natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rather, their liability under Article 4 of the directive is determined by whether they caused a discharge with intent, recklessly or by serious negligence.
Heidän direktiivin 4 artiklaan perustuvaa vastuutaan arvioidaan pikemminkin sen perusteella, ovatko he aiheuttaneet päästön tahallaan, piittaamattomuudella tai törkeän huolimattomasti.
In the view of the claimants and some Member States, this standard of liability is stricter than Marpol 73/78.
Tämä vastuun peruste on kantajien ja muutamien jäsenvaltioiden käsityksen mukaan ankarampi kuin Marpol 73/78.
Consequently, Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II must be construed as referring to the master and owner merely by way of example.
Näin ollen liitteessä I olevan 11 säännön b kohdan ii alakohtaa ja liitteessä II olevan 6 säännön b kohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, että aluksen päällikkö ja omistaja mainitaan niissä vain esimerkkeinä.
Where, in exceptional circumstances, other persons also are responsible for discharges resulting from damage, the same conditions apply to them as apply to the master and the owner.
Jos poikkeuksellisesti myös muut ihmiset ovat vastuussa vahinkoa aiheuttavista päästöistä, heitä koskevat samat edellytykset kuin aluksen päällikköä ja omistajaa.
Therefore, Directive 2005/35 infringes neither Marpol 73/78 nor the Convention on the Law of the Sea by making persons other than the master and the owner liable for discharges resulting from damage.
Siten direktiivi 2005/35 ei ole ristiriidassa Marpol 73/78:n eikä merioikeusyleissopimuksen kanssa, kun siinä asetetaan vahinkoa aiheuttavista päästöistä vastuuseen muitakin henkilöitä kuin aluksen päällikkö ja omistaja.
(b) Criteria relating to personal liability
b) Henkilökohtaisen vastuun edellytykset
As has been shown, 61 the Convention on the Law of the Sea prohibits the Community from laying down in the sea areas concerned stricter standards of liability that those provided for in Marpol 73/78.
Kuten edellä jo osoitettiin, 61 merioikeusyleissopimuksessa kielletään yhteisöä vahvistamasta asianomaisten merialueiden osalta ankarampia vastuun perusteita kuin Marpol 73/78:ssa määrätään.
This must apply in particular to persons other than the master and the owner.
Tämän on pädettävä erityisesti muiden henkilöiden kuin aluksen päällikön ja omistajan osalta.
The latter have a particular responsibility to avoid damage to the vessel which could result in the discharge of polluting substances.
Viimeksi mainitut ovat erityisellä tavalla vastuussa siitä, että vältetään laivalle aiheutuvat vahingot, jotka saattavat johtaa vahingollisten aineiden päästöihin.
If they are liable only for intent and recklessness in the knowledge that damage was probable, other persons could not be subject to stricter liability.
Kun he vastaavat ainoas -taan silloin, kun he toimivat tahallisesti tai piittaamattomasti tietäen vahinkojen aiheutumisen todennäköiseksi, Marpol 73/78:n sanamuodon perusteella muihin henkilöihin ei voida kohdistaa ankarampaa vastuuta.
The effect of Article 5(2) of Directive 2005/35, however, appears to be that
Direktiivin 2005/35 5 artiklan 2 kohta näyttää kuitenkin vaikuttavan siten, että
61 — See point 60 et seq. above.
61 – Ks. edellä 60 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 käsite direktiivin
The term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35
Piittaamattomuuden 2005/35 4 artiklassa peruste pitäisi ottaa Marpol 73/78:sta muun kuin tahallisen menettelyn yhteydessä.
This reading is also consistent with the requirement that provisions of secondary law must, so far as is possible, be interpreted in a manner that is consistent with international agreements concluded by the Community.
Tämä tulkinta vastaa myös velvollisuutta tulkita johdetun yhteisön oikeuden säännöksiä mahdollisuuksien mukaan yhteisön kansainvälisten sopimusten mukaisesti.
64Where the directive uses different terms in other language versions, they must also be construed in this manner.
