natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rights were granted by Ministerial Decree of 28 July 1999, issued on 28 October of the same year.
Oikeuksista päätettiin 28.7.1999 annetussa ministeriön asetuksessa, joka julkaistiin 28.10. samana vuonna.
Regarding the specific frequencies, the Decree referred to the national allocation plan which had yet to be implemented.
Kyseessä olevien taajuuksien osalta asetuksessa viitattiin taajuuksien jakoa koskevaan kansalliseen suunnitelmaan, jota ei ollut vielä pantu täytäntöön.
According to the Decree, the AGCom and the Ministry of Communications were to implement the national allocation plan within 24 months from the notification of the Decree. In the event of ‘objective impediments’ that period could be extended for another 12 months.
Asetuksen nojalla AGComin ja viestintäministeriön oli pantava jakoa koskeva kansallinen suunnitelma täytäntöön 24 kuukauden kuluessa asetuksen tiedoksi antamisesta. ”Puolueettomasti todennettavien esteiden” perusteella määräaikaa voitaisiin jatkaa 12 kuukaudella.
The Maccanico Law also provided transitional rules for incumbent operators with existing channels exceeding the 20% threshold.
Maccanico-laissa on myös siirtymäsäännöksiä, joita sovelletaan markkinoilla toimiviin palveluntarjoajiin, joiden hallussa on yli 20 prosenttia kanavista.
According to the transitional rules, those operators would be allowed to continue their broadcasting activities after 30 April 1998 on a temporary basis, on condition that they broadcast on terrestrial frequencies and, at the same time, on cable or satellite television.
Siirtymäsäännösten mukaan nämä toimijat saavat jatkaa lähetyksiään tilapäisesti 30.4.1998 jälkeenkin sillä edellytyksellä, että ne lähettävät ohjelmia maanpäällisten taajuuksien ohella samanaikaisesti myös kaapeli- ja satelliittiteitse.
The Law provided that channels which breached the threshold were eventually to cease terrestrial broadcasting, following the adoption of a national plan for the allocation of frequencies.
Laissa säädetään, että 20 prosentin rajan ylittävien kanavien on lopetettava lähetykset kokonaan maanpäällisillä taajuuksilla taajuuksien jakoa koskevan kansallisen suunnitelman hyväksymisen jälkeen.
The national allocation plan failed to materialise.
Jakoa koskevaa kansallista suunnitelmaa ei toteutettu.
As a result, Europa 7 did not receive any frequencies and, despite having obtained broadcasting rights, was not able actually to start broadcasting.
Tämän vuoksi Europa 7 ei saanut käyttöönsä mitään taajuuksia, ja vaikka se oli saanut lähetysoikeudet, se ei tosiasiassa voinut aloittaa lähetystoimintaa.
In the meantime, a series of successive laws and judicial
Markkinoilla jo toimineet palveluntarjoajat, myös
5 — Sentenza 57 December 1994, No 420/1994.
5 – 5.–7.12.1994 annettu tuomio nro 420/1994.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 decisions allowed incumbent operators, including those who had been unsuccessful in the tender procedure, to continue their broadcasting operations.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-380/05 ne, jotka eivät olleet menestyneet tarjouskilpailussa, saattoivat kuitenkin tällä välin jatkaa lähetystoimintaansa useiden lakien ja tuomioistuinratkaisujen nojalla.
The Gasparri Law effectively allowed incumbent operators to use frequencies for channels exceeding the antitrust threshold, thus blocking the release of those frequencies for new operators such as Europa 7, pending the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital television.
Gasparri-lain nojalla markkinoilla toimineet palveluntarjoajat saattoivat käytännössä käyttää taajuuksia kartellirajan ylittävien kanavien lähetyksissä ja estää näin ollen kyseessä olevien taajuuksien vapauttamisen Europa 7:n kaltaisille uusille operaattoreille ennen digitaalitelevision taajuuksien jakoa koskevan kansallisen suunnitelman täytäntöönpanoa.
