natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The claimants, Malta, Greece and Cyprus take the view that liability for serious negligence infringes the right of innocent passage.
Kantajat, Malta, Kreikka ja Kypros katsovat, että törkeään huolimattomuuteen perustuva vastuu loukkaa oikeutta viattomaan kauttakulkuun.
They rely in particular on Article 19(2)(h) of the Convention on the Law of the Sea.
Ne vetoavat erityisesti merioikeusyleissopimuksen 9 artiklan 2 kappaleen h kohtaan.
Under that provision, passage is no longer innocent where a vessel causes wilful and serious pollution contrary to the
Sen mukaan kauttakulkua ei voida enää pitää viattomana, jos alus aiheuttaa yleissopimuksen vastaisen tahallisen ja vakavan ympäristön pilaamisen.
It is not necessary to examine here to what point this rule-making power of the coastal States extends.
Tässä yhteydessä voidaan jättää huomiotta se, miten pitkälle rantavaltioiden sääntelykompetenssi ulottuu.
It is possible that this power does not countenance environmen-tal-protection provisions where they would prevent passage completely.
Mahdollisesti se ei ulotu ympäristönsuojelusäännöksiin enää silloin, jos niillä estettäisiin kauttakulku kokonaan.
Restrictions on the sovereignty of coastal States could also affect the enforcement of penalties on vessels at sea.
Rantavaltioiden täysivaltaisuuden rajoitukset voisivat koskea myös seuraamusten täytäntöönpanoa aluksia kohtaan merellä.
Article 4 of Directive 2005/35, however, does not go that far. In particular, passage is not prohibited and no particular enforcement measures against vessels
Niin pitkälle direktiivin 2005/35 4 artiklalla ei kuitenkaan mennä, erityisesti ei estetä kauttakulkua eikä edellytetä myöskään tiettyjä täytäntöönpanotoimenpiteitä
INTERTANKO AND OTHERS the territorial sea is deemed to be part of the territory of the coastal State and the latter therefore does not require to be authorised by the Convention on the Law of the Sea to make rules.
on välttämätön jo sen vuoksi, että aluemeri on laskettava rantavaltion alueeseen ja että se ei näin ollen lähtökohtaisesti edellytä merioikeusyleissopimuksessa annettavaa sääntelytoimivaltaa.
en route are required.
matkustavia aluksia kohtaan.
Rather, the Member States are merely to prohibit certain acts which are not necessary for passage.
Jäsenvaltioiden on pikemminkin määrä kieltää ainoastaan tietyt menettelytavat, jotka eivät ole kauttakululle välttämättömiä.
In this respect the relatively low standard of care laid down in Marpol 73/78 is raised only slightly.
Siltä osin Marpol 73/78:n verrattain lievää huolellisuusperustetta ankaroitetaan vain vähän.
That must be possible as a rule on prevention and reduction of environmental pollution within the meaning of Article 21(1) (f) of the Convention on the Law of the Sea.
Tämän pitää olla mahdollista, koska kyseessä on merioikeusyleissopimuksen 21 artiklan 2 kappaleen f kohdassa tarkoitettua ympäristön pilaantumisen ehkäisemistä ja vähentämistä koskeva sääntö.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus further submit that Marpol 73/78 precludes the contracting States from adopting stricter provisions in the territorial sea also.
Kantajat, Malta, Kreikka ja Kypros esittävät lisäksi, että Marpol 73/78 estää yleissopimuksen sopimusvaltioita antamasta aluemerelläkään ankarampia säännöksiä.
They claim that Marpol 73/78 constitutes a definitive compromise with regard to the prosecution of environmental pollution resulting from discharges from ships.
Marpol 73/78 on niiden mielestä tyhjentävä kompromissi, joka koskee päästöstä johtuvan ympäristön pilaantumisen perusteella toteutettavia toimenpiteitä.
Therefore, these parties to the proceedings clearly conclude that Marpol 73/78 permits discharges that are not prohibited by the convention.
Nämä osapuolet katsovat selvästi, että Marpol 73/78:ssa sallitaan päästöt, joita ei ole yleissopimuksessa kielletty.
