natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the quality of a product improves over time and the price also rises, some of the change in price is due to the improved quality.
Jos tuotteen laatu ajan mittaan paranee ja myös sen hinta nousee, osa hinnanmuu- toksesta johtuu laadun parantumisesta.
Price increases which are due to quality changes cannot be considered as giving rise to inflation, as they do not reduce the purchasing power of money.
Laatumuu- toksista johtuvan hinnannousun ei voida katsoa aiheuttavan inflaatiota, koska se ei vähennä rahan ostovoimaa.
Changes in quality are commonplace over long periods of time.
Laatumuutokset ovat pitkällä aikavälillä hyvin tavallisia.
For example, today’s cars differ considerably from those manufactured in the 1970s, which in turn were very different from those of the 1950s.
Esimerkiksi nykyautot eroavat selvästi 1970luvulla valmistetuista autoista, jotka puolestaan ovat hyvin erilaisia 1950-luvun autoihin verrattuna.Tilas- tolaitokset käyttävät paljon aikaa lukujen tarkistamiseen laatumuutosten huomioon ottamiseksi, mutta tarvittavien tarkistusten arvioiminen on vaikeaa.
Statistical offices spend a lot of time making adjustments for quality changes, but by their very nature such adjustments are not easy to estimate.
Olemassa olevien hyödykkeiden uusien muunnosten ohella (esim. uudenlaisten aamiaismurojen tuominen markkinoille) myös täysin uusien hyödykkeiden sisällyttäminen hintaindeksiin on merkittävä ja vaikea ongelma.
Apart from new varieties of existing goods (e.g. the introduction of new breakfast cereals), an important and difficult
Kun esimerkiksi DVD-soittimet tulivat markkinoille, niitä ei voitu välittömästi sisällyttää hin-
3 usually move with the price level and therefore with inflation. In other words, the effects of inflation have not been accounted for.
3 tatilastoihin, koska tietoja muun muassa niiden markkinaosuuksista, pääasiallisista jakelukanavista ja suosituimmista merkeistä ei ollut saatavilla.
Real variables, however, such as real income or real wages, are variables where the effects of inflation have been deducted or “taken out”.
Jos kuitenkin uusien tuotteiden sisällyttäminen hintaindeksiin viivästyy liikaa, hintaindeksi ei enää anna todellista kuvaa kuluttajien kohtaamista keskimääräisistä hinnanmuutoksista.
subject is the inclusion of new products.
2000 eurosta 2 060 euroon.
For example, after DVD players came on the market, there was an inevitable time lag until they could be captured in price statistics, since information on the market shares, the main distribution channels, the most popular makes, etc., was needed.
Oletetaan lisäksi, että yleinen hintataso nousee saman ajanjakson aikana 1,5 % eli vuotuinen inflaatiovauhti on 1,5 %, jolloin reaalipalkan lisäys on ((103 / 101,5) – 1) x 100 ≈ 1,48 % (eli noin 3 % – 1,5 % = 1,5 %).
But if it takes too long to incorporate new products into the price index, the price index fails to fully reflect the actual average price changes that consumers are facing.
Mitä korkeampi inflaatio siis on, kun nimellispalkkaan tehdään tietynsuuruinen korotus, sitä vähemmän hyödykkeitä työntekijä voi ostaa.
Let us assume that a worker’s earnings increase by 3 % in nominal (i.e. in money) terms per year, in other words, his monthly earnings increase from, say, EUR 2000 to EUR 2060.
Toinen tärkeä ero on ero nimellis- ja reaalikorkojen välillä (ks. myös kehikko 3.2).
If we further assume that the general price level were to increase by 1.5 % over the same period, which is equivalent to saying that the rate of inflation is 1.5 % per annum, then the increase in the real wage is ((103/101.5) – 1) x 100 ≈ 1.48 % (or approximately 3 % – 1.5 % = 1.5 %).
Oletetaan esimerkiksi, että voit ostaa nimellishintaan joukkovelkakirjan, jonka maturiteetti (juoksuaika) on yksi vuosi ja jolle maksetaan vuoden lopussa 4 prosentin korko. Jos maksaisit siitä vuoden alussa 100 euroa, saisit vuoden lopussa 104 euroa.
