natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 37a permits such persons to submit proposals for public works and works in the public interest, and to conclude the relevant contracts, under which they assume the financing and management of those works. To that end, the contracting authority is required to publish an indicative notice sufficiently in advance.
Lain 37 a §:n mukaan on mahdollista tehdä julkisia tai yleishyödyllisiä rakennusurakoita koskevia tarjouksia ja allekirjoittaa niistä rahoituksen ja hallinnoinnin kattavia sopimuksia, mutta hallintoviranomaisen on hyvissä ajoin etukäteen julkaistava niistä alustava hankintailmoitus.
In the absence of such lists, the contracting authority is entitled to award the contract on a discretionary basis to whoever satisfies the requirements laid down.
Jollei tällaisia luetteloja ole, hankintaviranomainen voi harkintansa mukaan antaa tehtävät kenelle tahansa säädetyt vaatimukset täyttävälle henkilölle.
Privately financed works
Yksityisesti rahoitettavat rakennusurakat
Article 37b sets out the procedure for selection of the promoter.
Lain 37 b §:ssä säädetään rakennuttajan valintaa koskevista menettelyistä.
First, the proposals are evaluated, having regard to the construction, the planning, the environment, the quality of the design, its functional nature, its objective, its accessibility to users, the return, the management and maintenance costs, the duration of the concession, the timelimits for carrying out the works, the charges and the method for updating them, and the economic value of the plans.
Ensiksi tarjoukset arvioidaan siten, että otetaan huomioon rakentaminen, yhdyskuntasuunnittelu, ympäristö, hankkeen laatu, toimivuus, tarkoitus, saavutettavuus käyttäjien kannalta, tuotto, hallinnointi- ja ylläpitokulut, käyttöoikeussopimuksen kesto, rakennusurakoiden aikataulu, maksut, tarkistusmenetelmä ja suunnitelmien rahallinen arvo.
Having established that no factors exist which would preclude the execution of the works and after hearing representations from any promoters who so request, it is decided whether any of the proposals is in the public interest, in which case Article 37c(1) provides for a restricted procedure to obtain two further offers.
Kun on varmistettu, ettei mikään seikka estä toteutusta, ja kun on kuultu urakkaa hakevaa rakennuttajaa, selvitetään, onko jokin tarjous yleisen edun mukainen; tässä tapauksessa noudatetaan 37 c §:n 1 momentin mukaisesti rajoitettua menettelyä, jotta saadaan vielä kaksi tarjousta.
The concession is awarded under a negotiated procedure in which the promoter’s proposal competes with the other two proposals, subject to the special rule, laid down at the end of Article 37c, that the award may be made to the promoter who, during the course of the procedure, adapts his proposal to the amendments suggested by the contracting authority .
Käyttöoikeussopimus myönnetään neuvottelumenettelyssä, jossa keskustellaan rakennuttajan tarjouksesta ja kahdesta muusta tarjouksesta; tähän liittyy 37 b §:n lopussa mainittu erityissääntö, jonka mukaan sopimus myönnetään sille rakennuttajalle, joka menettelyn aikana mukauttaa tarjoustaan hankintaviranomaisen ehdotusten mukaisesti.
Articles 37a, 37b and 37c of Law No 109/94 govern the award of contracts for public works financed wholly or partly by private persons.
Lain nro 109/94 37 a, 37 b ja 37 c §:ssä käsitellään yksityisten kokonaan tai osittain rahoittamien julkisten rakennusurakoiden myöntämistä.
III — The prelitigation procedure
III Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
IV — The procedure before the Court
IV Asian käsittelyn vaiheet yhteisöjen tuomioistuimessa
After receiving a number of complaints regarding the effects of Law No 109/94 and obtaining details of the proposed amendments to that Law, on 12 April 2002 the Commission wrote to the Italian authorities stating that a number of provisions were incompatible with Community law.
