natgillin/translations-raw huggingface dataset:
may not establish in Germany a subsidiary recognised as a construction undertaking if its staff is entrusted solely with work on administration, marketing, planning, supervision and/or wages and salaries, but, in order to be so recognised, such an establishment must employ on the German labour market workers who spend more than 50% of firm's total working time on building sites.
c) eivät voi perustaa Saksaan rakennusalan yrityksenä pidettävää tytäryhtiötä, jos tämän henkilökunta toimii yksinomaan hallinto-, myynti-, suunnittelu-, valvonta- ja/tai alihankintatehtävissä, vaan jotta tällaista tytäryhtiötä voitaisiin pitää rakennusalan yrityksenä, sen on palkattava Saksan työmarkkinoilla työntekijöitä, jotka suorittavat yli 50 prosenttia henkilöstön kokonaistyöajasta rakennustyömailla.
It is true that the social protection of workers in the construction industry is one of the overriding reasons of public interest capable of justifying a restriction on the freedom to provide senices (see Case C-272'94 Guiot, paragraph 16).
On totta, että rakennusalan työntekijöiden suojelu on sellainen yleistä etua koskeva pakottava vaatimus, jolla palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittaminen voidaan perustella (ks. asia C-272/94, Guiot, tuomio 28.3.1996, 16 kohta).
It is also true that, according to the case-law of the Court, overriding reasons of public interest which justify the substantive provisions of a Member State's legislation may also justify measures necessary to check compliance with it (see. to that effect. Case C-113/89 Rush Pomtguesa, paragraph 18).
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että yleistä etua koskevilla pakottavilla vaatimuksilla, joilla perustellaan lainsäädännön aineelliset säännökset, voidaan perustella myös tarpeelliset valvontatoimet, joilla taataan kyseisten säännösten noudattaminen (ks. vastaavasti asia C-113/89, Rush Portuguesa, tuomio 27.3.1990, 18 kohta).
The response provided by the German authorities on 21 November 1997 failed to satisfy the Commission. It therefore addressed to the Federal Republic of Germany, on 22 December 1998.
Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin aina korostanut, että palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista ei voida pitää puhtaasti hallinnollisilla perusteilla lainmukaisena (ks. vastaavasti mm. asia C-18/95, Terhoeve, tuomio 26.1.1999,45 kohta).
When the German authorities did not reply to the opinion within the timelimit allowed and since the Commission was not satisfied with the draft amendments to the legislation subsequently notified, it decided to bring these proceedings.
Yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että jäsenvaltio, jossa palvelut suoritetaan, ei voi velvoittaa yritystä pitämään kyseisen valtion erityisiä asiakirjoja, jos
However, the Court has always emphasised that considerations of a purely administrative nature cannot make lawful a restriction of the freedom to provide services (see, to this effect, in particular.
Saksan viranomaisten 21.11.1997 viralliseen huomautukseen antama vastaus ei vakuuttanut komissiota.
Arblade and Others, cited above, paragraph 80).
Tämän vuoksi komissio osoitti 22.12.1998 Saksan liittotasavallalle perustellun lausunnon.
Since contracting out workers constitutes a provision of senices within the meaning of the Treaty (see Case 279/80 Webb, paragraph 9). it is not disputed that the requirement to have an
Koska Saksan viranomaiset eivät vastanneet tähän lausuntoon asetetussa määräajassa ja koska komissio ei pitänyt riittävänä näiden myöhempää ilmoitusta riidanalaisen lainsäädännön muuttamista koskevasta ehdotuksesta, komissio päätti nostaa nyt esillä olevan kanteen.
establishment in the Member State in which the senices are to be provided, such as that under the legislation in question, goes beyond what is necessary to attain the objective of providing social protection for workers in the building industry.
tämän yrityksen on samojen työntekijöiden ja samojen toimintakausien osalta jo täytettävä sijoittautumisvaltiossaan velvollisuudet, jotka vastaavat työntekijöiden etujen suojelua koskevan tavoitteensa vuoksi ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä asetettuja velvollisuuksia (ks. mm. em. asia Arblade ym., tuomion 80 kohta).
