natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As concerns the second and third grievances that the Commissionwas not entitled to suspend payments and to avoid future contractswith the companies, it appeared that the Commission did so in orderto protect the financial interest of the Community, faced with what the Court of Auditors and itself considered to be serious irregularities overseveral years.It shall also be observed that as the case stood, theprudence of this measure seemed confirmed by the recovery ordersissued subsequently by the Commission against the companies.Thesums to be recovered were important.It did not appear unreasonablethat the Commission, confronted with what the Court of Auditors anditself considered to be serious irregularities, sought to limit the extentof the financial damage that it considered itself exposed to.
Toisen ja kolmannen väitteen mukaan komissiolla ei ollut oikeutta jäädyttää maksuja ja estää tulevia sopimuksia yhtiöiden kanssa.Ilmeni,että komissio pyrki toiminnallaan suojelemaan yhteisön taloudellisiaetuja havaittuaan sääntöjenvastaisuuksia, jotka olivat sekä komissionettä tilintarkastustuomioistuimen mielestä vakavia ja olivat jatkuneetuseiden vuosien ajan.On myös syytä huomauttaa, että silloisessatilanteessa toimenpide lienee ollut perusteltu, koska sen jälkeenkomissio lähetti yhtiöille maksujen palautusvaatimukset.Palautettavatsummat olivat merkittäviä.Ei vaikuta kohtuuttomalta, että kunkomissio joutui omasta mielestään ja tilintarkastustuomioistuimenmielestä vakavien sääntöjenvastaisuuksien kohteeksi, se pyrki rajoittamaan kärsimänsä taloudellisen vahingon laajuutta.
The Ombudsman therefore found that there was no maladministrationin these aspects of the complaint.
Oikeusasiamies katsoi siksi, että kantelun näissä kohdissa ei esiintynyt hallinnollista epäkohtaa.
As concerns the complainant’s fourth grievance that the Commissionacted with undue delay, the Ombudsman observed that from the Commission inspection (October 1997) until the establishment of thereport containing the findings of the inspection (May 1998), approximately seven months passed.According to the Commission, thislapse of time was caused by the complexity of the legal situation andthe companies’failure to provide additional information.Furthermore,several meetings were held inside the Commission to ensure co-ordi-nation.
Kantelijan neljännestä väitteestä, jonka mukaan komissio toimi kohtuuttoman pitkän ajan kuluttua, oikeusasiamies huomautti, että komission tarkastuksesta (lokakuu 1997) tutkimuksen tulokset sisältävänraportin laatimiseen (toukokuu 1998) kului noin seitsemän kuukautta.Komission mukaan tämä viive johtui juridisen tilanteen monimutkaisuudesta ja siitä, että yhtiöt eivät toimittaneet lisätietoja.Lisäksikomissiossa pidettiin useita kokouksia koordinoinnin varmistamiseksi.
Principles of good administration require that the administration actswithin reasonable time to solve matters before it.What is reasonabletime has to be determined in relation to the particular circumstancesof the matter, as for instance the complexity of the case to be dealtwith, the importance, for the parties involved, of the actions to betaken and the context.In this case, the examination by the Commission concerned a large number of contracts, which had runover several years and which required the involvement of several Commission services.To this has to be added the Commission’s dispute with the complainants about additional information.In those circumstances, the time spent by the Commission in establishing thereport did not appear unreasonable and did not therefore constitutemaladministration.
Hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että viranomaiset toimivat kohtuullisessa ajassa, jonka kuluessa ne voivat ratkaista tarvittavat asiat.Kohtuullinen aika on määriteltävä kunkin tapauksen olosuhteiden mukaan.Niihin kuuluvat esimerkiksi käsiteltävän tapauksenmonimutkaisuus, sen merkitys osapuolille, tarvittavat toimenpiteet jaasiayhteys.Tässä tapauksessa komission tutkimus koski suurtamäärää sopimuksia, jotka olivat olleet voimassa useita vuosia ja vaativat useiden komission yksiköiden osallistumista.Tämän lisäksikomissiolla oli kantelijoiden kanssa erimielisyyttä lisätietojen toimitta-misesta.Näissä olosuhteissa aika, jonka komissio käytti raportin laatimiseen, ei vaikuta kohtuuttomalta eikä siten merkitse hallinnollistaepäkohtaa.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appeared to have been no maladministration by the European Commission.
