natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Court Registry on 23 July 1999 the Federal Republic of Germany applied, under the second paragraph of Article 88 CS, for the annulment of Commission Decision 1999/597/ECSC of 21 April 1999 in proceedings under Article 88 of the ECSC Treatyconcerning State aid granted by the Federal Republic of Germany to Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH.
EHTY Teräsyritykselle myönnetty palautusvaatimus Jäsenvaltioiden jättäminen —Menettelyn aloittaminen (viides jaosto)
In the course of restructuring Eisenwerk-Gesellschaft Maximilianshütte mbH, the Land of Bavaria took shares in Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH ('NMH'), which was the successor in title to the first company, and granted it, inter alia, shareholder loans in the sum of DEM 49.895 million and DEM 24.1125 million during 1994 and 1995.
Eisenwerk-Gesellschaft Maximilianshütte mbH -nimisessä yrityksessä tehtiin rakenneuudistus, jonka yhteydessä Baijerin osavaltio hankki osuuksia Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH -nimisestä yrityksestä (jäljempänä NMH), joka jatkoi ensin mainitun yrityksen toimintaa ja jolle Baijerin osavaltio
1998. on the ground that that State had infringed Article 86 of the ECSC Treaty in failing to enforce the decisions requiring recovery of the sums paid to NMH.
Viimeksi mainittuna päivänä Saksan liittotasavalta ilmoitti komissiolle myös, että NMH oli 6.11.1998 esittänyt hakemuksen konkurssimenettelyn aloittamiseksi.
Apart from a press release of that same date, no written document has been produced of a nature such as to establish the initiation by the Commission of a procedure for failure to fulfil obligations.
Tämä samana päivänä annettua lehdistötiedotetta lukuun ottamatta ei ole esitetty mitään asiakirjaa, joka osoittaisi komission aloittaneen jäsenyysvelvoitteiden noudattamista koskevan menettelyn.
loans were State aid incompatible with the common market, and ordered the Federal Republic of Germany to recover that aid.
myönsi vuosina 1994—1995 muun muassa osakaslainoja, jotka olivat suuruudeltaan 49,895 miljoonaa Saksan markkaa (DEM) ja 24,1125 miljoonaa DEM.
The Federal Republic of Germany and the company concerned brought actions challenging those decisions before, respectively, the Court of Justice and the Court of First Instance.
Saksan liittotasavalta nosti näistä päätöksistä kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa, ja asianomainen yritys nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
The Court of Justice ordered a stay of proceedings pending judgment by the Court of First Instance.
Yhteisöjen tuomioistuin lykkäsi asian ratkaisua ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion julistamiseen saakka.
On 31 December 1998 proceedings were initiated for the winding up of NHM and the liquidation of its assets.
NMH:nkonkurssimenettelyaloitettiin31.12.1998.
On 18 January 1999. the Land of Bavaria applied to register all of the loans granted to NMH in the list of creditors' claims in those proceedings.
Baijerin osavaltio ilmoitti 18.1.1999 NMH:lle myönnettyjen lainojen kokonaismäärää vastaavat saamiset konkurssimenettelyssä laadittuun pesäluetteloon.
Since actions do not have suspensory effect, the Federal Republic of Germany applied to the Court for an order suspending the operation of Decision 96/178, concerning the loan in the sum of DEM 49.895 million, on the ground that implementation of the request for recovery of that sum would result in the immediate liquidation of NMH.
Koska kanteen nostamisella ei ole lykkäävää vaikutusta, Saksan liittotasavalta vaati yhteisöjen tuomioistuinta määräämään 49,895 miljoonan DEM:n suuruista osakaslainaa koskevan päätöksen 96/178 täytäntöönpanon lykättäväksi sen vuoksi, että tämän summan takaisin periminen johtaisi välittömästi NMH:n konkurssiin.
By order of the President of the Court of 3 May 1996 (Case C-399/95 R Germany ν Commission), that application was dismissed.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti hylkäsi tämän vaatimuksen asiassa C-399/95 R, Saksa vastaan komissio, 3.5.1996 antamallaan määräyksellä.
By judgment of 21 January 1999 in Joined Cases T-129/95.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi yhdistetyissä asioissa T-129/95, T-2/96 ja T-97/96, Neue Maxhütte Stahlwerke ja Lech-Stahlwerke vastaan komissio, 21.1.1999 antamallaan tuomiolla (Kok. 1999, s.
By order of the Court of Justice of 25 January 2001 in Case C111/99 Ρ Lech-Stahlwerke ν Commission [2001] ECR 1-727), Lech-Stahlwerke GmbH's appeal against that judgment was dismissed.
Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi Lech-Stahlwerke GmbH:n tästä tuomiosta tekemän valituksen asiassa Cl 11/99 P, Lech-Stahlwerke vastaan komissio, 25.1.2001 antamallaan määräyksellä.
The Federal Republic of Germany discontinued its actions before the Court of Justice, referred to in paragraph 3 above, by letters dated 8 June 1999 and 27 February 2001.
