natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While the spirit of cooperation which must prevail in the exercise of the functions assigned by Article 234 EC to the national courts, on the one hand, and the Community judicature, on the other, requires the Court of Justice to have regard to the particular responsibilities of the national court, it implies at the same time that the national court, in the use which it makes of the possibilities offered by that article, must have regard to the particular function entrusted to the Court of Justice in this field, which is to assist in the administration of justice in the Member States and not to deliver advisory opinions on general or hypothetical questions (see Case 244/80 Foglia, paragraphs 18 and 20, and Meilicke, paragraph 25).
Jos se yhteistyön henki, jonka on vallittava kansalliselle tuomioistuimelle ja yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklassa annettujen tehtävien hoitamisessa, asettaa yhteisöjen tuomioistuimelle velvollisuuden kunnioittaa kansalliselle tuomioistuimelle kuuluvia tehtäviä, merkitsee se samalla, että kansallisen tuomioistuimen on tässä artiklassa tarjottuja mahdollisuuksia käyttäessään otettava huomioon se, että yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on myötävaikuttaa lainkäyttöön jäsenvaltioissa eikä antaa neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä (ks. em. asiat Foglia, tuomion 18 ja 20 kohta sekä Meilicke, tuomion 25 kohta).
With regard to the main proceedings, the Court has already held that, in the case of an appeal, the purpose of the procedure before the Regeringsrätten is to review the legality of an opinion which, once it becomes definitive, binds the tax authorities and serves as the basis for the assessment to tax if and to the extent to which the person who applied for the opinion continues with the action envisaged in his application and that, in those circumstances, the Regeringsrätten must be held to be carrying out a judicial function (X and Y, paragraph 17).
Pääasian osalta yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että Regeringsrättenissä vireillä olevalla muutoksenhakumenettelyllä pyritään siihen, että tutkitaan sellaisen ennakkotietopäätöksen laillisuus, joka lopulliseksi tultuaan sitoo veroviranomaista ja muodostaa verotuksen perustan, jos ja siltä osin kuin ennakkotietoa pyytänyt henkilö toimii hakemuksessaan esittämällään tavalla, ja että tällaisessa tilanteessa Regeringsrättenin on katsottava käyttävän tuomiovaltaa (em. asia X ja Y, tuomion 17 kohta).
The fact that the Skatteverket confirmed the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden does not affect the judicial nature of the main proceedings.
Sillä, että Skatteverket on pyytänyt Skatterättsnämndenin ennakkotiedon vahvistamista, ei ole merkitystä siihen, että pääasiassa käytetään tuomiovaltaa.
In addition, in the main proceedings, the referring court asks the Court of Justice a question concerning the interpretation of a provision of Community law, namely the first indent of Article 20 of Directive 92/83, and it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden.
Lisäksi pääasiassa ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin esittää yhteisöjen tuomioistuimelle yhteisön oikeuden säännöksen eli direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan tulkintaa koskevan kysymyksen ja katsoo, että tätä koskeva ennakkoratkaisu on tarpeen Skatterättsnämndenin ennakkotiedon laillisuuden valvomiseksi.
The Court is therefore not being asked to deliver an advisory opinion on a hypothetical question.
Yhteisöjen tuomioistuimelta ei siis pyydetä neuvoa-antavaa lausuntoa hypoteettisesta kysymyksestä.
According to the order for reference, the Regeringsrätten has unlimited jurisdiction in this connection, independently of the submissions of the parties.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdystä päätöksestä ilmenee, että Regeringsrättenillä on tämän osalta täysi harkintavalta asianosaisten vaatimuksista riippumatta.
Moreover, since there is no judicial remedy under national law against the decisions of the Regeringsrätten, that court is obliged, under the third paragraph of Article 234 EC, to bring the matter before the Court of Justice.
Koska lisäksi Regeringsrättenin päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, tämän tuomioistuimen on saatettava asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi EY 234 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.
