natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fourth part of the first ground of appeal relates to paragraphs 118 to 122 of the judgment under appeal, in which the Court of First Instance held that the Commission erred in fact with regard to the implementation of the exemption from the one-month delay rule for the deduction of VAT inasmuch as it found that the system of the permanent deposit with the French Treasury, offsetting the cash-flow benefits resulting from the altered time of deduction, had existed only since 1989 when it had begun to apply in 1969.
Ensimmäisen valitusperusteen kolmannessa osassa valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 111 kohdassa, että komission päätelmä, jonka mukaan vedonlyöjien lunastamatta jättämien voittojen antaminen PMU:n käyttöön ei ollut valtiontukea, vaikka tarkoituksena oli kilpailuja järjestävien yhtiöiden sosiaalimenojen rahoittaminen, sillä perusteella, että näin ei siirretty valtion varoja, perustuu virheellisiin oletuksiin ja on siis hylättävä.
The final part of the first ground of appeal must be rejected as inadmissible.
Ensimmäisen valitusperusteen kolmas osa on hylättävä.
In the second part of the first ground of appeal, the French Republic criticises the judgment under appeal in so far as the Court of First Instance held that the Commission had misapplied Article 92(1) of the Treaty when it found that the cash-flow facilities enabling the PMU to defer the payment of certain betting levies did not constitute State aid.
Toisessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohtaa sen takia, että sillä rajoitetaan ajallisesti Ranskan viranomaisten velvollisuutta vaatia palautettavaksi tuki, joka perustuu PMU:n vapauttamiseen velvollisuudesta osallistua rakentamiseen, siten, että tuen palauttamista koskeva velvollisuus alkoi 11.1.1991.
In its second ground of appeal, the French Republic contends that the judgment under appeal is vitiated by an error of law inasmuch as the Court of First Instance held ??? infringed Article 93(2) of the Treaty by limiting the temporal scope of the French authorities' obligation to require repayment of the aid derived from the PMU's exemption from the housing levy to the period after 11 January 1991.
On todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti katsonut, että riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin siinä edellytettiin sellaisen tuen takaisinmaksamista, joka perustuu PMU:n vapauttamiseen velvollisuudesta osallistua rakentamiseen, siten, että takaisinmaksuvelvollisuus alkoi vasta 11.1.1991, jolloin menettely aloitettiin.
In that regard, suffice it to state that those arguments relate to the Court of First Instance's assessment of the facts, which cannot be challenged before the Court of Justice on appeal. Consequently, the second part of the first ground of appeal must be rejected.
Ensimmäisen valitusperusteen neljäs osa koskee valituksenalaisen tuomion 118—122 kohtaa, joissa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa komission tehneen tosiseikkoja koskevan virheen siltä osin kuin on kyse vapauttamisesta säännöstä, jonka mukaan ostoihin sisältyvä arvonlisävero saadaan vähentää kuukauden määräajan kuluttua, koska komissio katsoi, että likviditeettiedut, joiden syynä oli tämä määräaika, kompensoiva valtionkassaan annettu pysyvä vakuus otettiin käyttöön vasta vuodesta 1989 alkaen, vaikka näin tapahtui jo vuonna 1969.
The second ground of appeal must therefore be rejected.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
'— dismiss the appeal in its entirety;
Henkilöiden vapaa liikkuvuus
— order the appellant to pay the costs.'
16 päivänä toukokuuta 2000
Preliminary ruling (Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) — Equal treatment -Income tax — Separate residence of spouses —Joint assessment to tax for married couples) (Full Court)
Kysymys on esitetty Zurstrassenin ja administration des contributions directesin (jäljempänä veroviranomaiset) välisessä hallintoriita-asiassa, joka koskee tuloveron laskemista.
Main proceedings
Kansalliset oikeussäännöt
By judgment of 11 March 1999, the Tribunal Administratif (Administrative Court), Luxembourg, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) and Article 1 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968.
