natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the judgment under ap - peal contains no separate examination of the ground for refusal laid down in Article 7(1)(b) of that regulation on the basis of which, however, the Court of First Instance rejected the second plea, raised at first instance, against the contested decision.
Näin ollen tässä tuomiossa ei ole lainkaan tutkittu erikseen saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua hylkäysperustetta, johon kyseinen tuomioistuin kuitenkin perusti päätöksensä hylätä toinen kanneperuste, johon ensimmäisessä oikeusasteessa käydyssä menettelyssä oli vedottu riidanalaista päätöstä vastaan.
In so doing, the Court of First Instance assessed the mark EUROHYPO without, in particular, taking into account the public interest which Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 aims specifically to protect, that is, to guarantee the identity of the origin of the designated product or service.
Näin tehdessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tavaramerkkiä EUROHYPO analysoidessaan ottamatta huomioon erityisesti sen yleisen edun, jota asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdalla pyritään nimenomaisesti suojaamaan, eli sen takaamisen, että tavaramerkillä varustetulla tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä.
Moreover, in the context of such an assessment, the Court of First Instance used an incorrect criterion to determine whether the mark in question could be registered.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi tässä yhteydessä väärää kriteeriä arvioidessaan kyseessä olevan tavaramerkin rekisteröimiskelpoisuutta.
According to that criterion, a mark composed of descriptive elements could meet the conditions for registration where the word has become a part of everyday language and has acquired a meaning of its own.
Tämän kriteerin mukaan kuvailevista osatekijöistä muodostuva tavaramerkki voi täyttää rekisteröinnin edellytykset, jos kyseessä oleva sana on otettu yleiseen kielenkäyttöön ja jos se on saanut siinä itsenäisen merkityksen.
But, while that criterion is relevant in the context of Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94, it cannot form a basis for the interpretation of Article 7(1)(b).
Vaikka tällä kriteerillä on merkitystä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa, se ei kuitenkaan ole peruste, joka olisi otettava huomioon saman artiklan b alakohtaa tulkittaessa.
Although that criterion permits excluding the use of a trade mark to describe a product or a service, nevertheless, it does not allow it to be determined whether a mark is capable of guaranteeing the identity of the origin of the designated product or service to the consumer or end user.
Vaikka kyseistä kriteeriä soveltamalla voidaan estää se, että tavaramerkkiä käytetään kuvailemaan tavaroita tai palveluja, sen perusteella ei kuitenkaan voida selvittää, voiko merkki taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle, että sillä varustetulla tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä.
In those circumstances, the appellant is right to claim that the judgment under appeal is vitiated by an error in law in the interpretation of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
Näissä olosuhteissa valittaja on perustellusti väittänyt, että valituksenalaista tuomiota rasittaa asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa koskeva oikeudellinen virhe.
It follows from the foregoing, without it being necessary to examine the third part of the second plea of the appeal, that the judgment under appeal must be set aside inasmuch as the Court of First Instance held that the Fourth Board of Appeal of OHIM did not infringe Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 by refusing, in the contested decision, to register the term EUROHYPO as a Community trade mark for the services, ‘financial affairs, monetary affairs, real estate affairs, provision of financial services, financing …’, in Class 36 of the Nice Agreement.
Edellä esitetystä seuraa, että ilman että on tarpeen tutkia toisen valitusperusteen kolmatta osaa, valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että SMHV:n neljäs valituslautakunta ei rikkonut asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, kun se epäsi riidanalaisella päätöksellään sanayhdistelmän EUROHYPO rekisteröimisen yhteisön tavaramerkiksi sellaisia palveluja varten, jotka kuuluvat Nizzan sopimukseen pohjautuvaan luokkaan 36 ja jotka vastaavat seuraavaa kuvausta: ”rahatalousasiat; raha-asiat; kiinteistöasiat; rahatalouspalvelut; rahoituspalvelut – –”.
The action before the Court of First Instance
Kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
Pursuant to the second sentence of the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, the Court of Justice, where it has quashed the decision of the Court of First Instance, may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so admits.