Consequently, as already stated in paragraph 23 of this judgment, in proceedings such as the main proceedings, it is only by referring a question to the Court for a preliminary ruling that the objective pursued by that provision can be attained, that is to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all
Näin ollen kuten tämän tuomion 23 kohdassa on jo mainittu, pääasian kaltaisessa menettelyssä tässä määräyksessä vahvistettu tavoite eli yhteisön oikeuden asianmukaisen soveltamisen ja yhdenmukaisen tulkinnan varmistaminen kaikissa jäsenval -tioissa sekä sen estäminen, että asianomaisessa jäsenvaltiossa syntyy kansallista oikeuskäytäntöä, joka on ristiriidassa yhteisön oikeussääntöjen kanssa, voidaan saavuttaa vain saattamalla ennakkoratkaisupyyntö yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
JUDGMENT OF 12. 6.
TUOMIO 12.6.2008 – ASIA C-458/06
Taking into account all the foregoing considerations, the Court has jurisdiction to reply to the question posed by the Regeringsrätten.
Kaiken edellä esitetyn valossa yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta vastata Regeringsrättenin esittämään kysymykseen.
By its question, the referring court asks whether the alcohol contained in cooking wine is to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
Kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee, onko ruoanlaittoviinin sisältämä alkoholi luokiteltava direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuksi etyylialkoholiksi.
In that regard, although, as the national court states, cooking wine is, as such, an edible preparation falling within chapter 21 of the Combined Nomenclature annexed to Council Regulation (EEC) No 2658/87 of 23 July 1987 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff (OJ 1987 L 256, p.
Vaikka on niin, kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että ruoanlaittoviini sellaisenaan on elintarvikevalmiste, joka kuuluu tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s.
1), the fact remains that that edible preparation contains ethyl alcohol falling within headings 2207 and 2208 of that nomenclature.
1) liitteenä olevan yhdistetyn nimikkeistön 21 ryhmään, on kuitenkin niin, että tämä elintarvikevalmiste sisältää tämän nimikkeistön nimikkeisiin 2207 ja 2208 kuuluvaa etyylialkoholia.
It follows that if the ethyl alcohol contained in cooking wine has an alcoholic strength exceeding 1.2 % volume, that alcohol falls within the scope of the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
Tästä seuraa, että jos ruoanlaittoviinin sisältämän etyylialkoholin alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia, tämä alkoholi kuuluu direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisalaan.
The first indent of Article 20 of Directive 92/83 applies even when the products covered by that provision form part of a product which falls within another chapter of the combined nomenclature.
Direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäistä luetelmakohtaa sovelletaan nimittäin myös, kun tämän säännöksen soveltamisalaan kuuluvat tuotteet ovat osa tuotetta, joka kuuluu yhdistetyn nimikkeistön toiseen ryhmään.
Consequently, the alcohol contained in cooking wine, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, constitutes ethyl alcohol within the meaning of the first indent of Article 20 of Directive 92/83, which is, without prejudice to the exemption provided for in Article 27(1)(f) of that directive, subject to the harmonised excise duty.
Näin ollen ruoanlaittoviinin sisältämä alkoholi on direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua etyylialkoholia, jos sen todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia, ja siitä kannetaan valmisteveroa, jollei tämän direktiivin 27 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetystä vapautuksesta muuta johdu.
Having regard to all the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that the alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
Edellä esitetyn valossa esitettyyn kysymykseen on vastattava, että ruoanlaittoviinin sisältämä alkoholi on luokiteltava direktiivin 92/83 20 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuksi etyylialkoholiksi, jos sen todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia.
The alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first
Ruoanlaittoviinin sisältämä alkoholi on luokiteltava alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun
Case C-533/06
Asia C-533/06
(Trade marks — Directive 89/104/EEC — Article 5(1) — Exclusive rights of the trade mark proprietor — Use of a sign identical with, or similar to, a mark in a comparative advertisement — Limitation of the effects of a trade mark — Comparative advertising — Directives 84/450/EEC and 97/55/EC — Article 3a(1) — Conditions under which comparative advertising is permitted — Use of a competitor’s trade mark or of a sign similar to that mark)
(Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Tavaramerkit – Direktiivi 89/104/ETY – 5 artiklan 1 kohta – Tavaramerkin haltijan yksinoikeus – Tavaramerkin kanssa saman tai samankaltaisen merkin käyttö vertailevassa mainonnassa – Tavaramerkkiin kohdistuvat rajoitukset – Vertaileva mainonta – Direktiivit 84/450/ETY ja 97/55/EY – 3 a artiklan 1 kohta – Vertailevan mainonnan sallittavuuden edellytykset – Kilpailijan tavaramerkin tai sen kanssa samankaltaisen merkin käyttö
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 31 January 2008 . . . .Judgment of the Court (First Chamber), 12 June 2008 . . . . . . . . . . .
Julkisasiamies P. Mengozzin ratkaisuehdotus 31.1.2008 . . . . . . . . . . . Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.6.2008 . . . . . .
Approximation of laws — Trade marks — Directive 89/104 — Right, for the proprietor of a trade mark, to prevent the use by a third party of an identical or similar sign for identical or similar goods or services
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 89/104 – Tava­ramerkin haltijan oikeus vastustaa sitä, että kolmas käyttää samaa tai samankaltaista merkkiä samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten
SUMMARY — CASE C-533/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-533/06
Approximation of laws — Trade marks — Directive 89/104 — Registration of a new trade mark — Existence of an identical or similar earlier trade mark registered for identical or similar goods or services — Right, for the proprietor of a trade mark, to prevent the use by a third party of an identical or similar sign for identical or similar goods or services — Likelihood of confusion
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 89/104 – Uuden tavaramerkin rekisteröiminen – Saman tai samankaltaisen aikaisemman tava­ramerkin, joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten, olemassaolo – Tavaramerkin haltijan oikeus vastustaa sitä, että kolmas käyttää samaa tai samankaltaista merkkiä samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten – Sekaannusvaara
(Council Directive 89/104, Arts 4(1)(b), and 5(1)(b))
(Neuvoston direktiivin 89/104 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 artiklan 1 kohdan b alakohta)
(Council Directives 89/104, Art. 5(1)(b), and 84/450, Art. 3a)
(Neuvoston direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohta; neuvoston direktiivin 84/450 3 a artikla)
The use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 concerning trade marks.
Se, että mainostaja käyttää vertailevassa mainonnassa merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin kilpailijan tavaramerkki, yksilöidäkseen kyseisen kilpailijan tarjoamat tavarat tai palvelut merkitsee tavaramerkkidirektiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua käyttöä itse mainostajan tavaroita tai palveluita varten.
promoting the goods and services of that advertiser.
edistää kyseisen mainostajan tavaroiden ja palveluiden myyntiä.
With such an advertisement, the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
Mainitunlaisella mainoksella mainostaja pyrkii erottamaan omat tavaransa ja palvelunsa vertaamalla niiden ominaisuuksia kilpailevien tavaroiden ja palveluiden ominaisuuksiin.
That analysis is confirmed by recital 15 in the preamble to Directive 97/55, in which the Community legislature pointed out that the aim of comparative advertising is to distinguish between the goods and services of the advertiser and those of his competitor.
Direktiivin 97/55 johdantoosan 15 perustelukappaleessa vahvistetaan tämä arvio, sillä siinä yhteisön lainsäätäjä korostaa, että vertailevan mainonnan tavoitteena on erottaa mainostajan ja kilpailijan tuotteet ja palvelut toisistaan.
First, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 must be interpreted as covering the use of a sign identical with, or similar to, the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party.
Yhtäältä direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava nimittäin niin, että ne koskevat tilannetta, jossa kolmas käyttää merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin tavaramerkki, kaupan pitämiään tavaroita tai suorittamiaan palveluja varten.