Saksan liittotasavalta peruutti 8.6.1999 ja 27.2.2001 päivätyillä kirjeillään tämän tuomion 3 kohdassa mainitut yhteisöjen tuomioistuimessa nostamansa kanteet.
By letters dated 12 June and 20 August 1996 the Land of Bavaria demanded NMH to repay the sum of the loans which had been granted to it.
Baijerin osavaltio määräsi 12.6. ja 20.8.1996 päivätyillä kirjeillään NMH:n palauttamaan sille myöntämänsä lainat.
Since NMH did not comply with that demand, the Land of Bavaria, in February 1997. applied to the Amtsgericht (Local Court) Regensburg (Germany) for an order for payment of part of that sum, namely DEM 14.8 million.
Koska NMH ei noudattanut näitä määräyksiä, Baijerin osavaltio esitti Amtsgericht Regensburgille (Saksa) maksamismääräyshakemuksen 14,8 miljoonan DEM:n osalta.
After the debtor company had lodged an objection, the proceedings were transferred to the Landgericht (Regional Court) Amberg (Germany).
Velallisen vastustaessa maksamismääräystä asian käsittelyä jatkettiin Landgericht Ambergissa (Saksa).
On 5 March 1998 that court ordered a stay of proceedings pursuant to Paragraph 148 of the German Code of Civil Procedure, according to which such an order is to be made where the result of the case depends on the existence, or othenvise, of a legal relationship which is the subject of proceedings pending before another court.
Landgericht Amberg lykkäsi oikeudenkäyntiä 5.3.1998 tekemällään välipäätöksellä Saksan oikeudenkäymiskaaren 148 §:n nojalla, jonka mukaan tuomioistuimen on lykättävä oikeudenkäyntiä, jos asian ratkaisu riippuu siitä, onko toisessa tuomioistuimessa vielä vireillä olevassa riidassa käsiteltävä oikeussuhde olemassa.
By letter dated 1 February 1999 the Commission notified the German Government, in accordance with the first paragraph of Article 88 CS, of its reasoning as to the alleged infringement of the Treaty, and called on it to submit its comments within one month.
Komissio ilmoitti HT 88 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti 1.2.1999 päivätyssä kirjeessään Saksan hallitukselle kantansa tapahtuneeksi väitetystä perustamissopimuksen rikkomisesta ja kehotti Saksan hallitusta esittämään huomautuksensa kuukauden kuluessa.
On 14 July 1998 the Federal Republic of Germany notified the Commission of the stay of proceedings ordered by the Landgericht Amberg and. on 23 November 1998, forwarded to it a copy of the order of 5 March 1998.
Saksan liittotasavalta ilmoitti 14.7.1998 komissiolle, että Landgericht Amberg oli lykännyt asian ratkaisua ja toimitti 23.11.1998
The first is directed against Article 1 of the contested decision which, it is claimed, was adopted in
Komissio teki 21.4.1999 riidanalaisen päätöksen.
Notwithstanding the fact that the procedure under Article 226 EC and that under Article 88 CS have different characteristics, their purpose is identical, that is to say. primarily, to put an end to the failure to comply with Community law.
etuja (asia 20/59, Italia v. korkea viranomainen, tuomio 15.7.1960).
As regards the procedure under Article 88 CS, that interpretation also follows from the wording of the second sentence of the first paragraph and the first sentence of the third paragraph of that provision, which expressly provide that the Member State in question must fulfil its obligation.
Tätä menettelyä ei voida käyttää aiemmin tapahtuneen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseen in abstracto (EY 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn osalta ks. asia C-362/90, komissio v. Italia, tuomio 31.3.1992, 9-13 kohta).
The second plea is directed against Article 2 of the decision.
Saksan liittotasavalta vetoaa kanteensa tueksi kolmeen perusteeseen.
The Federal Republic of Germany claims that, having regard to the particular features of the case, it was under no obligation to lodge an appeal against the order of the Landgericht Amberg of 5 March 1998 staying the proceedings before it.
Siitä huolimatta, että EY 226 artiklassa määrätyllä menettelyllä ja HT 88 artiklassa määrätyllä menettelyllä on erilaiset erityispiirteensä, niillä pyritään ensisijaisesti samaan päämäärään, eli lopettamaan yhteisön oikeudesta johtuvien velvoitteiden noudattamatta jättäminen.
In the present case the Court finds that, on the date on which the Commission initiated the procedure, the failure to fulfil obligations which was alleged by the Commission had exhausted all its effects, with the result that the Federal Republic of Germany was no longer able to take effective action to put an end to that failure.
Toinen kanneperuste kohdistuu päätöksen 2 artiklaan. Saksan liittotasavalta väittää, että asian erityispiirteet huomioon ottaen mikään ei velvoittanut sitä hakemaan muutosta Landgericht Ambergin 5.3.1998 tekemään välipäätökseen, jolla siinä vireillä olevaa oikeudenkäyntimenettelyä lykättiin.
By its third plea, the Federal Republic of Germany argues that the contested decision is based on a misapplication of Article 88 CS in that, in any case, there was no failure to fulfil obligations at the time when the 'reasoned decision', within the meaning of the first paragraph of that provision, was adopted.
