natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the principle non bis in idem does not apply to extradition proceedings themselves.
Näin ollen ne bis in idem -periaatetta ei sovelleta itse luovuttamismenettelyihin.
It cannot therefore preclude a new request for the extradition of Mr Santesteban Goicoechea from being made by the Kingdom of Spain and dealt with by the French Republic.
Se ei siis estä sitä, että Espanjan kuningaskunta esittää uudelleen Santesteban Goicoecheaa koskevan luovuttamispyynnön, jonka Ranskan tasavalta käsittelee.
43 — Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
43 – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla.
In the light of the above considerations, the following answer should be given to the questions referred by the Cour d’appel de Montpellier for a preliminary ruling:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Cour d’appel de Montpellier’n esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
(1) Where the executing Member State has excluded the application of the European arrest warrant procedure by a statement under Article 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States, Article 31 of that framework decision does not preclude a request for extradition from being dealt with in accordance with the rules laid down by an international convention, even if the requesting Member State has not notified its intention to apply that international convention under the fourth subparagraph of Article 31(2) of the framework decision.
1) Kun täytäntöönpanosta vastaava jäsenvaltio on sulkenut pois eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan menettelyn soveltamisen eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS 32 artiklassa tarkoitetulla lausumalla, kyseisen puitepäätöksen 31 artikla ei estä käsittelemästä luovuttamispyyntöä kansainvälisessä yleissopimuksessa määrättyjen sääntöjen mukaisesti silloinkaan, kun pyytävä jäsenvaltio ei ole ilmoittanut aikomuksestaan soveltaa mainittua kansainvälistä sopimusta mainitun puitepäätöksen 31 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdan nojalla.
(2) A Member State which has made a statement under Article 32 of Framework Decision 2002/584 in order to exclude, for certain extradition requests, the application of the European arrest warrant procedure may deal with those requests as the executing Member State in accordance with an international convention which was signed before 1 January 2004 to supplement a preexisting extradition system, even if that convention became applicable in that Member State after 1 January 2004.
2) Jäsenvaltio, joka on antanut puitepäätöksen 2002/584 32 artiklaan perustuvan lausuman sulkeakseen pois eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan menettelyn soveltamisen tiettyihin luovuttamispyyntöihin, voi täytäntöönpanosta vastaavana jäsenvaltiona käsitellä näitä pyyntöjä sellaisen kansainvälisen yleissopimuksen nojalla, joka on allekirjoitettu ennen 1.1.2004, jotta täydennettäisiin olemassa olevaa luovuttamisjärjestelmää, vaikka kyseistä yleissopimusta on ryhdytty soveltamaan kyseisessä jäsenvaltiossa 1.1.2004 jälkeen.
12 August 2008 *
12 päivänä elokuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier (France), made by decision of 3 July 2008, received at the Court on the same day, in the extradition proceedings against
Asiassa C-296/08 PPU, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Cour d’appel de Montpellier’n (Ranska) chambre de l’instruction on esittänyt 3.7.2008 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen samana päivänä, saadakseen ennakkoratkaisun luovuttamismenettelyssä, jossa on vastaajana
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas (esittelevä tuomari) sekä tuomarit U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh ja A. Arabadjiev, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: yksikönpäällikkö M.-A. Gaudissart,
SANTESTEBAN GOICOECHEA having regard to the request of the referring court of 3 July 2008, received at the Court on the same day, that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure, having regard to the decision of the Third Chamber of 7 July 2008 granting that request, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 August 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
SANTESTEBAN GOICOECHEA ottaen huomioon ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen 3.7.2008 päivätyn pyynnön, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen samana päivänä ja jossa pyydetään ennakkoratkaisupyynnön käsittelemistä kiireellisessä menettelyssä työjärjestyksen 104 b artiklan mukaisesti, ottaen huomioon kolmannen jaoston 7.7.2008 tekemän päätöksen pyynnön hyväksymisestä, ottaen huomioon kirjallisen käsittelyn sekä 6.8.2008 pidetyn suullisen käsittelyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the French Government, by E. Belliard, G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
– Ranskan hallitus, asiamiehinään E. Belliard, G. de Bergues ja A.-L. During,
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään S. Grünheid ja R. Troosters,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 31 and 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL L 190, s.