Zurstrassen väitti kansallisessa tuomioistuimessa, että nämä riidanalaiset veropäätökset ovat syrjiviä, koska hän joutuu puolisonsa kanssa epäedulliseen asemaan suhteessa aviopuolisoihin, jotka asuvat erillään Luxemburgissa, sillä näihin sovelletaan LIR:n 3 §:n a kohdan nojalla yhteisverotusta (ja näin alempaa veroasteikkoa), ja suhteessa aviopuolisoihin, jotka eivät asu Luxemburgissa ja jotka ovat tosiasiallisesti päättäneet yhteiselämänsä, mutta jotka saavat yli puolet kotitaloutensa ansiotuloista Luxemburgista ja jotka työskentelevät kumpikin Luxemburgissa, koska heidät rinnastetaan verotuksessa maassa asuviin henkilöihin ja heihin sovelletaan LIR:n 157 §:n 3 momentin nojalla yhteisverotusta. Hänen mukaansa tällainen syrjintä on perustamissopimuksen 48 artiklan vastaista.
Mr Zurstrassen and his wife are Belgian nationals.
Zurstrassen ja hänen puolisonsa ovat Belgian kansalaisia.
Mr Zurstrassen is in employment in Luxembourg, where he resides, while his wife, who does not work, and their children continue to reside in Battice, Belgium, for reasons in particular of schooling.
Zurstrassen on palkkatyössä ja asuu Luxemburgissa, kun taas hänen puolisonsa, jolla ei ole ammattia, ja heidän lapsensa asuvat Batticessa Belgiassa erityisesti lasten koulunkäynnin vuoksi.
The couple normally come together at the weekend in Battice.
Hänen puolisollaan ei ole omia ansiotuloja, minkä vuoksi tämä ei ole verovelvollinen asuinvaltiossaan.
Almost the entire income of the household (98%) derives from Mr Zurstrassen's earned income in Luxembourg, the remaining 2%
Verovuosien 1995 ja 1996 verolipuissa, jotka annettiin toukokuussa 1997, veroviranomaiset olivat sijoittaneet Zurstrassenin veroluokkaan 1, jota sovelletaan naimattomiin henkilöihin.
That question was raised in proceedings between Mr Zurstrassen and the Administration des Contributions Directs (Direct Taxation Authorities) concerning the calculation of income tax.
Ennakkoratkaisukysymyksen avulla on siis haluttu selvittää, onko sellainen kansallinen sääntely perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan vastainen, jonka mukaan yhteisverotuksen soveltaminen tuloverotuksessa aviopuolisoihin, jotka eivät ole tosiasiallisesti tai tuomioistuimen päätöksellä päättäneet yhteiselämäänsä, edellyttää, että kumpikin puoliso asuu kyseisen valtion alueella, ja jonka mukaan tämä
representing his income from teaching at the Catholic University of Louvain, in Belgium. His wife does not have income of her own and is thus not liable to tax in her State of residence.
verotukseen liittyvä etu evätään maassa asuvalta työntekijältä, joka saa tästä valtiosta lähes kaikki kotitaloutensa ansiotulot ja jonka puoliso asuu toisessa jäsenvaltiossa.
in Article 48 of the Treaty, and was unsure whether the tax regime at issue was compatible with Community law, it decided to stay proceedings and submit a question to the Court for a preliminary ruling.
Luxemburgin veroviranomaisten päätöstä katsoa Zurstrassen naimattomaksi verovelvolliseksi,jolla ei ole perhettä koskevaa elatusvelvollisuutta, vaikka hän on avioliitossa ja hänellä on lapsia, sillä perusteella, että hänen puolisonsa, jolla ei ole omia tuloja, on jäänyt asumaan toiseen jäsenvaltioon, ei voida pitää perusteltuna.
In income tax notices for the 1995 and 1996 tax years, issued in May 1997, the Administration des Contributions Directes placed Mr Zurstrassen in tax bracket 1, which is applicable to single persons.
Tässä tapauksessa aviopuolisoita koskevan yhteisverotuksen soveltaminen edellyttää, että kumpikin puolisoista asuu maassa, ja tämän edellytyksen täyttäminen on helpompaa tämän jäsenvaltion kansalaisille kuin niille muiden jäsenvaltioiden kansalaisille.
The question referred for a preliminary ruling should, according to the Court, be understood as designed, more specifically, to ascertain whether Article 48(2) of the Treaty and Article 7(2) of Regulation No 1612/68 preclude national rules under which, as regards income tax, the joint assessment to tax of spouses who are not separated either defacto or by virtue of a judicial decision is conditional on their both being resident on national territory and that tax advantage is denied to a worker who is resident in that State, where he/she receives almost the entire income of the household, and whose spouse is resident in another Member State.
Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan yhteisverotuksen soveltaminen tuloverotuksessa aviopuolisoihin, jotka eivät ole tosiasiallisesti eivätkä tuomioistuimen päätöksellä päättäneet yhteiselämäänsä, edellyttää, että kumpikin puoliso asuu kyseisen valtion alueella, ja jonka mukaan tämä veroetu evätään maassa asuvalta työntekijältä, joka saa tästä valtiosta lähes kaikki kotitaloutensa ansiotulot ja jonka puoliso asuu toisessa jäsenvaltiossa, on EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 39 artiklan 2 kohta) ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan vastainen.
In the present case, the entitlement of married couples to joint assessment to tax is subject to a residence condition for both spouses, which Luxembourg nationals will be able to satisfy more easily than nationals of other Member States.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 27 päivänä tammikuuta 2000.
In Mr Zurstrassen's submission, such discrimination is contrary to Article 48 of the Treaty.
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
The Court ruled:
16 päivänä toukokuuta 2000
State, where he/she receives almost the entire income of the household, and whose spouse is resident in another Member State.'
oikeusriidat ratkaistaan yksinomaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa perustamissopimuksen 42 artiklan nojalla.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 27 January 2000.
Kun CPL:n työntekijät ostivat yrityksen itselleen, CPL halusi maksaa lainan takaisin välittömästi.
Case C-274/97 Commission of the European Communities ν Coal Products Ltd CS
Tämä voi johtaa siis siihen, että joko osa hyvityksestä on palautettava EHTY:lle, tai siihen, että CPL:llä on vielä saatavaa. "
Interest rebate)
Riidanalainen sopimus
(Arbitration clause (First Chamber)
Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta
By application lodged at the Registry of the Court on 29 July 1997, the Commission of the European Communities brought an action, pursuant to an arbitration clause drawn up on the basis of Article 42 of the ECSC Treaty, against Coal Products Ltd for the recovery of a sum of ECU 252 558, corresponding to an interest rebate which it had granted to CPL under a contract to assist CPL in consuming coal produced in the Community, plus interest at the rate of 8% as from 1 November 1995.
CPL:n mukaan sen ja komission välisen kirjeenvaihdon seurauksena sopimus purkautui ja se korvattiin uudella sopimuksella, johon ei sisältynyt lauseketta, jossa olisi annettu toimivalta yhteisöjen tuomioistuimelle.
On 21 May 1992, the European Coal and Steel Community ('the ECSC), represented by the Commission, concluded a loan agreement ('the contract') with CPL, a subsidiary of British Coal Corporation.
Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (jäljempänä ΕΗΤΎ), jota edusti komissio, teki 21.5.1992 lainasopimuksen (jäljempänä sopimus) CPL:n kanssa, joka on British Coal Companyn tytäryhtiö.
Under that contract, the Commission agreed to lend the sum of GBP 10 000 000 to CPL with a view to promoting the consumption of coal produced within the European Coal and Steel Community in its briquette-making and methane-energy conversion plants in the United Kingdom.
Sopimuksen mukaan komissio sitoutui lainaamaan CPL:lle 10 000 000 Englannin puntaa edistääkseen EHTY:ssä tuotetun hiilen kulutusta CPL:n Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevissa tehtaissa, joissa valmistettiin brikettejä ja tuotettiin metaanista sähköä.
In its defence, CPL sought, by way of counterclaim, an order that the Commission pay the sum of ECU 46 010, plus interest as from 3 February 1995, or from 31 March 1995, corresponding to the balance of the interest rebate to which it claims to be entitled under the abovementioned contract.
Asiassa noudatettavan lainsäädännön eli Englannin lain mukaisia arviointiperusteita soveltaen on päädyttävä siihen, että kirjeenvaihto ei merkinnyt sopimuksen purkautumista ja että sopimuksen 19 kohtaa siis edelleen sovelletaan käsiteltävänä olevassa asiassa.
Article 6 of the contract stipulated that the loan was to be repaid in one payment on 28 May 1997, and Article 7 stated that CPL was not to have the right to repay the loan before that date.