64Siltä osin kuin direktiivin muissa kieliversioissa käytetään muita käsitteitä, myös ne on ymmärrettävä tällä tavoin.
Liability for reckless acts under Article 4 of Directive 2005/35 could be stricter than Marpol 73/78, since Article 4 makes no reference to knowledge that damage will probably result.
Jo direktiivin 2005/35 4 artiklan mukainen vastuu piittaamattomasta menettelystä saattaisi olla ankarampi kuin Marpol 73/78, koska 4 artiklassa ei mainita tietoisuutta vahingon todennäköisyydestä.
Furthermore, the language versions of the directive do not tally as regards this term.
Tämän lisäksi direktiivin kieliversiot eivät täsmää tämän käsitteen osalta.
In particular, at least the Greek, Maltese and Portuguese versions seem to speak of simple negligence, 62that is to say, a lower form of fault than serious negligence.
Selvästi ainakin kreikan, maltan, ja portugalinkielisessä versiossa puhutaan tavanomaisesta huolimattomuudesta 62eli vähäisemmästä syyllisyyden muodosta kuin törkeästä huolimattomuudesta.
In addition, the terms used for recklessness in the respective legal systems are not always defined precisely.
Piittaamattomuudesta käytettyjä käsitteitä ei ole myöskään aina määritelty täsmällisesti oikeusjärjestyksissä.
However, in spite of the differences in the language versions, Article 4 of Directive 2005/35 must be interpreted uniformly in all the Member States by reference to the purpose and general scheme of the rules concerned. 63
Vaikka kieliversioiden välillä on eroja, direktiivin 2005/35 4 artiklaa on kuitenkin tulkittava kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti säännöksen yleisen rakenteen ja tarkoituksen perusteella. 63
Under Marpol 73/78, liability for unintentional discharge is characterised by two features, that is to say, first, knowledge that damage would probably result and, second, recklessness.
Vastuulle muusta kuin tahallisesti aiheutetusta päästöstä on Marpol 73/78:n mukaan ominaista kaksi erityispiirrettä eli ensinnäkin tietoisuus vahingon todennäköisyydestä ja toiseksi piittaamattomuus.
The requirement relating to knowledge makes it clear that the perpetrator must have been aware of the risks posed by his actions, as is generally the case where the standard of liability in regard to recklessness is applied in common-law jurisdictions.
Tietoisuuden edellytys selventää, että tekijän – kuten yleisesti sovellettaessa piittaamattomuutta (”recklessly”) koskevaa vastuun perustetta angloamerikkalaisessa oikeus- järjestyksessä – on täytynyt olla tietoinen menettelyynsä liittyvistä vaaroista.
It is not sufficient that he ought to have been aware of those risks. 65
Ei riitä, että hänen olisi pitänyt tuntea nämä vaarat. 65
Consequently, the term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35 must be con-
Siten direktiivin 2005/35 4 artiklassa oleva piittaamattomuuden käsite on ymmärrettävä siten, että piittaamaton menettely
Since Article 4 of Directive 2005/35 adopts the terminology used in Marpol 73/78, at least in the English, French and Spanish versions, that is to say, in the three Community languages in which Marpol 73/78 is binding, it must be concluded that the term ‘recklessly’ is intended to incorporate the standard of liability in Marpol 73/78 for unintentional acts.
Koska direktiivin 2005/35 4 artikla ssa käytetään Marpol 73/78:n käsitteitä ainakin englannin, ranskan ja espanjan kielellä eli niillä kolmella yhteisön kielellä, joilla Marpol 73/78 on sitova, on katsottava, että piittaamattomuuden käsitteen osalta vastuun
65 — However, this does not rule out the possibility of deducing the perpetrator’s knowledge from objective circumstances indicating that he was aware of the risk.
65 – Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että tekijän tietoisuus johdetaan objektiivisista seikoista, joiden perusteella voidaan päätellä, että tämä oli tietoinen vaarasta.