Contrary to the submissions of Cyprus, the reference to other rules of international law in Article 2(3) and Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea does not mean that the Community is bound by Marpol 73/78 in the territorial sea.
Toisin kuin Kypros esittää, myöskään merioikeusyleissopimuksen 2 artiklan 3 kappaleen ja 21 artiklan 1 kappaleen f kohdan viittaus kansainvälisen oikeuden muihin sääntöihin ei johda siihen, että yhteisö olisi sidottu aluemeren osalta Marpol 73/78:aan.
Since the Community is not party to that convention and the Convention on the Law of the Sea does not refer to Marpol 73/78 in respect of the territorial sea, it does not contain any separate rule of international law in respect of the Community. 76
Koska yhteisö ei ole sopimuksen osapuoli eikä merioikeusyleissopimuksessa viitata aluemeren osalta Marpol 73/78:aan, se ei sisällä yhteisön kannalta muita kansainvälisen oikeuden sääntöjä. 76
In my view, 77however, this submission cannot bring into question the validity of Directive 2005/35 because under that directive Marpol 73/78 is not binding on the Community unless reference is made to it in the Convention on the Law of the Sea.
Tällä toteamuksella ei voida edellä esittämäni näkemyksen 77mukaan kyseen-
Consequently, Estonia, Denmark, Spain, France, Sweden, the United Kingdom, the Parliament, the Council and the Commission are correct in their respective submissions that the Convention on the Law of the Sea does not restrict the power to make laws on environmental protection within the territorial sea, by contrast to the sea areas examined in the response to the first question, to the implementation of internationally accepted standards, and in particular not to the implementation of Marpol 73/78.
Näin ollen Viro, Tanska, Espanja, Ranska, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta, parlamentti, neuvosto ja komissio katsovat perustellusti, että merioikeusyleissopimuksella ei rajoiteta ympäristönsuojelua koskevia sääntelyvaltuuksia aluemeren osalta toisin kuin ensimmäiseen kysymykseen vastattaessa tutkittujen merialueiden osalta siten, että ne koskisivat vain kansainvälisten normien täytäntöönpanoa, erityisesti Marpol 73/78:n täytäntöönpanoa.
This has to be the conclusion reached because
Tämä lopputulos alaistaa direktiivin 2005/35 pätevyyttä jo senkään vuoksi, että sen mukaan Marpol 73/78 ei sido yhteisöä, koska merioikeusyleissopimuksessa ei ole tätä koskevaa viittausta.
76 — See point 37 et seq. above.
76 – Ks. edellä 37 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
77 — See point 71 et seq. above.
77 – Ks. edellä 71 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 restrictive interpretation for events outside the territorial sea should also be applied in regard to the territorial sea.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 toimenpiteiden osalta omaksuttua rajoittavaa tulkintaa.
discharge of oil set out in Regulation 9 of Annex I, that could possibly be construed as express authorisation for certain forms of discharge.
liitteessä I olevan 9 säännön mukainen öljyn tyhjentämistä mereen koskeva kielto, joka voitaisiin mahdollisesti tulkita tiettyjen päästöjen nimenomaiseksi sallimiseksi.
That is because that provision states that discharges are prohibited ‘except when all the following conditions are satisfied’.
Siinä nimittäin todetaan, että kaikki öljyn tyhjentäminen mereen on kielletty, ”paitsi jos kaikki seuraavat ehdot ovat täytettyinä”.
These conditions concern the discharge of small amounts of oil during navigation.
Nämä ehdot koskevat vähäisten öljymäärien päästöjä aluksen ollessa käynnissä.
Nor are they prohibited by Directive 2005/35 since Article 5(1) incorporates this exception in full.
Niitä ei kielletä myöskään direktiivillä 2005/35, koska 5 artiklan 1 kohtaan on otettu tämä poikkeus kaikilta osin.
Therefore, in this case it is not necessary to decide whether Marpol 73/78 actually allows such discharges.
Tästä syystä nyt käsiteltävässä asiassa ei tarvitse ratkaista sitä, sallitaanko Marpol 73/78:ssa todellisuudessa nämä päästöt.
