natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case C-160/99 Commission of the European Communities ν French Republic Transport
Asia C-160/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Liikenne
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Freedom to provide sendees Regulation (EEC) No 3577/92 — Maritime cabotage - Ships flying the French flag) (Fifth Chamber) authorise a foreign ship to carry out a particular transport service.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Asetus N:o 3577/92 — Merikabotaasi — Ranskan lipun alla purjehtivat a luteet (viides jaosto)
A footnote to Article 257 ('the footnote') states the following:
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista näin toteutetuista toimenpiteistä.
By application lodged at the Court Registry on 30 April 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining unamended Article 257(1) of the French Customs Code of 11 May 1977 ('the Code') as regards Community shipowners covered by Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 (hereinafter 'the Regulation'), the French Republic has failed to fulfil its obligations under that regulation.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (jäljempänä asetus) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole muuttanut 11.5.1977 annetun Ranskan tullikoodeksin 257 §:n 1 momenttia kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvien yhteisön laivanvarustajien osalta.
On 4 August 1994, the Commission reminded the French authorities of the obligation incumbent on them under Article 9 of the Regulation.
Ranskan tullikoodeksin 257 §:n 1 momentissa säädetään, että vain Ranskan lipun alla purjehtivilla aluksilla on oikeus toteuttaa kuljetuksia Ranskan emämaan satamien välillä.
By letter of 29 September 1994, the French authorities replied that no new law, regulation or administrative measure had been adopted for the purposes of applying the Regulation.
Tätä pykälää koskevassa alaviitteessä ilmoitetaan seuraavaa:
On 14 February 1996, the Commission gave formal notice to the French Republic requiring it to bring that situation to an end.
"Ks. myös 7 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3577/92."
Under Article 9 of the Regulation, Member States are required, before adopting laws, regulations or administrative provisions in implementation of the Regulation, to consult the Commission and to inform it of any measures thus adopted.
Asetuksen 1 artiklan mukaan meriliikenteen palvelujen tarjoamisen vapautta jäsenvaltiossa (meriliikenteen kabotaasi) sovelletaan 1.1.1993 lähtien yhteisön laivanvarustajiin, jotka harjoittavat liikennettä jäsenvaltiossa rekisteröidyillä ja jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, mukaan lukien Eurosrekisteriin rekisteröidyt alukset heti, kun neuvosto on hyväksynyt kyseisen rekisterin, jos ne täyttävät kaikki kyseisessä jäsenvaltiossa kabotaasiliikenteelle asetetut edellytykset.
On 25 June 1997, in response to the reasoned opinion, the French authorities communicated to the Commission a preliminary draft of a law amending Articles 257 to 259 of the Code.
Ranskan tasavalta ei kiistä sitä, ettei kyseisen pykälän nykyinen sanamuoto ole asetuksen mukainen ja ettei lainmuutosesityksestä ollut vielä äänestetty. toteuttaneensa
Article 257(1) of the Code provides that transport services carried out between the ports of metropolitan France are to be reserved to ships flying the French flag.
Se väittää kuitenkin kaksi toimenpidettä väliaikaisesti yhteisön varmistaakseen lainsäädännön soveltamisen.
The Commission decided to bring the present action.
ensinnäkin yleisohje, jossa toistetaan direktiivin sisältö ja Ranskan tullikoodeksissa oleva alaviite.
obligations consisting of the failure to amend the Code in such a way as to bring it into line with the Regulation.
Ranskan viranomaiset vastasivat 29.9.1994 päivätyllä kirjeellä, ettei mitään uutta lakia, asetusta tai hallinnollista määräystä ollut annettu kyseisen asetuksen soveltamiseksi.
The Commission maintains that Article 257(1) of the Code is manifestly contrary to Article 1(1) of the Regulation.
Komissio lähetti 14.2.1996 Ranskan hallitukselle virallisen huomautuksen, jossa se kehotti Ranskan hallitusta korjaamaan tämän tilanteen.
According to settled case-law, if a provision of national law that is incompatible with a provision of Community law, even one directly applicable in the legal order of the Member States, is retained unchanged, this creates an ambiguous state of affairs by keeping the persons concerned in a state of uncertainty as to the possibility of relying on Community law.
Koska komissio ei saanut vastausta viralliseen huomautukseen siinä asetetussa määräajassa, komissio osoitti Ranskalle 25.4.1997 virallisen lausunnon ja kehotti Ranskaa noudattamaan virallista lausuntoa kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
The French Republic does not deny that that article, as drafted at present, is not in conformity with the Regulation; nor does it dispute that the draft amendment has not yet been passed.
