natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The status of the Federal Republic of Germany, which itself directed its own internal policy since the promulgation ol the fundamental law of 23 May 1949, then became a focal point of East­West rivalry.
Idän ja lännen kiista kiteytyi Saksan liittotasavallan asemaan, kun kyseinen valtio alkoi vastata omasta sisäpolitiikastaan 23. toukokuuta 1949 tapahtuneen perustuslain julistamisen jälkeen.
Jean Monnet's ideas ised the joint supply structures for the Allied Forces.
Jean Monnet'n aatteet oli Kansainliiton varapääsihteeri, harjoitti pankkitoimintaa Yhdysvalloissa, Länsi­Euroopassa ja Kiinassa sekä toimi yhtenä presidentti Rooseveltin läheisistä neuvon­antajista.
Deputy Secretary-General of the League of Nations, banker in the United States, western Europe and China, he was one of President Roosevelt's close advisers and the architect of the Victory programme which ensured America's military superiority over the Axis forces.
Hän oli suunnitellut "Voiton ohjelman", joka takasi Yhdysvaltojen soti­laallisen yliotteen aksel ¡valtojen joukoista.
Unfettered by any political mandate, he advised governments and had acquired the reputation of being a pragmatist whose prime concern was effectiveness.
Monnet'ta eivät sitoneet poliittisen aseman rajoitukset, hän toimi hallitusten neuvon­antajana, ja hän oli saanut mainetta käytännön miehenä, jonka ensisijainen tavoite oli tehokkuus.
The French Minister had approached lean Monnet with his concerns.
Ranskan hallituksen ministeri uskoutui huolineen Jean Monnet'lle.
The question 'What to do about Germany?' was an
Robert Schumanin kristillinen vakaumus ja
In order to unravel this web of difficulties where traditional diplomacy was proving powerless, Robert Schuman called upon the inventive genious of a man as yet unknown to the general public but who had acquired exceptional experience during a very long and eventful international career.
Perinteinen diplomatia oli voimaton näiden vaikeuksien edessä, ja niiden voittamiseksi Robert Schuman turvautui siihen luovaan älyyn, jota oli osoittanut lean Monnet, julki­suudessa vielä tuntematon mutta pitkän ja tapahtumarikkaan kansainvälisen uransa liikana poikkeuksellista kokemusta hank­kinut henkilö.
Jean Monnet, at the time responsible for the French modernisation plan and appointed by Charles de Gaulle in 1945 to put the country back on its economic feet, was one of the most influential Europeans in the western world.
Monnet oli aikansa vaikutus­valtaisimpia eurooppalaisia läntisessä maailmassa ja tapahtumahetkellä vastuussa Ranskan nykyaikaistaniissuunnitelmasta. Vuonna 1945 Charles de Gaulle oli nimit­tänyt hänet huolehtimaan maan jälleenra­kentamisesta.
obsession for Robert Schuman, a native of Lorraine and a Christian moved by the resolve to do something so that any possibility of further war between the two countries could be averted once and for all.
lothringenilainen syntyperä johtivat hänet pyrkimään päättäväisesti siihen, että Saksan ja Ranskan välinen uusi sota ei enää koskaan olisi mahdollinen.
lean Monnet had understood that any attempt to introduce a comprehensive institutional structure in one go would bring a huge outcry from the different countries and was doomed to failure.
Jean Monnet oli tajunnut, että olisi hyödytöntä yrittää luoda kattava kansainvälinen rakennelma, koska eri valtioiden vastarinta tuomitsisi sen tuhoon jo alusta lähtien.
It was too early yet to envisage wholesale transfers of sovereignty. The war was too recent an experience in people's minds and national feelings were still running very high.
Oli vielä liian varhaista ajatella kattavaa kansal lisen määräysvallan siirtämistä, sillä se olisi kilpistynyt sodan läheisyyden ruokkimaan voimakkaaseen kansallistunteeseen.
Success depended on limiting objectives to specific areas, with a major psychological impact, and introducing a joint decision making mechanism which would gradually be given additional responsibilities.
Menestyksen ehtona oli tavoitteiden rajaaminen tiettyihin psykologiselta vaikutukseltaan merkittäviin alueisiin ja yhteisen päätöksentekomenettelyn ottaminen käyt töön siten, että sen toimivaltuuksia lisättäisiin asteittain.
