natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nor is there an objective comparison where the comparative advertising represents the products in question as being of the same quality without at the same time describing the verifiable features of these products justifying this view, even if the comparative advertising states that the advertiser's products are being sold at a lower price.
Vertaileva mainonta, jossa tarvikkeiden yksilöimiseksi mainitaan toisen elinkeinonharjoittajan omille tarvikkeilleen antamat viitetiedot mainostajan tarvikkeiden viitetietojen rinnalla täsmentämättä muuten esiteltyjen tuotteiden ominaispiirteitä, ei ole direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua tavaroiden puolueetonta vertailua.
(3) References given by an economic operator to the products he manufactures in order to facilitate their identification constitutes "distinguishing marks" within the meaning of Article 3a(l)(g) of Directive 84/450. where those references enable an ordinarily well-informed person to identify the economic operator in question.
Puolueettomasta vertailusta ei ole kyse myöskään, kun vertailevassa mainonnassa esitellään kyseessä olevat tarvikkeet samanlaatuisina ilmoittamatta tarvikkeiden todennettavissa olevia ominaispiirteitä, joiden perusteella tämä käsitys olisi perusteltu, vaikka kyseessä olevassa vertailevassa mainonnassa väitetään mainostajan tarvikkeita myytävän halvemmalla.
To establish whether an advertiser takes unfair advantage of the reputation of a competitor within the meaning of Article 3a(l)(g) of Directive 84/450, it is not necessary to have regard to the fact that a method of comparison other than the one which mentions the references used by the competitor for his own products would make the distribution of the advertiser's products more difficult.'
Elinkeinonharjoittajan tuottamilleen tarvikkeille niiden yksilöimiseksi antamat viitetiedot ovat direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuja erottavia tunnuksia, jos
Case C-120/99 Italian Republic ν Council of the European Union Fisheries policy
tavanomaisesti valistunut henkilö voi näiden viitetietojen perusteella tunnistaa kyseessä olevan elinkeinonharjoittajan.
(Common agricultural policy Fisheries - Blue fin tuna Regulation (EC) No 49/1999 -Statement of reasons Total allowable catches (TACs) Allocation of TACs among Member States Principle of relative stability ~ Determination of basic data — Complex economic situation — Discretion - International Convention for the Conservation of Atlantic Tunas —Accession of the Community Impact on the allocation of TACs to Member States - Principle of non-discrimination) (Fifth Chamber) the share available to the Community among the Member States in accordance with Article 8(4)(ii) of Regulation No 3760/92.
Kun elinkeinonharjoittaja harjoittaa sellaisten tarvikkeiden menekin edistämiseksi mainontaa, jotka on tarkoitettu toisen elinkeinonharjoittajan valmistaman laitteen käyttöä varten, ja tässä mainonnassa tarvikkeiden yksilöimiseksi mainitsee tämän toisen elinkeinonharjoittajan omille tarvikkeilleen antamat viitetiedot omien tarvikkeidensa viitetietojen rinnalla, mainonnassa käytetään direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetulla tavalla epäoikeutetusti hyväksi kilpailijan mainetta, jos kilpailevan elinkeinonharjoittajan viitetietojen katsotaan olevan direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuja erottavia tunnuksia ja jos viitetietojen mainitseminen ei ole tarpeen, jotta kuluttajille voidaan antaa tietoa vertailtujen tarvikkeiden ominaispiirteistä.
By application lodged at the Court Registry on 10 April 1999 the Italian Republic brought an action for the annulment of Article 2 of Council Regulation (EC) No 49/1999 of 18 December 1998 fixing, for certain stocks of highly migratoryfish, the total allowable catches for 1999, their distribution in quotas to Member States and certain conditions under which they may be fished and of the table relating to bluefin tuna annexed to that regulation.
Sen ratkaisemiseksi, käyttääkö mainostaja epäoikeutetusti hyväksi kilpailijan mainetta direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetulla tavalla, ei tarvitse ottaa huomioon sitä, että muu vertailukeino kuin kilpailijan omille tarvikkeilleen antamien viitetietojen mainitseminen aiheuttaa sen, että mainostajan tarvikkeiden jälleenmyynti on vaikeampaa.
The dispute giving rise to these proceedings was prompted by the implementation of the recommendations of the International and Commision for the Consenation of Atlantic-Tunas ('ICCAT') by the Community and the repercussions thereof for the allocation of bluefin tuna catch quotas among the Member States.