Kantelun johdosta suoritetun oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteellakomission toiminnassa ei ollut ilmennyt hallinnollista epäkohtaa.Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn.
PENALTIES UNDER THE COMMUNITY MILK MARKET REGIMEDecision on complaint 619/98/(IJH)/GG against the European Commission
YHTEISÖN MAIDON MARKKINAJÄRJESTELYYN LIITTYVÄT SAKOTPäätös kanteluun 619/98/(IJH)GG Euroopan komissiota vastaan
Regulation No.1001/98 was adopted on 13 May 1998 and published in the Official Journal on 14 May 1998.Pursuant to its Article 2, it entered intoforce on the seventh day following its publication in the Official Journal.Theregulation provided for certain penalties if purchasers (i.e.the dairies towhom the milk was delivered by producers) did not inform the nationalcompetent authorities on deliveries by 14 May each year.
Asetus nro 1001/98 hyväksyttiin 13.toukokuuta 1998 ja julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 14.toukokuuta 1998.Asetuksen2 artiklan mukaisesti se tuli voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen,kun se oli julkaistu Virallisessa lehdessä.Siinä säädetään tiettyjä sakkoja,jos ostajat (toisin sanoen meijerit, joille tuottajat toimittavat maitonsa) eivätilmoita toimituksista kansallisille toimivaltaisille viranomaisille kunkinvuoden toukokuun 14.päivään mennessä.
In June 1998, a member of a provincial authority in Italy lodged a complaintwith the Ombudsman.He argued that the institutions of the EU should nothave adopted a regulation on the day before it was to be applied and published it on the day when it was to be applied.He was of the opinion thatcompliance with the regulation was very much put at risk in view of the factthat the national authority in Italy had not yet made available the relevantinstructions and forms in the German language.
Kesäkuussa 1998 eräs Italian aluehallinnon jäsen kanteli oikeusasiamie-helle.Hän katsoi EU:n toimineen väärin hyväksyessään asetuksen päivääennen kuin sitä tuli noudattaa ja julkaistessaan sen samana päivänä, jonasitä tuli noudattaa.Hänen mielestään asetuksen noudattaminen vaarantuihuomattavasti sen vuoksi, että Italian kansalliset viranomaiset eivät olleetvielä toimittaneet asiaa koskevia ohjeita ja lomakkeita saksan kielellä.
THE INQUIRYThe Commission’s opinion The complaint was forwarded to the Commission.
TUTKIMUSKomission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle.
In its opinion, the Commission pointed out that the obligation for purchasers to provide the relevant information to the national authoritiesbefore 15 May each year had been established by Article 3 (2) firstsub-paragraph of Regulation No.536/93 (which had not been modified by Regulation No.1001/98).Article 3 (2) secondsubparagraph of Regulation No. 536/93 provided for certain penalties in case that this information wasnot supplied in time.The penalty to be paid was the amount of levy due fora 0.1% overrun of the reference quantity.It could not exceed ECU 20000,however.
Lausunnossaan komissio huomautti, että ostajien velvollisuus toimittaaasianmukaiset tiedot kansallisille viranomaisille ennen kunkin vuoden toukokuun 15.päivää perustui asetuksen 536/93 3 artiklan 2 kohdan ensim-mäiseenalakohtaan (sitä ei ollut muutettu asetuksella 1001/98).Asetuksen536/93 3 artiklan 2 kohdan toisessaalakohdassa säädettiin sakoista siinätapauksessa, että tietoa ei toimitettaisi ajoissa.Maksettava sakko oli senmaksettavan määrän suuruinen, joka peritään, kun toimitusmäärä ylittyy0,1 prosenttia.Se ei kuitenkaan voinut ylittää 20 000 ecua.