Kun jäsenvaltion lainsäädännön säännöstä, joka on yhteensoveltumaton yhteisön oikeuden säännöksen kanssa, ei muuteta, ja tämä yhteisön säännös on jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksessä välittömästi sovellettava, saadaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan aikaan epäselvä tosiasiatilanne,jossa asianomaiset oikeussubjektit ovat epävarmoja siitä, mitkä ovat niiden mahdollisuudet vedota yhteisön oikeuteen.
It states, however, that it has taken two measures to ensure the temporary application of the Community rules.
Vastauksena perusteltuun lausuntoon Ranskan viranomaiset antoivat komissiolle tiedoksi 25.6.1997 lakiluonnoksen Ranskan tullikoodeksin 257—259 §:n muuttamisesta.
It should be noted in that regard that those two measures are not such as to remedy the breach of
Komissio väitti, että Ranskan tullikoodeksin 257 §:n 1 momentti on selvästi asetuksen 1 artiklan 1 kohdan vastainen.
In addition, as the Court has held on numerous occasions, the incompatibility of national legislation with Community provisions can be remedied for good only by means of binding national provisions having the same legal force as those which must be amended.
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi muistuttanut useita kertoja siitä, että kansallisen lainsäädännön yhteensoveltumattomuus yhteisön oikeuden kanssa voidaan lopullisesti poistaa vain sellaisilla kansallisilla pakottavilla oikeussäännöillä, joilla on sama oikeudellinen merkitys kuin niillä oikeussäännöillä, joita on muutettava.
Declares that, by maintaining unamended Article 257(1) of the French Customs Code of 11 May 1977 as regards Community shipowners covered by Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport within Member States (maritime cabotage), the French Republic has failed to fulfil its obligations under that regulation;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole muuttanut 11.5.1977 annetun Ranskan tullikoodeksin 257 §:n 1 momenttia kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvien yhteisön laivanvarustajien osalta.
(2) order the French Republic to pay the costs.'
Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-166/99 Marthe Defreyn ν Sabena SA Social policy
Asia C-166/99 Marthe Defreyn v. Sabena SA Sosiaalipolitiikka
Additional pre-retirement payment)
Varhaiseläkettä täydentävä
1975, the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Article 119 of the Treaty.
Ennakkoratkaisu Miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkaisuus korvaus (viides jaosto) työehtosopimusperusteistatäydentävääkorvausta.
Following that judgment, Ms Defreyn, by letter of 10 June 1993, asked Sabena to pay her the supplement to which she claimed to be entitled until her 65th birthday, that is to say until 30 November 1996.
Työttömyyskorvausta täydentävää korvausta myös maksettiin Defreynille sen kuukauden loppuun asti, jolloin hän täytti 60 vuotta. Silloin hän alkoi saada vanhuuseläkettä.
By judgment of 28 April 1999, the Cour du Travail, Brussels, referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Protocol No 2 on Article 119 of the Treaty establishing the European Community, annexed to the EC Treaty ('the Protocol"), and Article 5 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 (hereinafter 'the Directive').
Cour du travail de Bruxelles on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 28.4.1999 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä EY:n perustamissopimukseen liitetyn, Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 119 artiklasta tehdyn pöytäkirjan N:o 2 (jäljempänä pöytäkirja) sekä 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (jäljempänä direktiivi) 5 artiklan tulkinnasta.
The three questions have been raised in proceedings between Ms Defreyn and Sabena SA.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa kantajana on Marthe Defreyn ja vastaajana Sabena SA ja
When Sabena refused, Ms Defreyn brought an action in the Tribunal du Travail, Brussels, on 21 December 1993, seeking an order requiring Sabena to pay her the unemployment benefit supplement for the period from 1 December 1991 to 30 November 1996. By judgment of 28 June 1995, the Tribunal du Travail dismissed her claim.
Yhteisöjen tuomioistuin antoi 17.2.1993 edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Belgia tuomion, jossa se katsoi, että Belgian kuningaskunta ei ollut noudattanut perustamissopimuksen 119 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan, kun se oli pitänyt voimassa lainsäädännön, jonka mukaan yli 60-vuotiaat naispuoliset työntekijät oli jätetty 16.1.1975 annetulla kuninkaan asetuksella yleissitovaksi saatetun työehtosopimuksen nro 17 mukaisen irtisanomiskorvausta täydentävän korvauksen soveltamisalan ulkopuolelle.