In addition, under the Gasparri Law, only active operators were eligible to apply for the right to use frequencies for digital television.
Lisäksi Gasparri-lain nojalla ai noastaan aktiivista lähetystoimintaa harjoittavat palveluntarjoajat voivat hakea digitaalitelevision taajuuksien käyttöoikeuksia.
Lastly, the Gasparri Law redefined the 20% threshold which had been introduced by the Maccanico Law.
Gasparri-laissa myös vahvistettiin uudelleen Maccanico-laissa säädetty 20 prosentin raja.
That plan was supposed to come into effect on 31 December 2002 at the latest.
Suunnitelman oli tarkoitus tulla voimaan viimeistään 31.12.2002.
The deadline expired, but no plan was ever drawn up.
Määräaika umpeutui, mutta suunnitelmaa ei koskaan laadittu.
Thus, at the material time, certain operators in national broadcast television had not obtained broadcasting rights, but were none the less allowed to continue their broadcasting activities, even though they exceeded the antitrust threshold.
Tämän vuoksi nyt esillä olevassa asiassa merkityksellisenä ajankohtana jotkin kansallista televisiolähetystoimintaa harjoittavat palveluntarjoajat, jotka eivät olleet saaneet lähetysoikeuksia, saattoivat kuitenkin jatkaa lähetyksiään, vaikka kartelliraja ylittyikin.
Europa 7, despite having obtained broadcasting rights, could not start operating since it had not received the necessary frequencies.
Europa 7 oli saanut lähetysoikeudet, mutta se ei voinut aloittaa lähetystoimintaa, koska sille ei ollut osoitettu tarvittavia taajuuksia.
In addition, Europa 7, not being an active operator, could not obtain broadcasting rights for digital television.
Europa 7 ei saanut myöskään digitaalitelevision lähetysoikeuksia, koska se ei ollut aktiivinen palveluntarjoaja.
In a ruling of 20 November 2002, the Corte Costituzionale held that the transfer of channels that exceeded the 20% antitrust threshold from terrestrial television to cable or satellite television should take place no later than 31 December 2003, regardless of the state of developments with respect to digital television.
Corte Costituzionale totesi 20.11.2002 antamassaan tuomiossa, että niillä kanavilla, joiden maanpäällisten taajuuksien lähetykset ylittävät 20 prosentin kartellirajan, on siirryttävä kaapeli- ja satelliittilähetyksiin viimeistään 31.12.2003 digitaalitelevisiolähetysten kehitysvaiheesta riippumatta.
7Yet, despite that ruling, the possibility for incumbent operators to keep using terrestrial frequencies for channels exceeding the antitrust threshold was again extended by Decreelaw No 352/2003 8(subsequently converted into Law No 43/2004 9) and by the Gasparri Law.
7Tästä tuomiosta huolimatta markkinoilla jo toimineiden palveluntarjoajien lupaa käyttää edelleen maanpäällisiä taajuuksia kartellirajan ylittävillä kanavilla jatkettiin jälleen kerran asetuksella (degreto-legge) nro 352/2003 8(joka muutettiin myöhemmin laiksi nro 43/2004) 9 ja Gasparri-lailla.
6 — GURI No 70 of 24 March 2001.7 — Sentenza 20 November 2002, No 466/2002.8 — GURI No 300 of 29 December 2003.9 — GURI No 47 of 26 February 2004.
6 – GURI nro 70, 24.3.2001.7 – 20.11.2002 annettu tuomio nro 466/2002.8 – GURI nro 300, 29.12.2003.9 – GURI nro 47, 26.2.2004.
After the period of 24 months following the notification of its broadcasting licence had expired, Europa 7 brought proceedings before the Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Latium Regional Administrative Court).
Sen jälkeen kun lähetysluvan tiedoksi antamisesta alkanut 24 kuukauden määräaika oli kulunut umpeen, Europa 7 nosti kanteen Tribunale Amministrativo Regionale Laziossa (Lazion alueellinen hallinto­oikeus).