68 strued as meaning that, for recklessness to exist, there must be knowledge that damage would probably result.
edellyttää tietoisuutta siitä, että vahinko todennäköisesti aiheutuisi.
Interpreted thus, it is not contrary to Marpol 73/78 or to the Convention on the Law of the Sea.
Kun direktiiviä 2005/35 tulkitaan tällä tavoin, se ei ole ristiriidassa Marpol 73/78:n eikä merioikeusyleissopimuksen kanssa.
The experience of the trader is a subjective criterion, whilst care describes the criterion that all traders must satisfy. 69
Taloudellisen toimijan kokemus on subjektiivinen peruste, kun puolestaan huolellisuudella kuvataan perustetta, jota kaikkien taloudellisten toimijoiden on noudatettava.
The concept of ‘serious negligence’ in Article 4 of Directive 2005/35
Direktiivin 2005/35 4 artiklassa tarkoitettu törkeän huolimattomuuden käsite
There could, however, be conflict with Marpol 73/78 in so far as Article 4 of Directive 2005/35 provides for liability in respect of serious negligence.
Ristiriita Marpol 73/78:n kanssa saattaisi kuitenkin olla olemassa siltä osin kuin direktiivin 2005/35 4 artiklassa säädetään törkeän huolimatonta menettelyä koskevasta vastuusta.
It must be assumed that this interpretation, in the sense of a strict criterion, is consistent with the legislature’s objectives in adopting Directive 2005/35.
Voidaan olettaa, että tämä ankaramman perusteen mukainen tulkinta vastaa tavoitteita, joita lainsäätäjällä oli sen antaes- sa direktiivin 2005/35.
Since the legislature introduced serious negligence in addition to the two standards of liability referred to in Marpol 73/78, the intention was therefore to create a further basis for liability. 70
Koska siinä lisättiin molempiin Marpol 73/78:ssa mainittuihin vastuun perusteisiin törkeä huolimattomuus, tarkoituksena oli ottaa käyttöön tällainen laajempi vastuun peruste. 70
The concept of ‘serious negligence’ may take on significantly different meanings within the legal systems of the various Member States.
Törkeän tuottamuksen käsitteeseen voi liittyä hyvin erilaisia merkityksiä eri jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä.
66I am unaware of a definition in Community law.
66Tiedossani ei ole yhteisön oikeuden mukaista määritelmää.
However, the Court has developed criteria for application of the term ‘obvious negligence’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the Customs Code.
Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin kehittänyt perusteita, jotka koskevat tullikoodeksin 67239 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun käsitteen ”ilmeinen laiminlyönti” soveltamista. Näitä ovat niiden säännösten monitahoisuus,
70 — As regards the territorial sea, this is evident from the preamble to Common position (EC) No 3/2005 adopted by the Council on 7 October 2004 with a view to the adoption of Directive 2005/…./EC of the European Parliament and of the Council of … on shipsource pollution and on the introduction of sanctions for infringements, OJ 2005 C 25 E, p. 29 (at p. 39).
70 – Aluemeren osalta tämä näkyy neuvoston 7.10.2004 vahvistamassa yhteisessä kannassa (EY) N:o 3/2005 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista (EUVL 2005, C 25 E, s.
67 — Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p. 1).
68 – Asia C-48/98, Söhl & Söhlke, tuomio 11.11.1999 (Kok. 1999, s. I-7877, 56 kohta). I - 4087
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 taan Marpol 73/78:aan.
Directive 2005/35, which refers to Marpol 73/78. This exception can have practical effect only if a different and stricter standard of liability than that laid down in Marpol 73/78 applies in principle to the categories of persons covered.
Tämä poikkeus on käytännössä tehokas vain silloin, jos asianomaisia henkilöryhmiä koskee lähtökohtaisesti toinen ja ankarampi vastuun peruste kuin Marpol 73/78:ssa sille vahvistetaan.
as not going beyond Marpol 73/78.
tavasti 73siten, että sillä ei ylitetä Marpol 73/78:aa.