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi kumotessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion ratkaista asian itse, jos se on ratkaisukelpoinen.
Such is the case in the present proceedings.
Nyt esillä olevassa asiassa asianlaita on näin.
As a preliminary point, it should be borne in mind, as is apparent from paragraph 56 of this judgment, that for a trade mark to possess a distinctive character within the meaning of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94, it must serve to identify the product in respect of which registration is applied for as originating from a particular undertaking, and thus to distinguish that product from those of other undertakings (Henkel v OHIM, paragraph 34 and the caselaw cited).
On ensiksikin todettava, että kuten tämän tuomion 56 kohdasta ilmenee, asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tavaramerkin erottamiskyky merkitsee sitä, että tavaramerkki pystyy yksilöimään rekisteröintihakemuksessa tarkoitetun tavaran tietyn yrityksen tavaraksi ja erottamaan näin tämän tavaran muiden yritysten tavaroista (em. yhdistetyt asiat Henkel v. SMHV, tuomion 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
In that regard, it is apparent from settled caselaw that that distinctive character must be assessed, first, by reference to the products or services in respect of which registration has been applied for and, second, by reference to the perception of the relevant public (Joined Cases C-473/01 P and C-474/01 P Procter & Gamble v OHIM [2004] ECR I-5173, paragraph 33, and Case C-25/05 P Storck v OHIM [2006] ECR I-5719, paragraph 25). 68
Tältä osin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että tätä erottamiskykyä on arvioitava yhtäältä suhteessa niihin tavaroihin tai palveluihin, joille sen rekisteröintiä on haettu, ja toisaalta suhteessa siihen, miten kohdeyleisö mieltää tavaramerkin (yhdistetyt asiat C-473/01 P ja C-474/01 P, Procter & Gamble v. SMHV, tuomio 29.4.2004, Kok. 2004, s. I-5173, 33 kohta ja asia C-25/05 P, Storck v. SMHV, tuomio 22.6.2006, Kok. 2006, s. I-5719, 25 kohta). 68
In the present case, it should be noted that, as the Board of Appeal stated in the contested decision, without it being disputed by the appellant, the relevant services are aimed at all consumers.
Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, kuten valituslautakunta totesi riidanalaisessa päätöksessä valittajan tätä kiistämättä, että kyseessä olevat palvelut on tarkoitettu kaikille kuluttajille.
Moreover, it is common ground that the absolute ground for refusal was invoked only in relation to one of the languages spoken in the European Union, namely German.
Asiassa on lisäksi riidatonta, että ehdottomaan hylkäysperusteeseen on vedottu ainoastaan yhden Euroopan unionissa puhuttavan kielen eli saksan osalta.
Consequently, the relevant public against which the distinctive character of the trade mark must be measured is the average Germanspeaking consumer, reasonably well informed and reasonably observant and circumspect.
Näin ollen on katsottava, että kohdeyleisö, johon nähden tavaramerkin kuvailevuutta on arvioitava, koostuu tavanomaisen valistuneista, kohtuullisen tarkkaavaisista ja huolellisista saksaa puhuvista keskivertokuluttajista.
As OHIM correctly stated in the contested decision, the relevant public, in the field covered by the trade mark application, understand the word sign EUROHYPO as referring, as a whole and in general, to financial services requiring real securities and, in particular, to mortgage loans paid in the currency of the European Economic and Monetary Union.
Kuten SMHV perustellusti totesi riidanalaisessa päätöksessä, kohdeyleisö ymmärtää sanamerkin EUROHYPO kyseisen rekisteröintihakemuksen kattamalla alalla viittaavan kokonaisuutena ja yleisesti reaalivakuuksia vaativiin rahatalouspalveluihin ja erityisesti sellaisiin hypoteekkilainoihin, jotka maksetaan Euroopan talous- ja rahaliiton valuutalla.
Furthermore, there is no additional element which would allow the view to be reached that the combination, created by the current and usual components EURO and HYPO, is unusual or might have its own meaning which, in the perception of the relevant public, distinguishes the services offered by the appellant from those of a different commercial origin.