1, ‘the Framework Decision’).
1; jäljempänä puitepäätös) 31 ja 32 artiklan tulkintaa.
The reference was made in the course of proceedings brought before the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Montpellier (Court of Appeal, Montpellier) following an extradition request made on 2 June 2008 by the Spanish authorities.
Ennakkoratkaisupyyntö on esitetty Cour d’appel de Montpellier’n chambre de l’instructionin (tutkintatuomarin päätöksistä tehtyjä valituksia käsittelevä osasto) käsiteltävänä olevassa asiassa, joka perustuu Espanjan viranomaisten 2.6.2008 esittämään luovuttamispyyntöön.
The European Convention on Extradition was signed at Paris on 13 December 1957.
Rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeva eurooppalainen yleissopimus allekirjoitettiin Pariisissa 13.12.1957.
Article 10 of the convention, ‘Lapse of time’, provides:
Sen 10 artiklassa, jonka otsikkona on ”Rikoksen vanhentuminen”, määrätään seuraavaa:
‘Extradition shall not be granted when the person claimed has, according to the law of either the requesting or the requested Party, become immune by reason of lapse of time from prosecution or punishment.’
”Luovuttamiseen ei voida suostua, mikäli oikeus panna rikos syytteeseen tai rangaistus täytäntöön on joko vaatimuksen esittäneen osapuolen tai sen osapuolen, jolle vaatimus on esitetty, lain mukaan rauennut.”
The European Convention on the Suppression of Terrorism was signed at Strasbourg on 27 January 1977.
Terrorismin vastustamisesta tehty eurooppalainen yleissopimus allekirjoitettiin Strasbourgissa 27.1.1977.
The Convention on simplified extradition procedure between the Member States of the European Union was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 10 March 1995 and signed on that date by all the Member States (OJ 1995 C 78, p.
Yleissopimus yksinkertaistetusta menettelystä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa hyväksyttiin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan nojalla 10.3.1995 annetulla neuvoston säädöksellä, ja kaikki jäsenvaltiot allekirjoittivat sen samana päivänä (EYVL C 78, s.
1, ‘the 1995 Convention’).
1; jäljempänä vuoden 1995 yleissopimus).
According to Article 1(1) of the 1995 Convention:
Kyseisen yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
‘The aim of this Convention is to facilitate the application, between the Member States of the European Union, of the European Convention on Extradition [of 13 December 1957], by supplementing its provisions.’
”Tämän yleissopimuksen tarkoituksena on helpottaa rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan [13.12.1957 tehdyn] eurooppalaisen yleissopimuksen soveltamista Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä täydentämällä sen määräyksiä.”
The Convention relating to extradition between the Member States of the European Union, known as the Dublin Convention, was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 27 September 1996 and signed on that date by all the Member States (OJ 1996 C 313, p.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty Euroopan unionin jäsenvaltioiden välinen yleissopimus rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta, niin sanottu Dublinin yleissopimus, hyväksyttiin 27.9.1996 neuvoston säädöksellä, ja kaikki jäsenvaltiot allekirjoittivat sen samana päivänä (EYVL C 313, s.
11, ‘the 1996 Convention’).
11; jäljempänä vuoden 1996 yleissopimus).
Article 1 of the 1996 Convention provides in particular:
Sen 1 artiklassa määrätään muun muassa seuraavaa:
The purpose of this Convention is to supplement the provisions and facilitate the application between the Member States of the European Union:
Tämän yleissopimuksen tarkoituksena on täydentää määräyksiä seuraavissa sopimuksissa ja helpottaa näiden sopimusten soveltamista Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä:
— of the European Convention on Extradition of 13 December 1957 …
– joulukuun 13 päivänä 1957 tehty rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeva eurooppalainen yleissopimus – –,
— the European Convention on the Suppression of Terrorism of 27 January 1977 …
– tammikuun 27 päivänä 1977 tehty eurooppalainen yleissopimus terrorismin vastustamisesta – –,
— the Convention of 19 June 1990 applying the Schengen Agreement of 14 June 1985 [between the Governments of the States of the Benelux Economic Union, the Federal Republic of Germany and the French Republic] on the gradual
– kesäkuun 19 päivänä 1990 tehty tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamista koskeva yleissopimus [Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan
SANTESTEBAN GOICOECHEA abolition of checks at their common borders [OJ 2000 L 239, p.