Saatuaan useita kanteluja lain nro 109/94 vaikutuksista ja tutkittuaan lain muutosesityksen komissio ilmoitti 12.4.2002 Italian viranomaisille, että tietyt lain säännökset olivat yhteisön oikeuden vastaisia.
In a letter dated 17 June 2002 and at a meeting held in Rome on 23 July 2002, Italy indicated its willingness to amend Law No 109/94 in the manner requested.
Italia ilmaisi 17.6.2002 päivätyssä kirjeessä ja Roomassa 23.7.2002 pidetyssä kokouksessa aikomuksensa muuttaa lakia nro 109/94 asianomaisten seikkojen osalta.
In the application, which was received at the Court registry on 24 September 2004, the Commission seeks a declaration that, ‘by adopting Articles 2(1), 17(12), 27(2), 30(6a), 37b and 37c(1) of Law No 109 of 11 February 1994, as most recently amended by Article 7 of Law No 166 of 1 August 2002; Article 2(5) of Law No 109/94, as most recently amended by Law No 166/2002, to be read in conjunction with Law No 1150 of 1942 and Law No 10 of 1977, as amended and supplemented; Article 28(4) of Law No 109/94, to be read in conjunction with Article 188 of Presidential Decree No 554 of 21 December 1999 and Article 7 of Law No 166/2002, and Article 3(3) of Legislative Decree No 157 of 17 March 1995, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Directives 93/37/EEC, 93/36/EEC, 92/50/EEC and 93/38/EEC, Articles 43 and 49 EC and the principles of transparency and equal treatment to which they give expression’.
Kanteessa, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 24.9.2004, yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että ”Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivien 93/37/ETY, 93/36/ETY, 92/50/ETY ja 93/38/ETY, EY 43 ja EY 49 artiklan eikä näiden välittömänä seurauksena olevien avoimuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut seuraavat säännökset: 11.2.1994 annetun lain nro 109 2 §:n 1 momentti, 17 §:n 12 momentti, 27 §:n 2 momentti, 30 §:n 6 a momentti, 37 b § ja 37 c §:n 1 momentti, sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina 1.8.2002 annetun lain nro 166 7 §:llä, lain nro 109/94 2 §:n 5 momentti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna lailla nro 166/2002, yhdessä lain nro 1150/42 ja lain nro 10/77 kanssa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, lain nro 109/94 28 §:n 4 momentti luettuna yhdessä 21.12.1999 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 554 188 §:n ja lain nro 166/2002 7 §:n kanssa, sekä 17.3.1995 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 157 3 §:n 3 momentti”.
The Commission also claims that the defendant must be ordered to pay the costs.
Kanteessa vaaditaan vielä, että vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Following the adoption of the amendments under Law No 166/2002, the Commission took the view that certain provisions of that Law conflicted with Community law and, on 19 December 2002, the Commission sent a letter of formal notice. Unconvinced by the reply to that letter, the Commission sent a reasoned opinion on 15 October 2003 and then brought an action before the Court under Article 226 EC seeking a declaration that Italy has failed to fulfil its obligations.
Kun kyseistä lakia oli muutettu lailla nro 166/2002, komissio arvioi, että tietyt sen säännökset olivat ristiriidassa unionin oikeusjärjestyksen kanssa; komissio lähetti 19.12.2002 virallisen huomautuksen, mutta se ei pitänyt siihen saamaansa vastausta vakuuttavana, joten se antoi 15.10.2003 perustellun lausunnon ja nosti sitten yhteisöjen tuomioistuimessa EY 226 artiklan nojalla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen.
In the defence, lodged on 16 December 2004, Italy seeks the dismissal of the Commission’s action and, in the alternative, the approval of the amendments made to the Italian legislation criticised in the reasoned opinion, together with the dismissal of the complaint relating to Article 2(5) of Law No 109/94.
Vastaaja vaatii 16.12.2004 jättämässään vastineessa, että komissio luopuu kanteestaan ja että – toissijaisesti – perustellussa lausunnossa moitittuun Italian lainsäädäntöön tehdyt muutokset hyväksytään ja ”lain nro 109/94 2 §:n 5 momenttiin” liittyvä väite hylätään.