The Tribunal du Travail took the view that the payments at issue were covered by the Protocol, which limited the temporal scope of Article 119. There was no dispute that Ms Defreyn's claims related to a period of employment prior to 17 May 1990 or that she had initiated proceedings only after that date.
Defreyn vaati tämän tuomion jälkeen 10.6.1993 lähettämässään kirjeessä Sabenaa maksamaan hänelle 65 ikävuoteen saakka eli 30.11.1996 asti täydentävää korvausta, johon hän katsoi olevansa oikeutettu.
On 12 February 1996, Ms Defreyn brought an appeal against that judgment before the Cour du Travail, Brussels, again claiming an order requiring Sabena to grant her the unemployment benefit supplement for the period from 1 December 1991 to 30 November 1996.
Sabenan kieltäydyttyä maksamasta korvausta Defreyn haastoi sen 21.12.1993 Tribunal du travail de Bruxelles'iin, jossa hän vaati, että
Ms Defreyn became an employee of Sabena on 27 June 1960.
Defreyn oli otettu Sabenan palvelukseen 27.6.1960 työntekijäksi.
On 14 November 1984, she requested the application of the Collective Labour Agreement of 23 May 1984.
Hän vaati 14.11.1984, että hänen työsuhteeseensa sovellettaisiin 23.5.1984 tehtyä työehtosopimusta.
On 29 November 1984, she was granted a pre-retirement payment with two years' notice (commencing on 1 December 1984 and expiring on 31 December 1986).
Hänelle myönnettiin 29.11.1984 varhennettu vanhuuseläke kahden vuoden irtisanomisajalla (1.12.1984-31.12.1986).
Sabena therefore undertook to pay the supplement provided for by the collective agreement from 1 January 1987 until the end of the month in which she reached 60 years of age (30 November 1991).
Sabena sitoutui maksamaan hänelle 1.1.1987 alkaen sen kuukauden loppuun asti, jolloin hän täytti 60 vuotta (3 0.11.1991),
An occupational scheme such as the one at issue in the main proceedings, which provides protection against the risk of unemployment by providing workers employed by an undertaking, in this case Sabena, with benefits intended to supplement the unemployment benefit provided under a statutory social security scheme, must be classified as an occupational social security scheme within the meaning of Articles 2 and 4 of Council Directive 86/378/EEC of 24 July 1986.
Tältä osin on huomattava, että pöytäkirjan mukaan perustamissopimuksen 119 artiklaa ei sovelleta ammatillisen sosiaaliturvajärjestelmän mukaisiin etuuksiin, joiden voidaan osoittaa olevan 17.5.1990 edeltävältä työskentelykaudelta, paitsi kun on kyse työntekijöistä, jotka ovat ennen tätä ajankohtaa panneet vireille oikeudenkäynnin tai esittäneet vastaavan vaatimuksen.
According to the national court file Ms Defreyn worked for Sabena between June 1960 and December 1986.
Kuten pääasian asiakirja-aineistosta ilmenee, Defreyn oli työskennellyt Sabenan palveluksessa kesäkuusta 1960 joulukuuhun 1986.
It is also common ground that Sabena paid her the supplement in question as her last employer.
Lisäksi on selvää, että Sabena maksoi hänelle riidanalaisen täydentävän korvauksen viimeisenä työnantajana.
It is therefore indisputable that the payment was made in respect of the employment relationship which came to an end before 17 May 1990.
On siten riidatonta, että korvaus maksettiin ennen 17.5.1990 päättyneen työsuhteen perusteella.
It is not contested that on that date Ms Defreyn had not initiated legal proceedings or introduced an equivalent claim.
Asiassa ei ole myöskään kiistetty sitä, että Defreyn ei ollut kyseiseen päivään mennessä pannut vireille oikeudenkäyntiä tai esittänyt vastaavaa vaatimusta.
The additional payment at issue in the main proceedings constitutes a benefit under an occupational social security scheme within the meaning of the Protocol. The Protocol may therefore apply if the conditions it lays down are fulfilled.
Toisella ja kolmannella kysymyksellään, jotka on syytä tutkia yhdessä, kansallinen tuomioistuin kysyy ennen kaikkea, voidaanko direktiivin 5 artiklaa soveltaa pääasiassa.
The essence of the second and third questions, which should be taken together, is whether Article 5 of the Directive applies in the main proceedings.
