natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, through the reference in the above provisions of the Convention on the Law of the Sea concluded by the Community Marpol 73/78 is the test standard applicable to Directive 2005/35 outside the territorial sea.
Marpol 73/78 on siten edellä mainittujen yhteisön tekemän merioikeusyleissopimuksen määräysten viittausten perusteella aluemeren ulkopuolisten merialueiden osalta direktiivin 2005/35 arviointiperuste.
In this respect it should be borne in mind that under the Convention on the Law of the Sea only rules which comply with Marpol 73/78, that is to say, rules which implement the standard of protection laid down therein, are permitted.
Siinä yhteydessä on otettava huomioon, että näiden alueiden osalta ovat merioikeusyleissopimuksen mukaan sallittuja ainoastaan Marpol 73/78:aa vastaavat säännökset eli säännökset, joilla saatetaan voimaan siinä vahvistettu suojanormi.
By contrast, rules which go beyond Marpol 73/78 are not permitted in these sea areas.
Marpol 73/78:n määräykset ylittävät säännökset ovat sitä vastoin näiden merialueiden osalta kiellettyjä.
INTERTANKO AND OTHERS express indications of an intended derogation from Marpol 73/78 are to be found in the wording of Directive 2005/35.
52Kun Marpol 73/78 on pantu täytäntöön direktiivillä 2005/35, puuttuu sitä vastoin velvoite, jonka yhteisö olisi ottanut vastattavakseen.
52By contrast, in the case of the implementation of Marpol 73/78 by Directive 2005/35 no obligation has been assumed by the Community.
Nimenomaisia viitteitä siitä, että Marpol 73/78:sta olisi haluttu poiketa, ei sitä vastoin ole löydettävissä direktiivin 2005/35 sanamuodosta.
None the less, the Court has at least intimated that Directive 98/44 should be reviewed in the light of the Convention on the Grant of European Patents, 53even though it was only the Member States, and not the Community, that were parties to it. 54
Yhteisöjen tuomioistuin on tosin ainakin viitannut siihen, että direktiiviä 98/44 olisi arvioitava eurooppapatenttien myöntämisestä tehdyn yleissopimuksen perusteella, 53vaikka siinä ei ollut osapuolena yhteisö vaan ainoastaan sen jäsenvaltiot.
As grounds for embarking on the examination, the Court stated that it was argued that the directive imposed obligations on the Member States, fulfilment of which would breach their own obligations under international law, even though the directive itself claimed not to affect those obligations. 55
54Perus- teena arviointiin ryhtymiselle se esitti, että oli esitetty, että direktiivillä jäsenvaltiot velvoitettaisiin loukkaamaan omia kansainväliseen oikeuteen perustuvia velvoitteitaan, vaikka direktiivin nimenomaisen sanamuodon mukaan direktiivi ei vaikuta näihin velvoitteisiin. 55
The assumption that the Community is bound through the implementation of obligations under international law is also based on caselaw developed in connection with GATT.
Yhteisön sitoutuminen siten, että se panee täytäntöön kansainvälisen oikeuden velvoitteita, perustuu niin ikään GATTin yhteydessä kehitettyyn oikeuskäytäntöön.
It is true that, given their nature and structure, GATT and the WTO Agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.
GATT ja WTO-sopimukset eivät tosin luonteensa ja rakenteensa vuoksi kuulu lähtökohtaisesti niihin oikeussääntöihin, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin arvioi yhteisön toimielinten toimien laillisuutta.
50 However, where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context thereof, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of those agreements, it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light thereof. 51
50 Kuitenkin silloin, kun yhteisö haluaisi täyttää niiden yhteydessä antamansa sitoumuksen tai jos yhteisön toimessa viitataan nimenomaisesti näiden sopimusten määräyksiin, on yhteisöjen tuomioistuimen asiana arvioida riidanalaisen yhteisön toimen laillisuutta sen perusteella. 51
However, this caselaw is based on the fact that GATT and the WTO Agreements form part of Community law and are therefore in principle binding on the Community
Tämä oikeuskäytäntö perustuu kuitenkin siihen, että GATT ja WTO-sopimukset ovat osa yhteisön oikeutta ja siten lähtökohtaisesti
However, there is no discernible legal basis for examining secondary law on the basis of international-law obligations of the Member States which the Community has not itself assumed.
