from the beneficiary undertakings the aid provided f or under the Maribel bis and Maribel ter schemes which were declared unlawful and incompatible with the common market by Commission Decision 97/239/EC of 4 December 1996 concerning aid granted by Belgium under the Maribel bis/ter scheme, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the fourth paragraph of Article 189 of the EC Treaty (now the fourth paragraph of Article 249 EC) and Articles 2 and 3 of the said decision;
Koska Belgian kuningaskunta ei ole asetetun määräajan kuluessa toteuttanut torvitta via toimenpiteitä periäkseen tuensaajayrityksiltä takaisin Maribel kaksi ja kolme -ohjelmien yhteydessä myönnetyt tuet, jotka on todettu lainvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi Belgian myöntämästä tuesta "Maribel kaksi ja kolme" -ohjelmien yhteydessä 4 päivänä joulukuuta 1996 tehdyssä komission päätöksessä 97/239/EY, se ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan neljännen kohdan (josta on tullut EY 249 artiklan neljäs kohta) ja päätöksen 97/239/EY 2 ja 3 artiklan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 23 January 2001.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 23 päivänä tammikuuta 2001.
He proposed that the Court should declare that:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
By failing to comply within the period prescribed in Commission Decision 97/239/EC of 4 December 1996 on aid granted under the Maribel bis/ter scheme, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the fourth paragraph of Article 189 of the EC Treaty (now the fourth paragraph of Article 249 EC);
1) toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan neljännen kohdan (josta on tullut EY 249 artiklan neljäs kohta) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetun määräajan kuluessa noudattanut Belgian myöntämästä tuesta Maribel kaksi ja kolme -ohjelmien yhteydessä 4 päivänä joulukuuta 1996 tehtyä komission päätöstä 97/239/EY; ja
(2) The Kingdom of Belgium is ordered to pay the costs.'
2) velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Article HA(l)(a)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta — Veron peruste — Tavarapalkkion lähetyskustannukset (kuudes jaosto)
— Taxable amount — Delivery costs of bonuses in kind) (Sixth Chamber) ruling a question on the interpretation of Article HA(l)(a) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977.
Bundesfinanzhof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 5.8.1999 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan tulkinnasta.
Empire Stores, the Bundesfinanzhof decided to stay the proceedings, and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Oikeudenkäynti kansallisessa tuomioistuimessa ja ennakkoratkaisukysymys
The question was raised in a case between Bertelsmann AG (hereinafter 'Bertelsmann') and the Finanzamt Wiedenbrück, concerning notices of assessment to value added tax payable by Bertelsmann for the years from 1985 to 1990 on bonuses in kind which it had supplied to its existing customers in return for the introduction of new potential customers.
Bertelsmann-yhtiöt antoivat vuosina 1985—1990 vanhoille asiakkailleen vastikkeena uusien asiakkaiden hankkimisesta tavarapalkkioita, kuten kirjoja, äänilevyjä ja polkupyöriä.
By its question, the referring court is asking, in essence, whether Article HA(l)(a) of the Sixth Directive should be interpreted as meaning that the taxable amount for the supply of a bonus in kind, which constitutes consideration for introducing a new customer, also includes, besides the purchase price of that bonus, the costs of delivery when they are paid by the party who delivers the bonus.
Finanzamt on vuosia 1985—1990 koskevissa verotuspäätöksissään katsonut, että tavarapalkkioiden luovutukset voitiin rinnastaa vaihtoon, ja sisällyttänyt veron perusteeseen tavarapalkkioiden ostohinnan lisäksi myös kyseisille yrityksille aiheutuneet lähetyskustannukset.
Bertelsmann is the controlling company of a group of companies carrying on business as book and record clubs. During the years 1985 to 1990, group companies gave bonuses in kind, such as books, records and bicycles, to existing club members in return for the introduction of new members.
Koska Bertelsmann katsoi, että lähetyskustannusten sisällyttäminen tavarapalkkioiden luovutusten veron perusteeseen on ristiriidassa kuudennen direktiivin kanssa, se nosti ilman edeltävää oikaisumenettelyä kanteen (ns.