The wording of Marpol 73/78 does not indicate that it seeks to establish definitive rules on prohibited discharges from ships also within the territorial sea.
Marpol 73/78:n sanamuodosta ei ilmene, että siinä pyrittäisiin antamaan tyhjentävä sääntely, joka koskisi kiellettyjä päästöjä aluksilta myös aluemerellä.
Marpol 73/78 requires that certain discharges be prohibited, investigated and prosecuted.
Marpol 73/78:ssa edellytetään, että tietyt päästöt kielletään ja tutkitaan ja että niiden perusteella ryhdytään toimenpiteisiin.
The relevant provisions are to be found in Articles 1, 4, and 6 of the Convention and in Annex I, Regulation 9, and Annex II, Regulation 5.
Vastaavat säännöt sisältyvät yleissopimuksen 1, 4 ja 6 artiklaan sekä liitteessä I olevaan 9 sääntöön ja liitteessä II olevaan 5 sääntöön.
As is submitted in the order for reference and also by the claimants, Malta and Cyprus, under Article 14(1) the contracting States are bound by Annexes I and II in their entirety.
Kuten ennakkoratkaisupyynnössä ja myös kantajien, Maltan ja Kyproksen taholta esitetään, 14 artiklan 1 kappaleen mukaan liitteet I ja II sitovat kaikilta osin sopimusvaltioita.
By contrast, the standard of liability laid down by Regulation 11(b)(ii) of Annex I to Marpol 73/78 has, in terms of regulation, an entirely different function from the exception contained in Regulation 9.
Marpol 73/78 liitteessä I olevan 11 säännön b kohdan ii alakohdan mukaisella vastuun perusteella on sitä vastoin sääntelyteknisesti aivan toinen tehtävä kuin 9 sääntöön sisältyvällä poikkeuksella.
Regulation 9 does not apply unless the owner or the master acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Jos aluksen omistaja tai päällikkö ei ole toiminut vahingoittamistarkoituksessa tai piittaamattomasti eikä ole ollut tietoinen siitä, että vahinko todennäköisesti seuraisi, 9 sääntöä ei näet voida lainkaan soveltaa.
The same applies with regard to the interaction between Regulation 5 of Annex II and Regulation 6(b)(ii).
Sama koskee liitteessä II olevaa 5 sääntöä ja 6 säännön b kohdan ii alakohtaa.
Consequently, in these circumstances Marpol 73/78 contains no rules on discharge caused by damage.
Siten Marpol 73/78:aan ei sisälly näillä edellytyksillä lainkaan vahinkoa aiheuttavia päästöjä koskevaa sääntelyä.
The absence of rules cannot normally be construed as authorisation.
Sääntelyn puuttumista ei normaalisti voida tulkita luvaksi.
These provisions define a minimum standard for provisions to protect against discharges of polluting substances from ships into the sea which is binding on the States that are parties to Marpol 73/78.
Näissä määräyksissä määritellään Marpol 73/78:n sopimusvaltioita sitova suojasäännösten vähimmäisnormi, jota sovelletaan vahingollisten aineiden päästöihin aluksilta mereen.
As has already been shown, by reason of the interaction with provisions of the Convention on the Law of the Sea this minimum standard is the only permitted standard of protection in the exclusive economic zone, in straits and on the high seas.
Kuten edellä jo osoitin, tämä vähimmäisnormi on sen ja merioikeusyleissopimuksen määräysten yhteisvaikutuksen vuoksi ainoa sallittu suojanormi jäsenvaltion talousvyöhykkeellä, salmissa ja aavalla merellä.
However, among the provisions of Marpol 73/78 referred to there is only one, that is to say, the prohibition on the
Edellä mainittujen Marpol 73/78:n edellytysten joukossa on tosin vain yksi eli
Thus, whilst no authorisation can be discerned, there is evidence in the wording of Marpol 73/78 that stricter rules are to be
Samalla kun siis lupaa ei ole löydettävissä, Marpol 73/78:n sanamuodossa on useita viitteitä siihen, että ankarampien
Even though the contracting States were unable to agree on such stricter rules, as Greece and the claimants submit, it by no means follows that in Marpol 73/78 they agreed on a definitive standard of protection for all areas of the sea.
jos niistä määrätään nimenomaisesti Marpol 73/78:ssa, mentäisiin liian pitkälle. Vaikka sopimusvaltiot eivät kykenisi sopimaan tällaisesta ankarammasta sääntelystä, kuten Kreikka ja kantajat esittävät, tästä ei missään tapauksessa seuraa, että ne olisivat sopineet Marpol 73/78:lla tyhjentävän suojanormin kaikille meren alueille.
permitted under certain circumstances.
säännösten pitäisi tietyin edellytyksin olla sallittuja.