It asked that the competent administrative authorities be ordered to allocate the necessary frequencies and to pay compensation in respect of the losses
Europa 7 vaati, että toimivaltaiset hallintoviranomaiset määrätään osoittamaan sille
CENTRO EUROPA 7 suffered in the interval.
CENTRO EUROPA 7 tarvittavat taajuudet ja maksamaan korvausta siihenastisista tulonmenetyksistä.
In the alternative, in case the allocation of frequencies should prove impossible, Europa 7 claimed reparation.
Mikäli taajuuksia ei voitaisi osoittaa, Europa 7 vaati toissijaisesti tämän perusteella vahingonkorvauksia.
The Tribunale Amministrativo Regionale Lazio held that Europa 7 did not have an enforceable claim (‘diritto soggettivo’) to have specific frequencies allocated to it and dismissed the action in its entirety.
Tribunale Amministrativo Regionale Lazio katsoi, ettei Europa 7:llä ollut subjektiivista oikeutta (diritto soggettivo) saada käyttöönsä määrättyjä taajuuksia, ja hylkäsi kanteen kokonaisuudessaan.
Europa 7 subsequently lodged an appeal before the Consiglio di Stato.
Europa 7 valitti tuomiosta Consiglio di Statoon.
Throughout the national legal proceedings, the Italian authorities invoked Decreelaw No 352/2003 and the Gasparri Law in their defence.
Kansallisen oikeudenkäyntimenettelyn kaikissa vaiheissa Italian viranomaiset vetosivat puolustuksessaan asetukseen nro 352/2003 ja Gasparri-lakiin.
In that context, the Consiglio di Stato has referred a raft of questions to the Court of Justice:
Consiglio di Stato on esittänyt tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
(2) Do the provisions of the EC Treaty which secure freedom to provide services and competition, on the interpretation provided by the Commission in the interpretative communication of 29 April 2000 on grants of rights under Community law, require the principles governing that matter to be capable of ensuring equal nondiscriminatory treatment, as well as transparency, proportionality and respect for the rights of individuals; and are those provisions and principles of the Treaty infringed by Article 3(7) of Italian Law No 249/1997, and by Article 1 of Decreelaw No 352 of 24 December 2003 converted into Law No 112/2004 (Gasparri Law), [ 10] inasmuch as those provisions enabled individuals operating networks in breach of the limits laid down by competition law to continue to operate, thereby excluding operators, such as the appellant undertaking, which, though in possession of the relevant rights granted following a regular competitive procedure, were unable to carry on the activity in respect of which such rights were granted because of a failure to allocate frequencies owing to their insufficient number or scarcity as a result of the continued exercise of rights by the owners of networks in breach of the limits on concentrations under antitrust law?
2) Edellyttävätkö EY:n perustamissopimuksen palvelujen tarjoamisen vapautta ja kilpailua koskevat määräykset, sellaisena kuin komissio on niitä tulkinnut käyttöoikeussopimuksista yhteisön oikeudessa 29.4.2000 annetussa tulkitsevassa tiedonannossa, että käyttöoikeussopimuksia tehtäessä noudatetaan periaatteita, joilla kyetään varmistamaan syrjimätön ja yhdenvertainen kohtelu, avoimuus ja oikeasuhteisuus sekä yksityisten oikeudet, ja ovatko näiden perustamissopimuksen määräysten ja periaatteiden kanssa ristiriidassa lain nro 249/1997 3 §:n 7 momentin ja 24.12.2003 annetun asetuksen (decretolegge) nro 352, joka on muunnettu laiksi nro 112/2004 (Gasparri-laki), 101 §:n kaltaiset Italian oikeuden säännökset, koska niillä annetaan sellaisten henkilöiden, jotka harjoittavat kartellioikeudelliset rajat ylittävää lähetystoimintaa, keskeytyksettä jatkaa toimintansa harjoittamista, ja koska valittajana olevan yhtiön kaltainen yhtiö, jolle on sääntöjenmukaisessa kilpailumenettelyssä myönnetty lähetysoikeudet, on suljettu niillä lähetystoiminnan ulkopuolelle siten, ettei se voi harjoittaa lähetysoikeuksiensa mukaista toimintaa, koska sille ei ole osoitettu taajuuksia (mikä johtuu taajuuksien riittämättömyydestä tai puutteesta, mikä on aiheutunut siitä, että kartellioikeudelliset rajat ylittävien viestintäverkkojen haltijat harjoittavat niillä toimintaansa)?