As regards the justification for this restriction, the German Government invokes in substance the same arguments as those which it offered in response to the first two complaints, notably overriding reasons concerning prevention of abusive practices on the building industry market and social protection of the workers concerned.
Tämä edellytys ensinnäkin vaikeuttaa kyseisten rakennusalan yritysten pääsyä Saksan markkinoille, sillä niiden saksalaisten tytäryhtiöiden luokittelu rakennusalan yrityksiksi riippuu edellytyksistä, joita nämä tytäryhtiöt eivät voi vaikeuksitta täyttää.
However, since those arguments relate to the condition requiring compliance with the German collective agreements and not to the condition referred, which lies at the root of the restriction, they can be no justification for it.
Esillä olevassa asiassa on todettava, että riidanalaisen lainsäädännön mukainen vaatimus toimipaikasta siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu suoritetaan, ylittää sen, mikä on tarpeen rakennusalan työntekijöiden suojelua koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
It has not been shown that such a requirement, imposed without distinction on any undertaking wanting to contract out workers to a consortium or to other undertakings in the building industry is in itself necessary to achieve the aim of providing social protection for workers in the building industry.
Asiassa ei ole näytetty, että tällainen erotuksetta kaikille niille yrityksille, jotka haluavat vuokrata työvoimaa väliaikaisen yhteenliittymän puitteissa tai muille rakennusalan yrityksille, asetettu vaatimus olisi itsessään tarpeellinen rakennusalan työntekijöiden suojelua koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
The third complaint: freedom of establishment
Kolmas väite, joka koskee sijoittautumisvapautta
In the absence of any other overriding reasons of public interest justifying this restriction, the Commission's third complaint must also be upheld.
Saksan hallitus vetoaa todetun rajoituksen oikeuttamiseksi samoihin perusteluihin kuin vastauksenaan kahteen ensimmäiseen väitteeseen, eli pakottaviin vaatimuksiin väärinkäytösten estämiseksi rakennusalan markkinoilla ja kyseisten työntekijöiden suojeluun.
It is not in dispute that, in German law, a German branch of a construction undertaking established in a Member State other than the Federal Republic of Germany is not regarded as belonging to that sector unless more than 50cc of total staff working time is spent by workers on construction sites.
On selvää, että Saksan oikeudessa muuhun jäsenvaltioon kuin Saksan liittotasavaltaan sijoittautuneen rakennusalan yrityksen saksalaisen tytäryhtiön katsotaan toimivan rakennusalalla ainoastaan, jos yli 50 prosenttia sen työntekijöiden kokonaistyöajasta suoritetaan rakennustyömailla.
Even without determining whether, the provisions of the two collective agreements mentioned in paragraph 26 above have a discriminatory effect on construction undertakings established in Member States other than the Federal Republic of Germany, the condition referred to in the preceding paragraph above impedes the freedom of establishment for those undertakings through the creation of branches.
Tarvitsematta ratkaista, syrjitäänkö tämän tuomion 26 kohdassa mainittujen kahden työehtosopimuksen määräyksissä muihin jäsenvaltioihin kuin Saksan liittotasavaltaan sijoittautuneita rakennusalan yrityksiä, on huomattava, että edellisessä kohdassa todettu
For one thing, that condition complicates access to the German market for those construction undertakings in that it makes treatment of their German branches as construction undertakings depend on fulfilment of criteria which those branches have difficulty in fulfilling.
Koska todetun rajoituksen oikeuttamiseksi ei ole vedottu muihin yleistä etua koskeviin pakottaviin vaatimuksiin, myös komission kolmas väite on hyväksyttävä.
For another thing, that condition is likely to be less onerous for undertakings from the Federal Republic of Germany than for undertakings from other Member States in so far as there is less need for German undertakings to assign administrative, technical and sales staff to their German branches because such tasks can be performed by the staff employed at the undertaking's seat in Germany.