In particular, Article 9(2) states expressly that Marpol 73/78 is not to prejudice the jurisdiction of coastal States as laid down within the framework of the Convention on the Law of the Sea.
Erityisesti 9 artiklan 2 kappaleessa todetaan nimenomaisesti, että Marpol 73/78 ei vaikuta rantavaltioiden lainkäyttövaltaan (jurisdiction), sellaisena kuin se vahvistetaan merioikeusyleissopimuksessa.
As already shown, the Convention on the Law of the Sea does, however, allow stricter protective provisions in the territorial sea.
Kuten edellä jo todettiin, merioikeusyleissopimuksessa kuitenkin sallitaan aluemeren osalta ankarammat suojasäännökset.
Furthermore, the second paragraph in the preamble to Marpol 73/78 recognises that, inter alia, negligent and accidental release constitutes a serious source of pollution.
Tämän lisäksi Marpol 73/78:n johdantoosan toisessa perustelukappaleessa todetaan, että vahingollisten aineiden huolimattomuudesta tai vahingosta johtuva päästäminen aluksista on vakava pilaantumisen lähde.
It would therefore be surprising if Marpol 73/78 were to exempt these forms of discharge under all circumstances.
Olisi siis yllättävää, mikäli nämä päästöjen muodot pitäisi Marpol 73/78:n mukaan kaikissa olosuhteissa vapauttaa.
Although, according to the claimants’ submissions, a proposal by Canada to lay down the power to adopt stricter provisions in Marpol 73/78 was rejected at the time, the Commission correctly points out that the material on the history of Marpol 73/78 submitted by the claimants indicates instead that the issue of stricter standards of protection should, in the view of many of the parties to the negotiations, be governed by the Convention on the Law of the Sea. 78
Kantajien lausumien mukaan Kanadan ehdotus siitä, että Marpol 73/78:ssa vahvistettaisiin valtuudet ankarampien määräysten antamiseen, tosin hylättiin, mutta komissio korostaa perustellusti, että jo kantajien esittämä Marpol 73/78:n syntyhistoriaa koskeva aineisto puoltaa pikemminkin sitä, että ankarampaa suojanormia koskeva kysymys pitäisi monien neuvotteluosapuolten mielestä ratkaista merioikeusyleissopimuksella. 78
This is not precluded by the universal purport within the meaning of the fifth paragraph in the preamble, which is highlighted by the claimants.
Tätä ei estä kantajien korostama johdantoosan viidennessä perustelukappaleessa tarkoitettu yleismaailmallinen velvoittavuus.
This relates only to the substances covered, namely to supplementing the rules on oil pollution with rules on the discharge of chemicals.
Siinä viitataan vain ainoastaan aineisiin, jotka yleissopimus kattaa, eli öljyn aiheuttamaa pilaantumista koskevien määräysten täydentämiseen kemikaalipäästöjä koskevilla määräyksillä.
On the other hand, this paragraph does not make it clear whether the standards of liability are to apply in a definitive and universal manner.
Tästä perustelukappaleesta ei sen sijaan voida päätellä tämän lisäksi, pitäisikö vastuuta koskevan normin olla voimassa tyhjentävästi ja yleisesti.
In so far as stricter standards were discussed, during the negotiations the States were essentially concerned with ensuring that the requirements on vessels laid down in Marpol 73/78 were not unilaterally rendered more stringent.