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaista ammatillista järjestelmää, joka takaa turvan työttömyyden varalta siten, että tietyn yrityksen, tässä tapauksessa Sabenan, työntekijät saavat etuuksia, joilla täydennetään lakisääteisen työttömyysturvajärjestelmän mukaisia etuuksia, on pidettävä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/378/ETY 2 ja 4 artiklassa tarkoitettuna ammatillisena sosiaaliturvajärjestelmänä.
A benefit which, as in this case, constitutes 'pay' within the meaning of Article 119 of the Treaty cannot also be covered bv the Directive.
Tältä osin on muistettava, että etuus, joka on esillä olevan tapauksen tavoin perustamissopimuksen 119 artiklassa tarkoitettua palkkaa, ei voi samanaikaisesti kuulua direktiivin soveltamisalaan.
The Protocol excludes application of Article 119 of the Treaty to benefits under occupational social security schemes attributable to periods of employment prior to 17 May 1990, except in the case of workers who initiated legal proceedings or introduced an equivalent claim before that
Pääasiassa kyseessä oleva täydentävä korvaus on pöytäkirjassa tarkoitettu ammatillisen
Protocol No 2 on Article 119 of the Treaty establishing the European Community, annexed to the EC Treaty, applies to a payment such as the additional pre-retirement payment provided for by Collective Agreement No 17, rendered compulsory by the Royal Decree of 16 January 1975 and provided for in the Collective Labour Agreement of 23 May 1984 concluded within Joint Sub-Committee No 315.1.
1) EY:n perustamissopimukseen liitettyä, Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 119 artiklasta tehtyä pöytäkirjaa N:o 2 sovelletaan työehtosopimuksen nro 17, jonka yleissitovuus perustuu 16.1.1975 annettuun kuninkaan asetukseen, ja sekakomiteassa nro 315.1 23.5.1984 tehdyn työehtosopimuksen mukaisen varhaiseläkettä täydentävän korvauksen kaltaiseen korvaukseen.
Case C-174/99 Ρ European Parliament ν Pierre Richard Staff Regulations of Officials
Asia C-174/99 Ρ Euroopan parlamentti v. Pierre Richard Henkilöstösäännöt
Application of Article 29(1) of the Staff Regidations)
Palvelukseenottomenettely
(Officials - Recruitment procedure (Fifth Chamber) the Court of Justice against the judgment of 9 March 1999 in Richard ν Parliament (hereinafter 'the contested judgment'), in which the Court of First Instance annulled the decision appointing Mrs S. Head of Division in Grade A 3.
Henkilöstö soveltaminen (viides jaosto) yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi päätöksen, jolla S. nimitettiin palkkaluokan A 3 jaostopäällikön virkaan.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 10 May 1999, the European Parliament brought an appeal pursuant to Article 49 of the EC Statute and the corresponding provisions of the ECSC and Euratom Statutes of
Euroopan parlamentti on yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 10.5.1999 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan sekä EHTY:n ja Euratomin tuomioistuimen perussäännön vastaavien määräysten nojalla
(Clearance of EAGGF (Sixth Chamber)
Euroopan parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
GRD 61 090 105 in respect of wine (permanent abandonment of areas under vines); respect of
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
GRD 12 910 334 855 in production aid for cotton;
Asia C-46/97 Helleenien tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
GRD 3 916 884 473 in respect of tobacco.
13 päivänä heinäkuuta 2000
The Court:
3 916 884 473 GRD:n tupakalle.
Orders the Hellenic Republic to pay the costs'
5 251911509 Kreikan drakman (GRD) suuruinen oliiviöljyn tuotantotuki
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 16 December 1999.
Oikaisujen perusteet on esitetty lyhyesti EMOTR:n tukiosastosta varainhoitovuonna 1992 rahoitettuja menoja koskevien tilien sekä tiettyjen varainhoitovuoden 1993 menojen tarkistamisen tuloksista 27 päivänä maaliskuuta 1996 tehdyssä yhteenvedossa nro VI/6355/95 (jäljempänä yhteenveto) ja 14.6.1996 ja 23.9.1996 laadituissa kahdessa tätä täydentävässä asiakirjassa.
(Clearance of EAGGF accounts (Sixth Chamber)
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
GRD 2 002 118 894 in respect of tobacco (production in excess of maximum guaranteed quantity);
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 16 päivänä joulukuuta 1999.