The declaration of 9 May 1950
Toukokuun 9. päivän 1950 julistus
At the head of a small team in rue de Martignac, headquarters of the Commissariat ¿ÌLI plan, Jean Monnet was himself committed to this quest for a solution.
Jean Monnet johti pientä ryhmää rue de Martignacilla, jossa sijaitsi Commissariat au pian -suunnitteluviraston päämaja, ja omistautui ratkaisun etsintään.
His main concern was international politics.
Monnet'n ensisijainen huoli koski kansainvälistä politiikkaa.
He felt that the cold war was the consequence 01 competition between the two big powers in Europe and a divided Europe was a source of major concern.
Hänestä kylmä sota oli seurausta Euroopan jaon aiheuttamasta kahden suurvallan kilpailusta johtoaseman saavuttamiseksi Euroopassa.
Fostering unity in Europe would reduce tension.
Jännitys vähenisi, jos Euroopan yhtenäisyyttä voitaisiin edistää.
He pondered the merits of an international-level initiative mainly designed to decompress the situation and establish world peace through a real role played by a reborn, reconciled Europe.
Monnet pohdiskeli kansainvälisen tason aloitetta, jonka päätarkoitus olisi jännityksen lieventäminen ja maailmanrauhan takaaminen elpyneen ja sisäisen sovun löytäneen Euroopan johdolla.
lean Monnet had watched the various unsuccessful attempts to move towards integration which had followed in the wake of the solemn plea, launched at the congress organised by the European move ment in The Hague in 1948, for the union of the continent.
Vuonna 1948 perustetun Euroopan taloudellisen yhteistyöjärjestön tavoite koski vain koordinaatiota, eikä se ollut kyennyt estämään sitä, että Euroopan maiden taloudellinen elpyminen rajoittui ahtaisiin kansallisiin puitteisiin.
lean Monnet < ind his co-workers during the close of April I 950 drafted a note of a few pages setting out both the rationale behind, and the steps envisaged in, a proposal which was going to radically shake Lip traditional diplomacy. As he set about his task, instead of the customary consultations of the responsible ministerial departments, Jean Monnet on the contrary maintained the utmost discretion in order to avoid the inevitable objections or counterproposals which would have detracted trom the revolutionary nature of the project and removed the advantage of surprise. When he handed over his document to Bernard Clappier, director of Robert Schuman's private oltice, Jean Monnet knew that the minister's decision could alter the course of events. So when, upon his return from a weekend in his native Lorraine, Robert Schuman told his colleagues: 'I've read this proposal. I'll use it', the initiative had entered the political arena. At the same time as the French Minister was defending his proposal on the morning ot 9 May, in Iront ot his government colleagues, a messenger trom his The European Organisation for Economic Cooperation, set up in 1948, had a purely coordinative mission and had been power less to prevent the economic recovery of European countries coming about in a strictly national framework.
Jean Monnet ja hänen läheiset työtoverinsa laativat huhtikuun viimeisinä päivinä vuonna 1950 lyhyen muistion, jossa annettiin perustelut ja selostettiin menettelyä, jota koskeva ehdotus sittemmin mullisti perinteisen diplomatian kuviot. Jean Monnet ei kuullut asiasta vastaavia ministeriöiden osastoja tavanomaiseen tapaan vaan valmisteli ehdotuksensa täysin salassa välttääkseen vastalauseet ja vastaehdotukset, jotka olisivat haitanneet ehdotuksen vallan kumouksellista luonnetta ja poistaneet sen yllätysvaikutuksen. kun Jean Monnet uskoi asiakirjan Bernard Clappier'lle, joka oli Robert Schumanin kabinettipäällikkö, hän tiesi ministerin päätöksen muuttavan tapahtumien kulun.
The creation of the Council of Europe on 5 May 1949 showed that governments were not prepared to surrender their prerogatives.
Palattuaan viikonloppumatkalta Lothringeniin Robert Schuman kertoikin työtovereilleen lukeneensa ehdotuksen ja aikovansa käyttää sitä.
The advisory body had only deliberative powers and each of its resolutions, which had to be approved by a two-thirds majority, could be vetoed by the ministerial committee.