Those companies bought the bonuses in kind from third-party suppliers and bore the costs of delivering those bonuses to the introducing members.
Sprungklage) Finanzgericht Münsterissä (Saksa).
It is agreed that the costs of delivery at issue in the main proceedings consist of transport costs.
Koska Bertelsmannin kanne hylättiin, Bertelsmann on tehnyt Revision-valituksen Bundesfinanzhofiin.
On the other hand, it is also agreed that Bertelsmann did not ask the recipients of the bonuses in kind to pay such costs. It follows that Article HA(2)(b) of the Sixth Directive does not apply to the circumstances in the main proceedings.
Bundesfinanzhof toteaa päätöksessään, ettei luovutettujen tavaroiden arvo voi yksin muodostaa kyseessä olevien luovutusten veron perustetta, vaan veron perusteeseen on sisällytettävä myös lähetyskustannukset, koska tavarapalkkioiden lähettäminen oli sivusuorituksena osa näiden palkkioiden luovutusta.
It is therefore with regard to Article HA(l)(a) of the Directive that the taxable amount for the supply of the bonuses must be determined.
Bundesfinanzhof katsoo kuitenkin, ettei asiaa voida yksiselitteisesti ratkaista asioissa Naturally Yours Cosmetics (asia 230/87, tuomio 23.11.1988) ja Empire Stores (asia C-33/93, tuomio 2.6.1994) annettujen tuomioiden perusteella, minkä vuoksi se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
Since it considered that the inclusion of the costs of delivery in the taxable amount of supplies of bonuses in kind was not in accordance with the Sixth Directive, Bertelsmann brought, without prior administrative procedure, a 'leap-frog' action ('Sprungklage') before the Finanzgericht Münster (Finance Court, Munster).
Kansallisen tuomioistuimen kysymys koskee sitä, onko kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että uuden asiakkaan hankkimisesta vastikkeena saatavan tavarapalkkion luovutuksen veron perusteeseen on sisällytettävä tavarapalkkion ostohinnan lisäksi myös lähetyskustannukset, mikäli palkkion luovuttaja vastaa niistä.
In the present case, a supply of goods was made in consideration for a supply of services consisting in the introduction of new customers.
Asiassa on riidatonta, että kyseessä olevat lähetyskulut ovat kuljetuskustannuksia.
In this regard, it is to be observed, first, that there is a direct link between the supply of the bonuses in kind and the introduction of new customers and, second, that since the services rendered to Bertelsmann were remunerated by supplies of goods, their value can be expressed in monetary terms.
Riidatonta on toisaalta myös se, että Bertelsmann ei vaatinut tavarapalkkioiden saajilta lähetyskulujen maksamista.
In the present case, having regard to its circumstances, it must be concluded that the delivery of the bonuses in kind constitutes a service incidental to the principal supply, which is the supply of the bonuses.
Tästä seuraa, että kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 2 alakohdan b alakohta ei ole sovellettavissa esillä olevaan asiaan.
Therefore, the supply and the delivery of the bonus in kind together form a single transaction, remunerated by consideration which consists in the introduction of new customers.
Näiden palkkioiden luovutusten veron peruste on siis määritettävä tämän direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan perusteella.
Its action did not succeed and Bertelsmann appealed on points of law to the Bundesfinanzhof.
Esillä olevassa asiassa tavarat on luovutettu vastikkeena uusien asiakkaiden hankkimisesta muodostuvasta palvelusuorituksesta.
That court states in its decision to make a reference to this Court that, in its view, the value of the goods supplied cannot be the only element to be taken into account in determining the taxable amount of the supplies in issue in the main proceedings.
Tältä osin on todettava, että tavarapalkkioiden toimituksen ja uusien asiakkaiden hankkimisen välillä on suora yhteys, ja koska Bertelsmannille suoritetuista palveluista suoritettiin vastike luovuttamalla tavaroita, palvelujen suoritusten arvo voidaan ilmaista rahassa.