As a survey undertaken by the Research and Documentation Service of the Court shows, recklessness in the knowledge that damage will probably result, as required by Marpol 73/78, is treated in many legal systems as a form of the serious negligence which Directive 2005/35 lays down as a standard of liability.
Yhteisöjen tuomioistuimen tutkimusosaston tutkimus osoittaa, että piittaamatonta menettelyä tietoisena siitä, että vahinko todennäköisesti seuraisi, kuten Marpol 73/78:ssa edellytetään, pidetään monissa oikeusjärjestyksissä törkeän huolimattomuuden yhtenä muotona, joka vahvistetaan direktiivissä 2005/35 vastuun perusteeksi.
In Germany one would probably speak of ‘bewusste grobe Fahrlässigkeit’ (deliberate serious negligence).
Saksassa puhuttaisiin tosin tietoisesta törkeästä huolimattomuudesta (bewusste grobe Fahrlässigkeit).
However, provisions of secondary Community law must, so far as possible, be interpreted in a manner that is consistent with the international agreements concluded by the Community.
Yhteisön johdetun oikeuden säännöksiä on tosin mahdollisuuksien mukaan tulkittava yhteisön kansainvälisoikeudellisten sopimusten mukaisesti.
Under Article 300(7) EC, those agreements are binding on the institutions.
Nämä sopimukset näet sitovat toimielimiä EY 300 artiklan 7 kohdan nojalla.
Accordingly, interpretation in conformity with international law must be given priority over other methods of interpretation.
Vastaavasti myös kansainvälisen oikeu- den mukainen tulkinta on asetettava etusijalle muihin tulkintamenetelmiin nähden.
This requirement is limited only by rules and principles which take precedence over the Community’s obligations under international law.
Tätä velvoitetta rajoittavat ainoastaan säännöt ja periaatteet, jotka ovat yhteisön kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden yläpuolella.
Such rules and principles include, for example, general legal principles and in particular the principle of legal certainty.
Näitä ovat esimerkiksi yleiset oikeusperiaatteet ja erityisesti oikeusvarmuuden periaate.
Therefore, an interpretation contra legem is not possible. 72
Tästä syystä contra legem -tulkinta ei ole mahdollinen. 72
This interpretation would not fully exhaust the wording of the directive since knowledge that damage will probably result is not normally necessary for serious negligence.
Tämä tulkinta ei tosin kattaisi direktiivin sanamuotoa täysin, koska törkeä huolimattomuus ei normaalisti edellytä tietoisuutta vahingon todennäköisyydestä.
However, it would in any event remain within the bounds of the wording.
Siinä noudatettaisiin kuitenkin joka tapauksessa sanamuodon rajoja.
At the same time, the scope of serious negligence would be much more precisely defined since circumstances beyond the control of the person causing the damage would have significantly less relevance in comparison with the subjective circumstance of knowledge.
Samalla törkeän huolimattomuuden oikeudellinen laajuus olisi mahdollista määrittää huomattavasti tarkemmin, koska vahingon aiheuttavan henkilön ulkopuolisilla olosuhteilla olisi selvästi vähäisempi merkitys kuin tietoisuutta koskevalla subjektiivisella seikalla.
71 — Commission v Germany, cited in footnote 33, paragraph 52, and Bellio F.lli, cited in footnote 33, paragraph 33.
71 – Edellä alaviitteessä 33 mainitut asia komissio v. Saksa, tuomion 52 kohta ja asia Bellio F.lli, tuomion 33 kohta.
Article 5(2) of Directive 2005/35 applies only to the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e), that is to say, to straits, the exclusive economic zone and the high seas, but not to the territorial sea, which is referred to in subparagraph (b).
artiklan 2 kohdan mukainen poikkeus koskee nimittäin ainoastaan 3 artiklan 1 kohdan c, d ja e alakohdassa mainittuja alueita eli salmia, jäsenvaltioiden talousvyöhykkeitä ja aavaa merta, mutta ei aluemerta, joka mainitaan b alakohdassa.
