natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OHIM adds that distinctiveness is examined through a priori examination of the average consumer’s supposed perception of the products and services covered by the mark applied for.
SMHV lisää, että erottamiskyvyn tutkiminen tapahtuu tutkimalla a priori haetun tavaramerkin kattamien tavaroiden ja palvelujen keskivertokuluttajan oletettua näkemystä.
Consequently, while actual descriptive use of elements of the sign or of the sign taken as a whole could support the finding that it lacked distinctiveness, such use could never require that this finding be reached.
Näin ollen merkin osatekijöiden tai koko merkin kuvaileva käyttö voi toki olla merkki erottamiskyvyn puuttumisesta, muttei koskaan edellytys tämän toteamuksen tekemiseksi.
Therefore, if an issue of fact is irrelevant to the legal analysis, the Board of Appeal cannot be criticised for not having mentioned it.
Näin ollen jos tosiseikka on merkityksetön oikeudellisen analyysin kannalta, valituslautakuntaa ei voida moittia siitä, ettei se ole maininnut sitä.
First, the appellant claims that the Court of First Instance merely analysed the
Valittaja väittää ensiksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin analysoi
EUROHYPO v OHIM name ‘BABY-DRY’, the individual elements are much more clearly emphasised by the hyphen than in EUROHYPO.
Lisäksi nimityksessä BABY-DRY yksittäiset osatekijät tuodaan esiin vielä selvemmin yhdysviivalla kuin sanassa EUROHYPO.
In the latter, the graphic fusion of the two elements to form a particular combination of words is much more distinct.
Tässä jälkimmäisessä kahden osatekijän graafinen sulautuminen erityisen sanayhdistelmän luomiseksi on valittajan mukaan paljon ilmeisempi.
registration if the compound word has become part of everyday language and has acquired its own meaning.
tullut yleiseen kielenkäyttöön ja saanut siinä sille ominaisen merkityksen.
That criterion is relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation as regards the possibility of a requirement of availability, but it is not a criterion that applies to the interpretation of Article 7(1)(b) for the purpose of establishing distinctive character, that is, whether the mark is capable of being perceived by the public as indicating the commercial origin.
Tällä kriteerillä on valittajan mukaan asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan puitteissa merkitystä siihen, onko vapaana pitäminen välttämättömyys, mutta sitä ei sen mukaan sovelleta kyseisen artiklan b alakohdan tulkintaan erottamiskyvyn eli sen osoittamiseksi, kykeneekö yleisö ymmärtämään merkin kaupallisen alkuperän osoittajaksi.
In applying that criterion, which relates solely to Article 7(1)(c) of the regulation, as a reason for its decision to dismiss the action, the Court of First Instance incorrectly interpreted Article 7(1)(b) of the regulation.
Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi tätä kriteeriä, joka valittajan mukaan liittyy yksinomaan asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaan, hylkäyspäätöksen perustelemiseksi, se tulkitsi valittajan mukaan väärin asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.
OHIM argues that the Court of First Instance, in paragraph 54 et seq. of the judgment under appeal, assessed the overall impression produced by the trade mark and took the view, like the Board of Appeal, that the combination of the two descriptive elements does not create an impression that is more than the sum of its parts.
SMHV väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi valituksenalaisen tuomion 54 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa tavaramerkin muodostamaa kokonaisvaikutelmaa ja katsoi valituslautakunnan tavoin, että kahden kuvailevan osatekijän yhdistäminen ei luo vaikutelmaa, joka on enemmän kuin osatekijöiden summa.
As to whether the substance of the result of the assessment of the trade mark as a whole is vindicated, this is a question that can no longer be the subject of review at the stage of appeal proceedings.
Se, onko tavaramerkin kokonaisarvioinnin tulos tosiasioiden osalta perusteltu, on sen mukaan kysymys, jota ei enää voida valvoa muutoksenhaussa.
OHIM also states that the Court of First Instance concluded that the structure of the word combination is not unusual and therefore that it is not comparable to the sign ‘BABY-DRY’.
SMHV väittää myös, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että sanojen yhdistelmän rakenne ei ole epätavallinen, minkä vuoksi tätä tapausta ei voida verrata merkkiin BABY-DRY.
Secondly, the appellant takes the view that the judgment of the Court of First Instance was based on the use of a criterion according to which a trade mark comprising descriptive elements may be capable of
Valittaja katsoo toiseksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio perustuu sellaisen kriteerin käyttöön, jonka mukaan kuvailevista osatekijöistä muodostuva tavaramerkki voidaan katsoa rekisteröintikelpoiseksi, jos sanayhdistelmä on
The appellant adds that the Court of First Instance erred in the application of this criterion by stating in paragraph 55 of the judgment that the appellant had not established that the compound word at issue had acquired its own meaning and by denying on that basis that it was sufficiently distinctive.