Ehdotuksesta oli tullut osa politiikan tekoa. Ranskan hallituksen ministerin vielä puolustaessa ehdotustaan toukokuun 9. päivän aamuna muiden hallituksen ministerien läsnäollessa hänen kabinettinsa lähettiläs toimitti sen henkilökohtaisesti kansleri Adenauerille
Launch of the Schuman plan, 9 May 1950: salon de l'Horloge, Quai d'Orsay, the French Ministry of Foreign Affairs.
Schumanin suunnitelma julkistetaan 9. toukokuuta 1950 Ranskan ulkoministeriön kellosalissa (Quai d'Orsay, salon de l'Horloge).
At the microphone, Robert Schuman; on his right, lean Monnet.
Robert Schuman mikrofonin ¡täressä oikealla puolellaan Jean Monnet.
private office delivered it personally to Chancellor Adenauer in Bonn. The latter's reaction was immediate and enthusiastic.
Bonniin, kansleri otti ehdotukseen välittömästi myönteisen kannan ja vastasi saman tien tukevansa ehdotusta varauksetta.
Nearly five years to the day after the unconditional surrender of Germany, France is now taking the first decisive step towards the construction of Europe and is associating Germany in this venture.
Nyt kun Saksan ehdottomasta antautumisesta on kulunut miltei viisi vuotta, Ranska on ottanut ensimmäisen ratkaisevan askeleen uuden Euroopan rakentamiseksi ja Saksan ottamiseksi mukaan tähän hankkeeseen.
It is something which must completely change things in Europe and permit other joint actions which were hitherto impossible. Out of all this will come forth Europe, a solid and united Europe.
Kyseessä on yritys, jonka on muutettava Euroopassa vallitsevat olosuhteet perin pohjin ja annettava siten mahdollisuus toimille, jotka eivät olleet ajateltavissa tähän ajankohtaan mennessä.
A Europe in which the standard of living will rise thanks to the grouping of production and the expansion of markets, which will bring down prices ...'
Tästä kaikesta nousee Eurooppa lujana ja yhdistyneenä, Eurooppa, jonka elintaso nousee tuotannon yhdistyessä, markkinoiden laajentuessa ja hintojen tämän ansiosta laskiessa - -."
So, backed by the agreement of both the French and the German Governments, Robert Schuman made his declaration public at a press conference held at 4 p.m. in the salon de l'Horloge at the Quai d'Orsay.
Saatuaan ehdotukselleen sekä Ranskan että Saksan hallituksen tuen Robert Schuman julkisti ehdotuksensa lehdistötilaisuudessa, joka pidettiin neljältä iltapäivällä Ranskan ulkoministeriön s^lon de l'Horloge -salissa.
He preceded his declaration with a few introductory sentences: 'It is no longer a time for vain words, but for a bold, constructive act.
Schuman lausui muutamia sanoja julistuksen saatteeksi: "Sanoista on nyt ryhdyttävä määrätietoisiin käytännön tekoihin.
France has acted, and the consequences of her action may be immense. We hope they will.
Ranska on toiminut tavalla, josta saattaa olla, kuten toivomme, merkittäviä ¡a kauaskantoisia seurauksia.
She has acted essentially in the cause of peace.
Ranska on toiminut ennen muuta rauhan asialla, mutta
Facsímile of a final draft oí the Robert Schuman declaration of 9 May 1950. This final draft was the ninth.
Jäljennös Robert Schumanin 9. toukokuuta 1950 esit­tämän julistuksen lopullisesta versiosta, topullinen versio oli järjestyksessä yhdeksäs, ja Robert Schumanin avusta­jaryhmä viimeisteli sen 6. toukokuuta 1950. (Lähde: Fondation Jean Monnet pour l'Europe, Lausanne.)
equal looting in a new entity, first to manage jointly coal and steel in the two countries, but also on a broader level to lay the first stone of the European federation.
Lähtömerkki oli annettu, kyseessä ei ollut uusi tekninen järjestely, joka riippuisi neuvottelijoiden kiistelyn ja kaupankäynnin tuloksista.
The declaration (see annex) puts forward a number of principles:
Julistuksessa esitettiin useita periaatteita (joista tarkemmin jäljempänä ja liitteessä):
— Europe will not be made all at once, or according to a single plan.