Interpreted thus, as required by the Community’s obligations under international law, Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, does not go beyond Marpol 73/78 and is therefore also not contrary to the Convention on the Law of the Sea when applied to acts in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Tässä yhteisön kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden edellyttämässä tulkinnassa direktiivin 2005/35 4 artiklalla ja 5 artiklan 2 kohdalla ei ylitetä Marpol 73/78:aa, ja kun sitä sovelletaan salmissa, jäsenvaltion talousvyöhykkeellä ja aavalla merellä toteutettaviin toimenpiteisiin, se ei siten ole ristiriidassa merioikeusyleissopimuksenkaan kanssa.
Consequently, examination of the first question referred to the Court has revealed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Näin ollen ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tutkimisen yhteydessä ei ole ilmennyt mitään sellaista, joka voisi kyseenalaistaa direktiivin 2005/35 säännösten pätevyyden.
These questions would be resolved if the concept of serious negligence had, in respect of events in the territorial sea, the same content as it does in respect of events in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Kysymykset olisivat tarpeettomia, jos törkeän huolimattomuuden käsite olisi aluemerta koskevien toimenpiteiden osalta samansisältöinen kuin salmia, jäsenvaltioiden talousvyöhykettä ja aavaa merta koskevien toimenpiteiden osalta.
Were that the case, a discharge resulting from serious negligence would, in accordance with the foregoing considerations, presuppose recklessness in the knowledge that damage was probable.
Törkeän huolimaton päästö edellyttäisi näet tähänastisten toteamusten perusteella piittaamattomuutta tietoisena vahingon todennäköisyydestä.
This interpretation would ensure a uniform interpretation of the concept of serious negligence within Directive 2005/35 and at the same time rule out any conflict with Marpol 73/78.
Tällä tulkinnalla varmistettaisiin se, että törkeän huolimattomuuden käsitettä tulkittaisiin direktiivin 2005/35 sisällä yhdenmukaisesti, ja samalla estettäisiin kaikki ristiriidat Marpol 73/78:n kanssa.
C — Second and third questions — liability in the territorial sea
C Toinen ja kolmas kysymys – Vastuu aluemerellä
The second and third questions concern the standard of liability of serious negligence in the territorial sea and should therefore be dealt with together.
Toinen ja kolmas kysymys koskevat törkeään huolimattomuuteen perustuvan vastuun perustetta aluemerellä, joten ne on käsiteltävä yhdessä.
However, the narrow interpretation of the concept of serious negligence outside the territorial sea is merely the result of efforts to avoid a breach of the Community’s obligations under international law.
Törkeän huolimattomuuden käsitteen suppea tulkinta aluemeren ulkopuolisten merialueiden osalta perustuu kuitenkin yksinomaan pyrkimykseen estää yhteisön kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden laiminlyöminen.
Against that, the wording, the legislative context and aspects of the legislative procedure suggest that serious negligence must be construed more broadly, 75that is to say, as a serious breach of duties of care without, however, any need for knowledge that damage is probable.
Sanamuoto, systemaattinen asiayhteys ja lainsäädäntömenettelystä saadut indisiot sitä vastoin viittaavat siihen, että törkeä huolimattomuus pitäisi ymmärtää laajasti 75eli huolellisuusvelvoitteen vakavana laiminlyöntinä, ilman että kuitenkaan edellytettäisiin tietoisuutta vahingon todennäköisyydestä.
They are based on the fact that, under Articles 4 and 5 of Directive 2005/35, in the territorial sea all persons, that is to say, also the owner, the master and the crew when acting under the master’s responsibility, are subject to the standard of liability of serious negligence.
Ne perustuvat siihen, että direktiivin 2005/35 4 ja 5 artiklan mukaan aluemerellä sovelletaan törkeään huolimattomuuteen perustuvaa vastuun perustetta kaikkiin henkilöihin, eli myös aluksen omistajaan, päällikköön ja laivaväkeen.
The exception provided for in
Direktiivin 2005/35 5
75 — See point 103 et seq. above.