It considers that the taxable amount must also include the costs of delivery, since the delivery of the bonuses in kind was included in the supply of the bonuses, as an incidental service.
On todettava, että esillä olevassa asiassa vallitsevissa olosuhteissa tavarapalkkioiden lähettäminen on sivusuoritus pääsuoritukseen eli näiden palkkioiden luovuttamiseen nähden.
However, since it considered that the case could not be definitely decided on the authority of the Court's judgments in Case 230/87 Naturally Yours Cosmetics [1988] ECR 6365 and Case C-33/93
Asiakkailla, jotka ovat hankkineet uusia asiakkaita, on oikeus tavarapalkkion luovutukseen ja sen lähettämiseen.
As for determining the value of such transaction for the purposes of the taxable amount, it must
Näin ollen tavarapalkkion luovutus ja lähettäminen ovat sen yhden suorituksen osia, jonka vastikkeena on uusien asiakkaiden hankkiminen.
be pointed out that, according to settled case-law, it is a subjective value, since the taxable amount is the consideration actually received and not a value estimated according to objective standards (see, in particular, Naturally Yours Cosmetics, and Empire Stores).
Tällaisen suorituksen veron perusteena käytettävän vasta-arvon määrittämisen osalta todettakoon, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämä arvo on subjektiivinen, koska veron perusteena on todellisuudessa saatu vastike eikä objektiivisten kriteerien perusteella määritetty arvo (ks. muun muassa em. asia Naturally Yours Cosmetics ja em. asia Empire Stores).
It must be held that, on application of the principle thus stated in the judgment in Empire Stores, all the expenses borne by the recipient to obtain the supply in question, including the costs of incidental services which are connected to the supply of the goods, make up the value of the supply of services. It follows that, in the present case, because the recipient has not only paid the purchase price of the bonuses in kind but also paid the costs of their delivery, those costs must be included in the taxable amount of the said supply.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi edellä mainitussa asiassa Empire Stores antamansa tuomion 19 kohdassa, että jotta vasta-arvoa voitaisiin pitää subjektiivisena, sen on oltava arvo, jonka palvelujen vastaanottaja antaa palveluille, jotka se haluaa hankkia, ja sen on vastattava arvoa, jonka vastaanottaja on valmis käyttämään tähän tarkoitukseen.
Furthermore, as the Court held at paragraph 19 of the judgment in Empire Stores, that value, in order to be subjective, must be the value which the recipient of the supply of services attributes to the services which he seeks to obtain and correspond to the amount which he is prepared to spend to that end.
On todettava, että tämän edellä mainitussa asiassa Empire Stores omaksutun periaatteen mukaan palvelusuorituksen arvo muodostuu kaikista niistä kustannuksista, joita palvelun saajalle aiheutuu kyseisen palvelun hankkimisesta, tavaroiden luovutukseen liittyvistä sivusuorituksista aiheutuvat kulut mukaan lukien.
'Article llA(l)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — common system of value added tax: uniform basis of assessment, is to be interpreted as meaning that the taxable amount for the supply of a bonus in kind constituting consideration for the introduction of a new customer includes, besides the purchase price of that bonus, the costs of delivery, when they are paid by the supplier of the bonus.'
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlLsäverojärjestelmä.yhdenmukainen määräytymisperuste—17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan mukaan uuden asiakkaan hankkimisesta vastikkeena saatavan tavarapalkkion luovutuksen veron perusteeseen on sisällytettävä tavarapalkkion ostohinnan lisäksi myös lähetyskustannukset, mikäli palkkion luovuttaja vastaa niistä.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 March 2001.
Julkisasiamies C Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2001.
She proposed that the Court should reply as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyyn kysymykseen seuraavasti:
'Article HA(l)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that the taxable amount in respect of the supply of a bonus payable in kind, which is sent to the recipient in exchange for recruiting a new customer, includes not only the purchase price of the bonus but also the delivery costs.'