SANTESTEBAN GOICOECHEA ja Ranskan tasavallan välillä, EYVL 2000, L 239, s.
19] in relations between the Member States which are party to that Convention …’
19]; kyseisen yleissopimuksen osapuolina olevien jäsenvaltioiden välisten suhteiden puitteissa – –”
Article 8(1) of the 1996 Convention reads as follows:
Vuoden 1996 yleissopimuksen 8 artiklan 1 kohdan sanamuoto on seuraava:
‘Extradition may not be refused on the ground that the prosecution or punishment of the person would be statute-barred according to the law of the requested Member State.’
”Luovuttamista ei voida evätä sillä perusteella, että syyteoikeus tai oikeus panna rangaistus täytäntöön on vanhentunut sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jolta luovuttamista pyydetään.”
It follows from Article 18(2) and (3) of the 1996 Convention that it is to enter into force 90 days after notification, by the last Member State to adopt it, that its constitutional procedures for adoption have been completed.
Vuoden 1996 yleissopimuksen 18 artiklan 2 ja 3 kohdasta ilmenee, että yleissopimus tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, jona yleissopimuksen viimeisenä hyväksyvä valtio on tehnyt ilmoituksen valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mukaisten yleissopimuksen hyväksymiseksi tarvittavien menettelyjen saattamisesta päätökseen.
As not all the Member States have adopted the Convention, it has not therefore entered into force in accordance with that provision.
Koska kaikki jäsenvaltiot eivät ole hyväksyneet yleissopimusta, se ei siis ole tämän määräyksen mukaan tullut voimaan.
Article 18(4) of the 1996 Convention states:
Vuoden 1996 yleissopimuksen 18 artiklan 4 kohdassa määrätään seuraavaa:
‘Until this Convention enters into force, any Member State may, when giving the notification referred to in paragraph 2, or at any other time, declare that as far as it is concerned this Convention shall apply to its relations with Member States that have made the same declaration.
”Kunnes tämä yleissopimus tulee voimaan, jokainen jäsenvaltio voi 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen antaessaan tai muulloin antaa julistuksen, että yleissopimusta voidaan soveltaa sen osalta saman julistuksen antaneisiin jäsenvaltioihin.
Such declarations shall take effect 90 days after the date of deposit thereof.’
Näitä julistuksia sovelletaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua niiden tallettamispäivästä.”
Article 18(5) of the 1996 Convention states that it is to apply only to requests submitted after the date on which it enters into force or is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Vuoden 1996 yleissopimuksen 18 artiklan 5 kohdassa täsmennetään, että yleissopimusta sovelletaan ainoastaan pyyntöihin, jotka on esitetty sen jälkeen, kun
Recitals 3 to 5 in the preamble to the Framework Decision read as follows:
Puitepäätöksen johdanto-osan kolmannen, neljännen ja viidennen perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
‘(3) All or some Member States are parties to a number of conventions in the field of extradition, including the European Convention on extradition of 13 December 1957 and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977.
Tällaisia yleissopimuksia ovat rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 1957 tehty eurooppalainen yleissopimus ja terrorismin vastustamisesta 27 päivänä tammikuuta 1977 tehty eurooppalainen yleissopimus.
The Nordic States have extradition laws with identical wording.
Pohjoismaissa ovat voimassa yhdenmukaiset luovuttamista koskevat lait.
(4) In addition, the following three Conventions dealing in whole or in part with extradition have been agreed upon among Member States and form part of the Union acquis: the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at their common borders … (regarding relations between the Member States which are parties to that Convention), the [1995] Convention … and the [1996] Convention …
Lisäksi jäsenvaltiot ovat hyväksyneet seuraavat kolme yleissopimusta, jotka kokonaan tai osittain koskevat rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista ja ovat osa unionin säännöstöä: tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehty yleissopimus (niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat kyseisen yleissopimuksen osapuolia), [vuoden 1995] yleissopimus ja [vuoden 1996] yleissopimus.