Ei ole kuitenkaan nähtävissä, että olisi olemassa oikeudellinen perusta, jota voitaisiin käyttää arvioitaessa johdettua oikeutta jäsenvaltioiden sellaisten kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden kannalta, joita yhteisö ei ole ottanut vastattavakseen.
Rather, such an examination would run counter to the finding made in the judgment in Netherlands v Parliament and Council that the Community is not bound by the Member States’ obligations under international law. 56
Se olisi pikemminkin ristiriidassa sen samassa tuomiossa esitetyn toteamuksen kanssa, jonka mukaan jäsenvaltioiden kansainvälisoikeudelliset velvoitteet eivät sido yhteisöä. 56
52 — International Fruit Company, cited in footnote 25, paragraphs 10 and 13 et seq.
52 – Edellä alaviitteessä 25 mainitut yhdistetyt asiat International Fruit Company, tuomion 10/13 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
Today this binding effect arises from Article 300(7) EC, since the Community has acceded to the WTO Agreements.
Nykyään sitovuus ilmenee EY 300 artiklan 7 kohdasta, koska yhteisö on liittynyt WTO-yleissopimuksiin.
53 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 61 and 62.
I-79, 53 kohta); asia C-93/02 P, Biret International v. neuvosto, tuomio 30.9.2003 (Kok. 2003, s.
54 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
54 – Edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Alankomaat v. parlamentti ja neuvosto, tuomion 51 ja 52 kohta.
55 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 55 and 56.
55 – Edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Alankomaat v. parlamentti ja neuvosto, tuomion 55 ja 56 kohta. Vrt. direktiivin 98/44 1 artiklan 2 kohta.
51 — Case 70/87 Fediol v Commission [1989] ECR 1781, paragraph 19 et seq.; Case C-69/89 Nakajima v Council [1991] ECR I-2069, paragraph 31; and Germany v Council, paragraph 111, Portugal v Council, paragraph 49, Biret International, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40, all cited in footnote 50.
56 – Edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Alankomaat v. parlamentti ja neuvosto, tuomion 51 ja 52 kohta.
Nevertheless, more extensive binding effects on the Community cannot arise from agreements of the Member States which the Community has not adopted.
Yhteisön pidemmälle menevät sitoumukset eivät voi kuitenkaan perustua sellaiseen jäsenvaltioiden sopimukseen, jota se ei ole siirtänyt itselleen.
Therefore, the implementation objective of Directive 2005/35 also does not mean that Marpol 73/78 can be used as a criterion for determining the legality of that directive.
Tästä syystä myöskään direktiivin 2005/35 täytäntöönpanotarkoitus ei johda siihen, että Marpol 73/78:aa käytettäisiin sen laillisuuden perusteena.
Accordingly, the Community can in principle require the Member States to take measures which run counter to their obligations under international law.
Yhteisö voi vastaavasti lähtökohtaisesti velvoittaa jäsenvaltiot toimenpiteisiin, jotka ovat ristiriidassa niiden kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden kanssa.
This is already demonstrated by Article 307 EC, which governs inconsistencies between pre-existing international agreements and Community law.
Tämä ilmenee jo EY 307 artiklasta, jossa säännellään aikaisempien kansainvälisoikeudellisten sopimusten ja yhteisön oikeuden välistä ristiriitaa.
Even if the Member States’ obligations under pre-existing agreements are initially unaffected by conflicts with Community law, the Member States must nevertheless take all appropriate measures to put an end to such conflicts.
Vaikka ristiriidat yhteisön oikeuden kanssa eivät vaikuta jäsenvaltioille vanhoista sopimuksista johtuviin velvoitteisiin, jäsenvaltioiden on kuitenkin toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet näiden ristiriitojen selvittämiseksi.