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of
3) Onko [sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista
10 — This appears to be a mistake: the Decreelaw in question was in fact converted into Law No 43/2004 of 24 February 2004.
10 – Tässä näyttää olevan virhe: kyseessä oleva asetus muutettiin todellisuudessa 24.2.2004 annetuksi laiksi nro 43/2004.
‘(1) Does Article 10 of the [European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (“the ECHR”)], as referred to in Article 6 of the Treaty on European Union, guarantee pluralism in the broadcasting sector, thus requiring the Member States to secure pluralism and competition in the sector based on an antitrust system which, in step with technological development, secures network access and a multiplicity of operators and renders duopolistic market behaviour unlawful?
”1) Taataanko Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklalla, johon viitataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa, tiedonvälityksen ulkoinen moniarvoisuus radio- ja televisioalalla ja velvoitetaanko sillä näin ollen jäsenvaltiot takaamaan tällä alalla tosiasiallinen moniarvoisuus ja tosiasiallinen kilpailu sellaisen kartellioikeudellisen järjestelmän avulla, jolla teknologian kehittyessä taataan pääsy viestintäverkkoihin ja toimijoiden moninaisuus siten, ettei markkinoiden duopolistisia järjestelyjä ole mahdollista pitää laillisina?
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive)] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?
7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi)] katsottava sen 17 artiklan nojalla olevan 25.7.2003 lähtien välittömästi sovellettavissa kansallisessa oikeudessa ja asetetaanko siinä jäsenvaltiolle, joka on antanut lähetysoikeuksia (joihin sisältyy oikeus viestintäverkkojen asentamiseen tai sähköisten tiedonvälityspalvelujen tarjoamiseen tai taajuuksien käyttöoikeus) radio- ja televisiolähetystoiminnan harjoittamiseen, velvollisuus yhteensovittaa ne yhteisön lainsäädännön kanssa ja sisältyykö tähän velvollisuuteen vaatimus siitä, että toiminnan harjoittamisen edellyttämät taajuudet tosiasiallisesti myönnetään?
(5) Do Article 9 of Directive 2002/21 …, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20 …, and Article 4 of [Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services], require the Member States to arrange for the cessation, at least as from 25 July 2003 (see Article 17 of the Authorisation Directive), of a situation of de facto use of frequencies (use of facilities without grant of rights or authorisations issued following a selection procedure), on the basis of the broadcasting system already in place, so that broadcasting cannot be undertaken where there is no proper planning in regard to matters concerning the airwaves and no logical increase in pluralism, in contravention of rights awarded by the Member State following a public procedure?
5) Velvoitetaanko jäsenvaltiot – – direktiivin 2002/21 9 artiklalla, – – direktiivin 2002/20 5 artiklan 2 kohdan 2 alakohdalla ja 7 artiklan 3 kohdalla sekä [kilpailusta sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla annetun komission direktiivin 2002/77/EY] 4 artiklalla ainakin 25.7.2003 lähtien (ks. valtuutusdirektiivin 17 artikla) lakkauttamaan tilanne, jossa yritykset [joille ei ole hakijoiden vertailun jälkeen myönnetty taajuuksien käyttöoi keutta, tai lupaa] tosiasiallisesti käyttävät taajuuksia yrityksillä jo käytössä olevan lähetystoimintajärjestelmän mukaisesti, ja olemaan sallimatta tämän toiminnan harjoittamista, jollei lähetystaajuuksia ole asianmukaisesti suunniteltu ja jollei moniarvoisuuteen järkevästi pyritä ja jos toiminnan harjoittamisen estäminen on ristiriidassa jäsenvaltion julkisessa hankintamenettelyssä tekemien käyttöoikeussopimusten kanssa?