The reply was lodged on 26 January 2005 and the rejoinder was lodged on 16 March 2005.
Kantajan vastaus jätettiin 26.1.2005 ja vastaajan vastaus 16.3.2005.
There are numerous possible combinations, depending on the extent of the contractual obligation concerned, 14 because a single legal transaction may encompass several different transactions, a contract may have more than one object and, in that connection, each object may relate to a different activity.
Mahdollisia yhdistelmiä on lukemattomia, kun otetaan huomioon velvoitteen sisältö, 14sillä yksi oikeustoimi saattaa pitää sisällään useita oikeustoimia, sopimuksella voi olla eri kohteita ja kuhunkin niistä voi liittyä tuolloin erilaisia suorituksia.
On conclusion of the written stage of the proceedings, since none of the parties requested a hearing, the case became ready for the preparation of this Opinion on 11 July 2006.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti hyväksyi 6.4.2004 antamallaan määräyksellä väliintulijoiksi Alankomaat – joka esitti väliintulokirjelmänsä 14.7.2005 – ja Suomen – jonka väliintulokirjelmä on päivätty 18.7.2005 – Italian tueksi; 12Italia puolestaan esitti huomautuksia väliintulokirjelmistä 14.9.2005.
The main difficulty lies in selecting the relevant provisions, which give rise to certain effects such as the application of more rigorous procedures or the exclusion of certain tenderers.
Kaikkein vaikeinta on valita sovellettavat säännökset, joista voidaan johtaa tiettyjä oikeusvaikutuksia, kuten tavanomaista tiukempien menettelyjen soveltaminen tai tiettyjen tarjoajien sulkeminen tarjouskilpailun ulkopuolelle.
Freedom of contract allows new contractual forms to emerge, which combine elements from different standard contracts 13
Kun menettelyn kirjallisen vaiheen päätyttyä kumpikaan asianosaisista ei pyytänyt suullista käsittelyä, asia oli 11.7.2006 valmis tämän ratkaisuehdotuksen laatimista varten.
The selection may be based on the combination criterion, by using provisions from different sources in different parts of the same contract, on the absorption crite-
Rajaamisessa voidaan käyttää yhdistämisperustetta, jolloin saman sopimuksen osiin sovelletaan alkuperältään erilaisia säännöksiä, tai sulautumaperustetta, jolloin
456, the standard contract, as an expression of intention, is used ‘for a more specific description of certain kinds of legal relationship, in particular those concerning individual rights and compulsory contractual relationships’.
456, todetaan, että tyyppiä käytetään ajattelumallina ”tiettyjen oikeussuhteiden luokkien, erityisesti subjektiivisten oikeuksien ja sitovien sopimussuhteiden, täsmällisessä luokittelussa”.
36, state that such contracts provide examples of rich and complex casuistry.
36, todetaan, että nämä sopimukset muodostavat runsaan ja monimuotoisen kasuistiikan.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-412/04 rion, complying with the contractual rules to which the predominant element belongs.
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-412/04
15 installation operations, is governed by Directive 93/36. 17
– noudatetaan sitä sopimusta koskevaa sääntelyä, johon hallitseva osatekijä kuuluu. 15
— A contract which covers services and includes ancillary works is governed by Directive 92/50. 18
Jos sopimus koskee palveluja ja sisältää toissijaisesti rakennusurakoita, on pitäydyttävä direktiivissä 92/50. 18
The first criterion emphasises the specific nature of each type but the extensive practical difficulties it entails mean that it is not normally used, except, for example, in contracts which, behind a unitary structural appearance, combine a number of different contractual types.
Ensimmäisessä perusteessa korostetaan kunkin tyypin erityispiirteitä, mutta tätä perustetta ei siihen liittyvien suurten käytännön hankaluuksien vuoksi ole tapana käyttää muulloin kuin esimerkiksi sellaisissa sopimuksissa, joissa näennäisen yhtenäisen muodon taakse kätkeytyy monta sopimusta.