States cannot in principle invoke agreements concluded after accession as against Community law. 58
57Jäsenvaltiot eivät voi lähtökohtaisesti vedota liittymisen jälkeen tehtyihin sopimuksiin yhteisön oikeutta vastaan. 58
Compatibility of Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, with the Convention on the Law of the Sea, in conjunction with Marpol 73/78
Direktiivin 2005/35 4 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan yhteensopivuus merioikeusyleissopimuksen ja Marpol 73/78:n kanssa
The first question concerns the compatibility of Article 5(2) of Directive 2005/35 with Marpol 73/78.
Ensimmäinen kysymys koskee direktiivin 2005/35 5 artiklan 2 kohdan yhteensopivuutta Marpol 73/78:n kanssa.
A conflict between Community law and Member States’ obligations under international law will, however, always give rise to problems and is likely to undermine the practical effectiveness of the relevant provisions of Community law and/or of international law.
Yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden välinen ristiriita johtaa kuitenkin aina ongelmiin ja on omiaan heikentämään yhteisön oikeuden ja/tai kansainvälisen oikeuden asianomaisten sääntöjen käytännön tehokkuutta.
It is therefore sensible and dictated by the principle of cooperation between Community institutions and Member States that efforts be made to avoid conflicts, particularly in the interpretation of the relevant provisions.
Tästä syystä on järkevää ja lojaliteettiperiaatteen mukaista pyrkiä välttämään ristiriidat erityisesti eri oikeussääntöjä tulkittaessa.
This applies in particular where the Community measure concerned — as in this case — seeks to achieve the harmonised implementation of Member States’ obligations under international law.
Tämä pätee erityisesti silloin, jos asianomaisella yhteisön toimenpiteellä – kuten tässä tapauksessa – pyritään jäsenvaltioiden kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden yhdenmukaiseen täytäntöönpanoon.
57 — Case C-84/98 Commission v Portugal [2000] ECR I-5215, paragraph 58.
57 – Asia C-84/98, komissio v. Portugali, tuomio 4.7.2000 (Kok. 2000, s. I-5215, 58 kohta).
58 — Case C-466/98 Commission v United Kingdom (‘open skies’) [2002] ECR I-9427, paragraphs 26 and 27.
58 – Asia C-446/98, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, ns. open skies -tapaus, tuomio 5.11.2002 (Kok. 2002, s. I-9427, 26 ja 27 kohta).
Firstly, Article 4 of Directive 2005/35 lays down general standards of liability applicable to all, including, in particular, liability for serious negligence.
Direktiivin 2005/35 4 artiklassa vahvistetaan aluksi yleisiä jokaista koskevia vastuun perusteita, joihin kuuluu erityisesti vastuu törkeän huolimattomasta menettelystä.
However, in Article 5 it restricts this standard of liability with express reference to the relevant provisions of the Marpol 73/78 Convention relating to the vessel’s owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility.
Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa tosin rajoitetaan tämä vastuun peruste vastaaviin Marpol 73/78 -yleissopimuksen määräyksiin tehdyn viittauksen perusteella aluksen omistajaan, päällikköön tai aluksen päällikön vastuulla toimivaan laivaväkeen.
This restriction applies in specific areas of the sea, namely in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Tämä rajoitus on voimassa tietyillä merialueilla eli salmissa, jäsenvaltion talousvyöhykkeellä ja aavalla merellä.
The first question covers only these areas of the sea and not the territorial sea to be classified as territory of the coastal States, which
Ainoastaan nämä merialueet ovat ensimmäisen kysymyksen kohteena, ei sen sijaan rantavaltioiden alueeseen kuuluva
(a) Liability of persons other than the master and the owner
a) Muiden henkilöiden kuin aluksen päällikön ja omistajan vastuu aluemeri, jota käsittelen jäljempänä toisen ja kolmannen kysymyksen yhteydessä.