Yhteinen maatalouspolitiikka — Kalastus — Tonnikala —Asetus N:o 49/1999 — Perustelut Suurimmat sallitut saaliit (TAC) — TACin jakaminen jäsenvaltioiden kesken — Suhteellisen vakauden periaate -- Perustietojen toteaminen — Monitahoinen taloudellinen tilanne Harkintavalta — Kansainvälinen yleissopimus Atlantin tonnikalojen suojelusta — Yliteisön liittyminen — Vaikutus TACin jakamiseen jäsenvaltioiden kesken — Sytfintäkiellon periaate (viides jaosto)
The percentages allocated by Article 2(1) of Regulation No 49/1999 were determined on the basis of the same method of apportionment as that used by ICCAT. so that the catch quotas were allocated on the basis of unrevised figures for catches taken by the Member States concerned in 1993 or 1994. the higher annual figure being adopted for each Member State.
Nyt käsiteltävänä olevan kanteen perustana oleva riita-asia on seuraus yhteisön suorittamasta Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (jäljempänä ICCAT) suositusten täytäntöönpanosta ja sen vaikutuksista tonnikalan pyyntikiintiöiden jakoon jäsenvaltioiden kesken.
By Regulation No 65/98, which is not at issue in these proceedings, the Council fixed TACs for bluefin tuna and swordfish for 1998 and allocated
Italian tasavalta on yhteisöjen tuomioistuimeen 10.4.1999 jättämällään kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan laajasti vaeltavien kalakantojen suurimmista sallituista saaliista vuodelle 1999, niiden jakamisesta kiintiöinä jäsenvaltioille ja niiden kalastamista koskevista edellytyksistä 18 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 49/1999 2 artiklan sekä tämän asetuksen liitteenä olevan tonnikalaa koskevan taulukon.
Article 2(1) of Regulation No 49/1999 is to be found in the fourth recital in the preamble to that regulation, according to which 'the percentage shares of the Member States in catches from the Eastern Atlantic and Mediterranean stocks for bluefin tuna should be set'. In its view, that statement is merely a semblance of reasoning since it is self-evident that the TAC. which is intended to be exploited by the Member States, must be divided into national quotas.
Yhteisön liityttyä kansainväliseen yleissopimukseen Atlantin tonnikalojen suojelusta (jäljempänä yleissopimus), sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.1984 Pariisissa allekirjoitetulla pöytäkirjalla, neuvosto on nimittäin antanut kaksi asetusta, joiden tarkoituksena oli ICCATin suositusten saattaminen osaksi yhteisön oikeusjärjestystä.
the Council then converted the Member States' percentage shares into absolute quantities and deducted from them, for the five Member States principally involved in bluefin tuna fishing, the quantities fished in 1997 by those States in excess of the maximum authorised catch limits (totalling 4 029 tonnes, of which 2 666 tonnes were accounted for by the Italian Republicalone);
neuvosto on seuraavaksi muuntanut jäsenvaltioiden prosenttiosuudet absoluuttisiksi määriksi ja se on vähentänyt niistä viideltä jäsenvaltiolta, joita tonnikalan kalastus pääasiassa koskee, näiden valtioiden vuonna 1997 kalastamat sallitut enimmäispyyntirajat ylittävät määrät (eli 4 029 tonnia, josta 2 666 tonnia pelkästään Italian tasavallalta); c)
In that connection, it must be borne in mind that, according to settled case-law. the statement of reasons required by Article 190 of the Treaty must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent court to exercise its power of review (see. in particular. Case C-288/96 Germany ν Commission, paragraph 82, and Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardinia Lines ν Commission, paragraph 65).
Asetuksella N:o 65/98, jota ei ole riitautettu käsiteltävänä olevassa kanteessa, neuvosto on vahvistanut tonnikalan ja miekkakalan TACit vuodeksi 1998 ja jakanut yhteisön käytettävissä olevan osuuden jäsenvaltioiden kesken asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan ii alakohdan säännösten mukaisesti.
(c) finally, the Council effected a set-off in favour of the Member States on which the quota reduction resulting from the application of those deductions had the greatest impact: thus, the Council decided to introduce a solidarity mechanism under which 850 tonnes of bluefin tuna were deducted from the quota allocated to three Member States, namely the Kingdom of Spain, the French Republic and the Portuguese Republic, for reallocation to the Hellenic Republic and the Italian Republic, the former receiving 100 tonnes and the latter 750 tonnes.
lopuksi neuvosto on suorittanut tasoituksen niiden jäsenvaltioiden hyväksi, joille mainittujen vähennysten soveltamisesta seurannut kiintiöiden pieneneminen aiheutti eniten vahinkoa; neuvosto on näin ollen päättänyt ottaa käyttöön yhteisvastuujärjestelmän, jonka nojalla 850 tonnia tonnikalaa on vähennetty kolmelle jäsenvaltiolle, nimittäin Espanjan kuningaskunnalle, Ranskan tasavallalle ja Portugalin tasavallalle myönnetyistä kiintiöistä, jotta kyseinen määrä voitaisiin jakaa uudestaan Kreikan tasavallalle 100 tonnin ja Italian tasavallalle 750 tonnin määränä.