Therefore, the higher the rate of inflation for a given nominal wage increase, the fewer goods the worker can buy.
Joukkovelkakirjan nimelliskorko on siis 4 prosenttia. Huomaa, että korosta puhuttaessa tarkoitetaan nimelliskorkoa, ellei toisin mainita.
In the past, a number of economic studies have identified a small but positive bias in the measurement of national consumer price indices, suggesting that a measured inflation rate of, say, smaller than 1/2 percentage point might in fact be consistent with “true” price stability.
Useissa taloustutkimuksissa on havaittu pieni mutta positiivinen mittausharha kansallisissa kuluttajahintaindekseissä. Tämä viittaa siihen, että mitattu alle ½ prosentin inflaatiovauhti saattaisi todellisuudessa vastata hintavakautta.
For the euro area (i.e. all the EU countries that have adopted the euro as their currency), no precise estimates for such a measurement bias are available.
Euroalueelta (eli niistä EU- maista, jotka ovat ottaneet euron käyttöön) tällaisista mittausharhoista ei ole olemassa tarkkoja arvioita.
However, one can expect the size of such a possible bias to be rather small for two reasons.
Mahdollisen mittausharhan voidaan kuitenkin odottaa olevan suhteellisen pieni kahdestakin syystä.
First, the Harmonised Index of Consumer Prices (HICP) – this is a harmonised CPI for all euro area countries – is a relatively new concept.
Ensinnäkin yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi (YKHI) – eli kaikkien euroalueen maiden yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi – on suhteellisen uusi käsite.
Second, Eurostat, the European Commission agency responsible for this area of statistics at the EU level, has attempted to avoid a measurement bias in the HICP by setting appropriate statistical standards.
Toiseksi Eurostat, tilastoinnista EU:n tasolla vastaava Euroopan komission elin, on pyrkinyt välttämään YKHIin liittyvää mittausharhaa asettamalla asianmukaiset tilastostandardit.
Another important distinction is between nominal and real interest rates (see also Box 3.2 below).
Oletetaan nyt, että inflaatioon 1,5 prosenttia.
By way of an example, let us suppose that you can buy a bond with a maturity of one year at face value which pays 4 % at the end of the year.
Tämä tarkoittaa, että hyödykekori, joka tänä vuonna maksaa 100 euroa, maksaa ensi vuonna 101,50 euroa.
If you were to pay EUR 100 at the beginning of the year, you would get EUR 104 at the end of the year.The bond therefore pays a nominal interest rate of 4 %.
Jos ostat 100 eurolla joukkovelkakirjan, jonka nimelliskorko on 4 prosenttia, ja myyt sen vuoden kuluttua, saat 104 euroa.
Note that the interest rate refers to the nominal interest rate, unless otherwise stated.
Jos sitten ostat hyödykekorin 101,50 eurolla, sinulle jää 2,50 euroa ylimääräistä.
Now let us suppose that the inflation rate is again 1.5 % for that year.This is equivalent to saying that today the basket of goods will cost EUR 100, and next year it will cost EUR 101.50.
Kun inflaation vaikutus otetaan huomioon, 100 euron arvoinen joukkovelkakirja tuottaa reaalituloa noin 2,50 euroa.
If you buy a bond with a 4 % nominal interest rate for EUR 100, sell it after a year and get EUR 104, then buy a basket of goods for EUR 101.50, you will have EUR 2.50 left over.
Toisin sanoen reaalikorko on noin 2,5 prosenttia.
So, after factoring in inflation, your EUR 100 bond will
Inflaation oloissa reaalikorko on matalampi kuin nimelliskorko.
Nominal and real variables As is explained above, in the case of inflation, a given amount of money can buy increasingly fewer goods.This is the same as saying that there is a fall in the value of money or a decrease in its purchasing power.
Nimelliset ja reaaliset muuttujat Kuten edellä kerrottiin, inflaation vallitessa tietyllä rahamäärällä voi ostaa yhä vähemmän hyödykkeitä. Rahan arvo siis alenee eli rahan ostovoima heikkenee.
This observation brings us on to another important economic issue: the difference between nominal and real variables.A nominal variable is one that is measured in current prices.