Kun uuden asiakkaan hankkimisesta luovutetaan tavarapalkkio, joka lähetetään sen vastaanottajalle, tavarapalkkion luovutuksen osalta veron perusteeseen on sisällytettävä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ΕΤΎ mukaan tavarapalkkion ostohinnan lisäksi myös lähetyskustannukset.
Case C-447/99 Commission of the European Communities ν Italian Republic Transport
Asia C-447/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Liikenne
(Failure of a Member State to fulfil its obligations —Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) — Regulation (EEC) No 2408/92 — Access for Community air carriers to intraCommunity air routes — Departure tax) (Second Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY:n perustamissopimuksen (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) —Asetus N:o 2408/92 — Yhteisön harjoittajien pääsy yhteisön sisäisille lentoreiteille — Lentokenttämaksut (toinen jaosto)
On 14 December 1998, following an exchange of correspondence with the Italian Republic, the Commission issued a reasoned opinion in which it called upon Italy to take the measures necessary to comply with the opinion within two months of its notification.
Komissio ilmoitti 23.12.1996 päivätyllä virallisella huomautuksella Italian tasavallalle, että 5.5.1976 annetun lain nro 324, sellaisena kuin se on muutettuna, 5 §:ssä säädetyt erisuuruiset maksut Italiasta muihin jäsenvaltioihin suuntautuvilla lennoilla matkustaville ja Italian sisäisillä lennoilla matkustaville olivat ristiriidassa EY.n perustamissopimuksen 59 artiklassa ja 62 artiklassa (kumottu Amsterdamin sopimuksella) vahvistetun palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen, asetuksen N:o 2408/92 säännösten sekä sen perustamissopimuksen 8 a artiklassa unionin kansalaisille annetun oikeuden kanssa, joka koskee vapaata liikkuvuutta jäsenvaltioiden alueella.
The Italian Republic failed to respond to that opinion, whereupon the Commission brought the present action.
Italian tasavallan ja komission välillä käydyn kirjeenvaihdon jälkeen komissio lähetti 14.12.1998 perustellun lausunnon, jossa se kehotti Italian tasavaltaa toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät
The Commission submits that the Italian legislation establishing the departure taxes infringes Article 3(1) of Regulation No 2408/92, which must be interpreted in accordance with the general principle of freedom to provide services laid down in Article 59 of the Treaty.
toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksiantamisesta. Koska Italian tasavalta ei vastannut perusteltuun lausuntoon, komissio nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
The Italian Government does not dispute the Commission's complaint, but states that new national provisions are being prepared and that they will remove the distinction between intraCommunity and domestic flights in so far as concerns departure tax, thus removing the grounds for complaint.
Komissio väittää, että Italian lainsäädännössä käyttöön otetuilla lentokenttämaksuilla rikotaan asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohdan säännöksiä, joita on tulkittava perustamissopimuksen 59 artiklassa vahvistettujen palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien yleisten periaatteiden mukaisesti.
By letter of formal notice of 23 December 1996, the Commission informed the Italian Republic that the distinction made by Article 5 of Law No 324 of 5 May 1976, as amended, between the departure tax for passengers travelling between Italy and other Member States and that for passengers on domestic Italian flights was incompatible with the principle of the freedom to provide services enshrined in Articles 59 and 62 of the EC Treaty (the latter article was repealed by the Treaty of Amsterdam), with Regulation No 2408/92 and with the freedom granted by Article 8a of the Treaty to every citizen of the
Italian tasavalta ei kiistä komission esittämää väitettä. Se toteaa, että sellaisia uusia kansallisia säännöksiä ollaan parhaillaan valmistelemassa, joilla poistetaan lentokenttämaksuissa oleva ero yhteisön sisäisten lentojen ja kotimaanlentojen välillä, ja että näiden uusien säännösten johdosta tämä väite jää siten aiheettomaksi.
In the present case, it is common ground that the Italian Republic has not adopted the measures needed in order to comply with the reasoned opinion within the period allowed for the purpose.
Esillä olevassa asiassa on kuitenkin selvää, ettei Italian tasavalta ole toteuttanut perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä asetetussa määräajassa.