Sopimuksen 6 kohdan mukaan laina oli määrä maksaa takaisin yhdessä erässä 28.5.1997, ja sopimuksen 7 kohtaan sisältyi kielto, jonka mukaan CPL ei saanut maksaa lainaa takaisin ennenaikaisesti.
Under Article 10 of the contract, CPL undertook not to sell, transfer or dispose of any of the project assets without the Commission's prior written consent.
Sopimuksen 10 kohdan mukaan CPL sitoutui olemaan myymättä, siirtämättä tai luovuttamatta hankkeeseen kuuluvaa omaisuutta ilman komission etukäteen antamaa kirjallista hyväksyntää.
Article 5(4) of the contract provided for the payment of an interest rebate under a number of terms/conditions.
Sopimuksen 19 kohdan mukaan sopimukseen sovelletaan Englannin oikeutta ja kaikki sopimuksen pätevyyttä, tulkintaa ja täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset ja
In a letter of 23 January 1995, the Commission agreed to that request on condition that CPL accept the following proposal:
Tästä seuraa, että sekä komission kanne että CPL:n vastavaatimus on hylättävä.
However, such a premiss does not follow at all from the terms of the contract.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
It follows that both the Commission's application and CPL's counterclaim must be dismissed.
Ltdzn on vastattava omista
According to CPL, the exchange of letters between itself and the Commission had the effect of bringing the contract to an end and replacing it with a new contract which does not contain a clause attributing jurisdiction to the Court of Justice.
Euroopan yhteisöjen komission ja oikeudenkäyntikuluistaan.
He recommended that the Court:
Pääasian oikeudenkäynti
Reject the Commission's claim;
Ennakkoratkaisukysymykset
The total value of the imports was ITL 179 903 600 ('the disputed imports').
viranomaista ei ole osoitettu entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa varten.
By order of 10 June 1998, the Tribunale Civile e Penale (Civil and Criminal District Court), Treviso, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 545/92 of 3 February 1992 concerning the arrangements applicable to the import into the Community of products originating in the Republics of Croatia and Slovenia and the Yugoslav Republics of Bosnia-Herzegovina, Macedonia and Montenegro and Commission Regulation (EEC) No 859/92 of 3 April 1992 laying down detailed rules governing imports of "baby-beef originating in the Republics of Croatia and Slovenia and the Yugoslav Republics of Bosnia-Herzegovina, Macedonia and Montenegro.
alkuperätodistukset oli antanut jugoslavialainen viranomainen, joka oli toimivaltainen ennen kuin yhteisö irtisanoi ETY Jugoslaviayhteistyösopimuksen, ei voida myöntää asetuksen N:o 545/92 7 artiklassa tarkoitettua alennettua tuontimaksua koskevaa etuuskohtelua, vaikka uutta toimivaltaista viranomaista ei ollut osoitettu entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa varten vielä silloin, kun nämä tuonnit tapahtuivat.
With a view to taking advantage of the preferential arrangements, Schiavon submitted certificates of origin which accorded with the specimen in Annex I to Regulation No 1368/88 and which were issued by the Savezni Trzisni Inspektorat, Beograd, the issuing body designated in Annex II to that Regulation.
On syytä vastata ennakkoratkaisukysymyksiin, että asetuksen N:o 545/92 7 artiklaa ja asetusta N:o 859/92 on tulkittava siten, että entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin oleville ja sieltä yhteisöön syyslokakuussa 1992 tuoduille sellaisille baby-beef-tyyppisen naudanlihan erille, joita koskevat
The Amministrazione took the view that the certificates issued by that body did not enable the
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
The questions have been raised in proceedings between the Amministrazione delle Finanze dello Stato and the insolvent Italian undertaking Schiavon Silvano, represented by its liquidator, concerning imports into the Community of *baby-beef originating in and imported from the former Yugoslav Republic of Macedonia.