— A contract which covers a public works concession must comply with the advertising rules specifically laid down in Directive 93/37. 19
Jos sopimus koskee julkista käyttöoikeusurakkaa, on noudatettava julkaisemista koskevia direktiivin 93/37 täsmällisiä sääntöjä. 19
The second criterion is generally used in more complex situations, such as the ones which are specifically referred to in the Directives and are based on the object of the contract:
Toiseen perusteeseen turvaudutaan tavallisesti monimutkaisissa tilanteissa, kuten direktiiveissä erikseen säädetyissä tilanteissa, jotka määritellään sopimuksen kohteen mukaan:
In addition, Directive 92/50 provides that, where contracts cover services listed in both Annex I A and Annex I B, the value of those services determines which provi- sions must be applied to the award of the
Lisäksi direktiivissä 92/50 säädetään, että jos sama sopimus käsittää sekä liitteessä I A että liitteessä I B lueteltuja palveluja, hankintasopimuksia koskeva sovellettava sääntely määräytyy tällaisten palvelujen arvon perus-
Directive 93/38 contains a similar provision (Article 17).
Direktiivi 93/38 sisältää vastaavan säännöksen (17 artikla).
17 — Second subparagraph of Article 1(2)(c) of Directive 2004/18.18 — Third subparagraph of Article 1(2)(d) of Directive 2004/18.
17 – Direktiivin 2004/18 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan toinen alakohta.
19 — Article 1(3) and Title III (Articles 56 to 65) of Directive 2004/18.
18 – Direktiivin 2004/18 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan kolmas alakohta.
In the judgment in that case, the Court pointed out that Directive 92/50 supplies an unequivocal test for the determination of the regime applicable to a contract composed of several services, based on their value (paragraph 52), and dismissed the view that regard should be had to the main object of the contract (paragraph 49).
Jos sopimuksen kohteena ovat sekä tavarat että palvelut, sovelletaan direktiiviä 92/50, kunhan palvelujen arvo ylittää tavaroiden arvon. 16
16 — Second subparagraph of Article 1(2)(d) of Directive 2004/18.
16 – Direktiivin 2004/18 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan toinen alakohta.
COMMISSION v ITALY erty and also the performance of works, 25the Court held that it was inappropriate to
KOMISSIO v. ITALIA tarkastellessaan sopimusta, joka koski tavaroiden luovutusta ja sen ohella rakennusurakoiden suorittamista, 25ettei näitä
However, the alternatives referred to do not exhaust all the possibilities so that, in the light of the lacunae in the Directives, which, moreover, do not set out a common framework for all contracts, 22 the legislatures of the Member States must adopt provisions applicable to the other types of mixed contracts, for which purpose they have a wide margin of discretion, subject to the Directives and the Treaty.
Esittelemäni vaihtoehdot eivät kuitenkaan kata kaikkia mahdollisuuksia; koska direktiiveissä on aukkoja eikä niissä myöskään esitetä yhteisiä puitteita kaikille hankintasopimuksille, 22kansallisen lainsäätäjän on täsmennettävä muita sekamuotoisten sopimusten tapauksia koskevaa järjestelmää, ja sillä on tässä direktiiveillä ja perustamissopimuksella rajattu laaja harkintavalta.
treat those works as the main object of the contract when they were incidental in nature, although that was a factor which must be determined by the national court (paragraphs 26 to 29).
rakennusurakoita voida asettaa etusijalle silloin, kun ne ovat luonteeltaan toissijaisia, joskin kansallisen tuomioistuimen on tutkittava kyseinen seikka (26–29 kohta).
That judgment must be qualified, however, because the classification of operations or works as ancillary (sixteenth recital in the preamble to Directive 92/50 and Article 1(a), in fine, of Directive 93/36) does not convert that quality into the one that defines the system.