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY.n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on kansallisessa lainsäädännössään vahvistanut, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet rakennusalan yritykset a) voivat väliaikaisen yritysten yhteenliittymän puitteissa tarjota rajatylittäviä palveluja Saksan markkinoilla vain silloin, kun niillä on Saksassa kotipaikka tai
(c) may not establish in Germany a branch recognised as a construction undertaking if its staff is entrusted solely with work on administration, marketing planning supervision and/or wages and salaries, but in order to be so recognised, such an establishment must employ on the German labour market workers who spend more than 50% of the firm's total working time on building sites, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 52 and 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 43 EC and 49 EC);
ainakin toimipaikka, jolla on oma henkilökunta ja jota varten se tekee yrityskohtaisen työehtosopimuksen b) voivat vuokrata työvoimaa toisesta jäsenvaltiosta muille rakennusalan yrityksille vain, jos niillä on Saksassa kotipaikka tai ainakin toimipaikka, jolla on oma henkilökunta ja joka on saksalaisen työnantajayhdistyksen jäsenenä sidottu yleiseen työehtosopimukseen ja sosiaaliturvaa koskevaan työehtosopimukseen c) eivät voi perustaa Saksaan rakennusalan yrityksenä pidettävää tytäryhtiötä, jos tämän henkilökunta toimii yksinomaan hallinto-, myynti-, suunnittelu-, vahontaja/tai alihankintatehtävissä, vaan jotta tällaista tytäryhtiötä voitaisiin pitää rakennusalan yrityksenä, sen on palkattava Saksan työmarkkinoilla työntekijöitä, jotka työskentelevät yli 50 prosenttia henkilöstön kokonaistyöajasta rakennustyömailla.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
2) Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Filth Chamber on 5 April 2001.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 5 päivänä huhtikuuta 2001.
'(1) declare that: by requiring that, in order to hire out employees, all undertakings of a consortium set up in order to carry out construction work should be party to all the national collective agreements for the construction sector; by restricting the hiring out of employees among construction undertakings to those which are party to the same collective agreements; and by regarding as construction undertakings only those in which more than 50r? of the working hours on sites are accounted for by its own workers, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 49 EC and 43 EC;
1) toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 49 ja EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on katsonut työntekijöiden vuokrauksen edellyttävän, että rakennusurakan toteuttamiseksi perustetun väliaikaisen yhteenliittymän kaikki yritykset kuuluvat rakennusalan kansallisten työehtosopimusten piiriin, rajoittanut työvoiman vuokrausta rakennusalan yritysten välillä samojen työehtosopimusten alaisiin rakennusalan yrityksiin ja pitänyt ainoastaan sellaisia yrityksiä rakennusalan yrityksinä, joiden omat rakennusalan työntekijät suorittavat yli 50 prosenttia työajasta
(2) order the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
2) velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-78/00
Asia C-78/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Verotus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations - Articles 17 and 18 of the Sixth VAT Directive — Issue of Government bonds to refund excess VAT— Categoty of taxable persons whose tax position is in credit) (Fifth Chamber) during 1992, and that they had thus been denied their right to deduct.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 ja 18 artikla Arvonlisäveron vähentämättä jääneen osan palauttaminen luovuttamalla valtion joukkovelkakirja — Verovelvollisten ryhmä, jolle on syntynyt veronpalautussaatava (viides jaosto)
By letter of 2 April 1998 the Italian authorities replied to that letter of formal notice, claiming that the Italian legislation on the refunding of excess VAT by the issue of Government bonds complied with Article 18(4) of the Sixth Directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on 2.3.2000 jättämällään kannekirjelmällä nostanut kanteen, jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen
The Italian Government's arguments still did not convince the Commission, and on 9 July 1999 that institution addressed a reasoned opinion to the Italian Republic requesting it to comply with the opinion within two months of its notification.
Italian viranomaiset vastasivat 2.4.1998 päivätyllä kirjeellä viralliseen huomautukseen väittäen, että Italian laki, jolla arvonlisäveron vähentämättä jäänyt määrä määrättiin palautettavaksi luovuttamalla valtion joukkovelkakirjoja, oli kuudennen direktiivin 18 artiklan 4 kohdan säännösten mukainen.