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at
Toisaalta mainoksen, jossa mainostaja vertaa markkinoimiaan tavaroita ja palveluita kilpailijan tavaroihin ja palveluihin, tarkoituksena on selvästikin
Article 5(1) and (2) of First Directive 89/104 concerning trade marks and Article 3a(1) of Directive 84/450 concerning misleading and comparative advertising, as amended by Directive 97/55, must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered
Ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta annetun direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että rekisteröidyn
Directive 89/104 and Article 3a(1)(d) of Directive 84/450.
84/450 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa käytettyä ”sekaannuksen” käsitettä on tulkittava samalla tavalla.
trade mark is not entitled to prevent the use by a third party of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1), under which comparative advertising is permitted.
tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää muita käyttämästä vertailevassa mainonnassa, joka täyttää kaikki 3 a artiklan 1 kohdassa asetetut sallittavuuden edellytykset, merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin hänen tavaramerkkinsä.
The notion of likelihood of confusion is the same in Articles 4(1)(b) and 5(1)(b) of Directive 89/104 concerning trade marks.
Sekaannusvaaran käsite on sama ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa.
However, where the conditions required in Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered trade mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, as amended by Directive 97/55, under which comparative advertising is permitted.
Silloin kun direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut edellytykset, joiden täyttyessä merkin, joka on sama tai samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki, käyttö voidaan kieltää, täyttyvät, vertaileva mainonta, jossa mainittua merkkiä käytetään, ei kuitenkaan täytä direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa sallittavuudelle asetettua edellytystä.
Article 4(1)(b) of Directive 89/104, however, concerns an application for registration of a mark.
Direktiivin 89/104 4 artiklan 1 kohdan b alakohta koskee kuitenkin tavaramerkin rekisteröintihakemusta.
Once a mark has been registered, its proprietor has the right to use it as he sees fit so that, for the purposes of assessing whether the application for registration falls within the ground for refusal laid down in that provision, it is necessary to ascertain whether there is a likelihood of confusion with the opponent’s earlier mark in all the circumstances in which the mark applied for might be used if it were to be registered.
Kun tavaramerkki on kerran rekisteröity, tavaramerkin haltijalla on oikeus käyttää sitä mielensä mukaan, joten kun arvioidaan sitä, sovelletaanko rekisteröintihakemukseen jotakin kyseisessä säännöksessä säädettyä hylkäysperustetta, on tarkastettava kaikkien niiden tilanteiden osalta, joissa haettua tavaramerkkiä voitaisiin käyttää, jos se rekisteröitäisiin, onko olemassa sekaannusvaara väitteentekijän aikaisemman tavaramerkin kanssa.
First, in the case of similarity between the mark and the sign and between the goods or services, the likelihood of confusion constitutes the specific condition for protection.
Yhtäältä nimittäin silloin, kun tavaramerkki ja merkki ovat samankaltaiset ja tavarat tai palvelut ovat samankaltaiset, suojan erityisedellytys on sekaannusvaara.
Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is thus designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public.
Direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan näin ollen vain silloin, kun yleisön keskuudessa on olemassa sekaannusvaara siksi, että merkit ja tavarat tai palvelut, joita varten ne ovat, ovat samat tai samankaltaiset.
Second, it is apparent from Article 3a(1)(d) of Directive 84/450 that comparative advertising is not permitted if there is a likelihood of confusion between the advertiser and a competitor or between the advertiser’s trade marks, goods or services and those of a competitor.
Toisaalta direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdasta ilmenee, että vertaileva mainonta ei ole sallittua, jos mainostajan ja kilpailijan välillä tai mainostajan ja kilpailijan tavaramerkkien, tavaroiden tai palveluiden välillä on sekaannusvaara.