Ranskan aloite, josta pian tuli Ranskan ja Saksan yhteinen aloite, vaati pikaisia toimia toteutuakseen.
It will be built through practical achievements which will first create real solidarity; in Paris, chaired by Jean Monnet.
Ranska kutsui koolle Pariisissa 20. kesäkuuta 1950 pidettävän halli tustenvälisen kokouksen, jonka puheenjohtajana toimisi Jean Monnet.
The three Benelux countries and Italy answered the call and were at the negotiating table.
Benelux-maat ja Italia vastasivat kutsuun ja saapuivat neuvottelupöytään.
Jean Monnet circumscribed the spirit of the discussions which were about to open: 'We are here to undertake a common task — not to negotiate for our own national advantage, but to seek it to the advantage of all.
Jean Monnet täsmensi, missä hengessä keskusteluja käytäisiin: "Olemme täällä toteuttamassa yhteistä tavoitetta, emme neuvotellaksemme oman etumme nimissä vaan löytääksemme oman etumme kaikkien yhteisestä edusta.
Only if we eliminate from our debates any particularist feelings shall we reach a solution.
Voimme löytää ratkaisun vain, jos käymme neuvotteluja vailla itsekkäitä tavoitteita.
In so far as we, gathered here, can change our methods, the attitude of all Europeans will likewise gradually change' (').
Jos me tänne kokoontuneet voimme muuttaa toimintatapojamme, kaikkien eurooppalaisten asenne muuttuu niin ikään askel askeleelta." (')
— the age-old enmity between France and Germany must be eliminated; any action taken must in the first place concern these two countries, but it is open to any other European nations which share the aims;
- Saksan ja Ranskan vuosisatainen vastakkainasettelu on poistettava. Ehdotetut toimet koskevat ensi sijassa näitä kahta maata, mutta kaikki samat tavoitteet jakavat Euroopan kansakunnat voivat osallistua niihin.
— action must be taken immediately on one limited but decisive point: Franco-German production of coal and steel must be placed under a common High Authority;
- Yksi rajoitettu mutta ratkaisevan tärkeä seikka vaatii välittömiä toimia: Ranskan ja Saksan hiili- ja terästuotanto on saatettava yhteisen korkean viranomaisen alaisuuteen. suuteen.
The discussions were an opportunity to clarify the type of international edifice envisaged. The independence and the powers of the High Authority were never questioned, for they constituted the central point of the proposal.
keskustelut tarjosivat mahdollisuuden saada selkeämpi käsitys aiotusta kansainvälisestä rakennelmasta, korkean viranomaisen itse näisyyttä ja valtuuksia ei missään vaiheessa kyseenalaistettu, koska ne muodostivat ehdotuksen ytimen.
At the request of the Netherlands, the Council of Ministers, representing the Member States and which was to give its assent in certain cases, was set up.
Alankomaiden toivomuksesta perustettiin ministerineuvosto, joka edustaisi jäsenvaltioita ja jonka suostumus vaadittaisiin tietyissä tapauksissa.
A Parliamentary Assembly and a Court of Justice were to round off the struc­ture which underpins the institutional system of the current Communities.
Parlamentti ja tuomioistuin täydensivät järjestelyn, josta tuli nykyisten yhteisöjen toimielinjärjestelmän perusta.
— the tusion ot these economic- interests will help to raise the standard of living Ληό establish a European Community;
Näiden taloudellisten etunäkökohtien mukauttaminen toisiinsa auttaa nostamaan elintasoa ja edistää Euroopan yhteisön perustamista.
The negotiators never lost sight of the fact that they had the political mandate to construct ,m organisation which was totally new with regard to its objectives and methods.
korkean viranomaisen päätökset sitovat jäsenvaltioita, korkea viranomainen muodostuu riippumattomista henkilöistä, ja siinä taataan tasapuolinen edustus.
Swift action was needed for the French initiative, which quickly became a Franco­German initiative, to retain its chances of becoming reality.
Viranomaisen päätökset ovat lainvoimaisia sellaisinaan.
Robert Schuman's declaration of 9 May 1950 was followed, on 1 8 April 1951, by the signing of lhe Treaty of Paris the first of the Treaties establishing the European Community.