Tätä lausumaa on kuitenkin täsmennettävä, sillä töiden tai rakennusurakoiden luokitteleminen ”toissijaisiksi” (direktiivin 92/50 johdantoosan 16 perustelukappale ja direktiivin 93/36 1 artiklan a alakohdan loppuosa) ei tee tästä ominaisuudesta järjestelmän kannalta ratkaisevaa.
Accordingly, the judgment must be construed as meaning that ancillary contractual obligations may not be used to identify the applicable provisions, which must be determined in accordance with the prevalence criterion. 26
Näin ollen tuomiota on tulkittava siten, ettei toissijaisten velvoitteiden perusteella voida osoittaa sovellettavia sääntöjä, vaan ne on täsmennettävä ensisijaisuusperusteen mukaisesti. 26
It is important to point out that the Directives are founded on the concept of the main object of the contract, and, where there is more than one object or a number of activities are combined, on the object or activity with the highest financial value.
On syytä muistuttaa, että direktiivit perustuvat hankintasopimuksen pääasial -liseen kohteeseen ja – kun kohteita on enemmän kuin yksi tai sopimus kattaa useita suorituksia – sen taloudellisesti merkittävimpään osaan.
It is possible to determine the material scope of the Directives by taking both those factors into account.
Asiallinen soveltamisala voidaan rajata käyttämällä kumpaakin tekijää.
The main object of the contract is framed as the essential element around which the contract is centred.
Sopimuksen pääasiallista kohdetta voidaan itse asiassa pitää sen olennaisena osana.
23Thus, in Gestión Hotelera Internacional, 24in relation
23Yhteisöjen tuomioistuin
25 — In point 19 of the Opinion in the case, Advocate General Lenz stated that the question referred for a preliminary ruling concerned the award of a concession to open and operate a casino, and a concession to operate a hotel, which required an obligation to be entered into for carrying out conversion work.
25 – Kuten julkisasiamies Lenz totesi asiassa esittämänsä ratkaisuehdotuksen 19 kohdassa, ennakkoratkaisukysymys koski pelikasinon avaamista ja pitämistä sekä hotellin pitämistä koskevien lupien myöntämistä, johon sisältyi uudistustöiden toteuttamista koskeva velvoite.
22 — Irrespective of the civil laws of the Member States. Messineo, F., Doctrina general del contrato, volume I, Rubinzal-Culzoni, Buenos Aires, 1985, p.
22 – Tämä pitää paikkansa kansallisen siviilioikeuden sisällöstä riippumatta. Teoksessa Messineo, F., Doctrina general del contrato, nide I, Ed. Rubinzal-Culzoni, Buenos Aires, 1985, s.
382, considers the problem inherent in that legal sphere by reference to Article 1323 of the Italian Civil Code which provides: ‘all contracts, even where they do not fall into the categories which are governed by specific provisions, are subject to the general provisions contained in this title’ (the second title of the section on obligations).
382, käsitellään tätä ongelmaa kyseisellä oikeudenalalla ja viitataan Italian Codice Civilen 1323 §:ään, jonka mukaan ”tähän osastoon [siviililain II osasto] sisältyviä yleisiä säännöksiä sovelletaan kaikkiin sopimuksiin, vaikka ne eivät kuuluisi niihin sopimustyyppeihin, joista on annettu erityisiä sääntöjä”.
23 — Article 1(a) of Directives 93/36 and 93/37; Article 1(4) of Directive 93/38; Recital 10 and Article 1(2) of Directive 2004/18.
23 – Direktiivien 93/36 ja 93/37 1 artiklan a alakohta; direktiivin 93/38 1 artiklan 4 alakohta; direktiivin 2004/18 johdantoosan kymmenes perustelukappale ja 1 artiklan 2 kohta.
1265, argues that the prevalence criterion is more suited to identifying the provisions applicable to the majority of mixed contracts because the criterion of ancillary obligations is often inadequate.