(5) The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
Unionille asetettu tavoite tulla vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi johtaa EU:n jäsenvaltioiden välisen, rikoksen johdosta tapahtuvan luovuttamisen poistamiseen ja sen korvaamiseen oikeusviranomaisten välisillä luovuttamisjärjestelyillä.
Recital 11 in the preamble to the Framework Decision reads as follows:
Puitepäätöksen johdanto-osan 11 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
‘In relations between Member States, the European arrest warrant should replace all the previous instruments concerning extradition, including the provisions of Title III of the Convention implementing the Schengen Agreement which concern extradition.’
”Eurooppalaisen pidätysmääräyksen on korvattava jäsenvaltioiden välillä kaikki aiemmat rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevat oikeudelliset välineet, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen III osaston asiaa koskevat määräykset mukaan luettuina.”
Article 31 of the Framework Decision, ‘Relation to other legal instruments’, is worded as follows:
Puitepäätöksen 31 artikla, jonka otsikkona on ”Suhde muihin säädöksiin”, kuuluu seuraavasti:
(a) the European Convention on Extradition of 13 December 1957, its additional protocol of 15 October 1975, its second additional protocol of 17 March 1978, and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977 as far as extradition is concerned;
Tämän puitepäätöksen määräyksillä korvataan 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevien seuraavien yleissopimusten vastaavat määräykset jäsenvaltioiden välisissä suhteissa, sanotun vaikuttamatta niiden soveltamiseen jäsenvaltioiden ja kolmansien valtioiden välisissä suhteissa: a) rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 1957 tehty eurooppalainen yleissopimus, sen 15 päivänä lokakuuta 1975 tehty lisäpöytäkirja sekä sen 17 päivänä maaliskuuta 1978 tehty toinen lisäpöytäkirja ja terrorismin vastustamisesta 27 päivänä tammikuuta 1977 tehty eurooppalainen yleissopimus rikoksen johdosta tapahtuvan luovuttamisen osalta; b) Euroopan yhteisöjen kahdentoista jäsenvaltion välillä luovuttamispyyntöjen lähettämismenetelmien yksinkertaistamisesta ja nykyaikaistamisesta 26 päivänä toukokuuta 1989 tehty sopimus; c) – – 1995 tehty yleissopimus;
(e) Title III, Chapter 4 of the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at common borders.
TUOMIO 12.8.2008 – ASIA C-296/08 PPU d) – – 1996 tehty yleissopimus; sekä e) tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen III osasto, 4 luku.
Member States may continue to apply bilateral or multilateral agreements or arrangements in force when this Framework Decision is adopted in so far as such agreements or arrangements allow the objectives of this Framework Decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants.
Jäsenvaltiot voivat jatkaa tämän puitepäätöksen tekohetkellä voimassa olevien kahdenvälisten tai monenkeskisten sopimusten tai järjestelyjen soveltamista sikäli kuin niiden avulla voidaan syventää tai laajentaa puitepäätöksen tavoitteita ja sikäli kuin ne entisestään yksinkertaistavat tai muuten helpottavat niiden etsittyjen henkilöiden luovuttamista koskevia menettelyjä, joista on annettu eurooppalainen pidätysmääräys.
Member States may conclude bilateral or multilateral agreements or arrangements after this Framework Decision has come into force in so far as such agreements or arrangements allow the prescriptions of this Framework Decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants, in particular by fixing timelimits shorter than those fixed in Article 17, by extending the list of offences laid down in Article 2(2), by further limiting the grounds for refusal set out in Articles 3 and 4, or by lowering the threshold provided for in Article 2(1) or (2).