Valittaja lisää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki virheen tätä kriteeriä soveltaessaan, kun se väitti tuomion 55 kohdassa, että valittaja ei ollut osoittanut, että riidanalainen yhdyssana oli saanut oman merkityksen, ja kun se katsoi tältä tämän vuoksi puuttuvan riittävän erottamiskyvyn.
According to the appellant, the overall sign EUROHYPO fulfils the criterion of having its own meaning.
Valittajan mukaan merkki EURO-HYPO kokonaisuutena täyttää kriteerin, joka koskee sen omaa merkitystä.
Even if it were to be accepted that the individual elements ‘euro’ and ‘hypo’ are actually understood as a descriptive indication of the European currency and of the word ‘hypothek’ (mortgage), the word ‘eurohypo’ is more likely to be understood by the German public as an abbreviation of ‘Europäische Hypothekenbank’ (‘European mortgage bank’) — apart merely from being an indication of the appellant as the undertaking of origin — and therefore in a sense is more than the sum of the currency ‘euro’ and the idea of ‘hypothek’. This is, moreover,
Olettaen, että yksittäisten osatekijöiden euro ja hypo todella katsotaan kuvailevan eurooppalaista valuuttaa ja hypoteekkia, olisi todennäköisempää, että saksalaisyleisö ymmärtäisi sanan eurohypo lyhennykseksi Europäische Hypothekenbankista (Euroopan hypoteekkipankki) – ellei pelkästään ja yksinkertaisesti osoitukseksi valittajasta alkuperäyrityksenä – ja siis merkityksessä, joka on enemmän kuin
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P proved by the practice of numerous other banks whose names include the element ‘hypo’ as well as by the history of the creation of the appellant, arising from a merger with inter alia ‘Eurohypo AG Europäische Hypothekenbank der Deutschen Bank’, to become ‘Deutsche Hypothekenbank Frank-furt-Hamburg AG’.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-304/06 P eurovaluutan ja käsitteen hypoteekki summa. Tämän osoittaa sitä paitsi valittajan mukaan useiden pankkien, joiden toiminimessä esiintyy sana hypo, käytäntö sekä valittajan perustamishistoria; se syntyi sulautumalla muun muassa Eurohypo AG Europäische Hypothekenbank der Deutschen Bankin kanssa ja siitä tuli Deutsche Hypothekenbank Frankfurt-Hamburg AG.
sign normally falls within the scope of both rules.
kuuluu tavallisesti kahden oikeussäännön soveltamisalaan.
Therefore it is self-evident that the rules identified in the caselaw concerning Article 7(l)(c) of the regulation with regard to findings on the descriptiveness of a compound word are equally applicable to the analysis of a descriptive term in the context of Article 7(1)(b) of the regulation, in so far as the criterion for examining both rules is the relevant public’s perception.
Näin ollen säännöt, jotka perustuvat oikeuskäytäntöön, joka koskee asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa yhdyssanan kuvailevan luonteen toteamisen alalla, ovat sovellettavissa myös kuvailevan sanan analyysiin asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan puitteissa, koska näitä kahta oikeussääntöä sovellettaessa arviointikriteerinä on kohdeyleisön käsitys.
The appellant fails to show why the different public interest that underlies each of the rules should lead to a different interpretation of the criterion of the descriptive term, depending on the rule at issue.
Valittaja ei SMHV:n mukaan osoittanut, miksi eri yleisen edun, joka on kummankin oikeussäännön taustalla, pitäisi merkitä kuvailevuutta koskevan kriteerin erilaista tulkintaa kulloisenkin oikeussäännön mukaan.
OHIM considers that the question whether the consumer will perceive a word as descriptive precisely does not depend on the protection which the rule to be applied seeks to achieve.
SMHV katsoo, että kysymys siitä, ymmärtääkö kuluttaja sanan kuvailevaksi, ei perustellusti riipu sovellettavan oikeussäännön suojatavoitteesta.
Furthermore, the appellant appears to share this point of view, since it would like to transpose the caselaw in BABY-DRY, handed down in the context of Article 7(l)(c) of the regulation, to the present case.
Valittaja näyttää sitä paitsi yhtyvän tähän näkemykseen, koska se haluaisi soveltaa esillä olevaan asiaan asiassa BABY-DRY annetun tuomion oikeuskäytäntöä, joka perustuu asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaan.