Robert Schumanin julistusta 9. toukokuuta 1950 seurasi 18. huhtikuuta 1951 Pariisin sopimuksen, Euroopan yhteisön ensimmäisen perussopimuksen, allekirjoittaminen.
On 18 April 1951, the Treaty establishing the Coal and Steel Community was signed for a period of 50 years. It was ratified by the six signatory countries and on
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perusta missopimus allekirjoitettiin 50 vuotta kestäväksi kaudeksi 18. huhtikuuta 1951. kuusi allekirjoittanutta valtiota ratifioivat sopimuksen, ja Jean Monnet'n johtama korkea viranomainen aloitti 10. elokuuta 1952 toimintansa Luxemburgissa.
Il — THE SCHUMAN PLAN: THE BIRTH OF COMMUNITY EUROPE
Il - SCHUMANIN SUUNNITELMA: YHTEISÖN EUROOPAN SYNTY
'The Schuman proposals are revolutionary or they are nothing.
"Schumanin ehdotuksia on pidettävä vallankumouksellisina, tai muussa tapauksessa ne ovat merkityksettömiä.
The indispensable first principle of these proposals is the abnegation of sovereignty in a limited but decisive field.
Ehdotusten ensimmäinen ja ehdoton periaate on itsemääräämisoikeudesta luopuminen rajoitetulla mutta ratkaisevan tärkeällä alueella.
A plan which is not based on this principle can make no useful contribution to the solution ot the major problems which undermine our existence.
Jos suunnitelma ei perustu tälle periaatteelle, se ei kykene auttamaan meitä kalvavien, suurten ongelmien voittamisessa.
Cooperation between nations, while essential, cannot alone meet our problem.
Kansojen välinen yhteistyö on olennaista mutta ei tuo ratkaisua.
What must be sought is a fusion ot the interests of the European peoples and not merely another effort to maintain the equilibrium of those interests Jean Monnet
Sen sijaan on pyrittävä saamaan aikaan Euroopan kansakuntien etunäkökohtien yhdistäminen eikä vain näiden etunäkökohtien välinen tasapaino. " Jean Monnet
The innovatory principles of the first European Community convinced that the contribution which an organised and vital Europe can make to civilisation is indispensable to the maintenance of peaceful relations; recognising that Europe can be built only through practical achievements which will first of all create real soli­darity, and through the establishment of common bases for economic develop­ment;
OVAT VAkUUTTUNEITA siitä, että se panos, jonka järjestynyt ja elävä Eurooppa voi osaltaan antaa sivistykselle, on rauhanomaisten suhteiden säilyttämisen kannalta välttämätöntä,
The reason il took nearly a year to conclude the negotiations of the Treaty of Paris was thai these negotiations gave rise to a series ot fundamental questions to which lean Monnet wished to provide the most appro­priate answers.
TUNNUSTAVAT, että Eurooppa voidaan rakentaa ainoastaan todellisin toimenpitein, joilla luodaan ensin aito yhteisvastuullisuus ja toteutetaan yhteinen perusta taloudelliselle kehitykselle,
As we have seen, this was no traditional diplomatic negotiation. The persons designated by lhe six governments had come together to invent a totally new — and lasting — legal ,ind political system.
Pariisin sopimuksesta käydyt neuvottelut kestivät miltei vuoden, koska niihin liittyi joukko perustavia kysymyksiä, joihin Jean Monnet halusi antaa parhaan mahdollisen vastauksen, kuten edellä esitettiin, kyseessä eivät olleet diplomaattiset neuvottelut käsitteen totutussa merkityksessä, kuuden halli tusten nimittämän henkilön oli määrä kokoontua luomaan täysin uusi ja kestäväksi tarkoitettu oikeudellinen ja poliittinen järjestelmä.
anxious to help, by expanding their basic production, to raise the standard ot living and further the works of peace;
PYRklVÄT perustuotantoaan laajentamalla edistämään elintason nousua ja rauhantyötä, ja
The preamble to the ECSC Treaty, comprising five short paragraphs, contains the whole philosophy which was to he the leitmotif of the promoters of European construction:
EHTY:n perustamissopimuksen johdantoosassa on vain viisi lyhyttä kappaletta, joissa esitetään kuitenkin kokonaan ne periaatteelliset näkemykset, jotka edelleen näyttävät suunnan Euroopan rakentajille:
'Considering that world peace can be safeguarded only by creative efforts commensurate with the dangers that threaten il; resolved to substitute for age­old rival­ries the merging of their essential inter­ests; to create, by establishing an economic community, the basis for a broader and deeper community among peoples long divided by bloody conflicts; and to lay the foundations for institutions which will give direction to a destinv henceforward shared'.