However, this question rightly also extends to the validity of Article 4, since any repeal of Article 5(2) in isolation would not safeguard the effectiveness of the Marpol regulations concerned but rather reduce it further.
Oikeammin tämä kysymys kattaa kuitenkin myös 4 artiklan pätevyyden, koska yksin 5 artiklan 2 kohdan kumoaminen ei varmistaisi asianomaisten Marpol-määräysten tehoa vaan vähentäisi sitä edelleen.
On the basis of an interpretation founded solely on its wording, the directive goes further than Marpol 73/78 when it provides that, in the event of damage, the acts of persons other than the master or owner are sufficient to activate the prohibition on discharge.
Yksin sanamuotoon perustuvan tulkinnan perusteella direktiivissä mennään pidemmälle kuin Marpol 73/78:ssa, kun sen mukaan vahingoittumistilanteessa päästöjä koskevan kiellon voimaan tulemiseksi riittää muiden henkilöiden kuin aluksen päällikön tai omistajan käyttäytyminen.
It has been argued by some that it is incompatible with the Community’s international obligations to provide for the liability of these other persons in respect of discharges.
Osittain on esitetty, että olisi yhteisön kansainvälisten velvoitteiden kanssa yhteensopimatonta, jos säädettäisiin siitä, että nämä muut henkilöt olisivat vastuussa päästöistä.
Regulation 9 of Annex I and Regulation 5 of Annex II to Marpol 73/78 prohibit discharges.
Marpol 73/78:n liitteessä I olevassa 9 säännössä ja liitteessä II olevassa 5 säännössä kielletään päästöt.
However, these prohibitions do not apply where the exceptions laid down re- spectively in Regulations 11 and 6 of the annexes apply.
Nämä kiellot eivät ole kuitenkaan voimassa, jos poikkeukset liitteiden 11 säännöstä tai 6 säännöstä ovat voimassa.
Under subparagraph (b)(ii) of each of these regulations, the prohibitions are not to apply to discharge resulting from damage to a ship or its equipment except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Näiden sääntöjen b kohdan ii alakohdan mukaan kiellot eivät ole sovellettavissa päästöihin, jotka aiheutuvat aluksen tai sen varusteiden vahingoittumisesta, lukuun ottamatta tapauksia, joissa aluksen omistaja tai päällikkö on toiminut joko aiko­muksenaan aiheuttaa vahinko tai piittaa­mattomasti, tietäen että vahinko todennäköi­sesti seuraisi.
It may, admittedly, be pointed out, as the Parliament does, that Marpol 73/78 is silent as regards other persons.
Voitaisiin yhtyä parlamentin näkemykseen siitä, että Marpol 73/78:ssa ei mainita muista henkilöistä mitään.
However, that would merely rule out conflict with Marpol 73/78.
Tällä tavoin suljettaisiin kuitenkin pois ainoastaan ristiriita Marpol 73/78:n kanssa.
The Community would still be bound by the provisions of the Convention on the Law of the Sea, which, in the sea areas under consideration here, permits in respect of all persons only rules which give effect to the standard of protection laid down in Marpol 73/78.
Yhteisö olisi edelleen sidottu merioikeusyleissopimuksen määräyksiin, joissa sallitaan tässä asiassa käsiteltävillä merialueilla kaikkien henkilöiden osalta vain säännökset, joilla saatetaan voimaan Marpol 73/78:n suojanormi.
Therefore, the Community would not be free to lay down rules on other cases in these areas at its own discretion but would rather be precluded from doing so.
Yhteisö ei siten voisi vapaasti säännellä muita tapauksia näillä alueilla oman harkintansa mukaan, vaan se olisi estetty.
However, as Denmark, France, the Council and the Commission in particular correctly point out, basing oneself strictly on the wording of Marpol 73/78 would lead to absurd results.
Jos noudatettaisiin tiukasti Marpol 73/78:n sanamuotoa, se johtaisi kuitenkin – kuten erityisesti Tanska, Ranska, neuvosto ja komissio perustellusti korostavat – järjenvastaisiin lopputuloksiin.