Tähän liittyy tärkeä talouskysymys: ero nimellisten ja reaalisten muuttujien välillä. Nimellinen muuttuja ilmaistaan kunkin hetken käypinä hintoina.
BOX 3.2: THE RELATIONSHIP BETWEEN EXPECTED INFLATION AND INTEREST RATES – THE SO-CALLED “FISHER EFFECT“ differ when actual or realised inflation differs from expected inflation.
KEHIKKO 3.2 INFLAATIO-ODOTUSTEN JA KORKOJEN VÄLINEN SUHDE – NS. FISHER-VAIKUTUS eroaa inflaatio-odotuksesta.
Clearly the nominal interest rate cannot take account of future realised inflation because this is not known when the nominal interest rate is set.The nominal interest rate can only take into account expected inflation.
On selvää, että tulevaa inflaatiota ei voida ottaa huomioon nimelliskorossa, koska nimelliskoron määräämishetkellä ei toteutunut inflaatio ole tiedossa. Nimelliskorossa voidaan ottaa huomioon ainoastaan inflaatio-odotus.
Economists call the interest rate that the bank (or a normal bond) pays the nominal interest rate.The real interest rate is defined as the increase in the purchasing power achieved with this investment.
Taloustieteilijät kutsuvat pankin maksamia korkoja (ja tavanomaisten joukkovelkakirjojen korkoja) nimelliskoroiksi. Reaalikorolla tarkoitetaan sijoituksen tuottamaa ostovoiman lisäystä.
If i denotes the nominal interest rate, r the real interest rate and p the rate of inflation, then the relationship between these three variables can be written as: 8 i = r*
Jos i on nimelliskorko, r reaalikorko ja p inflaatio, voidaan niiden välinen suhde esittää seuraavasti: 8 i = r*
Expressed in this way, the equation is called the Fisher equation, after economist Irving Fisher (1867–1947).
Tässä muodossa yhtälöä kutsutaan Fisher-yhtälöksi taloustieteilijä Irving Fisherin (1867–1947) mukaan.
It basically shows that the nominal interest rate can change for two reasons, namely
Yhtälö osoittaa lähinnä sen, että nimelliskorko voi muuttua kahdesta syystä: joko siksi, että odotettu
By rearranging this equation, it is easy to see that the nominal interest rate equals the sum of the real interest rate and the inflation rate: because the expected real interest rate (r*) changes or because the expected inflation rate (pe) changes.
Kun tämä yhtälö järjestetään uudelleen, nähdään, että nimelliskorko on reaalikoron ja inflaation summa: i=r+p reaalikorko (r*) muuttuu, tai siksi, että inflaatioodotus (pe) muuttuu.Yhtälössä siis oletetaan, että kun reaalikorko tunnetaan, nimelliskorko i muuttuu samansuuntaisesti kuin inflaatioodotus pe. Tätä
8 Note that this relationship is just an approximation, which is only reasonably accurate as long as r, i and p are relatively small. In fact, it can be demonstrated that 1 + r = (1 + i) x (1 + p) or r=i–p – r x p.
8 Tämä yhtälö on approksimaatio, joka on kohtuullisen tarkka ainoastaan silloin, kun r, i ja ovat suhteellisen pieniä.Voidaankin osoittaa, että 1 + r = (1 + i) x (1 + ) tai r = i– – rx .
Of course, for low levels of r and p, the term r x p becomes negligible and, therefore, r=i–p is the approximation used.
Kun muuttujat r ja ovat pieniä, lausekkeen jäsenestä rx tulee merkityksetön, joten käytetään approksimaatiota r = i– .
This one-for-one relationship between the expected inflation rate and the nominal interest rate is called the “Fisher effect”, i.e. where higher inflation leads to higher nominal interest rates.
inflaatio-odotuksen ja nimelliskoron välistä yksi- yhteen-suhdetta, jossa nopeampi inflaatio johtaa korkeampiin nimelliskorkoihin, kutsutaan Fisher- vaikutukseksi.
So, what would this equation tell us about the determinants of nominal interest rates?
Mitä yhtälö siis kertoo meille nimelliskorkoihin vaikuttavista tekijöistä?