Kroatian ja Slovenian tasavalloista sekä Jugoslaviaan kuuluvista Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja Montenegron tasavalloista peräisin olevien tuotteiden tuonnissa yhteisöön sovellettavasta menettelystä 3 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 545/92 7 artiklaa ja Kroatian ja Slovenian tasavalloista sekä Jugoslaviaan kuuluvista Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja Montenegron tasavalloista peräisin olevien tiettyjen naudanlihatuotteiden tuonnissa sovellettavista yksityiskohtaisista säännöistä 3 päivänä huhtikuuta 1992 annettua komission asetusta (ETY) N:o 859/92 on tulkittava siten, että entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin oleville ja sieltä yhteisöön syyslokakuussa 1992 tuoduille baby-beef-tyyppisen naudanlihan erille, joita koskevat alkuperätodistukset oli antanut jugoslavialainen viranomainen, joka oli toimivaltainen ennen kuin yhteisö irtisanoi Euroopan talousyhteisön ja Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan välisen yhteistyösopimuksen, ei voida myöntää asetuksen N:o 545/92 7 artiklassa tarkoitettua alennettua tuontimaksua koskevaa etuuskohtelua, vaikka uutta toimivaltaista viranomaista ei ollut osoitettu entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa varten vielä silloin, kun nämä tuonnit tapahtuivat.
After a sum of ITL 150 000 000 had been paid by the insurance company covering the risks involved in the transaction, the Amministrazione claimed the balance due from Schiavon, namely ITL 83 971 480.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa toisen jaoston istunnossa 13 päivänä tammikuuta 2000.
By decision of the Tribunale Civile e Penale di Treviso of 5 October 1995, Schiavon was declared insolvent.
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
The Amministrazione then applied to the Tribunale to add the sum of ITL 83 971 480 to Schiavon's liabilities on insolvency as a preferential debt.
Asia C-45/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Sosiaalipolitiikka
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 13 January 2000.
18 päivänä toukokuuta 2000 noudattamatta jättäminen
(Failure to fulfil obligations — Failure to transpose Directive 94/33/EC) (Fourth Chamber)
Direktiivin 94/33/EY täytäntöönpanon
Article 17 of the directive provides that the Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply therewith not later than 22 June 1996 or ensure, by that date at the latest, that the two sides of industry introduce the requisite provisions by means of collective agreements and that they forthwith inform the Commission thereof.
Jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti (neljäs jaosto) perusteella se olisi voinut päätellä Ranskan tasavallan antaneen tarvittavat säädökset, komissio päätti aloittaa tätä jäsenvaltiota vastaan perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn.
Having received from the French Government no notification concerning the measures taken to transpose the directive into French law, and in
Komissio muistutti 16.1.1997 päivätyllä virallisella huomautuksella Ranskan tasavaltaa ensin direktiivin asettamista velvoitteista ja kehotti sitten sitä esittämään sille huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
By application lodged at the Court Registry on 16 February 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC) for a declaration that, by failing to adopt, alternatively to communicate to it, within the prescribed period, the laws, regulations and administrative measures necessary in order to comply with Council Directive 94/33/EC of 22 June 1994 on the protection of young people at work, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.2.1999ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen eikä nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti, koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
still had to be supplemented in order to ensure satisfactory implementation.
Ranskan viranomaiset vastasivat 13.3.1997 päivätyllä kirjeellä, että suurin osa direktiivin normatiivisista säännöksistä oli jo osana Ranskan voimassaolevaa lainsäädäntöä, mutta ne myönsivät, että tätä lainsäädäntöä täytyi vielä täydentää direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
They stated that a draft Law containing the necessary provisions was shortly due to be laid before the Parliament.
Ne ilmoittivat, että lakiehdotus tarpeellisista säännöksistä oli tarkoitus saattaa lähiaikoina parlamentin käsiteltäväksi.
Having received no further information regarding implementation, the Commission, by letter of 12 January 1998, sent a reasoned opinion to the French Republic.
Koska komissio ei saanut muita ilmoituksia kyseisestä täytäntöönpanosta, se lähetti 12.1.1998 perustellun lausunnon Ranskan tasavallalle.
the absence of any other information from which it could conclude that the French Republic had brought into force the necessary provisions, the Commission decided to initiate against that Member State the procedure laid down in Article 169 of the Treaty. By letter of 16 January 1997, the Commission, after reminding the French Republic of its obligations under the directive, gave it formal notice to submit its observations within a period of two months.
Direktiivin 17 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 22.6.1996 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen tarvittavista säännöksistä, ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
The French authorities replied, on 13 March 1997, that the French legislation in force already contained most of the legislative provisions of the directive but acknowledged that legislation
On riittävää todeta, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.