Siltä osin kuin ankarammista normeista keskusteltiin, kyse oli valtioiden kannalta neuvottelujen aikana lähinnä siitä, että ne halusivat varmistaa, että Marpol 73/78:ssa aluksille asetettuja vaatimuksia ei ankaroitettaisi yksipuolisesti. Tämä varmistetaan nykyään aluemeren osalta
It would therefore be going too far to claim, as Greece does, that stricter protective provisions are possible only where Marpol 73/78 makes express provision for
Jos yhdyttäisiin Kreikan esittämään vaatimukseen, jonka mukaan ankarampien suojasäännösten pitäisi olla mahdollisia vain,
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 merioikeusyleissopimuksen 21 artiklan 2 kappaleeseen sisältyvällä viittauksella aluksia koskeviin kansainvälisiin normeihin eli erityisesti Marpol 73/78:aan.
79By contrast, there is precisely no such reference with regard to the standards disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Yhteenvetona on siis todettava, että toisen ja kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen tutkimisen yhteydessä ei ole ilmennyt mitään sellaista, joka voisi kyseenalaistaa direktiivin 2005/35 säännösten pätevyyden.
of liability.
Oikeusvarmuuden
D — Fourth question — the principle of legal certainty
D Neljäs periaate
Therefore, the background to Marpol 73/78 also suggests that it did not lay down definitive rules.
Näin ollen myös Marpol 73/78:n syntyhistoria puhuu sitä vastaan, että Marpol 73/78:ssa annettaisiin tyhjentävä sääntely.
It must instead be concluded that the coastal States’ powers derive from the Convention on the Law of the Sea, which does not make Marpol 73/78 binding in respect of the territorial sea.
On pikemminkin katsottava, että rantaval -tioiden valtuudet perustuvat merioikeusyleissopimukseen, jossa ei määrätä aluemeren osalta sidonnaisuudesta Marpol 73/78:aan.
By the fourth question, the High Court wishes to find out whether use of the concept of serious negligence in Article 4 of Directive 2005/35 infringes the principle of legal certainty.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee neljännellä kysymyksellä, merkitseekö törkeän huolimattomuuden käsitteen käyttäminen direktiivin 2005/35 4 artiklassa oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista.
In this respect it has particularly in mind the danger that the Member States will not implement and apply this concept in a uniform manner.
Se tarkoittaa tällä erityisesti sitä vaaraa, että jäsenvaltiot eivät pane tätä käsitettä yhdenmukaisesti täytäntöön eivätkä sovella sitä yhdenmukaisesti.
In its view, further clarifications are necessary to guide the practice of the Member States.
Sen mielestä tarvitaan muitakin selventäviä seikkoja jäsenvaltioiden käytännön ohjaamiseksi.
79 — Moreover, a joint statement by various Member States in respect of a case before the US Supreme Court, to which the claimants refer, related to stricter requirements on ships and their crew but not to a stricter standard of liability (Annex 16 to the claimants’ written observations).
79 – Ankarammat aluksia ja niiden laivaväkeä koskevat vaatimukset, eivät sen sijaan ankarammat vastuun perusteet, olivat lisäksi kyseessä kantajien mainitsemassa eri jäsenvaltioiden yhteisessä kirjelmässä, joka koski Yhdysvaltojen Supreme Courtissa käytyä oikeudenkäyntiä (kantajien kirjelmän liite 16).
This case concerned stricter rules of the State of Washington (see the Petition for a Writ of Certiorari of the United States in Case No 98-1701, United States of America v Gary Locke and Others, http://www.usdoj.gov/osg/ briefs/1998/2pet/7pet/98-1701.pet.aa.pdf, p. 9).
Tämä oikeudenkäynti koski Washingtonin osavaltion ankarampia sääntöjä (ks. Yhdysvaltojen Petition for a Writ of Certiorari asiassa nro 98-1701, United States of America v. Gary Locke ym., http://www.usdoj.gov/osg/briefs/1998/2pet/7pet/98-1701.pet.aa.pdf, s. 9).
However, highlighting the need for uniform standards for ships and crews in that statement is not inconsistent with advocating stricter standards of liability.
Se, että tässä kirjelmässä korostettiin sitä, että olisi välttämätöntä saada aluksia ja laivaväkeä koskevat yhtenäiset normit, ei ole kuitenkaan ristiriidassa ankarampien vastuuta koskevien normien puoltamisen kanssa.