Finally, the appellant states that, while the public interest underlying Article 7(1) (b) of the regulation is based on the need not to restrict unjustifiably the availability of the sign for other operators which market goods or services such as those in respect of which registration is sought, the public interest which Article 7(1)(c) of the regulation is designed to protect is clearly based on the requirement that the sign may be freely used by all.
Valittaja esittää lopuksi, että kun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan taustalla oleva yleinen etu viittaa tarpeeseen olla rajoittamatta perusteettomasti sitä, että merkki on vapaasti muiden sellaisten toimijoiden käytössä, jotka pitävät kaupan senkaltaisia tavaroita tai palveluja, joita varten rekisteröintiä on haettu, asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan taustalla oleva yleinen etu perustuu ratkaisevasti tarpeeseen, että kaikki voivat käyttää merkkiä vapaasti.
Thus, by examining in passing the ground for refusal set out in subparagraph (c) in examining subparagraph (b), without distinguishing between the different types of public interest, the Court of First Instance incorrectly interpreted Article 7(l)(b).
Näin ollen kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki liitännäisesti c alakohdassa vahvistettua hylkäysperustetta b alakohtaa tutkiessaan tekemättä eroa yleisen edun erilaisen luoteen välillä, se tulkitsi valittajan mukaan virheellisesti asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.
On this subject, the appellant refers to paragraph 36 of the judgment in SAT.1 v OHIM. 7
Valittaja viittaa tältä osin asiassa SAT.1 vastaan SMHV annetun tuomion 7 36 kohtaan.
A — The first ground of appeal
A Ensimmäinen valitusperuste
According to OHIM, the scope of the rules set out in Article 7(1)(b) overlaps with that of the rules set out in Article 7(1) (c) of the regulation.
SMHV:n mukaan asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan oikeussääntöjen soveltamisalat yhtyvät.
Thus a descriptive
Kuvaileva merkki
In response to the appellant, which states that the Board of Appeal simply maintained,
Valittajalle, joka väittää, että valituslautakunta tyytyi toteamaan tätä osoittamatta, että kokonaisuutena tarkasteltuna sana eurohypo
7 — Cited in footnote 5.
7 – Mainittu edellä.
EUROHYPO v OHIM particular known by the consumers of those goods.
EUROHYPO v. SMHV voidaan olettaa tuntevan ja jotka erityisesti näiden tuotteiden kuluttajat tuntevat.
10 but without establishing, that the word ‘eurohypo’ taken as a whole is just as descriptive as the sum of the elements ‘euro’ and ‘hypo’, OHIM states that it is not under a duty to provide evidence, but only a duty to state reasons.
10 on yhtä kuvaileva kuin osatekijöiden euro ja hypo summa, SMHV vastaa, että sillä ei ole näyttövelvollisuutta vaan yksinomaan perusteluvelvollisuus.
In this case, as the judgment under appeal points out in paragraph 20, the Board of Appeal analysed not only the meaning of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ but also the possible meanings of the compound word ‘eurohypo’.
Esillä olevassa asiassa, kuten valituksenalaisen tuomion 20 kohdassa todetaan, valituslautakunta analysoi paitsi osatekijöiden euro ja hypo merkitystä myös yhdyssanan eurohypo mahdollisia merkityksiä.
In particular, the Board of Appeal states, in paragraph 14 of the contested decision, that this word will, for the German consumer, denote financial transactions guaranteed by securities and financing, notably in property affairs but also in other spheres where securities are needed.
Valituslautakunta totesi erityisesti riidanalaisen päätöksen 14 kohdassa, että tämä sana merkitsee saksalaiskuluttajalle rahoitustoimia, jotka taataan reaalivakuuksilla, ja rahoituspalveluja erityisesti kiinteistöasioiden alalla, mutta myös muilla aloilla, joilla tarvitaan reaalivakuuksia.
Under Article 74(1) of the regulation, OHIM examiners and, on appeal, the Boards of Appeal of OHIM are required to examine the facts of their own motion in order to determine whether the mark applied for falls under one of the grounds for refusal of registration laid down in Article 7 of the regulation.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että valituslautakunta voi perustaa arvionsa paljon käytettävien kulutustavaroiden kaupassa saatuun yleiseen käytännön kokemukseen perustuviin seikkoihin, jotka kaikkien
8However, this provision clearly does not state in what way OHIM is to carry out this examination of the facts.
8 – Asia C-25/05 P, Storck v. SMHV, tuomio 22.6.2006 (Kok. 2006, s.
12 — Cited in footnote 6.