Käsillä ei myöskään ole sellaisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että yleisessä kielenkäytössä olevien ja tavanomaisten osatekijöiden EURO ja HYPO muodostama yhdistelmä olisi epätavallinen tai että sillä olisi oma merkityksensä, jonka perusteella kohdeyleisö mieltäisi valittajan palvelujen erottuvan palveluista, joilla on toinen kaupallinen alkuperä.
Therefore, the relevant public perceives the trade mark in question as providing details of the type of services which it designates and not as indicating the origin of those services.
Näin ollen kohdeyleisö mieltää kyseessä olevan merkin antavan tietoja sillä varustettujen palvelujen luonteesta eikä osoittavan niiden alkuperää.
It follows that the trade mark for which registration is sought does not have a distinctive character for the purposes of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
Tästä seuraa, että rekisteröintihakemuksen kohteena olevalla tavaramerkillä ei ole asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua erottamiskykyä.
In those circumstances, the appellant’s action against the contested decision must be dismissed.
Näissä olosuhteissa valittajan riidanalaisesta päätöksestä nostama kanne on hylättävä.
Under Article 122 of the Rules of Procedure of the Court of Justice, where the appeal is well founded and the Court itself gives final judgment in the case, the Court shall make a decision as to costs.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklassa todetaan, että jos valitus on perusteltu ja yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee itse riidan lopullisesti, se päättää oikeudenkäyntikuluista.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice, applicable in the procedure on appeal pursuant to Article 118 of those rules, the unsuccessful party shall be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan, jota saman työjärjestyksen 118 artiklan mukaan sovelletaan muutoksenhakumenettelyyn, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
As OHIM has applied for costs against the appellant and the latter has been unsuccessful, the appellant should be ordered to pay the costs of the proceedings at both instances.
Koska SMHV on vaatinut valittajaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska valittaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.
(EUROHYPO), inasmuch as the Court of First Instance of the European Communities held that the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) did not infringe Article 7(1)(b) of Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark, as amended by Council Regulation (EC) No 3288/94 of 22 December 1994, by refusing, in its decision of 6 August 2004 (Case R 829/2002-4), to register the term EUROHYPO as a Community trade mark for services in Class 36 of the Nice Agreement of 15 June 1957 concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks, as revised and amended, corresponding to the following description: ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing …’;
TUOMIO 8.5.2008 – ASIA C-304/06 P tuomio kumotaan siltä osin kuin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljäs valituslautakunta ei rikkonut yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 3288/94, 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, kun se epäsi 6.8.2004 tekemällä päätöksellään (asia R 829/2002-4) sanayhdistelmän EUROHYPO rekisteröimisen yhteisön tavaramerkiksi sellaisia palveluja varten, jotka kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin tämä sopimus on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkaan 36 ja jotka vastaavat seuraavaa kuvausta: ”rahatalousasiat; raha-asiat; kiinteistöasiat; rahatalouspalvelut; rahoituspalvelut – –”.
Case C-491/06
Asia C-491/06
(Reference for a preliminary ruling from the Vestre Landsret)
(Vestre Landsretin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Directive 91/628/EEC — Protection of animals during transport — Implementation — Margin of discretion — Domestic animals of the porcine species — Journeys exceeding eight hours — Minimum height of each deck of the vehicle — Loading density)
Direktiivi 91/628/ETY – Eläinten suojelu kuljetuksen aikana – Direktiivin täytäntöönpano – Harkintavalta – Kotieläiminä pidettävät siat – Yli kahdeksan tuntia kestävä matka – Ajoneuvon kunkin tason vähimmäiskorkeus – Lastaustiheys
Judgment of the Court (Third Chamber), 8 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.5.2008 . . . . . . . . .