GRD 246 543 179 in respect of wine (permanent abandonment of areas under vine);
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
GRD 82 224 025, GRD 54 471 120 and GRD 97 597 184 in respect of the public storage of cereals; and
Asia C-243/97 Helleenien tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
GRD 10 007 973 085 in respect of olive oil production aid;
13 päivänä heinäkuuta 2000
The reasons for the corrections imposed are summarised in Summary Report No VI/5210/96 of 15 April 1997 on the results of inspections concerning the clearance of the EAGGF Guarantee Section accounts for 1993 (hereinafter 'the summary report").
EMOTRm tilien tarkastaminen — Varainhoitovuosi 1993 (kuudes jaosto)
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.'
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 16 December 1999.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 16 päivänä joulukuuta 1999.
(Appeal ­ Decision 3855/91¡ECSC (Fifth Steel Aid Code) expiry of the prescribed period — Effects) (Sixth Chamber) requirements under Article 51 of the ECSC and EC Statutes of the Court of Justice and Article 112(l)(c) of the Rules of Procedure.
Muutoksenhaku — Päätös N:o 3855/91/EHTY (viides terästukisäännöstö) — Tukisuunnitelman ilmoittaminen asetetun määräajan jälkeen — Vaikutukset (kuudes jaosto) c alakohdassa asetettua perusteluvelvollisuutta ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan täytä valitus, jossa vain kerrataan tai toistetaan sanasta sanaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt perusteet ja perustelut.
However, provided that the appellant challenges the interpretation or application of Community law by the Court of First Instance, the points of law examined at first instance may be discussed again in the course of an appeal.
Salzgitter AG, aiemmin Preussag Stahl AG (jäljempänä Salzgitter), on yhteisöjen tuomioistuimeen 5.6.1998 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa Preussag Stahl vastaan komissio 31.3.1998 antamaan tuomioon (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla on hylätty valittajan kanne, jossa se vaati valtiontuesta Walzwerk Ilsenburg GmbH:lle 29 päivänä toukokuuta 1996 tehdyn komission päätöksen 96/544/ΕΗΤΎ kumoamista.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 5 June 1998, Salzgitter AG (formerly Preussag Stahl AG and hereinafter 'Salzgitter') brought an appeal against the judgment of 31 March 1998 in Preussag Stahl ν Commission (hereinafter 'the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed its application for annulment of Commission Decision 96/544/ECSC of 29 May 1996 on State aid to Walzwerk Ilsenburg GmbH.
Koska valittaja kuitenkin kiistää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tehdyn yhteisön oikeuden tulkinnan tai soveltamisen, ensimmäisessä oikeusasteessa tutkittuja oikeuskysymyksiä voidaan käsitellä uudelleen valituksen yhteydessä.
It is impossible to accept that the time­limit for notification laid down in the Fifth Code constitutes merely a procedural time­limit of an indicative nature.
Ei ole mahdollista katsoa, että viidennessä säännöstössä ilmoittamiselle asetettu määräaika olisi toisen säännöstön määräajasta poiketen pelkästään ohjeellinen prosessuaalinen määräaika.
In the contested judgment the Court of First Instance, after rejecting the Commission's objection that the action was inadmissible on the ground that it was out of time and constituted an abuse, examined and rejected each of the seven pleas put forward by the appellant in support of its claim that Decision 96/544 should be annulled.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisessa tuomiossa komission esittämän prosessiväitteen kanteen myöhästymisestä ja väärinkäyttötarkoituksesta, minkä jälkeen se tutki ja hylkäsi kaikki seitsemän kanneperustetta, jotka valittaja oli esittänyt päätöksen 96/544/ΕΗΤΎ kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi.
Since that is a finding which touches on the competence of the Commission, it must be raised by the Court of its own motion even though none of the parties has asked it to do so.
Tuomioistuimen on tutkittava viran puolesta komission toimivaltaa koskeva toteamus, vaikka yksikään asianosaisista ei olisi sitä vaatinut.
In support of its appeal, Salzgitter raises six grounds of appeal, concerning respectively the scope of the Commission's powers ratione temporis, the time available for examining proposed aid No 777/94, Article 6(4) of the Fifth Code, the principle of non­discrimination, the principle of the protection of legitimate expectations and, last, the obligation to state reasons.
Salzgitter esittää valituksensa tueksi kuusi valitusperustetta, jotka koskevat komission ajallista toimivaltaa, suunnitelman nro 777/94 tutkimiselle asetettua määräaikaa, viidennen säännöstön 6 artiklan 4 kohtaa, syrjintäkiellon periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta ja perusteluvelvollisuutta.