When a borrower (for example a person who wants to buy a new car) and a lender (for example a bank) agree on a nominal interest rate, they do not know exactly what the inflation rate will be for the loan period.
Kun lainanottaja (esimerkiksi henkilö, joka haluaa ostaa uuden auton) ja lainanantaja (esimerkiksi pankki) sopivat nimelliskorosta, he eivät tiedä tarkkaan, mikä inflaatiovauhti tulee olemaan lainakauden aikana.
It is therefore important to distinguish between two concepts of the real interest rate: the real interest rate the borrower and lender expect when the loan is made, called the ex ante real (r*) interest rate, and the real interest rate actually realised, called the ex post interest rate (r).
Tämän vuoksi onkin tärkeää erottaa toisistaan kaksi reaalikoron käsitettä: lainanottajan ja -antajan odotus reaalikorosta lainan antamisajankohtana eli odotettu (ex ante) reaalikorko (r*) ja toteutunut (ex post) reaalikorko (r).
A high nominal interest rate on a bank deposit or government bond may therefore simply reflect high inflation expectations and does not necessarily signal that the real return on this investment is expected to be high as well.
Pankkitalletuksen tai valtionobligaation korkea nimelliskorko saattaa siis kuvastaa ainoastaan korkeita inflaatio-odotuksia eli se ei välttämättä merkitse, että sijoituksen reaalituotto tulisi myös olemaan korkea.
This concept is important for everyone who borrows or lends money.
Fisher-vaikutuksen käsite on tärkeä kaikille lai- nan-ottajille ja -antajille.
It should also be noted that, under certain circumstances, interest rates can include risk premia.
Olkoon p toteutunut inflaatio ja pe inflaatio-odotus.
These usually encompass inflation (uncertainty) risk premia, exchange rate risk premia and default risk premia.
Odotettu reaalikorko on i– pe ja toteutunut reaalikorko i– p. Nämä korot
Although borrowers and lenders cannot predict future inflation accurately, it seems quite plausible that they do have some expectation of the future inflation rate.
On syytä huomata, että korot saattavat joissakin oloissa sisältää riskipreemioita.
Let p denote actual realised inflation and pe the expectation of this rate of inflation.
Tällaisia ovat yleensä epävarmuudesta johtuvat inflaatioriskipreemiot, valuuttariskipreemiot ja maksujen laiminlyöntiin liittyvät riskipreemiot.
The ex ante real interest rate is i – pe, and the ex post real interest rate i – p.
eroavat toisistaan silloin, kun toteutunut inflaatio
THE BENEFITS OF PRICE STABILITY
HINTAVAKAUDEN EDUT
Consequently, if prices are stable, firms and consumers do not run the risk of misinterpreting changes in the general price level as relative price changes and can make better informed consumption and investment decisions.
3.3 suhteellisten hintojen muutoksiksi, joten heillä on paremmat valmiudet tehdä kulutus- ja investointipäätöksiä.
Price stability supports higher living standards by helping to … The information above explains why inflation and deflation are generally undesirable phenomena.
Edellä selvitettiin, miksi inflaatio ja deflaatio ovat yleensä ei-toivottuja ilmiöitä.
Indeed, there are substantial disadvantages and costs related to inflation and deflation.
Inflaatioon ja deflaatioon liittyy huomattavia ongelmia ja kustannuksia.
Price stability prevents these costs from arising and brings about important benefits for all citizens.There are several ways in which price stability helps to achieve high levels of economic welfare, e. g. in the form of high employment.
Hintavakaus ehkäisee tällaisten kustannusten syntymistä ja tuo kaikille kansalaisille merkittävää etua. Hintavakaus tukee taloudellista hyvinvointia esimerkiksi edistämällä työllisyyttä.
Uncertainty about the rate of inflation may also lead firms to make wrong employment decisions.
Epävarmuus inflaatiovauhdista saattaa myös johtaa yritykset tekemään vääriä työllistämispäätöksiä.
To illustrate this, let us suppose that in an environment of high inflation, a firm misinterprets the increase in the market price of its goods by, say, 5 %, as a relative price decrease as it is not aware that the inflation rate has recently fallen from, say, 6 % to 4 %.