By application lodged at the Registry of the Court on 2 March 2000 the Commission of the European Communities brought proceedings seeking a declaration that, by providing that the category of taxable persons whose tax position for 1992 is in credit be belatedly issued with Government bonds instead of refunds of value added tax, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 17 and 18 of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 95/7/EC of 10 April 1995 amending Directive 77/388/EEC and introducing new simplification measures with regard to value added tax - scope of certain exemptions and practical arrangements for implementing them.
Koska Italian hallituksen esittämät perustelut eivät vakuuttaneet komissiota, se osoitti 9.7.1999 Italian tasavallalle perustellun lausunnon kehottaen tätä jäsenvaltiota ryhtymään sen noudattamisen edellyttämiin toimenpiteisiin kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksisaannista.
The Italian authorities did not comply with that opinion within the time allowed.
Italian viranomaiset eivät noudattaneet virallista lausuntoa asetetussa määräajassa.
It is in those circumstances that the Commission commenced the present action.
Näin ollen komissio on nostanut nyt esillä olevan kanteen.
Facts and pre-litigation procedure
noudattamatta tuomioistuimen
The alleged failure to fulfil obligations and the findings of the Court
Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
The Commission considered that Decree-Laws Nos 16/93 and 250,95 simultaneously infringed the principle of the right to deduct VAT on inputs enshrined in Article 17 of the Sixth Directive and the obligation, under Article 18(4) of that directive, to make a refund '[wjhere ... the amount of authorised deductions exceeds the amount of tax due', and so instituted the procedure for failure to fulfil obligations by sending the Italian authorities a formal letter of notice on 22 December 1997, inviting them to submit their obsenations within two months.
Koska komissio katsoi, että decreto-leggellä nro 16/93 ja decreto-leggellä nro 250/95 loukattiin kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklassa säädettyä ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeutta ja rikottiin sen 18 artiklan 4 kohdassa säädettyä palauttamisvelvollisuutta, "jos vähennysten määrä ylittää ilmoituskaudelta maksettavan veron määrän", komissio pani vireille jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn lähettämällä Italian viranomaisille 22.12.1997 päivätyn virallisen huomautuksen kehottaen näitä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
In its letter of formal notice the Commission stated, inter alia, that it had been informed that numerous Italian taxable persons subject to Decree-Laws Nos 16/93 and 250/95 had not received a refund of surplus VAT accumulated
Komissio katsoo, että Italian tasavalta on rikkonut muun muassa arvonlisäveron vähentämättä jääneen määrän verotuskohteluun liittyviä kuudennen arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan 4 kohdan säännöksiä luovuttaessaan verovelvollisille joukkovelkakirjoja, jotka erääntyvät viiden tai kymmenen vuoden kuluttua niiden liikkeellelaskemisesta.
The Commission considers that, in issuing 5-year and 10year Government bonds to taxable persons, the Italian Republic has infringed, inter alia, the provisions of Article 18(4) of the Sixth Directive on the treatment of excess VAT.
Komissio totesi virallisessa huomautuksessaan sille ilmoitetun, ettei vuodelta 1992 kertyneen arvonlisäveron vähentämättä jäänyttä määrää ollut palautettu decreto-leggessä nro 16/93 ja decreto-leggessä nro 250/95 tarkoitetuille useille italialaisille verovelvollisille ja että heiltä oli näin evätty vähennysoikeus.
The Commission claims that that provision allows the excess arising from the difference between the amount of authorised deductions and the amount of tax due to be carried forward to the following tax period only.
Koska arvonlisäveron vähentämättä jääneen määrän palauttaminen on yksi niistä
Since the refund of excess VAT is one of the fundamental factors ensuring the application of the principle of neutrality of the common system of VAT, the conditions determined by the Member States cannot undermine that principle by making the taxable person, in whole or in part, bear the burden of the VAT.