The penalty was the same, regardless of whether the purchaser was oneday late in providing the information or three months.According to the Commission, this had been perceived to be inappropriate.Article 3 (2)second subparagraph had therefore been modified by Regulation No.1001/98.The new version of this subparagraph provided for the samepenalty of an amount equal to the levy due for a 0.1% overrun on quantities of milk delivered as the old version of this subparagraph, provided thatthe information was supplied after 14 May but before 1 June.Increasedpenalties were however laid down for cases where the communication wasmade after 31 May but before 16 June, after 15 June but before 1 July, andafter 30 June.In addition, minimum amounts of penalty were now fixed forall these cases.According to Article 2 of Regulation No.1001/98 these minimum amounts were however only applicable from 1999.
Sakko oli sama riippumatta siitä, toimittiko ostaja tiedot päivän vai kolmekuukautta myöhässä.Komission mukaan tämän ei katsottu olevan tarkoi-tuksenmukaista.Siksi 3artiklan 2 kohdan toista alakohtaa muutettiin asetuksella 1001/98.Alakohdan uudessa versiossa säädettiin sama sakko (0,1prosenttia maitotoimitusten ylityksistä) kuin alakohdan vanhassakin versiossa, mikäli tiedot toimitettiin toukokuun 14.päivän jälkeen mutta ennenkesäkuun 1.päivää.Sen sijaan tapauksissa, joissa tiedot toimitettiin toukokuun 31.päivän jälkeen mutta ennen kesäkuun 16.päivää, kesäkuun 15.päivän jälkeen mutta ennen heinäkuun 1.päivää sekä kesäkuun 30.päivänjälkeen, säädettiin korkeammat sakot.Lisäksi kaikissa tapauksissa säädettiin vähimmäissakot.Asetuksen 1001/98 2 artiklan mukaan vähimmäismääriä sovelletaan kuitenkin vasta vuodesta 1999 lähtien.
On the basis of the above, the Commission drew the following conclusions:
Yllä olevan perusteella komissio teki seuraavat johtopäätökset:
The deadline for the transmission of the relevant information (14 May)was not changed by Regulation No.1001/98.
Asiaa koskevien tietojen toimittamisen määräaikaa (14.toukokuuta) eimuutettu asetuksella 1001/98.
For communications made between 15 May and 31 May the penaltyapplicable was exactly the same as under the original version of Regulation No.536/93, with the sole exception that a minimumpenalty was fixed.
Jos tiedot toimitettiin toukokuun 15.ja 31.päivän välillä, sovellettiintäsmälleen samaa sakkoa kuin asetuksen 536/93 alkuperäisen version mukaan, ainoana poikkeuksena vähimmäissakon säätäminen.
Article 2 of Regulation No.1001/98 expressly provided that the minimum penalties did not apply until 1999.
Asetuksen 1001/98 2 artiklassa säädettiin nimenomaan, että vähimmäissakkoja sovellettaisiin vasta vuodesta 1999 lähtien.
A purchaser was therefore in no different position as a result of themodifications unless he had still failed to transmit the communicationby 31 May 1998.
Muutokset eivät siten olleet vaikuttaneet ostajan asemaan, elleiväthänen tietonsa olleet toimittamatta vielä 31.toukokuuta 1998.
As to the difficulty to meet the deadline of 14 May as a result of the lack ofinstructions and forms in German, the Commission observed that the obligation of the purchasers to provide the relevant information had beenestablished by Regulation No.536/93 and had been applicable since 1April 1993.Purchasers in all member states had therefore been fully awareof this deadline.In the Commission’s view, there was no possible connection between the availability of such instructions and forms in the German
Väitteeseen, jonka mukaan toukokuun 14.päivän määräaikaa oli vaikeanoudattaa saksankielisten ohjeiden ja lomakkeiden puuttumisen vuoksi,komissio huomautti, että ostajien tiedonantovelvollisuus oli säädetty asetuksella 536/93 ja sitä oli sovellettu 1.huhtikuuta 1993 alkaen.Kaikkienjäsenmaiden ostajat olivat siten olleet täysin tietoisia määräajasta.Komission näkemyksen mukaan kyseisten ohjeiden ja lomakkeiden saksankielisten versioiden puuttumisen sekä asetuksen 1001/98 säännöstenvälillä ei voinut olla yhteyttä, koska Italian viranomaisten tuli toimittaa ohjeetja lomakkeet.