Agriculture — Approximation of laws — Protection of animals during transport (Art. 249 EC; Council Directive 91/628, as amended by Directive 95/29)
Maatalous – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Eläinten suojelu kuljetuksen aikana
SUMMARY — CASE C-491/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-491/06
Agriculture — Approximation of laws — Protection of animals during transport
Maatalous – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Eläinten suojelu kuljetuksen aikana
(Council Directive 91/628, as amended by Directive 95/29, Chapter VI of the Annex, section D, point 47)
(Neuvoston direktiivin 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, liit­teessä olevan VI luvun 47 kohdan D jakso)
Section D of point 47 in Chapter VI of the Annex to Directive 91/628 on the protection of animals during transport, as amended by Directive 95/29, must be interpreted as meaning that a Member State is entitled to introduce national rules under which, in the case of transport operations of over eight hours’ duration, the available space per animal must be at least 0.50 m2per 100 kg of pig.
Eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, liitteessä olevan VI luvun 47 kohdan D jaksoa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi ottaa käyttöön kansallisia sääntöjä, joiden mukaan yli kahdeksan tuntia kestävissä kuljetuksissa 100 kg painavien sikojen osalta eläintä kohden on oltava tilaa vähintään 0,50 m2.
National rules comprising figures for the animal compartment height in order that transporters may refer to more precise standards than those set out in Directive 91/628 on the protection of animals during transport, as amended by Directive 95/29, may fall within the margin of discretion conferred on the Member States by Article 249 EC, on condition that those rules, which comply with the objective pursued by that directive of protecting animals during transport, do not, contrary to the principle of proportionality, prevent attainment of the objectives, also pursued by that directive, of eliminating technical barriers to trade in live animals and allowing market organisations to operate smoothly.
Kansallinen säännöstö, johon sisältyy eläinten osastojen korkeuden osalta lukuja, jotta kuljettajat voivat käyttää eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetussa direktiivissä 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, esitettyjä sääntöjä täsmällisempiä sääntöjä, voi kuulua jäsenvaltioille EY 249 artiklalla myönnetyn harkintavallan piiriin sillä edellytyksellä, että mainitulla säännöstöllä – joka on tällä direktiivillä tavoitellun eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevan päämäärän mukainen – ei suhteellisuusperiaatteen vastaisesti estetä elävien eläinten kaupan teknisten esteiden poistamista ja markkinajärjestelyjen moitteetonta toimintaa koskevien päämäärien toteutumista, joita mainitulla direktiivillä niin ikään tavoitellaan.
It is for the national court to establish whether those rules comply with those principles.
Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko kyseinen säännöstö näiden periaatteiden mukainen.
It is apparent from the wording of that provision that the Community legislature expressly laid down minimum standards for loading density for pigs of around 100 kg and, in particular, allowed the Member States to increase those standards by up to 20% depending on meteorological conditions and journey time.
Mainitun säännöksen sanamuodosta ilmenee, että yhteisön lainsäätäjä on nimenomaisesti asettanut vähimmäisrajat noin 100 kg:n painoisten sikojen lastaustiheydelle ja sallinut jäsenvaltioiden korottavan näitä rajoja enintään 20 prosentilla sääolosuhteiden ja matkan keston mukaan.
JUDGMENT OF THE COURT (Third Chamber)8 May 2008 *
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
In Case C-491/06,
8 päivänä toukokuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Vestre Landsret (Denmark), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 28 November 2006, in the proceedings
Asiassa C-491/06, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 23.11.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.11.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka (Rapporteur), A. Ó Caoimh and P. Lindh, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit U. Lõhmus, J. Klučka (esittelevä tuomari), A. Ó Caoimh ja P. Lindh,
Advocate General: Y. Bot, Registrar: C. Strömholm, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
TUOMIO 8.5.2008 – ASIA C-491/06 julkisasiamies: Y. Bot, kirjaaja: hallintovirkamies C. Strömholm, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 28.11.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Danish Government, by B. Weis Fogh, acting as Agent, assisted by P. Biering, advokat,
– Tanskan hallitus, asiamiehenään B. Weis Fogh, avustajanaan advokat P. Biering,
— the Greek Government, by I. Chalkias and S. Papaioannou, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään I. Chalkias ja S. Papaioannou,
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher and H. Støvlbæk, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään F. Erlbacher ja H. Støvlbæk, päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
DANSKE SVINEPRODUCENTER gives the following
DANSKE SVINEPRODUCENTER on antanut seuraavan tuomion
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of point 2(b) of Title A of Chapter I, section D of point 47 in Chapter VI, and the third indent of point 48(3) in Chapter VII of the annex to Council Directive 91/628/EEC of 19 November 1991 on the protection of animals during transport and amending Directives 90/425/EEC and 91/496/EEC (OJ 1991 L 340, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY (EYVL L 340, s.