12 – Edellä 21 kohdassa mainittu asia.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P that ‘BABY-DRY’ (instead of dry baby) was not descriptive of babies’ nappies; there is no such unusual 13 sequence of words in the present case.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-304/06 P kuvaillut vauvojen vaippoja; tällaista epätavallista sanajärjestystä 13 ei esiinny esillä olevassa asiassa.
14 that the elements concerned, which are not distinctive if viewed alone, also cannot become distinctive when they are combined, instead of basing its assessment on the average consumer’s perception of this combination as a whole.
14 ole erottamiskykyisiä, eivät voi myöskään olla erottamiskykyisiä, kun ne yhdistetään, sen sijaan, että se olisi perustanut arviointinsa siihen, miten keskivertokuluttaja ymmärtää tämän yhdistelmän kokonaisuutena.
The appellant’s first ground of appeal should therefore be rejected. 15
Valittajan esittämä ensimmäinen valitusperuste on siis hylättävä. 15
B — The second ground of appeal
B Toinen valitusperuste
It should be borne in mind first of all that the Court of First Instance has exclusive jurisdiction to make findings of fact, save where a substantive inaccuracy in its findings is attributable to the documents submitted to it, and to appraise those facts.
Aluksi on muistutettava, että ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa.
That appraisal thus does not, save where the clear sense of the evidence produced before it has been distorted, constitute a point of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice on appeal. 16
Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin. 16
879: according to these authors, in principle, combining words does not make a whole into more than the sum of its parts.
879: kirjoittajien mukaan sanojen yhdistäminen ei periaatteessa johda siihen, että kokonaisuus on enemmän kuin sen osatekijät.
This does not apply, however, where words that are not usually used in combination are combined in such a way as to form a compound word which is unusual in its structure and can be easily memorised.
Tämä ei kuitenkaan päde, jos sanat, joita ei käytetä tavanomaisessa yhdistelmässä, yhdistetään siten, että lopputulos on rakenteeltaan epätavallinen yhdyssana, joka on helposti muistettavissa.
Minor stylistic variations, such as joining words that are normally separated, change nothing with regard to lack of distinctiveness, unless a completely different overall impression is created.
Tyyliin liittyvät vähäiset vaihtelut, kuten esimerkiksi tavallisesti erotettujen sanojen yhdistäminen, eivät poista erottamiskyvyn puuttumista, ellei niillä luoda täysin erilaista kokonaisvaikutelmaa.
It should also be borne in mind that, as regards a trade mark comprising words, the possible distinctiveness of each of its terms or elements, taken separately, may be assessed, in part, but must, in any event, depend on an appraisal of the whole which they comprise.
On myös muistutettava, että kun on kyse sanoista muodostuvasta tavaramerkistä, mahdollista erottamiskykyä voidaan osittain tarkastella kunkin sen sanan tai osatekijän osalta erikseen, mutta sen on joka tapauksessa perustuttava niiden muodostaman kokonaisuuden tarkasteluun.
Indeed, the mere fact that each of those
Pelkästään se, että kultakin näistä osatekijöistä puuttuu erikseen tarkasteltuna erottamiskyky, ei sulje
16 — See, inter alia, Case C-449/99 P EIB v Hautem [2001] ECR I-6733, paragraph 44; Case C-104/00 P DKV v OHIM [2002] ECR I-7561, paragraph 22; Case C-173/04 P Deutsche SiSi-Werke v OHIM [2006] ECR I-551, paragraph 35; Case C-240/03 P Comunità montana della Valnerina v Commission [2006] ECR I-731, paragraph 63; Case C-206/04 P Mülhens v OHIM [2006] ECR I-2717, paragraph 41; Storck v OHIM, cited in footnote 8, paragraph 40; Case C-412/05 P Alcon v OHIM [2007] ECR I-3569; and Case C-334/05 P OHIM v Shaker [2007] ECR I-4529.
15 – Em. asiassa SMHV v. Celltech antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin pysytti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion, jossa oli katsottu, että valituslautakunnan olisi pitänyt osoittaa esimerkiksi tieteelliseen kirjallisuuteen viitaten niiden toteamusten paikkansapitävyys, joiden perusteella se katsoi, että tavaramerkki CELLTECH oli kuvaileva, kun taas valituslautakunta oli katsonut, että ”kyseessä oleva kuluttaja (asiantuntijat ja keskivertokuluttaja) mieltää sanayhdistelmän CELLTECH välittömästi ja kiistatta termiksi, jolla kuvaillaan soluteknologian alaan kuuluvia toimintoja samoin kuin näiden toimintojen yhteydessä käytettäviä tai niiden tuloksena saatavia tuotteita, laitteita ja materiaalia”.
EUROHYPO v OHIM elements, considered separately, is devoid of any distinctive character does not mean that their combination cannot present a distinctive character.
EUROHYPO v. SMHV pois sitä, että niiden muodostama yhdistelmä voi olla erottamiskykyinen.
17 the mere sum of its parts: that assumes either that because of the unusual nature of the combination in relation to the goods or services the word creates an impression which is sufficiently far removed from that produced by the mere combination of meanings lent by the elements of which it is composed, with the result that the word is more than the sum of its parts, or that the word has become part of everyday language and has acquired its own meaning, with the result that it is now independent of its elements.
17 edellyttää joko sitä, että siksi, että yhdistelmä on tavanomaisesta poikkeava kyseisten tavaroiden tai palvelujen osalta, kyseinen sana luo vaikutelman, joka on riittävän kaukana vaikutelmasta, joka syntyy kyseisen sanan muodostavien osatekijöiden pelkästä yhdistelmästä, jolloin kyseinen sana on enemmän kuin kyseisten osatekijöiden summa, tai sitä, että kyseinen sana on tullut yleiseen kielenkäyttöön ja se on saanut siinä oman merkityksensä, jolloin se on vastedes itsenäinen suhteessa sen muodostaviin osatekijöihin.
The Court of First Instance first of all stated, in paragraph 51 of the judgment under appeal, that the Board of Appeal had rightly observed that the public concerned perceived ‘euro’, in the financial field, as the currency which is in circulation in the European Union and which describes that monetary area or also, as the appellant claims, as the abbreviation of the word ‘Europe’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi ensiksi valituksenalaisen tuomion 51 kohdassa, että valituslautakunta oli todennut perustellusti, että kohdeyleisö ymmärtää rahoitusalalla osatekijän euro valuutaksi, jota käytetään Euroopan unionissa ja joka viittaa tähän valuutta-alueeseen, tai valittajan esittämällä tavalla lyhenteeksi sanasta Eurooppa.
That element therefore designates, according to the Court of First Instance, at least in one of its possible meanings, a characteristic of the financial services in question.
Tämä osatekijä kuvaa siis ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan ainakin yhdessä sen mahdollisessa merkityksessä asianomaisten rahoituspalvelujen ominaisuutta.
The Court of First Instance next stated, in paragraph 52 of the judgment under appeal, that the Board of Appeal had rightly held that in the context of financial services ‘hypo’ was understood by the average consumer as an abbreviation of the term ‘hypothek’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa seuraavaksi valituksenalaisen tuomion 52 kohdassa, että valituslautakunta oli katsonut perustellusti, että rahoituspalvelujen yhteydessä keskivertokuluttaja ymmärtää osatekijän hypo sanan hypoteekki lyhenteeksi.
The Court of First Instance concluded from this, in paragraph 55, that, first, the word sign EUROHYPO is a straightforward combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts and that, secondly, the appellant did not show that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own, but argued, to the contrary, that the word sign EUROHYPO has not become part of everyday German for describing financial services.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 55 kohdassa, että yhtäältä sanamerkki EURO-HYPO on pelkkä kahden kuvailevan osatekijän yhdistelmä, joka ei luo vaikutelmaa, joka on riittävän kaukana vaikutelmasta, joka syntyy sen muodostavien osatekijöiden pelkästä yhdistelmästä, jotta se olisi enemmän kuin kyseisten osatekijöiden summa, ja että toisaalta valittaja ei ole osoittanut, että tämä yhdyssana olisi tullut yleiseen kielenkäyttöön ja että se olisi saanut oman merkityksensä, vaan väittää päinvastoin, että sanamerkkiä EUROHYPO ei käytetä yleisesti saksan kielessä rahoituspalvelujen kuvaamiseen.
The Court of First Instance then pointed out, in paragraph 54, that it is clear from the caselaw that a mark consisting of a word composed of elements, each of which is descriptive of characteristics of the goods or services in respect of which registration is sought, is itself descriptive of the characteristics of those goods or services unless there is a perceptible difference between the word and
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti seuraavaksi valituksenalaisen tuomion 54 kohdassa, että oikeuskäytännöstä ilmenee, että tavaramerkki, joka muodostuu yhdyssanasta, jonka kukin osatekijä kuvailee niiden tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia, joita varten rekisteröintiä on haettu, kuvailee itse näiden tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia, ellei sanan ja sen muodostavien osatekijöiden pelkän summan välillä ole olemassa havaittavissa olevaa eroa, mikä