None of the parties appears to object to the concept of serious negligence where it is construed — as advocated here in respect of the high seas, the straits and the exclusive economic zone — in conformity with Marpol 73/78 as recklessness in the knowledge that damage will probably result.
Yksikään oikeudenkäynnin osapuolista ei näytä riitauttavan törkeän huolimattomuuden käsitettä, jos se ymmärretään – kuten tässä tapauksessa aavan meren, salmien ja jäsenvaltion talousvyöhykkeen osalta – Marpol 73/78:n mukaisesti niin, että on toimittava piittaamattomasti tietoisena siitä, että vahinko todennäköisesti seuraisi.
Nor is it likely that the referring court would have any objections in this regard since the meaning of serious negligence is specified clearly by this interpretation.
Myöskään kansallinen tuomioistuin ei liene esittänyt tältä osin vastaväitteitä, koska törkeän huolimattomuuden merkitystä täsmennetään selvästi tällä tulkinnalla.
INTERTANKO AND OTHERS poena sine lege) which is laid down in particular in Article 7(1) of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR).
nulla poena sine lege) konkretisoituu erityisesti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 7 artiklan 1 kappaleessa.
81 This principle implies that legislation must define clearly offences and the penalties which they attract.
81Kyseinen periaate edellyttää, että laissa määritellään selvästi rikokset ja niistä määrättävät rangaistukset.
That condition is met in the case where the individual concerned is in a position, on the basis of the wording of the relevant provision and with the help of the interpretative assistance given by the courts, to know which acts or omissions will make him criminally liable. 82
Tämä edellytys täyttyy, kun yksityinen oikeussubjekti voi tietää kyseessä olevan säännöksen tai mää räyksen sanamuodon ja tarvittaessa tuo mioistuinten siitä tekemän tulkinnan perusteella, mitkä toimet tai laiminlyönnit synnyttävät sen rikosoikeudellisen vastuun. 82
This position is noteworthy since even the terminology of Marpol 73/78 does not ensure uniform application within the Community.
Tämä näkemys on huomionarvoinen, koska myöskään Marpol 73/78:n terminologia ei mahdollista yhtenäistä tulkintaa yhteisön sisällä.
In fact, a survey undertaken by the Research and Documentation Service of the Court shows that the notion of recklessness does not exist in all legal systems of the Community.
Todellisuudessa yhteisöjen tuomioistuimen tutkimusosaston tutkimus osoittaa, että piittaamattomuuden käsite ei ole tunnettu kaikissa yhteisön oikeusjärjestyksissä.
It is sometimes implemented as serious negligence.
Osittain se ymmärretään törkeäksi huolimattomuudeksi.
The German implementation of Marpol 73/78 uses the standard of simple negligence even though the standard of recklessness does exist in German criminal law.
Marpol 73/78:n saksankielisessä versiossa käytetään tavanomaisen huolimattomuuden normia, vaikka piittaamattomuus (Leichtfertigkeit) on Saksan rikosoikeudessa tuttu peruste.
In comparison with this disparate situation Directive 2005/35 contributes to the uniform application of Marpol 73/78 in the Community in accordance with recital (3) in its preamble.
Tästä hajanaisesta tilanteesta huolimatta direktiivillä 2005/35 edistetään sen johdantoosan kolmannen perustelukappaleen mukaan Marpol 73/78:n yhdenmukaista täytäntöönpanoa yhteisössä.
However, Directive 2005/35 does not have to meet this criterion since it cannot, as a directive, contain directly effective penal provisions.
Direktiivin 2005/35 ei tosin tarvitse täyttää tätä edellytystä, koska se ei direktiivinä voi sisältää välittömästi sovellettavia rikosnormeja.
83 Such provisions must be adopted by the Member States.
83Pikemminkin jäsenvaltioiden on annettava niitä.
Where the provisions of the directive are not sufficiently precise to satisfy the requirements relating to legality, it is for the national legislature to
Siltä osin kuin direktiivin säännökset eivät ole riittävän täsmällisiä, jotta ne täyttäisivät lainmukaisuuden vaatimukset,