52) (‘Directive 91/628’).
52; jäljempänä direktiivi 91/628), liitteessä olevan I luvun A jakson 2 kohdan b alakohdan, VI luvun 47 kohdan D jakson ja VII luvun 48 kohdan 3 alakohdan kolmannen luetelmakohdan tulkintaa.
The reference has been made in the course of proceedings between the professional body Danske Svineproducenter and the Justitsministeriet (Ministry of Justice) concerning the implementation of Directive 91/628 in Danish law.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Danske Svineproducenter -niminen ammattijärjestö ja Justitsministeriet (oikeusministeriö) ja joka koskee direktiivin 91/628 täytäntöönpanoa Tanskan oikeudessa.
The third and fourth recitals in the preamble to Directive 95/29 read as follows:
Direktiivin 95/29 kolmannessa ja neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
‘… some Member States have rules on journey times, feeding and watering intervals, resting periods and space allowances; … these rules are, in some cases, extremely
”Jäsenvaltiot ovat säännelleet kuljetusten kestoa, eläinten ruokinnan ja juottamisen määräaikoja, lepojaksoja ja tilavaatimuksia; tämä sääntely on tietyissä tapauksissa
… in order to eliminate technical barriers to trade in live animals and to allow the market organisations in question to operate smoothly, while ensuring a satisfactory level of protection for the animals concerned, it is necessary in the context of the internal market to modify the rules of Directive 91/628/EEC with a view to harmonising travelling times and resting periods, feeding and watering intervals, and space allowances, for certain types of animal’.
Elävien eläinten kaupan teknisten esteiden poistamiseksi sekä kyseisten markkinajärjestelyjen moitteettoman toiminnan mahdollistamiseksi siten, että samalla varmistetaan kyseisten eläinten suojelemisen riittävä taso, olisi sisämarkkinoita varten muutettava direktiivissä 91/628/ETY vahvistettuja sääntöjä kuljetusten keston, eläinten ruokinnan ja juottamisen määräaikojen, lepojaksojen ja tilavaatimusten yhdenmukaistamiseksi tietynlaisten eläinten osalta.”
By virtue of Article 1(1)(a) thereof, Directive 91/628 applies to domestic animals of the porcine species.
Direktiivin 91/628 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla sitä sovelletaan kotieläiminä pidettyihin sikoihin.
Article 3(1)(aa) of Directive 91/628 provides that Member States are to ensure that ‘space allowances (loading densities) for animals at least comply with the figures laid down in Chapter VI of the Annex, in respect of the animals and the means of transport referred to in that Chapter’ and that ‘travelling times and rest periods and feeding and watering intervals for certain types of animals comply with those laid down in Chapter VII of the Annex, in respect of the animals referred to in that Chapter, without prejudice to the provisions of Regulation (EEC) No 3820/85’.
Direktiivin 91/628 3 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että ”eläinten tilavaatimus (lastaustiheys) on vähintään liitteessä olevassa VI luvussa mainittujen lukujen mukainen kyseisessä luvussa tarkoitettujen eläinten ja kuljetusvälineiden osalta” ja että ”kuljetusaikojen ja lepojaksojen kestot sekä tietynlaisten eläinten ruokinnan ja juottamisen määräajat ovat vähintään liitteessä olevassa VII luvussa sanotun mukaiset kyseisessä luvussa tarkoitettujen eläinten osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 3820/85 – – säännösten soveltamista”.