OVAT PÄÄTTÄNEET vuosisatoja jatkuneen kilpailun asemesta yhdistää olen naiset etunsa ja talousyhteisön toteuttamisella luoda perustan veristen ristiriitojen pitkään jakamien kansojen väliselle laajalle ja lujalle yhteisölle sekä toimielimille, jotka voivat antaa suuntaa yhteiselle tulevaisuudelle —."
he ÍIM I iimptMn ¡ron ingot was cast on 30 April 145) in tsch-sur-Alzette, Grand-Duchy of Luxembourg, lean Monnet, President, and the members of the High Authority oí the European Coal and Steel Community celebrate the event. {Source: Fondation lean Monnet pour l'Europe, Lausanne).
Tapahtumaa todistavat puheenjohtaja Jean Monnet ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön korkean viranomaisen jäsenet. (Lähde: Fondation Jean Monnet pour l'Europe, Lausanne.)
Four Community principles stem from the Schuman plan and they form the basis of lhe current Community edifice.
On mahdollista yksilöidä yhteisön neljä periaatetta, jotka ovat peräisin Schumanin suunnitelmasta ja muodostavat yhteisön nykyisen rakenteen perustan.
The overarching mie of the institutions
Toimielinten johtava asema
'World peace', 'practical achievements', 'real solidarity', 'merging of essential inter ests', 'community', 'destiny henceforward shared': these are all key words which are the embryonic form of both the spirit and the Community method and still today retain their rallying potential.
Maailmanrauha, todelliset toimenpiteet, aito yhteisvastuullisuus, olennaisten etujen yhdistäminen, yhteisö ja yhteinen tulevai suus ovat avainsanoja, joihin sisältyy yhteisön hengen ja yhteisökäytännön siemen ja jotka ovat säilyttäneet liikkeellepanevan voimansa.
The application to international relations of the principles of ec_BAR_ualily, arbitration and conciliation which are in force within democracies is progress for civilisation.
EHTY:n pääasiallisella tavoitteella eli hiilija teräsmarkkinoiden hallinnalla ei tosin ole enää samaa merkitystä kuin aiemmin 1950luvun Euroopan taloudessa, mutta sen luomat rakenteelliset periaatteet ovat edelleen yhtä ajankohtaisia.
The founding fathers had experienced the chaos, violence and the arbitrary which are the companions of war.
Niistä lähti liikkeelle kehitys, joka tuottaa jatkuvasti uutta hedelmää ja antaa käyttövoimaa poliittisille visioille, joista etääntyminen vaarantaisi yhteisön arvokkaat saavutukset.
Their entire endeavour was geared at creating a community in which right prevailed over might. Jean Monnet often quoted the Swiss philosopher Amiel: 'Every man's experience is a new start.
Sivilisaatiota edistää demokraattisissa järjestelmissä voimassa olevien tasa-arvon, välityksen ja sovittelun periaatteiden soveltaminen kansainvälisiin suhteisiin.
Only institutions become wiser: they amass the collective experience and thanks to this experience and this
Yhteisön perustajat olivat kokeneet sodasta seuraavan sekasorron, väkivallan ja mielivallan.
While the prime objective of the ECSC Treaty, i.e. the management of the coal and steel market, today no longer has the same importance as before, for the European economy of the 1950s, the institutional principles which it laid down are still very much topical.
Heidän kaikki pyrkimyksensä kohdistuivat sellaisen yhteisön Juomiseen, jossa oikeus voittaisi mahdin.
They started a momentum of which we are still reaping the benefits and which fuels a political vision which we must be careful not to depart from if we are not to call into question our precious 'acquis communautaire'.
Jean Monnet lainasi usein sveitsiläistä filosofia Amielia, jonka mukaan "jokaisen ihmisen kokemus