It is against Regulation No 49/1999 that the present action has been brought by the Italian Republic, which bases its claim for partial annulment of the regulation on the claim that it has been adversely affected both by the permanent allocation of percentages of the TAC for bluefin tuna in Article 2(1) and by the quantitative allocation for 1999 provided for in Article 2(2).
Italian tasavalta on nostanut nyt käsiteltävän kanteen tätä asetusta N:o 49/1999 vastaan, ja se väittää tämän asetuksen osittaista kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi, että sen
At the same time, the Court has clarified the scope of that obligation, stating that the requirement to state reasons must be evaluated according to the circumstances of each case.
Asetuksella N:o 49/1999 on suoritettu pääasiallisesti sama toimenpide kuin asetuksella N:o 65/98; sen ajallista soveltamisalaa ei kuitenkaan ole rajoitettu ainoastaan yhteen vuoteen.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 190 of the Treaty must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see Italy and Sardinia Lines ν Commission, cited above, paragraph 65).
Asetuksen N:o 49/1999 2 artiklan 1 kohdassa nimittäin vahvistetaan pääpiirteissään Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakannan yhteisön osuuden jakaminen jäsenvaltioiden kesken prosenttiosuuksina, kun taas mainitun säännöksen 2 kohdassa on luotu tilapäisjärjestelmä tämän kannan jakamiseksi vain vuonna 1999.
That is a fortiori the case where the Member States have been closelyassociated with the process of drafting the contested measure and are thus aware of the reasons underlying the measure (see Case C-478/93 Netherlands ν Commission. paragraph 50).
Jotta vuoden 1999 tonnikalan TAC ja yhteisön osuuden jako jäsenvaltioiden kesken määrinä ilmaistuna voitaisiin tuntea, on tarkasteltava asetuksen N:o 49/1999 liitettä.
The pleas in law relied on by the Italian Republic in support of its claim for annulment of Article 2(1) of Regulation No 49/1999
oikeuksia on loukattu sekä asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa pysyvässä tonnikalan
In this case, the Italian Republic has not shown that the Council failed to fulfil that requirement regarding the statement of reasons.
Italian tasavallan esittämät kanneperusteet asetuksen N:o 49/1999 2 artiklan 1 kohdan kumoamisvaatimuksen tueksi
By its first plea, the Italian Republic maintains that the onlv statement of reasons for
Sen mukaan kysymyksessä on pelkästään näennäinen perustelu, koska on ilmeistä, että jäsenvaltioiden hyödynnettäväksi
Article 2(2) of Regulation No 49/1999 and the table relating to bluefin tuna in the annex to that regulation
TAC on jaettava kansallisiin tarkoitettu kiintiöihin.
The Italian Republic puts forward, in the alternative, a second plea alleging that Article 2(1) of Regulation No 49/1999 is unlawful. It is based on the view that the Council failed to observe the principle of relative stability of the fishing activities of each Member State.
Tässä suhteessa on heti osoitettava vääräksi väite, jonka mukaan neuvoston tarkoituksena oli riidanalaista säädöstä antaessaan poiketa suhteellisen vakauden periaatteesta.
The argument that the Council intended to derogate from the principle of relative stability byadopting the contested provision must be rejected outright.
Käsiteltävään kanteeseen liittyvistä oikeussäännöistä ja tosiseikoista, sellaisina kuin ne on esitetty tämän tuomion 16—20 kohdassa, käy ilmi, että neuvostolla ei ole ollut tässä tapauksessa minkäänlaista tarkoitusta poiketa suhteellisen vakauden periaatteesta vahvistaessaan asetuksen N:o 49/1999 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yhteisön tonnikalakannan jakoa koskevat prosenttiosuudet käyttäen samaa jakoperustetta kuin ICCAT.
By its first plea, the Italian Republic claims that the only statement of reasons supporting Article 2(2) of Regulation No 49/1999 is to be found in the fifth recital in the preamble to that regulation to the effect that 'for 1999 an ad hoc distribution among the Member States should be made in view of the special circumstances due to the Community's accession to ICCAT'.