The Commission finally noted that no previous administrative approacheshad been made to it by the complainant.
Lopuksi komissio huomautti, että kantelija ei ollut aikaisemmin ottanutsiihen yhteyttä hallintoteitse.
No observations on these comments by the Commission were receivedfrom the complainant.
Kantelijan huomautukset Kantelijalta ei saatu huomautuksia komission lausuntoon.
THE DECISION1Admissibility
PÄÄTÖS1Tapauksen tutkittavaksi ottaminen
In its opinion, the Commission drew attention to the fact that no prioradministrative approaches had been made to it by the complainant.Ithas to be pointed out, however, that Article 2 (4) of the Statute of the Ombudsman40 requires that a complaint be preceded by the “appropriate administrative approaches”.The Ombudsman considered thatthe present case concerned a claim brought in the public interest(actio popularis) where such prior administrative approaches are notnecessarily appropriate.
Lausunnossaan komissio kiinnitti huomiota siihen, että kantelija eiollut aikaisemmin ottanut siihen yhteyttä hallintoteitse.Oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 4 kohdassa40korostetaankuitenkin, että “kantelua ennen on otettava hallintoteitse asianmukaisella tavalla yhteyttä kyseisiin toimielimiin ja laitoksiin“.Oikeusasiamies katsoi kuitenkin, että kyseinen tapaus koski yleistäetua (actio popularis), jolloin aikaisemmat hallintoteitse tapahtuneetyhteydenotot eivät ole välttämättömiä.
Date of applicability of Regulation No.1001/98
Asetuksen 1001/98 soveltamispäivä
The complainant alleged that Regulation No.1001/98 was adopted onthe day before it was to be applied and published on the day when itwas to be applied (14 May).It would therefore have been difficult forpurchasers (i.e.the dairies to whom the milk is delivered by producers) to comply with their obligation to forward, by 14 May, to thenational competent authorities information on deliveries. The Commission replied that the relevant date had already been fixed by Regulation No.536/93 and that, notwithstanding the modifications inrelation to penalties for non-compliance with this obligation that wereintroduced by Regulation No.1001/98, a purchaser was in no differentposition than before, unless he had still failed to transmit the communication by 31 May 1998.
Kantelija väitti, että asetus 1001/98 hyväksyttiin päivää ennen kuinsitä piti noudattaa ja julkaistiin samana päivänä kuin sitä piti noudattaa (14.toukokuuta).Siten ostajien (toisin sanoen meijereiden,joille tuottajat toimittivat maitoa) olisi vaikea noudattaa velvollisuuttaantoimittaa kansallisille toimivaltaisille viranomaisille tietoja toimituksista14.toukokuuta mennessä.Komission vastauksen mukaan kyseinenpäivä oli säädetty jo asetuksella 536/93, ja vaikka asetuksella 1001/98muutettiinkin velvollisuuden rikkomisesta seuraavia sakkoja, ostaja olisamassa asemassa kuin aikaisemmin, elleivät hänen tietonsa olleetedelleen toimittamatta toukokuun 31.päivänä 1998.
Decision no.94/262/ECSC, EC, Euratom of the European Parliament of 9 March 1994 on the regulations and general conditions governing the Ombudsman’s duties.
Euroopan parlamentin päätös nro 94/262/EHTY, EY, Euratom oikeusasiamiehen tehtävien suorittamista koskevista määräyksistä ja yleisistä ehdoista, 9.maaliskuuta 1994.
105 penalties established by Regulation No.1001/98.The Commission atleast appeared to have interpreted the complaint in such a way sinceit compared the penalties fixed by the two respective regulations anddiscussed the question as to when the new sanctions would becomeapplicable.In this respect, the Commission correctly pointed out thatthe new minimum penalties provided for by Regulation No.1001/98would (pursuant to Article 2 of this regulation) only become applicablein 1999.