75 – Ks. edellä 103 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 convention. They contend that this accordingly rules out liability for serious negligence.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-308/06 huolimattomuudesta ei ole niiden mielestä mahdollinen.
Consequently, the transposition of this narrow interpretation of the concept of serious negligence to the territorial sea can be justified only if it is required by the Community’s obligations under international law.
Näin ollen tämän törkeän huolimattomuuden käsitteen suppean tulkinnan soveltaminen aluemereen on perusteltavissa vain silloin, jos yhteisön kansainvälisoikeudelliset velvoitteet edellyttävät sitä.
However, this argument overlooks the fact that rules on environmental protection are also permitted in connection with innocent passage.
Tässä väitteessä jätetään kuitenkin huomiotta, että myös ympäristönsuojelua koskevat säännökset ovat sallittuja viattoman kauttakulun yhteydessä.
As, for example, Denmark and Estonia point out, Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea expressly makes clear that the coastal State may adopt laws and regulations, in conformity with the provisions of the convention and other rules of international law, relating to innocent passage through the territorial sea, in respect of the preservation of the environment of the coastal State and the prevention, reduction and control of pollution thereof.
Kuten esimerkiksi Tanska ja Viro korostavat, merioikeusyleissopimuksen 21 artiklan 1 kappaleen f kohdassa selvitetään nimenomaisesti, että rantavaltio voi hyväksyä yleissopimuksen ja muiden kansainvälisen oikeuden sääntöjen mukaisia lakeja ja määräyksiä, jotka koskevat viatonta kauttakulkua aluemerellä ja jotka liittyvät rantavaltion ympäristön suojeluun sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseen, vähentämiseen ja valvontaan.
Under Article 21(4), foreign ships must comply with these laws during innocent passage.
Ulkomaisten alusten on 21 artiklan 4 kappaleen mukaan noudatettava tällaisia lakeja viattoman kauttakulun aikana.
Here too no provision is made in principle for the binding effect of generally accepted international standards.
Sitoutumisesta yleisesti tunnustettuihin kansainvälisiin normeihin ei lähtökohtaisesti myöskään määrätä tässä yhteydessä.
Under Article 21(2), such binding effect applies only in regard to the design, construction, manning or equipment of foreign ships.
Sitoutuminen koskee 21 artiklan 2 kappaleen mukaan vain ulkomaisten alusten mallia, rakennetta, miehistöä tai varusteita.
Article 2 of the Convention on the Law of the Sea states that the sovereignty of a coastal State extends to the territorial sea (paragraph 1) and is to be exercised subject to the convention and to other rules of international law (paragraph 3).
Merioikeusyleissopimuksen 2 artiklassa todetaan, että rantavaltioiden täysivaltaisuus ulottuu aluemereen (1 kappale) ja että sitä harjoitetaan yleissopimuksen ja muiden kansainvälisen oikeuden sääntöjen mukaisesti (3 kappale).
Under Article 211(4), coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels.
Rantavaltiot voivat 211 artiklan 4 kappaleen mukaan harjoittaessaan täysivaltaisuuttaan aluemerellään hyväksyä lakeja ja määräyksiä, joilla ehkäistään, vähennetään ja valvotaan ulkomaisten alusten ai heuttamaa meren pilaantumista.
This applies expressly also to vessels exercising the right of innocent passage.
Tämä koskee nimenomaisesti myös viattomassa kauttakulussa olevia aluksia.
Such laws and regulations may not, in accordance with Part II, section 3, of the Convention on the Law of the Sea, hamper innocent passage of foreign vessels.
Kuten merioikeusyleissopimuksen II osan 3 osastossa edellytetään, lait ja määräykset eivät kuitenkaan saa haitata ulkomaisten alusten viatonta kauttakulkua.
By contrast to the situation outside the territorial sea, there is no reference to generally accepted international standards.
Toisin kuin aluemeren ulkopuolisten merialueiden osalta, viittaus yleisesti tunnustettuun kansainväliseen normiin puuttuu kokonaan.