Tässä yhteydessä on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 190 artiklan mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen säädöksen, päätöksen tai muun toimenpiteen luonteen mukaan ja että perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden (ks. erityisesti asia C-288/96, Saksa v. komissio, tuomio 5.10.2000, 82 kohta ja yhdistetyt asiat C-15/98 ja C-105/99, Italia ja Sardegna Lines v. komissio, tuomio 19.10.2000, 65 kohta).
It is clear from the legal and factual background to these proceedings as described, in particular, in paragraphs 16 to 20 of this judgment, that the Council had no intention whatsoever of derogating from the principle of relative stability in this case because it allocated percentages of the Community stock of bluefin tuna referred to in Article 2(1) of Regulation No 49/1999 on the basis of the same method of apportionment as that which had been used by ICCAT.
Italian tasavalta esittää toiseen kanneperusteeseenkin nähden toissijaisesti, että suhteellisen vakauden periaatteen toteuttamiseksi omaksutut arviointiperusteet ovat ilmeisen soveltumattomia.
First, the regulation expressly refers to the Community's international obligations regarding the conservation and management of living resources of the sea and, particularly, the binding recommendations of ICCAT.
Yhteisöjen tuomioistuin on samanaikaisesti täsmentänyt tämän velvollisuuden laajuuden, kun se on katsonut, että perusteluvelvollisuutta on arvioitava asiaan liittyvien asianhaarojen perusteella.
In the further alternative, the Italian Republic alleges that the criteria adopted for implementation of the principle of relative stability were manifestly inappropriate.
Tässä suhteessa on ensimmäiseksi todettava, ettei yhteisön lainsäädännössä eikä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ole koskaan vahvistettu, että suhteellisen vakauden periaatteen soveltaminen kalakantaan, jolle ei ole aikaisemmin vahvistettu mitään TACia eikä kiintiötä, edellyttäisi joka tapauksessa, että pyyntikiintiöt perustuvat tiettyyn määrään kalastusvuosia yhden ainoan vuoden sijasta.
Second, as already pointed out, the Italian Republic was closely associated with preparations for the 11th extraordinary meeting of ICCAT and with the discussions which led to the adoption of Regulation No 49/1999.
Italian tasavalta ei ole käsiteltävässä asiassa osoittanut, että neuvosto olisi jättänyt noudattamatta tätä perusteluvelvollisuutta.
In those circumstances, the Italian Republic could not be unaware of the reasons underlying the allocation to the Member States of the Community quota for bluefin tuna for 1999.
Kantaja ei ole tässä tapauksessa mitenkään osoittanut, että neuvosto olisi toiminut ilmeisen epäasianmukaisella tavalla käyttäessään harkintavaltaansa.
The pleas put forward in the alternative
Toinen kanneperuste
Flexibility regarding the reference period to be used is particularlyimportant where the stock in question is managed under the auspices of an international fisheries organisation and the percentages allocated within the Community are normallybased on decisions taken within the framework of that organisation.
Italian tasavallan esittämät kanneperusteet asetuksen N:o 49/1999 2 artiklan 2 kohdan ja kyseisen asetuksen liitteenä olevan tonnikalaa koskevan taulukon kumoamisvaatimuksen tueksi
In this case, the applicant has certainly not shown that the Council acted in a manifestly inappropriate way in the exercise of its discretion.
Italian tasavalta vetoaa toissijaisesti toiseen asetuksen N:o 49/1999 2 artiklan 1 kohdan lainvastaisuutta koskevaan kanneperusteeseen.
The pleas put forward by the Italian Republic in support of its claim for the annulment of
Sen mukaan neuvosto on jättänyt huomioimatta
As to that it must be borne in mind, first that, byacceding to the Convention, as amended by the Protocol signed in Paris on 10 July 1984. the Community was, under Article XIV(6) of that Convention, subrogated to the rights and obligations of the Member States which were already parties to it.
Tässä suhteessa on aluksi muistettava, että yhteisön liityttyä yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna Pariisissa 10.7.1984 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, sopimuspuolina olleiden jäsenvaltioiden oikeudet ja velvollisuudet ovat siirtyneet yhteisölle tämän yleissopimuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
The Community was therefore fully empowered to discuss, in the context of negotiations within ICCAT relating to the Community quota for which it alone was competent, all relevant parameters, including the consequences of overfishing on the part of certain Member States before the date of their accession to that organisation.
Yhteisöllä oli näin ollen täydet valtuudet keskustella yhteisön kiintiöstä ICCATissa käydyissä neuvotteluissa, joihin sillä oli yksinomainen toimivalta, kaikista merkityksellisistä seikoista, mukaan lukien tiettyjen jäsenvaltioiden ennen liittymistään suorittamasta liikakalastuksesta aiheutuvat seuraukset.