(6) Is the derogation in the second subparagraph of Article 5(2) of Directive 2002/20 …, and in Article 4 of Directive 2002/77 …, available to be relied on by the Member State solely in order to protect pluralism of information and to guarantee the protection of cultural or linguistic diversity and not in favour of operators of networks in breach of the antitrust limits laid down in national competition legislation?
6) Voiko jäsenvaltio vedota – – direktiivin 2002/20 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa ja direktiivin 2002/77 4 artiklassa säädettyyn poikkeukseen vain suojellakseen tiedonvälityksen moniarvoisuutta ja taatakseen kulttuurisen ja kielellisen moninaisuuden suojelun mutta ei niiden toimijoiden hyväksi, jotka harjoittavat lähetystoimintaa kansallisten säännösten mukaiset kartellioikeudelliset rajat ylittävissä viestintäverkoissa?
(4) Do Article 9 of [Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive)] and Article 5 of the Authorisation Directive providing for transparent and nondiscriminatory public procedures (Article 5) conducted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (Article 9) preclude a system providing for general authorisation under national law (Article 23(5) of Law No 112/2004); by permitting the continued operation, under that system of networks in breach of limits and not selected under a competitive procedure, do those provisions ultimately impinge on the Community-law rights under (Article 17(2) of Directive 2002/20 …) of other undertakings which are prevented from operating even though they have been successful in competitive procedures?
4) Estetäänkö [sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi)] 9 artiklalla ja valtuutusdirektiivin 5 artiklalla, joissa säädetään avoimista, selkeistä ja syrjimättömistä menettelyistä (5 artikla), jotka on toimitettava puolueettomien, selkeiden, syrjimättömien ja oikeasuhtaisten perusteiden nojalla (9 artikla), sellainen kansallisessa oikeudessa (lain nro 112/2004 23 §:n 5 momentti) säädetty yleislupajärjestelmä, jossa muita kuin tarjouskilpailumenettelyssä valittuja kartellioikeudelliset rajat ylittäviä viestintäverkkoja saadaan edelleen käyttää ja jossa loukataan sellaisille muille yrityksille yhteisön oikeuden nojalla kuuluvia oikeuksia (direktiivin 2002/20/EY 17 artiklan 2 kohta), joilta on evätty toimintamahdollisuus, vaikka ne ovat voittaneet kilpailumenettelyt?
(7) attendant accentuating of the scarcity of available frequencies owing to the existence of analogue and digital transmission in parallel (simulcast)?
7) Pitääkö jäsenvaltion ilmoittaa, mitkä ovat kansallisella poikkeuslainsäädännöllä tosiasiallisesti tavoiteltavat päämäärät, jotta se voisi vedota direktiivin 2002/20 5 artiklassa säädettyyn poikkeukseen?
In order to benefit from the derogation under Article 5 of Directive 2002/20 …, does the Member State have to indicate the objectives actually pursued by the national derogatory rules?
kun maanpäällisiä digitaalilähetyksiä lähetetään rinnan analogisten lähetysten kanssa, on vaarana, että käytettävissä olevien taajuuksien niukkuus korostuu siitä syystä, että analogisia ja digitaalisia lähetyksiä lähetetään samanaikaisesti (simulcast)?
May that derogation be applied, in addition to the case of the concessionary of the public broadcasting service (RAI in Italy), in favour also of private operators who have been unsuccessful in competitive procedures and to the detriment of undertakings who may have duly been granted rights following a competitive procedure?