On pakko todeta, että kyseinen Italian lainsäädäntö, jonka mukaan käteissuoritus tai muu vastaava suoritus ei ole mahdollista kohtuullisen ajan kuluessa, ja jossa määrätään luovutettaviksi valtion joukkovelkakirjoja, ei sovellu yhteen kuudennessa arvonlisäverodirektiivissäsäädetynarvonlisäveron vähentämättä jäävän määrän palauttamisjärjestelmän kanssa.
It follows that the conditions for the refund of excess VAT that a Member State sets must enable the taxable person, in appropriate conditions, to recover the entirety of the credit arising from that excess VAT.
Tästä seuraa, että jäsenvaltion määräämien arvonlisäveron vähentämättä jääneen määrän palauttamistapojen on oltava sellaisia, että ne sallivat asianmukaisin tavoin kyseiseen määrään perustuvan koko saatavan suorittamisen verovelvolliselle.
In any case, the method of refund adopted must not entail any financial risk for the taxable person.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseen ei vaikuta se Italian hallituksen esille tuoma seikka, että kyseinen kansallinen lainsäädäntö koskee ainoastaan suhteellisen harvoja verovelvollisia.
However, it appears from the information provided by the Commission, and unchallenged by the Italian Government, that the Italian Republic decided to refund the excess VAT to which a certain number of taxable persons was entitled for 1992 by the issue of 5-year and 10year Government bonds running from 1 January 1994.
Komission esittämistä seikoista, joita Italian hallitus ei ole kiistänyt, ilmenee, että Italian tasavalta on päättänyt palauttaa tietyille verovelvollisille vuodelta 1992 syntyneen
Those bonds were only distributed to the taxable persons concerned progressively from April 1994 to December 1998.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
The Italian rules in question, which do not provide for a payment in liquid funds or by equivalent means within a reasonable time but for the issue of Government bonds, are clearly incompatible with the system for the refund of excess VAT provided by the Sixth Directive.
Italian tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen arvonlisäverojärjestehnä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ja uusista toimenpiteistä arvonlisäveron yksinkertaistamiseksi tiettyjen vapautusten soveltamisala ja niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt—10 päivänä huhtikuuta 1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7¡EY, 17 ja 18 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että tietylle verovelvollisten ryhmälle, jolla on veronpalautussaatava vuodelta 1992, palautetaan arvonlisäveron vähentämättä jäänyt osa valtion joukkovelkakirjoina, joiden luovuttaminen on lisäksi viivästynyt.
The circumstance advanced by the Italian Government, that only a relatively small number of taxable persons was affected by the national rules in question, is irrelevant to the finding of a failure to fulfil obligations.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 7 päivänä kesäkuuta 2001.
Declares that by providing that the category of taxable persons whose tax position for 1992 is in credit be belatedly issued with Government bonds instead of refunds of the excess value added tax the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 17 and 18 of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member Stales relating to turnover taxes Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 95/7/ECof10 April 1995 amending Directive 77/388/EEC and introducing new simplification measures with regard to value added tax scope of certain exemptions and practical arrangements for implementing them;
Helleenien tasavalta ei ole noudattanut Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the Italian Republic to pay the costs.'
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 7 June 2001.
Julkisasiamies L.A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 12 päivänä heinäkuuta 2001.
Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.'
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Advocate General L.A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 12 July 2001.
Asia T-155/99 Dieckmann & Hansen GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio Kalastuspolitiikka 23 päivänä lokakuuta 2001
Declare that, by not adopting the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply fully with Council Directive 96/48/EC of 23 July 1996 on the interoperability of the trans-European high-speed rail system, or, alternatively, by not informing the Commission of them, within the prescribed period, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under EC Treaty;
Yhteinen maatalouspolitiikka Sellaisten kolmansien maiden luettelosta, joista kalastustuotteiden tuonti ihmisravinnoksi on sallittua, tehdyn komission päätöksen 97 12961 EY muuttamisesta tehty päätös 1999/244/EY — Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu (viides jaosto)
Court of First Instance
Pyyntö koski tuoretta