Oletetaan esimerkiksi, että nopean inflaation vallitessa yritys tulkitsee 5 prosentin nousun myymiensä hyödykkeiden markkinahinnassa suhteellisen hinnan alenemiseksi, koska se ei tiedä, että inflaatioon hiljattain hidastunut 6 prosentista 4 prosenttiin.
The firm might then decide to invest less and lay off workers in order to reduce its production capacities, as it would otherwise expect to make a loss given the perceived decrease in the relative price of its goods.
Yritys saattaa tällöin päättää vähentää investointeja ja sanoa irti työntekijöitä tuotantokapasiteettinsa supistamiseksi, sillä se odottaa muussa tapauksessa tekevänsä tappiota kokiessaan tuotteidensa suhteellisen hinnan laskevan.
However, this decision would ultimately turn out to be wrong, as the nominal wages of employees due to lower inflation may increase by less than that assumed by the firm. Economists would describe this as a “misallocation” of resources.
Tämä päätös osoittautuisi kuitenkin vääräksi, koska inflaation hidastumisen vuoksi työntekijöiden nimellispalkat saattaisivat nousta vähemmän kuin yrityksessä oletettiin.Taloustieteilijät kutsuvat tällaista tilannetta voimavarojen vääräksi kohdentamiseksi.
In essence, it implies that resources (capital, labour, etc.) have been wasted, as some employees would have been made redundant because of instabilities in price developments.
Pohjimmiltaan kyse on voimavarojen (pääoman, työvoiman jne.) tuhlaamisesta, sillä työntekijöitä on irtisanottu suotta hintakehityksen epävakauden vuoksi.
… reduce uncertainty about general price developments and thereby improve the transparency of relative prices … First, price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods expressed in terms of other goods (i.e.“relative prices”), since such changes are not concealed by fluctuations in the overall price level.
... vähentämällä epävarmuutta yleisestä hintakehityksestä ja parantamalla näin suhteellisten hintojen vertailtavuutta ... Hintavakaus auttaa kuluttajia havaitsemaan hyödykkeiden hinnanmuutokset suhteessa muiden hyödykkeiden hintoihin (muutokset suhteellisissa hinnoissa), sillä yleinen hintataso ei vaihtele niin, että se peittäisi tällaiset muutokset näkyvistä.
For example, let us suppose that the price of a certain product increases by 3 %.
Oletetaan esimerkiksi, että tietyn tuotteen hinta nousee 3 %.
If the general price level is stable, consumers know that the relative price of this product has increased and may therefore decide to buy less of it.
Yleisen hintatason ollessa vakaa kuluttajat tietävät, että kyseisen tuotteen suhteellinen hinta on noussut, ja saattavat näin ollen päättää ostaa sitä vähemmän.Nopean ja vaihtelevan inflaation vallitessa suhteellinen hinta on sen sijaan vaikeampi selvittää – se on voinut laskea reaalisen hinnan noususta huolimatta.
If there is high and unstable inflation, however, it is more difficult to find out the relative price, which may have even declined.
Kuluttajan saattaakin kannattaa ostaa suhteellisesti enemmän kyseistä tuotetta, koska sen hinta on noussut "vain" 3 prosenttia.
In such a situation it may be better for the consumer to buy relatively more of the product of which the price has increased by “only” 3 %.
Jos hinnat pysyvät vakaina, yritykset ja kuluttajat eivät erehdy luulemaan yleisen hintatason muutoksia
A similar waste of resources would result if workers and unions were uncertain about future inflation and therefore demanded a rather high nominal wage increase in order to avoid high future inflation leading to significant declines in real wages.
Hintavakaus vähentää inflaatioon liittyvää epävarmuutta ja ehkäisee siten osaltaan voimavarojen väärää kohdentamista.
If firms had lower inflation expectations than workers/ unions in such a situation, they would consider a given nominal wage increase as a rather high real wage increase and may therefore reduce their workforce or, at least, hire fewer workers than they would without the high “perceived” real wage increase.
Pysyvästi vakaat hinnat auttavat markkinoita ohjaamaan voimavarat taloudellisesti kannattavimpiin kohteisiin. Näin talouden tehokkuus ja siten myös kotitalouksien hyvinvointi lisääntyy.
Lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
Pysyvästi vakaat hinnat lisäävät talouden tehokkuutta ja siten myös kotitalouksien hyvinvointia.
However, an excessive stockpiling of goods is clearly not an efficient investment decision and hinders economic and real income growth.
On kuitenkin selvää, että reaaliomaisuuden liiallinen varastointi ei ole tehokasta investoimista vaan jarruttaa talouden ja reaalitulojen kasvua.
Price stability reduces inflation uncertainty and therefore helps to prevent the misallocation of resources described above.
... pienentämällä korkojen inflaatioriskipreemioita ...
By helping the market guide resources to where they can be used most productively, lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
Jos lainanantajat uskovat hintavakauden säilyvän tulevaisuudessa, he eivät vaadi lisätuottoa (ns. inflaatioriskipreemiota) kompensoidakseen pitkäaikaisiin nimellisarvoisiin sijoituksiin liittyviä inflaatioriskejä (ks. kehikko 3.2).
… reduce distortionary effects of tax systems and social security systems … Fourth, tax and welfare systems can create incentives which distort economic behaviour.
Koska hintavakaus pienentää inflaatioriskipreemioita ja alentaa siten nimelliskorkoja, se tehostaa voimavarojen kohdentamista pääomamarkkinoilla ja kannustaa sijoittamiseen.
In many cases, these distortions are exacerbated by inflation or deflation, as fiscal systems do not normally allow for the indexation of tax rates and social security contributions to the inflation rate.
Tämä puolestaan edistää työpaikkojen luomista ja lisää yleisemminkin taloudellista hyvinvointia.
For instance, salary increases that are meant to compensate workers for inflationary developments could result in employees being subject to a higher tax rate, a phenomenon that is known as “cold progression”.
... vähentämällä verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmistä johtuvia vääristymiä ...
Price stability reduces these distortionary effects associated with the impact of inflationary or deflationary developments on taxation and social systems.
Verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmät voivat luoda taloudellista käyttäytymistä vääristäviä kannustimia.
… reduce inflation risk premia in interest rates … Second, if creditors can be sure that prices will remain stable in the future, they will not demand an extra return (a socalled “inflation risk premium”) to compensate them for the inflation risks associated with holding nominal assets over the longerterm (see Box 3.2 for details).
Inflaatio ja deflaatio pahentavat usein näitä vääristymiä, koska finanssipoliittiset järjestelmät eivät yleensä salli veroasteiden ja sosiaaliturvamaksujen sitomista inflaatiovauhtiin.
By reducing such risk premia, thereby bringing about lower nominal interest rates, price stability contributes to the efficiency with which the capital markets allocate resources and therefore increases the incentives to invest.
Esimerkiksi työntekijöille inflaatiokehityksen kompensoimiseksi maksetut palkankorotukset saattavat johtaa työntekijöiden veroprosentin nousuun.
This again fosters job creation and, more generally, economic welfare.
Hintavakaus vähentää tällaisia vääristymiä, jotka liittyvät inflaatio- ja deflaatiokehityksen verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmiin aiheuttamiin vaikutuksiin.
In fact, in Germany, the hyperinflation that followedWorldWar I and peaked in 1923 had devastating economic, social and – as is widely agreed – political consequences.
Saksassa ensimmäisen maailmansodan jälkeisellä hyperinflaatiolla, joka oli nopeimmillaan vuonna 1923, oli musertavia taloudellisia, yhteiskunnallisia ja – kuten yleisesti myönnetään – poliittisia seurauksia.
A situation in which the rate of inflation is very high and/or rises constantly and eventually becomes out of control is called “hyperinflation”.
Hyperinflaatioksi kutsutaan tilannetta, jossa inflaatioon hyvin nopea ja/tai kiihtyy jatkuvasti riistäytyen lopulta käsistä.
Socially, hyperinflation is a very destructive phenomenon which has far-reaching consequences for individuals and society as a whole.
Hyperinflaatio on erittäin haitallinen ilmiö, jolla on kauaskantoisia seurauksia yksityishenkilöille ja koko yhteiskunnalle.