1265 päätellään, että ensisijaisuusperusteen avulla voidaan parhaiten yksilöidä oikeussäännöt valtaosassa sekamuotoisten sopimusten tapauksia, sillä toissijaisuutta koskeva peruste ei toisinaan riitä.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-412/04
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-412/04 sopimus kuuluu ensiksi mainittuja koskevien sääntöjen soveltamisalaan, kunhan niiden ”arvo” ylittää viimeksi mainittujen arvon (38 kohta); sama todetaan asiassa Carbotermo ja Consorzio Alisei 11.5.2006 annetussa tuo -miossa 28 (31 ja 47 kohta).
Accordingly, the action for an infringement of Community law has a wide material scope because it does not apply only to secondary law where directives provide a rich source of such proceedings.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne on siten asiallisesti erittäin kattava, sillä se ei koske pelkästään johdettua oikeutta, jossa direktiivit muodostavat otollisen maaperän tällaisille menettelyille.
VI — The Community principles in relation to excluded contracts
VI Yhteisön soveltamisalan sopimuksissa
Those considerations explain why the application does not contain any submissions concerning the infringement by the Italian legislation of specific provisions of the Directives on public contracts and focuses instead on the claim that the Italian legislation breaches the Community principles enshrined in Articles 43 EC and 49 EC.
Näiden ajatusten valossa on ymmärrettävää, ettei kanteessa esitetä, että Italian sääntely rikkoo julkisia hankintoja koskevien direktiivien yksittäisiä säännöksiä, vaan siinä keskitytään EY 43 ja EY 49 artiklaan sisältyvien yhteisön periaatteiden loukkaamiseen.
A — The action for failure to fulfil obligations on the grounds of infringement of the Community principles
A Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne, joka on nostettu yhteisön periaatteiden loukkaamisen vuoksi
In other words, since the legal provisions governing public contracts vary depending on whether the national implementing measures define those contracts in such a way that they fall within the scope of the Directives, the Commission bases its complaint on the absence of an express provision requiring compliance with the principles of transparency and equal treatment when awarding contracts which are excluded on the grounds of their value.
Toisin sanoen komissio lähtee liikkeelle siitä tosiseikasta, että julkisia hankintoja koskeva sääntely vaihtelee siitä riippuen, miten direktiivien sovellettavuus määritetään kansallisissa täytäntöönpanosäännöksissä, ja se perustaa kanteensa siihen, ettei lainsäädännössä ole nimenomaista säännöstä avoimuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisesta arvon perusteella poissuljettujen sopimusten myöntämisen yhteydessä.
B — The principles of transparency and equal treatment in relation to excluded contracts
B Avoimuusperiaate ja yhdenvertaisen kohtelun periaate direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle jäävissä sopimuksissa
It is clear from Article 10 EC that membership of the Community entails two obligations for the Member States. One of those obligations is positive and requires the Member States to take ‘all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising’ out of the Treaty or ‘resulting from action taken by the institutions’, while the other is negative and requires Member States ‘to abstain from any measure which could jeopardise the attainment of the objectives’ pursued.
EY 10 artiklasta voidaan päätellä, että yhteisöön kuuluminen asettaa yhteisön muodostaville valtioille kaksi velvollisuutta: toinen velvollisuus on positiivinen, sillä niiden on toteutettava ”kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia [perustamissopimuksesta] tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi”, ja toinen on negatiivinen, sillä niiden täytyy pidättyä ”toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan [asetettujen] tavoitteiden saavuttamista”.
Under Articles 226 EC and 227 EC, the Commission and the Member States may bring the matter before the Court where they consider that another Member State has failed to fulfil its obligations.
EY 226 ja EY 227 artiklassa annetaan komis -siolle ja jäsenvaltioille mahdollisuus saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi silloin, kun ne katsovat jonkin jäsenvaltion laiminlyöneen tällaisia velvoitteita.
In previous Opinions I have argued that the development of open competi-
Olen todennut aiemmissa ratkaisuehdotuksissa, että julkisia hankintoja koskevan