When the wording of these provisions is compared in isolation with Directive 2005/35, two essential differences appear.
Mikäli verrataan ainoastaan näiden määräysten sanamuotoa direktiivin 2005/35 säännösten kanssa, ilmenee kaksi olennaista eroa.
Firstly, under Marpol 73/78 the acts of persons other than the owner or master appear to be completely irrelevant in the case of discharge resulting from damage.
Ensinnäkin Marpol 73/78:n mukaan muiden henkilöiden kuin aluksen omistajan tai päällikön käyttäytyminen vahingoittumisesta aiheutuvan päästön yhteydessä vaikuttaa täysin merkityksettömältä.
Discharge would appear to be prohibited only where one of these two persons acted with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Päästöt ovat selvästi kiellettyjä ainoastaan silloin, jos jompikumpi näistä kahdesta henkilöstä on menetellyt tahallaan tai piittaamattomasti tietäen, että vahinko todennäköisesti seuraisi.
By contrast, under Article 4 of the directive anyone can in principle be liable in respect of a discharge.
Sitä vastoin direktiivin 4 artiklan mukaan lähtökohtaisesti jokainen voi olla vastuussa päästöistä.
Secondly, the criterion of personal liability under Article 4 of the directive, namely intent, recklessness or serious negligence, does not, in terms of its wording, correspond with the Marpol 73/78 criterion.
Toiseksi direktiivin 4 artiklan mukaisen henkilökohtaisen vastuun perusteen tahallaan, piittaamattomuudella tai törkeällä huolimattomuudella sanamuoto ei vastaa Marpol 73/78:n perustetta.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 resulting from intentional damage to a ship or its equipment would be permitted as long as neither the master nor the owner acted with intent or recklessly.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 omistaja eivät olisi toimineet tahallaan eivätkä piittaamattomasti.
The relevant provisions of the Convention on the Law of the Sea are also intended to facilitate effective protection of the marine environment.
Myös merioikeusyleissopimuksen asiaa koskevilla määräyksillä pyritään mahdollistamaan meriympäristön tehokas suoja.
This is to be achieved on the basis of common international standards in order to make the requirements imposed on shipping predictable.
Tämä on tarkoitus saavuttaa yhteisten kansainvälisten normien perusteella, jotta merenkululle asetettavat vaatimukset muotoiltaisiin ennakoitaviksi.
It is not necessary to restrict liability to the master and owner in order to do so.
Tätä varten ei ole välttämätöntä rajoittaa vastuuta aluksen päällikköön ja omistajaan.
It is thus necessary not only to interpret Marpol 73/78 in isolation on the basis of its wording, but also to take account of its objectives and its function within the framework of the Convention on the Law of the Sea.
Tästä syystä Marpol 73/78:aa ei pidä tulkita ainoastaan erikseen sanamuotonsa perusteella, vaan myös sen tavoitteet ja sen tehtävä merioikeusyleissopimuksen piirissä pitäisi ottaa huomioon.
According to the fourth paragraph of the preamble thereto, the overarching objective of Marpol 73/78 is to achieve the complete elimination of intentional pollution and the minimisation of accidental pollution.
Marpol 73/78:n tärkein tavoite on sen johdantoosan neljännen perustelukappaleen mukaan saada meriympäristön tahallinen pilaaminen lopetetuksi ja vahingoittumisesta johtuva niiden päästäminen rajoitetuksi niin vähäiseksi kuin mahdollista.
Moreover, the exclusion of all liability on the part of other persons would lead to a completely different result to that of the second sentence of Article III(4) of the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 59as amended by the 1992 Protocol.
Muiden henkilöiden kaikenlaisen vastuun poissulkeminen johtaisi lisäksi täysin erilaiseen lopputulokseen kuin öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta vuonna 1969 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen 59III artiklan 4 kappaleen toinen virke, siinä muodossa kuin se on vuoden 1992 pöytäkirjassa.