Jäsenvaltiot voivat tämän puitepäätöksen voimaantulon jälkeen tehdä kahdenvälisiä tai monenkeskisiä sopimuksia tai järjestelyjä sikäli kuin niiden avulla voidaan syventää tai laajentaa puitepäätöksen sisältöä ja sikäli kuin ne entisestään yksinkertaistavat tai muuten helpottavat etsittyjen henkilöiden, joista on annettu eurooppalainen pidätysmääräys, luovuttamista koskevia menettelyjä vahvistamalla erityisesti 17 artiklassa määrättyjä määräaikoja lyhyempiä määräaikoja, laajentamalla 2 artiklan 2 kohdassa mainittujen rikosten luetteloa, rajoittamalla entisestään 3 ja 4 artiklassa mainittuja kieltäytymisperusteita tai alentamalla 2 artiklan 1 tai 2 kohdassa määrättyjä rangaistuskynnyksiä.
The agreements and arrangements referred to in the second subparagraph may in no case affect relations with Member States which are not parties to them.
Toisessa alakohdassa tarkoitetut sopimukset tai järjestelyt eivät missään tapauksessa voi vaikuttaa suhteisiin niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka eivät ole niiden osapuolia.
Member States shall, within three months from the entry into force of this Framework Decision, notify the Council and the Commission of the existing agreements and arrangements referred to in the first subparagraph which they wish to continue applying.
Jäsenvaltiot ilmoittavat neuvostolle ja komissiolle kolmen kuukauden kuluessa tämän puitepäätöksen voimaantulosta niistä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista voimassaolevista sopimuksista tai järjestelyistä, joiden soveltamista ne haluavat jatkaa.
Member States shall also notify the Council and the Commission of any new agreement or arrangement as referred to in the second subparagraph, within three months of signing it.
Jäsenvaltiot ilmoittavat myös neuvostolle ja komissiolle kaikista toisessa alakohdassa säädetyistä uusista sopimuksista tai järjestelyistä kolmen kuukauden kuluessa niiden allekirjoittamisesta.
Where the conventions or agreements referred to in paragraph 1 apply to the territories of Member States or to territories for whose external relations a Member State is responsible to which this Framework Decision does not apply, these instruments shall continue to govern the relations existing between those territories and the other Member States.’
Silloin kun 1 kohdassa tarkoitettuja yleissopimuksia tai sopimuksia sovelletaan sellaisiin jäsenvaltioiden alueisiin tai sellaisiin alueisiin, joiden ulkosuhteista jäsenvaltio on vastuussa ja joihin tätä puitepäätöstä ei sovelleta, olemassa olevat suhteet kyseisten alueiden ja muiden jäsenvaltioiden välillä perustuvat edelleen kyseisiin välineisiin.”
Article 32 of the Framework Decision, ‘Transitional provision’, provides:
Puitepäätöksen 32 artikla, jonka otsikkona on ”Siirtymämääräys”, kuuluu seuraavasti:
‘Extradition requests received before 1 January 2004 will continue to be governed by existing instruments relating to extradition.
”Ennen 1 päivää tammikuuta 2004 vastaanotettuihin rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeviin pyyntöihin sovelletaan edelleen rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevia voimassa olevia säädöksiä.
Requests received after that date will be governed by the rules adopted by Member States pursuant to this Framework Decision.
Pyyntöihin, jotka on otettu vastaan kyseisestä päivämäärästä alkaen, sovelletaan jäsenvaltioiden tämän puitepäätöksen mukaisesti vahvistamia sääntöjä.
However, any Member State may, at the time of the adoption of this Framework Decision by the Council, make a statement indicating that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before a date which it specifies in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Kun neuvosto tekee tämän puitepäätöksen, jäsenvaltio voi kuitenkin antaa lausuman, jossa se ilmoittaa täytäntöönpanosta vastaavana jäsenvaltiona jatkavansa ilmoittamaansa päivämäärää ennen tehtyihin tekoihin liittyvien pyyntöjen käsittelemistä ennen 1 päivää tammikuuta 2004 sovellettavan, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan järjestelmän mukaisesti.
The date in question may not be later than 7 August 2002.
Kyseinen päivämäärä ei voi olla myöhäisempi kuin 7 päivä elokuuta 2002.
The said statement will be published in the Official Journal of the European Communities.
Kyseinen lausuma julkaistaan [Euroopan yhteisöjen] virallisessa lehdessä.
It may be withdrawn at any time.’
Se voidaan peruuttaa milloin tahansa.”