Kantelu voitaisiin ymmärtää myös niin, että siinä halutaankyseenalaistaa asetuksessa 1001/98 säädettyjen sakkojen soveltamisaika, vaikkei kantelussa tätä suoraan mainitakaan.Ainakinkomissio näyttää tulkinneen kantelun siten, koska se vertasi kummassakin asetuksessa säädettyjä sakkoja ja käsitteli kysymystä siitä,mistä lähtien uusia sakkoja sovellettaisiin.Tässä suhteessa komissiototesi aivan oikein, että asetuksessa 1001/98 säädettyjä uusia vähimmäissakkoja sovellettaisiin vasta vuonna 1999 (asetuksen 2 artiklanmukaisesti).
Lack of instructions and forms in German
Saksankielisten ohjeiden ja lomakkeiden puuttuminen
The complainant relied on the fact that the Italian authorities in chargeof matters relating to milk quotas had not made the necessary instructions and forms available in the German language before 14 May1998.The Commission retorted that Regulation No.1001/98 hadnothing to do with the deadline of 14 May which had already beenfixed by Regulation No.536/93 and that the instructions and formswere in any event to be provided by the Italian authorities.
Kantelija vetosi siihen, että Italian maitokiintiöasioista vastaavat viranomaiset eivät olleet toimittaneet tarvittavia ohjeita ja lomakkeitasaksan kielellä ennen 14.toukokuuta 1998.Komissio vastasi, ettäasetuksella 1001/98 ei ollut mitään tekemistä toukokuun 14.päivänmääräajan kanssa, joka oli säädetty jo asetuksella 536/93, ja että Italian viranomaisten täytyi joka tapauksessa toimittaa ohjeet jalomakkeet.
As the Commission pointed out, the obligation for purchasers to provide the relevant information was already set by Regulation No.536/93.Purchasers thus had to be aware of this obligation since 1993at least.The alleged lack of instructions and forms in the German language does not affect this conclusion.In any event, the responsibilityto provide such instructions and forms would appear to rest with the Italian authorities.The alleged failure of the Italian authorities couldthus not be examined by the Ombudsman whose mission consists ofinvestigating possible instances of maladministration on the part of Community institutions or bodies.
Kuten komissio korosti, ostajien velvollisuus toimittaa kyseiset tiedotkansallisille viranomaisille kunkin vuoden toukokuun 14.päiväänmennessä oli säädetty jo asetuksella 536/93.Ostajien täytyi siten ollatietoisia velvollisuudesta ainakin vuodesta 1993 alkaen.Väite saksankielisten ohjeiden ja lomakkeiden puuttumisesta ei vaikuta tähän joh-topäätökseen.Vastuu kyseisten ohjeiden ja lomakkeiden toimittamisesta näyttäisi joka tapauksessa olevan Italian viranomaisilla.Oikeusasiamies ei siten voinut tutkia väitettä Italian viranomaisten laiminlyönnistä, koska hänen tehtävänsä on tutkia yhteisöntoimielintentai laitosten toiminnassa ilmeneviä mahdollisia hallinnollisia epäkohtia.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appeared to have been no maladministration by the Commission.
Kantelun johdosta suoritetun oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteellakomission toiminnassa ei ollut ilmennyt hallinnollista epäkohtaa.Oikeusasiamies lopetti siksi tapauksen käsittelyn.
THE COMMISSION’S HANDLING OF A COMPETITION CASEDecision on complaint 75/99/ME against the European Commission
KOMISSION TOIMINTA KILPAILUTAPAUKSESSAPäätös kanteluun 75/99/ME Euroopan komissiota vastaan
The complainant was a national representative for smaller businesses.Oneof the firms he represents, Microwave Ovenware Ltd.(MOL), claimed thatit had been forced to cease trading in 1989 because of the behaviour ofanother enterprise, Dynopack, situated in Norway.MOL complained to the Commission in May 1988 about breaches of Articles 81 and 82 of the EC-Treaty (former Articles 85 and 86) by Dynopack.The Commission examined the complaint but did not find any breach of EC competition law.In1994 it finally informed MOL that the file on its case was closed.
Kantelija oli pienyritysten kansallinen edustaja.Yksi hänen edustamistaanyrityksistä, Microwave Ovenware Ltd.(MOL), väitti joutuneensa lopettamaan kaupankäynnin vuonna 1989 toisen yrityksen, norjalaisen Dynopackin toiminnan vuoksi.Toukokuussa 1988 MOL jätti komissiolle valituksen, jonka mukaan Dynopack rikkoi EY:n perustamissopimuksen 81 ja82artiklaa (entiset 85 ja 86 artikla).Komissio tutki valituksen mutta eihavainnut EY:n kilpailulain rikkomista.Vuonna 1994 se ilmoitti lopulta MOL:lle, että tapauksen käsittely oli lopetettu.