60 Unlike Marpol 73/78, this provision expressly provides that in principle the owner alone bears civil liability and a number of other persons such as, for example, the crew, charterers or servants and agents, do not.
60Toisin kuin Marpol 73/78:ssa, tässä määräyksessä määrätään nimenomaisesti, että lähtökohtaisesti vain aluksen omistaja on siviilioikeudellisessa vastuussa, mutta eivät monet muut henkilöt, kuten miehistö, rahdinantaja tai laivalla palveluja tarjoava henkilö.
These persons are, however, liable if they act with intent or recklessly and with the knowledge that damage would probably result.
Nämä henkilöt ovat kuitenkin vastuussa, jos vahinko johtuu tahallisesta teosta tai edesvastuuttomuudesta, jonka he tiesivät todennäköisesti aiheuttavan kyseistä vahinkoa.
The exceptions under Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II to Marpol 73/78 are intended primarily to establish the standard of care to be met in order to avoid accidental pollution.
Marpol 73/78:n liitteessä I olevan 11 säännön b kohdan ii alakohdan ja liitteessä II olevan 6 säännön b kohdan ii alakohdan mukaisissa poikkeuksissa on tarkoitus ennen kaikkea vahvistaa huolellisuusperuste, joka on otettava huomioon vahingoittumisesta johtuvien päästöjen välttämiseksi.
If each State established its own standard of fault and these standards even applied cumulatively on the high seas, it would be difficult for shipping to assess its respective liability.
Mikäli jokainen valtio vahvistaisi oman syyllisyyttä koskevan perusteensa ja nämä normit olisivat jopa päällekkäin voimassa aavalla merellä, olisi merenkulun kannalta vaikeaa arvioida, millainen vastuu kulloinkin olisi.
This is demonstrated in two ways.
Tästä ilmenee kaksi seikkaa.
Firstly, the exclusion of certain persons from liability for oil pollution must be assumed only where such exclusion is expressly laid down
Ensinnäkin voidaan olettaa, että tietyt henkilöt eivät ole vastuussa öljyn aiheuttamasta pilaantumisesta, ainoastaan siinä tapauksessa,
A complete version of the convention is to be found at, for example, http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
Yleissopimuksen täydellinen versio on löydettävissä esim. osoitteesta http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
On the other hand, it is not possible to discern any objective of Marpol 73/78 which would require that, or even merely explain why, the master and owner alone should avoid accidental pollution.
Marpol 73/78:n tavoitteissa ei ole sitä vastoin havaittavissa sellaista tavoitetta, jossa edellytettäisiin tai edes todettaisiin, miksi yksinomaan aluksen päällikön ja omistajan pitäisi välttää vahingoittumisesta johtuvat päästöt.
Although both these persons bear responsibility for the vessel as a whole, it cannot be ruled out in general that other persons will also bear responsibility and cause damage resulting in discharge.
Nämä molemmat henkilöt ovat tosin kaiken kaikkiaan vastuussa laivasta. Ei voida kuitenkaan yleisesti sulkea pois sitä, että myös muut henkilöt ovat vastuussa ja aiheuttavat vahinkoja, jotka johtavat päästöihin.
INTERTANKO AND OTHERS and, secondly, liability in the event of intentional or reckless acts in the knowledge that damage will probably occur is not restricted to the owner and the master.
että vastuun sulkeminen pois vahvistetaan nimenomaisesti, ja toiseksi vastuu ei rajoitu aluksen omistajaan ja päällikköön, jos asianomaiset menettelevät tahallisesti tai piittaamattomasti tietäen, että vahinko todennäköisesti seuraisi.
persons other than the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility are not judged by whether they acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage leading to discharge would probably result.
muita henkilöitä kuin aluksen omistajaa, päällikköä tai aluksen päällikön vastuulla toimivaa laivaväkeä ei voida arvioida sen perusteella, ovatko he menetelleet joko vahingoittamistarkoituksessa tai piittaamattomasti ja tietäen, että siitä todennäköisesti seuraisi vahinkoa, joka johtaisi päästöihin.