8) Voidaanko tätä poikkeusta soveltaa muihinkin kuin radio- ja televisiolähetystoimintaa koskevan julkisen palvelun käyttöoikeuden saajaan (Italiassa RAI) ja siis sellaisten yksityisten toimijoiden hyväksi, jotka eivät ole voittaneet kilpailumenettelyä, ja sellaisten yritysten vahingoksi, joille sitä vastoin on tarjouskilpailun perusteella annettu sääntöjen mukaisesti käyttöoikeus?
(10) Lastly, is the pluralism of sources of information and of competition in the broadcasting sector, which is guaranteed by European law, secured by national rules, such as Law No 112/2004 providing for a new limit of 20 per cent of resources linked to a new very wide criterion (the ICS — integrated communications system — Article 2(g) and Article 15 of Law No 112/2004). This criterion also brings in activities which do not affect media pluralism, whereas under antitrust law the “relevant market” is constructed normally by differentiating the markets in the broadcasting sector by drawing a distinction between pay/TV and non-pay TV operating via the airwaves (reference is made inter alia to [Commission Decision of 21 March 2000 declaring a concentration to be compatible with the common market (Case No COMP/JV.
9) Eikö kansallisen lainsäätäjän olisi perustamissopimuksessa määrättyjen yhteisön oikeuden sääntöjen ja johdetun oikeuden sääntöjen, joilla pyritään takaamaan tosiasiallinen kilpailu (workable competition) radio- ja televisiolähetysmarkkinoiden alalla, nojalla pitänyt estää se, että vanhaa analogista järjestelmää koskeva siirtymäjärjestelmä on voimassa samalla, kun ollaan käynnistämässä maanpäällistä digitaalijärjestelmää ja kun valmistaudutaan siirtymään yleisesti digitaalisiin lähetyksiin, koska ainoastaan silloin, kun analogiset lähetykset lopetetaan (ja ne korvataan yleisesti digitaalisten lähetysten käyttöönotolla), on mahdollista jakaa näin vapautuneet taajuudet uudelleen eri tarkoituksiin, kun taas silloin,
Under Community rules (primary and secondary legislation) on workable competition in the broadcasting sector, ought the national legislature to have avoided extending the old transitory analogue system on the advent of the terrestrial digital system (and the attendant generalised transition to digital)?
10) Varmistetaanko yhteisön oikeudessa taattu tietolähteiden ja kilpailun moninaisuuden suoja radio- ja televisiolähetystoiminnan alalla lain nro 112/2004 kaltaisella kansallisella lainsäädännöllä, jossa säädetään uudesta enimmäisrajasta, joka on 20 prosenttia resursseista ja joka liittyy hyvin laajaan uuteen koriin (yhdennettyä viestintäjärjestelmää SIC:ä koskevan päätöksen 2 §:n g momentti ja lain nro 112/2004 15 §), johon sisältyvät myös sellaiset toiminnot, jotka eivät vaikuta tietolähteiden moninaisuuteen, kun taas kartellioikeudessa ”relevantit markkinat” yleensä muodostetaan eriyttämällä radio- ja televisioalalla tekemällä ero radiotaajuuksilla toimivien maksullisten kanavien ja maksuttomien kanavien välillä (ks. mm. [yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettuun neuvoston] asetukseen (ETY) N:o 4064/89 perustuva 21.3.2000 tehty komission päätös keskittymän (Asia N:o IV/M.37 – COMP/JV.
Only if analogue broadcasting is ended and replaced by the switch to digital will it be possible to reallocate frequencies freed for various uses. If terrestrial digital is merely operated alongside analogue, there will be an
37­BSKYB/Kirch Pay TV) julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi ja asiassa yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi (Asia N:o COMP/M.2876 – News-corp/Telepiù) 2.4.2003 tehty komission päätös, joka perustuu asetukseen N:o 4064/89]”
II — Preliminary remarks on the jurisdiction of the Court to review national acts for their conformity with fundamental rights
II Alustavat huomautukset yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta tutkia, ovatko kansalliset säädökset yhteensopivia perusoikeuksien kanssa yhteensopivuutta perusoikeuksien kanssa laajennettaisiin.