Commission.The complainant stated that the Commission refused to give MOL the requested information and that it did not handle the file nor did itexamine the submitted documents properly.Further, the Commissionwrongly stated that trade between Norway and the United Kingdom was notconsidered to be trade between Member States in the meaning of the ECcompetition rules.
Kantelija väitti, että MOL yritti monien vuosien ajan saada tietoa ja vastauksia kysymyksiin, jotka liittyivät komissiolle jätettyyn valitukseen.Kantelija totesi, että komissio kieltäytyi antamasta MOL:lle pyydettyjä tietoja ja että se ei käsitellyt tapausta eikä tutkinut toimitettuja asiakirjoja kun-nolla.Lisäksi komissio väitti virheellisesti, että Norjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisen kaupan ei katsottu olevan jäsenvaltioiden välistäkauppaa EY:n kilpailusääntöjen tarkoittamassa mielessä.
According to the complainant, only at a meeting in September 1997 did the Commission provide MOL with the information it had requested for manyyears.The information demonstrated that the Commission had not handledthe claim in accordance with the proper and correct procedure.In May1998, the Commission agreed that trade between Norway and the United Kingdom was like trade between Member States.Despite this, it refused toreopen the file.
Kantelijan mukaan komissio luovutti MOL:lle vasta syyskuun 1997 tapaamisessa tiedot, joita se oli pyytänyt monien vuosien ajan.Tiedoista ilmeni,että komissio ei käsitellyt valitusta asianmukaisen ja oikean menettelynmukaisesti.Toukokuussa 1998 komissio myönsi, että Norjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen kauppa oli verrattavissa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.Siitä huolimatta komissio kieltäytyi ottamastatapausta uudelleen käsiteltäväksi.
The Commission stated that it was not an investigative body but that itrelied on written submissions and that administrative powers were insuffi-cient.According to the complainant, this is not true since the Commission’sinvestigative powers are well established, particularly in the area of competition law.
Komissio väitti, ettei se ole tutkiva elin vaan tukeutuu kirjalliseen aineistoonja että sen hallinnolliset valtuudet ovat riittämättömät.Kantelijan mukaantämä ei pidä paikkaansa, koska komissiolla on laaja tutkimusvalta erityisesti kilpailulainsäädännön alalla.
Moreover, the Commission never replied to the complainant’s letter of 21July 1998.
Komissio ei myöskään koskaan vastannut kantelijan 21.heinäkuuta 1998päivättyyn kirjeeseen.
In March 1999, Mr Elliott, MEP wrote to the Commission regarding MOL’scase at the Commission and he sent a copy of his letter to the Ombudsman. In his letter he asked the Commission in summary the following four questions in relation to MOL’s case:
Euroopan parlamentin jäsen Elliott kirjoitti komissiolle maaliskuussa 1999MOL:n tapauksesta ja lähetti kirjeensä kopion oikeusasiamiehelle.Kirjeessään hän kysyi komissiolta seuraavat neljä MOL:n tapaukseen liittyvää kysymystä (yhteenveto):
What examination was carried out by the Commission of the accuracyof the statements submitted to the Commission, bearing in mind MOL’s claims that the evidence submitted was false?
Miten komissio oli tutkinut saamansa aineiston oikeellisuudestaottaen huomioon, että toimitettu aineisto oli MOL:n mukaan virheellistä?
Mr Elliott sent a Parliamentary question in March 1991 concerningquestion number one.In its reply, the Commission stated that secrecyprevented any comment.On what grounds was the decision takenthat professional secrecy applied and what action would be taken inrelation to the allegations of false evidence?
Elliott lähetti ensimmäistä kysymystä koskevan parlamentin kysymyksen maaliskuussa 1991.Vastauksessaan komissio sanoi, ettäsalassapitosäännökset estivät sitä kommentoimasta.Millä perusteella