The Community was therefore bound by the earlier ICCAT recommendations and. in particular, by Recommendation No 96-14 which imposes the principle that fishing quotas will be reduced if, during a given management period, a contracting party exceeded its catch limits.
Yhteisöä sitoivat näin ollen ICCATin aikaisemmat suositukset ja erityisesti suositus nro 96-14, jossa otettiin käyttöön kalastuskiintiöiden vähennyksen periaate sitä tilannetta varten, että sopimuspuoli on tietyn hallinnointikauden aikana ylittänyt saalisrajansa.
The reductions for overfishing in 1997 were in fact imposed on the Community, by way of deduction from the quota available to it for 1999.
Liikakalastuksesta vuonna 1997 aiheutuneet vähennykset on määrätty juuri yhteisölle, kun sen vuonna 1999 käytettävissä olevaa kiintiötä on pienennetty.
By the third part of this plea, the Italian Republic claims that, for allocation of the Community quota for bluefin tuna for 1999, the Council is not entitled to take account of catches by Italy in excess of the limits during 1977.
Toisaalta, kuten on jo todettu, Italian tasavalta on ollut läheisesti mukana sekä ICCATin 11. ylimääräisen kokouksen valmistelussa että asetuksen N:o 49/1999 antamiseen johtaneissa keskusteluissa.
It was entirely proper, and did not exceed the bounds of its discretion, for the Council, faced with the need to apply to the Member States concerned the reductions which related to overfishing by those Member States in 1997 but were imputed directly to the Community by ICCAT, to make the Italian Republic bear the consequences of its overfishing in 1997, those consequences having nevertheless been mitigated by a Community solidarity mechanism.
Näin ollen Italian tasavalta ei voi olla tietämätön niistä perusteista, jotka ovat ohjanneet vuodeksi 1999 myönnetyn tonnikalan yhteisön kiintiön jakamista jäsenvaltioiden kesken.
the principle of
Toissijaiset kanneperusteet
Infringement of non-discrimination
- Saaliskiintiöiden vähennysten laillisuus
As regards the first plea in the alternative, alleging infringement of the principle of non-discrimination, it must be observed that the Italian Republic has adduced no proof of such an infringement.
Oli välttämätöntä kohdistaa kyseessä oleville jäsenvaltioille niiden vuonna 1997 suorittamasta liikakalastuksesta aiheutuvat vähennykset, jotka ICCAT oli määrännyt suoraan yhteisölle, neuvosto on perustellusti ja ylittämättä lainkaan harkintavaltansa rajoja voinut Italian tasavallan osalta määrätä kyseisen valtion kannettavaksi sen vuoden 1997 liikakalastuksen seuraukset, joita on kuitenkin lievennetty yhteisön yhteisvastuujärjestelmällä.
Orders the Italian Republic to pay the costs;
Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Orders the Kingdom of Spain, the French Republic and the Commission of the European Communities to bear their own costs.'
Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittine of the Fifth Chamber on 14 June 2001.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 14 päivänä kesäkuuta 2001.
He suggested that the Court dismiss the action for annulment brought by the Italian Republic against Article 2 and the table in the Annex relating to bluefin tuna of Council Regulation (EC) No 491999 of 18 December 1998 fixing, for certain stocks of highly migratory fish, the total allowable catches for 1999, their distribution in quotas to Member States and certain conditions under which they may be fished, and order the applicant State to pay the costs.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää kanteen, jonka Italian tasavalta on nostanut laajasti vaeltavien kalakantojen suurimmista sallituista saaliista vuodelle 1999, niiden jakamisesta kiintiöinä jäsenvaltioille ja niiden kalastamista koskevista edellytyksistä 18 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 49/1999 2 artiklan ja sen liitteessä olevan tonnikalaa koskevan taulukon kumoamiseksi, ja velvoittaa kantajana olevan valtion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-276/99 Federal Republic of Germany ν Commission of the European Communities ECSC
Asia C-276/99 Saksan liittotasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio EHTY
(ECSC — State aid granted to iron and steel undertakings — Application for the recovery of aid contrary to Community law - Obligations of the Member States — Failure to fulfil obligations — Procedure initiated when the failure has exhausted its effects) (Fifth Chamber)
25 päivänä lokakuuta 2001 valtiontuki Yhteisön oikeuden vastaisten tukien velvoitteet Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta sen jälkeen, kun laiminlyönnillä ei enää ole vaikutusta