In the light of recitals 13 to 15 of Directive 97/55, the same interpretation must be given to the term ‘confusion’ used in both Article 5(1)(b) of
Direktiivin 97/55 johdantoosan 13–15 perustelukappaleen valossa direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja direktiivin
By contrast, in the case provided for in Article 5(1)(b) of Directive 89/104, the thirdparty user of a sign identical with, or similar to, a registered mark does not assert any trade mark rights over that sign but is using it on an ad hoc basis. In those circumstances, in order to assess
Direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa sitä vastoin sellaisen merkin muu käyttäjä, joka on sama tai samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki, ei vaadi kyseiseen merkkiin minkäänlaista tavaramerkkioikeutta vaan käyttää sitä tietyssä
SUMMARY — CASE C-533/06 whether the proprietor of the registered mark is entitled to oppose that specific use, the assessment must be limited to the circumstances characterising that use, without there being any need to investigate whether another use of the same sign in different circumstances would also be likely to give rise to a likelihood of confusion.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-533/06 yksittäisessä tilanteessa. Näin ollen ar -vioitaessa sitä, onko rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla oikeus vastustaa tätä tiettyä käyttöä, on tarkasteltava vain niitä seikkoja, jotka ovat ominaisia kyseiselle käytölle, eikä ole tarpeen tutkia, voisiko saman merkin muu käyttö muissa olosuhteissa myös olla omiaan aiheuttamaan sekaannusvaaran.
Article 5(1)(b) of First Directive 89/104 concerning trade marks is to be interpreted as meaning that the proprietor
Ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, että rekisteröidyn
OPINION OF ADVOCATE GENERALMENGOZZI delivered on 31 January 2008 1
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUSPAOLO MENGOZZI
Legal framework
31 päivänä tammikuuta 2008 1
By the present reference for a preliminary ruling, the Court of Appeal (England and Wales) puts to the Court questions concerning the interpretation of provisions contained in First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks 2 and in Council Directive 84/450/EEC of 10 September 1984 concerning misleading and comparative advertising 3 as amended by
Tällä ennakkoratkaisupyynnöllään Court of Appeal (England & Wales) esittää yhteisöjen tuomioistuimelle kysymyksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 2sekä harhaanjohtavasta ja 3.
Directive 97/55/EC of the European Parliament and of the Council of 6 October 1997. 4
Direktiivin 89/104 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavaramerkkiin kuuluvat oikeudet”, säädetään seuraavaa: vertailevasta mainonnasta 10.9.1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY, 3sellai- sena kuin se on muutettuna 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY, 4 säännösten tulkintaa.
(a) any sign which is identical with the trade mark in relation to goods or services which are identical with those for which the trade mark is registered;
Tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää muita ilman hänen suostumustaan käyttämästä elinkeinotoiminnassa: a) merkkiä, joka on sama kuin tavaramerkki ja samoja tavaroita tai palveluja varten kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkki on rekisteröity;
These questions were raised in the context of proceedings between companies operating in the mobile phone sector, O2 Holdings Limited and O2 (UK) Limited (together ‘O2’), of the one part, and Hutchison 3G Limited (‘H3G’), of the other, concerning a television advertising campaign run by the latter in the United Kingdom to promote its mobile telephone services.
Kysymykset liittyvät riita-asiaan, jonka osapuolet ovat matkapuhelinalalla toimivia yrityksiä: toisen osapuolen muodostavat O2 Holdings Limited ja O2 (UK) Limited (jäljempänä yhteisesti O2) ja toisen Hutchison 3G UK Limited (jäljempänä H3G). Riita-asia koskee viimeksi mainitun osapuolen Yhdistyneessä kuningaskunnassa käymää televisiomainoskampanjaa, jolla se markkinoi omia matkapuhelinpalveluitaan.
1 — Original language: Italian.2 — OJ 1989 L 40, p.
1 – Alkuperäinen kieli: italia.2 – EYVL 1989, L 40, s. 1.3 – EYVL L 250, s. 17.4 – EYVL L 290, s. 18.
(b) any sign where, because of its identity with, or similarity to, the trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade mark and the sign, there exists a likelihood of confusion on the part of the public, which includes the likelihood of association between the sign and the trade mark.
b) merkkiä, joka sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten oleva tavaramerkki, aiheuttaa yleisön keskuudessa sekaannusvaaran, joka sisältää myös vaaran merkin ja tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä.