natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Second, if the failure by a Member State to inform the Commission that it plans to adopt national provisions such as those at issue in the main proceedings constitutes an infringement of Article 3(2) of Directive 75/442, the national court asks whether that failure to inform the Commission may be invoked by an individual in order to have those provisions declared unenforceable.
Eco-Emballages on vuonna 1992 perustettu osakeyhtiö. Sen tarkoituksena on muun muassa järjestää jätteiden huolehtimista ja materiaalien talteenottamista koskevien järjestelmien ja aivan erityisesti niiden yritysten pakkauksista huolehtiminen, jotka ovat jätteistä huolehtimisesta ja materiaalien talteenotosta 15.7.1975 annetun lain nro 75-633, sellaisena kuin se on muutettuna, ja sen soveltamisasetusten mukaisten velvoitteiden alaisia.
In that regard, it should be noted that in paragraphs 20 to 23 of its judgment in Enichem Base, the Court observed that neither the wording nor the purpose of Article 3(2) of Directive 75/442 in its original version provides any support for the view that failure by the Member States to observe their obligation under that provision to give prior notice in itself renders unlawful the national rules thus adopted, inasmuch as that provision merely requires the Member States to inform the Commission of any draft rules to which it applies, without laying down any procedure for Community control of those draft rules or making implementation of
Kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Sapod Audic -niminen yhtiö (jäljempänä Sapod) ja Eco-Emballages SA -niminen yhtiö
an approved undertaking.
Alustavia huomautuksia
In that regard, it should be observed that, even if that national provision were to be interpreted in that way, the obligation imposed by that provision does not relate as such to the product or its packaging and therefore does not, of itself, constitute a rule laying down requirements to be met by goods, such as requirements concerning their labelling or packaging (see, in particular, Case C-123/00 Bellamy and English Shop Wholesale [2001], paragraph 18).
Eco-Emballages sai 12.11.1992 annetulla ministeriöiden välisellä päätöksellä lain nro 92-377 6 §:ssä tarkoitetun toimiluvan ottaa huolehtiakseen sellaisista kotitalouksien kuluttamista tai käyttämistä pakkauksista aiheutuvista jätteistä, joiden tuottajien tai maahantuojien kanssa sillä oli sopimus.
court, in order to determine whether it has jurisdiction.
Sapod on ranskalainen yritys, joka pitää kaupan muoviin pakattuja siipikarjatuotteita.
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Case C-36/99 Idéal tourisme [2000], paragraph 20; Case C-379/98 PreussenElektra [2001], paragraph 39; Case C340/99 TNT Traco [2001], paragraph 31, and Case C-472/99 Clean CarAutoservice [2001], paragraph 14).
Ensiksi on todettava, että kansallinen tuomioistuin pyytää ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään tulkitsemaan direktiiviä 83/189/ETY sellaisena kuin direktiiviä sovellettiin sekä ennen että jälkeen tämän direktiivin olennaisesta muuttamisesta toisen kerran 23.3.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/10/EY voimaantuloa.
On the other hand, in such a case, the general obligation to identify the packaging as provided for in that national provision may be regarded as a selling arrangement.
Sopimuksen mukaan Sapod sitoutui liittymään Eco-Emballagesin käyttöön ottamaan jätteiden huolehtimisjärjestelmään täyttääkseen asetuksen nro 92-377 mukaiset velvollisuutensa.
It is for the national court to verify whether the relevant conditions, under the case-law of the Court, for exempting such an obligation from the scope of application of Article 30 of the Treaty are met, namely that the provision at issue applies to all relevant traders operating within the national territory and that it affects in the same manner, in law and in fact, the marketing of domestic products and of those from other Member States (see, in particular, Joined Cases C-267/91 and C-268/91 Keck and Mithouard [1993], paragraph 16, and Case C254/98 TK-Heimdienst [2000], paragraph 23).
Tältä osin on ensiksi huomattava, että jos oletetaan, että asetuksen nro 92-377 kysymyksessä olevat säännökset ovat teknisiä määräyksiä, niitä koskevat ehdotukset olisi pitänyt antaa tiedoksi direktiivin 83/189/ETY mukaisesti, sellaisena kuin se on direktiivillä 88/182/ETY muutettuna, ja toiseksi, että direktiivillä 94/10/EY direktiivin asian kannalta merkityksellisiin säännöksiin tehdyt muutokset ovat olennaisia, eikä niillä siis pelkästään rajoituttu selkeyttämään direktiivissä 83/189/ETY olevia käsitteitä (ks. vastaavasti erityisesti asia C-33/97, Colim, tuomio 3.6.1999, 25 ja 26 kohta ja asia C-314/98, Snellers, tuomio 12.10.2000, 31-33 kohta).
To the extent that the third question relates to the compatibility of such an obligation with Article 30 of the Treaty, it must be observed that the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answei to that question in so fai as it concerns the fourth paragraph of Article 6 of Decree No 92-377.
Nämä kysymykset on tutkittava suhteessa direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 88/182/ETY, mutta ottamatta huomioon direktiiviä 94/10/EY.
Therefore, the third question must be answered solely in so far as it seeks to ascertain whether Article 30 of the Treaty precludes a national provision such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 and only in the event that that provision were to be interpreted as not establishing an obligation to apply a mark or label but as imposing only a general obligation to identify the packaging collected for disposal by
Eco-Emballages saattoi asian tribunal de commerce de Paris'n (Ranska) käsiteltäväksi, jossa 14.2.1997 välitoimimenettelyssä annetulla määräyksellä Sapodvelvoitettiin maksamaan Eco-Emballagesille ennen pääasian ratkaisemista edellisessä kohdassa mainittu summa laillisine korkoineen. Cour d'appel de Paris pysytti tämän päätöksen 23.1.1998 antamallaan tuomiolla.
Finally, it must be observed that if the general obligation to identify the packaging laid down in the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 has taken the form of an obligation on Sapod to mark the packaging by affixing the 'Green Dot logo', that latter obligation arises out of a private contract between the parties to the main proceedings.
Ensimmäisen ja toisen kysymyksen osalta on täsmennettävä, että kuten ennakkoratkaisupyyntöä koskevan kansallisen tuomioistuimen päätöksen perusteluista ilmenee, ne asetuksen nro 92-377 säännökset, joiden suhteen kansallinen tuomioistuin kysyy direktiivin 83/189/ETY sovellettavuutta, ovat sen 4 §:n toinen momentti — siltä osin kuin siinä velvoitetaan tuottaja yksilöimään pakkaukset, jotka se antaa hyväksytyn laitoksen tai yrityksen huolehdittaviksi —ja 6 §:n neljäs momentti — siltä osin kuin siinä velvoitetaan kyseinen hyväksytty laitos tai yritys varmistamaan, että käytetyt pakkaukset ovat teknisten vaatimusten mukaisia.
Such a contractual provision cannot be regarded as a barrier to trade for the purposes of Article 30 of the Treaty since it was not imposed by a Member State but agreed between individuals (see, to that effect, inter alia, Case 8/74 Dassonville [1974], paragraph 5, and Colim, paragraph 36).
Tässä menettelyssä Sapod väitti muun muassa, että asetus nro 92-377 oli direktiivissä 83/189/ETY tarkoitettu tekninen määräys, jota ei ollut annettu tiedoksi komissiolle, minkä vuoksi siihen ei voitu vedota kolmansia vastaan, ja että velvollisuus liittyä Eco-Emballagesin toteuttaman kaltaiseen hyväksyttyyn järjestelmään oli perustamissopimuksen 30 artiklassa kielletty vaikutukseltaan vastaava toimenpide.
83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure f or the provision of information in the field of technical standards and regulations, as amended by Council Directive 88/182/EEC of 22 March 1988, only if the national court were to hold that it had to be interpreted as requiring a mark or label to be applied.
sopimuksissa. Asiakirjoista ja erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen esittämään kirjalliseen kysymykseen annetuista vastauksista ilmenee, että ainoastaan tällaisissa Sapodin ja Eco-Emballagesin välisen sopimuksen kaltaisissa sopimuksissa asetuksen nro 92-377 4 §:n toisessa kohdassa ilmaistu yleinen yksilöintivelvoite konkretisoituuerityisenämerkiteernisvelvoitteena eli logon Point vert kiinnittämisenä, koska vakioehdoissa,joiden perusteella Eco-Emballages on hyväksytty, ei lausuta mitään tältä osin.
In the event that a national provision such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 were to be interpreted as requiring a mark or label to be applied, an individual may invoke the failure to make notification of that national provision in accordance with Article 8 of Directive 83/189.
On kuitenkin todettava, että EY 234 artiklan mukaisen toimivallan jaon perusteella kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kansallisen oikeuden, tässä tapauksessa asetuksen nro 92-377 4 §:n toisen momentin, tulkinta.
It is then for the national court to refuse to apply that provision, the question of the conclusions to be drawn from the inapplicability ofthat national provision as regards the severity of the sanction under the applicable national law, such as nullity or unenforceability of the contract, being a question governed by national law.
Kuten komissio huomauttaa, ainoa tuottajille asetuksessa nro 92-377, erityisesti sen 4 §:n 1 momentissa, annettu valinnan mahdollisuus on, että ne voivat antaa pakkausjätteensä hyväksyttyjen laitosten tai yritysten huolehdittaviksi tai huolehtia niistä itse.
That conclusion is, however, subject to the condition that the applicable rules of national law are not less favourable than those governing similar domestic actions and are not framed in such a way as to render impossible in practice the exercise of rights conferred by Community law.
Jos tuottaja kuitenkin valitsee — kuten pääasiassa -hyväksytyn laitoksen tai yrityksen ylläpitämän järjestelmän, tulevat tietyt säännökset, mukaan lukien asetuksen nro 92-377 4 §:n toinen momentti ja 6 §:n neljäs momentti, pakottavasti sovellettaviksi.
If Directive 83/189 does not apply to the provisions of Decree No 92377, the Member State concerned ought to have informed the Commission of the proposed national provisions in accordance with Article 3(2) of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991.
Tämän jälkeen on tutkittava, voidaanko pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisia kansallisia säännöksiä pitää direktiivin 83/189/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina teknisinä eritelminä.
If the national court were to interpret a provision such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 as not requiring a mark or label to be applied but as imposing only a general obligation to identify the packaging collected for disposal by an approved undertaking, that provision may be regarded as a selling arrangement.
Tätä analyysia näyttäisi vahvistavan asetuksen nro 92-377 5 §, koska siinä säädetään, että yksilöinnin luonne täsmennetään hyväksyttyjen laitosten ja yritysten sekä tuottajien välisissä
It is for the national court to verify whether the relevant conditions under the case-law of the Court for exempting such an obligation from the scope of application of Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC) are met, namely that the provision at issue applies to all relevant traders operating within the national territory and that it affects in the same manner, in law and in fact, the marketing of domestic products and of those from other Member States. '
Vaikka merkitsemistä ja selostetta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ei ole täsmennetty, merkitseminen ja seloste ovat itsessään pakollisia myös maahan tuotujen tuotteiden osalta (ks. erityisesti asia C-13/96, Bic Benelux, tuomio 20.3.1997, 23 kohta). Lisäksi kun otetaan huomioon direktiivin 83/189/ETY tavoite, eli
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 17 January 2002.
Direktiivi 83/189/ETY tavaroiden vapaan liikkuvuuden suojeleminen ennakollisen valvonnan avulla (ks. erityisesti asia C-194/94, CIA Security International, tuomio 30.4.1996, 40 ja 48 kohta), tällainen mainitussa direktiivissä säädetyn menettelyn mukainen valvonta on asianmukaista ja mahdollista.
He proposed that the Court should answer as follows:
teknisten komissiolle määräysten koskevasta
Provisions of national law - such as those laid down in the French Decree No 92377 of 1 April 1992 — under which producers of household goods who do not themselves arrange for the disposal of packaging waste must identify the packaging to be disposed of, entei into a contract with an approved body which will arrange for disposal and recovery of packaging waste and in that contract stipulate the nature of the identification of the packaging to be disposed of by the approved body, do not constitute a technical regulation within the meaning of Article 1 of Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations, as amended by Council Directive 88/182/EEC of 22 March 1988.
Siltä osin voidaanko asetuksen nro 92-377 6 §:n neljännen momentin katsoa olevan direktiivin 83/189/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tekninen eritelmä, on todettava, että tämän säännöksen sanamuodosta ja muusta yhteisöjen tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta, erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen esittämään kirjalliseen kysymykseen annetuista vastauksista, ilmenee, että tässä säännöksessä asetetaan velvoite pakkausjätteiden keräämisestä huolehtiville laitoksille ja yrityksille, ja että siinä ilmaistaan tekniset vähimmäisvaatimukset, jotka pakkausjätteiden on täytettävä, jotta ne voitaisiin ottaa käsittelyketjuun.
Although the Decree ought to have been notified to the Commission pursuant to Article 3(2) of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, that failure to notify may not be relied upon by an individual in order to have the provisions of the Decree declared unenforceable.'
On todettava, että yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty asiakirjaaineisto ei sisällä mitään, mikä osoittaisi, että asetuksen nro 92-377 6 §:n 4 momenttia voisi tulkita siten, että siinä asetetaan tuottajille ja maahantuojille, joiden tuotteita pidetään kaupan pakkauksissa, velvoite valvoa, että nämä pakkaukset ovat tiettyjen teknisten vaatimusten mukaisia.
Case C-360/00 Land Hessen v G. Ricordi & Co. Bühnen- und Musikverlag GmbH Principles of Community law 6 June 2002
Tästä seuraa, että kyseinen säännös on erilainen kuin ne säännöt, joita pääasiassa käsiteltävänä olevan kaltaisessa tapauksessa voidaan soveltaa tuottajiin, joiden tuotteita pidetään kaupan pakkauksissa (ks. erityisesti asia C-226/97, Lemmens, tuomio 16.6.1998, 34 kohta).
Preliminary ruling (Term of copyright protection — Principle of non-discrimination on grounds of nationality — Applicability to copyright which arose prior to the entry into force of the EEC Treaty) (Fifth Chamber)
Eco-Emballages ja Ranskan ja Alankomaiden hallitukset katsovat, että asetus nro 92-377 on annettu direktiivin 75/442/ETY täytäntöönpanemiseksi tai soveltamiseksi tai tämän direktiivin tavoitteiden täyttämiseksi, minkä vuoksi sitä ei koske direktiivin 83/189/ETY 10 artiklassa tarkoitettu tiedoksiantovelvollisuus.
Bohème by the Italian composer Giacomo Puccini performed in the 1993/1994 and 1994/1995 seasons.
Näin ollen ei ole tarpeen tutkia, voidaanko asetuksen nro 92-377 6 §:n 4 momenttia pitää pääasiassa käsiteltävänä olevan kaltaisessa tapauksessa direktiivissä 83/189/ETY tarkoitettuna teknisenä eritelmänä.
By order of 30 March 2000, received at the Court on 28 September 2000, the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of the first paragraph of Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, the first paragraph of Article 12 EC).
Tätä näkemystä ei voida hyväksyä. Kuten komissio on todennut, tähän kysymykseen on vastattava kieltävästi, koska vaikka asetuksen nro 92-377 johdanto-osassa viitataan direktiiviin 75/442/ETY, siinä määritellään vain yleiset puitteet ja jätetään jäsenvaltioille runsaasti liikkumavaraa (ks. vastaavasti erityisesti asia C-443/98, Unilever, tuomio 26.9.2000, 29 kohta).
That question was raised in proceedings between the Land Hessen and G. Ricordi & Co. Biihnenund Musikverlag GmbH (hereinafter 'Ricordi'), a firm publishing musical and dramatic works, concerning the right to have the opera La Ricordi holds the rights of performance in the opera La Bohème by Puccini, who died on 29 November 1924 (see point 13 et seq. of the Opinion of the Advocate General).
Kansallinen tuomioistuin pyytää toisessa kysymyksessään sekä direktiivin 83/189/ETY että direktiivin 75/442/ETY tulkintaa.
The Land Hessen operates the Staatstheater (State theatre) in Wiesbaden (Germany).
Näitä kahta direktiiviä on syytä tarkastella peräkkäin.
rights fall within the scope of application of the EC Treaty (see, to that effect, Joined Cases C92/92 and C-326/92 Phil Collins and Others [1993], paragraph 27).
ole annettu tiedoksi direktiivin 83/189/ETY 8 artiklan mukaisesti, voidaan vedota muun muassa yksityisten välisissä sopimusoikeudellisia oikeuksia ja velvoitteita koskevissa riita-asioissa (ks. erityisesti edellä mainittu asia Unilever, tuomion 49 kohta).
During the 1993/1994 and 1994/1995 seasons, the Staatstheater in Wiesbaden staged a number of performances of that opera without Ricordi's consent.
Toisen kysymyksen ensimmäiseen osaan on siis vastattava, siltä osin kuin se koskee direktiiviä 83/189/ETY, että tämän direktiivin 10 artiklaa on tulkittava siten, että jos asetuksen nro 92-377 4 §:n 2 momentin kaltaisen kansallisen säännöksen on katsottava sisältävän merkitsemistä tai selostetta koskevan velvoitteen, tätä säännöstä ei ole vapautettu direktiivin 83/189/ETY 8 artiklassa asetetusta tiedoksiantovelvollisuudesta.
Next, it should be noted that the fact that the author had died when the EEC Treaty entered into force in the Member State of which he was a national does not preclude the application of the first paragraph of Article 6 of the EC Treaty.
— Sellaisiin teknisiin määräyksiin vetoaminen, joita ei ole ilmoitettu komissiolle
Ricordi argued before a Landgericht (Regional Court, Germany) that, in the light of the prohibition of discrimination on grounds of nationality in the EC Treaty, Puccini's works were necessarily protected in Germany until the expiry of the 70-year term prescribed by German law, that is, until 31 December 1994.
Tästä seuraa, että tilanteessa, jossa kansallinen tuomioistuin tulkitsee asetuksen nro 92-377 4 §:n 2 momenttia siten, että se sisältää merkitsemistä tai selostetta koskevan velvoitteen ja on näin ollen direktiivissä 83/189/ETY tarkoitettu tekninen määräys, tuomioistuimen on kieltäydyttävä soveltamasta tätä säännöstä pääasiassa.
The Land Hessen contended that the opera La Bohème was covered by the term of protection of 56 years prescribed by Italian law, so that the copyright in that work had expired on 31 December 1980.
Toiseksi tilanteessa, jossa asetuksen nro 92-377 4 §:n 2 momentin kaltaista kansallista säännöstä on pidettävä teknisenä määräyksenä, jota vastoin direktiivissä 83/189/ETY säädettyä ei ole annettu tiedoksi, ja kun otetaan huomioon se, että tällaisessa tilanteessa säännöstä ei ole vapautettu saman direktiivin 10 artiklan mukaisesta tiedoksiantovelvollisuudesta, kuten edellä on todettu, kansallinen tuomioistuin kysyy, voiko yksityinen pääasian kaltaisessa oikeudenkäynnissä vedota siihen, että ilmoitusta ei ole tehty, ja vaatia tämän säännöksen soveltamatta jättämistä
It is not disputed that the copyright concerned in the main proceedings was still producing its effects as regards the persons claiming under Giacomo Puccini when the EEC Treaty entered into force (see Case C-162/00 Pokrzeptowicz-Meyer [2002], paragraphs 49 and 50).
Sapodin mukaan erityisesti edellä mainitussa asiassa CIA Security International annetusta tuomiosta seuraa, että kansallisen tuomioistuimen on kieltäydyttävä soveltamasta teknistä määräystä, jota ei ole ilmoitettu direktiivin 83/189/ETY mukaisesti.
Lastly, it must be determined whether the difference of treatment at issue in the main proceedings, established by the UrhG between German and foreign authors, is contrary to Community law.
Komissio katsoo, että tällä kysymyksellä ei ole kohdetta, koska ensimmäiseen kysymykseen olisi pitänyt vastata, että pääasiassa kysymyksessä olevaa kansallista säännöstöä ei voida pitää teknisenä määräyksenä.
According to the Bundesgerichtshof, the outcome of the main proceedings depends on the applicability to the facts of the case of the prohibition of discrimination on grounds of nationality in the first paragraph of Article 6 of the EC Treaty.
On kuitenkin huomattava, että kysymys siitä, mitä päätelmiä siitä, että asetuksen nro 92-377 4 §n 2 momenttia ei sovelleta, pääasiassa on tehtävä sovellettavassa kansallisessa oikeudessa säädetyn seuraamuksen ankaruudesta — kuten Sapodin ja Eco-Emballagesin välisen sopimuksen pätemättömyys tai soveltamatta jättäminen — on kansallisen oikeuden alaan kuuluva kysymys erityisesti sellaisten sopimusoikeudellisten sääntöjen ja periaatteiden osalta, joilla rajoitetaan tai muutetaan tällaista seuraamusta, jotta seuraamus olisi oikeassa suhteessa todetun virheen ominaispiirteisiin nähden.
In those circumstances, the Bundesgerichtshof stayed proceedings and referred a question to the Court for a preliminary ruling.
Nämä säännöt ja periaatteet eivät kuitenkaan saa olla epäedullisempia kuin ne säännöt, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia (vastaavuusperiaate), eikä niillä saa tehdä yhteisön oikeusjärjestyksessä tunnustettujen oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi (tehokkuusperiaate) (ks. esimerkiksi asia 33/76, Rewe, tuomio 16.12.1976, 5 kohta ja yhdistetyt asiat C-52/99 ja C-53/99, Camarotto ja Vignone, tuomio 22.2.2001, 21 kohta).
Although it is undisputed that the first paragraph of Article 6 of the EC Treaty is not concerned with any disparities in treatment or the distortions which may result, for the persons and undertakings subject to the jurisdiction of the Community, from divergences existing between the laws of the various Member States, so long as those laws affect all the persons subject to them, in accordance with objective criteria and without direct or indirect regard to nationality, it does prohibit 'any discrimination on grounds of nationality'.
Tältä osin on ensiksikin huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiiviä 83/189/ETY on tulkittava siten, että sen 8 artiklan mukaisen tiedoksiantovelvollisuuden laiminlyönti merkitsee olennaisten menettelymääräysten rikkomista, joka aiheuttaa sen, ettei kyseisiä teknisiä määräyksiä voida soveltaa yksityisiä oikeussubjekteja vastaan (ks. erityisesti edellä mainitut asiat CIA Security International, tuomion 48 ja 54 kohta ja Lemmens, tuomion 33 kohta).