Kolmannessa kanneperusteessaan Saksan liittotasavalta väittää, että riidanalainen päätös perustuu HT 88 artiklan virheelliseen soveltamiseen, koska tämän artiklan ensimmäisessä kohdassa mainitun "perustellun päätöksen" tekemisen ajankohtana laiminlyöntiä ei missään tapauksessa ollut olemassa.
It is appropriate to examine this plea first.
Tämä kanneperuste on siis aiheellista tutkia ensin.
First, since the Commission has not produced any document dated 16 December 1998 of a nature such as to establish the initiation of a procedure, and since a press release does not constitute a formal act addressed to a Member State, that procedure was initiated only by the notification on 1 February 1999 of the Commission's letter of formal notice to the Federal Republic of Germany.
Tässä tapauksessa on kuitenkin todettava, että ajankohtana, jolloin komissio aloitti menettelyn, komission väittämän laiminlyönnin vaikutukset olivat täysin lakanneet, joten Saksan liittotasavalta ei enää pysty toteuttamaan tarkoituksenmukaisiatoimenpiteitälaiminlyönnin lopettamiseksi.
It should first be noted that it follows from the express terms of the first paragraph of Article 88 CS that the Commission may only record the failure of a Member State to fulfil an obligation under the ECSC Treaty after having given that State the opportunity to submit its comments, and that the Commission must set a timelimit for that State to fulfil its obligation.
Ensinnäkin on huomattava, että HT 88 artiklan ensimmäisen kohdan sanamuodonkin mukaan komissio voi todeta, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille EHTY:n perustamissopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden, vasta varattuaan ensin kyseiselle valtiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa, ja että komission on asetettava kyseiselle jäsenvaltiolle määräaika velvollisuuden täyttämiseksi.
Second, the Court has already held that the procedure under Article 88 CS opens up means of implementation, and is the ultima ratio enabling the Community interests enshrined in the Treaty to prevail over the inertia and resistance of Member States (Case 20/59 Italy v High Authority).
Yhtäältä on todettava, että koska komissio ei ollut 16.12.1998 mennessä esittänyt minkäänlaista asiakirjaa, joka olisi osoittanut, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely oli aloitettu, ja koska lehdistötiedote ei ole jäsenvaltiolle osoitettu virallinen asiakirja, kyseinen menettely on aloitettu vasta silloin, kun komission virallinen huomautus annettiin 1.2.1999 tiedoksi Saksan liittotasavallalle.
It follows that the essential purpose of the Article 88 CS procedure, as referred to in paragraphs 23 to 25 of the present judgment, could not objectively be achieved at any stage of the procedure, even if the Member State had wished to put an end to the alleged failure to fulfil obligations.
NMH:n konkurssimenettelyn aloittamisen 31.12.1998 jälkeen komission mainitsemia menettelytapoja ei enää kuitenkaan ollut mahdollista korjata.
The purpose of the procedure is therefore, to bring about a change in behaviour on the part of the recalcitrant State, and not to record in abstracto that a failure existed in the past (see, as regards the procedure for failure to fulfil obligations under Article 226 EC, Case C-362/90 Commission ν Italy, paragraphs 9 to 13).
Toiseksi on muistettava, että yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että HT 88 artiklassa määrätty menettely avaa mahdollisuuden käyttää täytäntöönpanokeinoja ja että sen perimmäisenä tarkoituksena on taata se, etteivät jäsenvaltiot viivyttelyllään ja vastahakoisuudellaan vaaranna perustamissopimuksessa vahvistettuja yhteisön
for which it could not have acted in good time in order to prevent, by means of the procedures available to it. the infringement complained of from producing its effects (see, as regards similar obligations of the Commission in the context of the infringement procedure under Article 226 EC.
Näin ollen HT 88 artiklassa määrätyn menettelyn tarkoitusta, joka on kuvailtu tämän tuomion 23—25 kohdassa, ei olisi voitu objektiivisesti saavuttaa menettelyn missään vaiheessa, vaikka jäsenvaltio olisi halunnut lopettaa laiminlyönnin, johon sen väitettiin syyllistyneen.
Commission ν Italy, cited above, paragraph 12).
Tästä syystä riidanalainen päätös, jota tehtäessä ei ole otettu huomioon HT 88 artiklalla tavoiteltua päämäärää, on pätemätön.
The contested decision was therefore taken in breach of Article 88 CS and must consequently be annulled, without there being any need to examine the other two pleas in law advanced by the Federal Republic of Germany.
Näin ollen riidanalainen päätös on tehty HT 88 artiklan vastaisesti, joten se on kumottava ilman, että olisi tarpeen tutkia kahta muuta Saksan liittotasavallan esittämää kanneperustetta.
Annuls Commission Decision 1999/597/ECSC of 21 April 1999 in proceedings under Article 88 of the ECSC Treaty concerning State aid granted by the Federal Republic of Germany to Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH;
EHTYin perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamisesta valtiontukeen, jonka Saksa on myöntänyt Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH:üe, 21 päivänä huhtikuuta 1999 tehty komission päätös 1999/597¡EHTY kumotaan.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sittintz of the Fifth Chamber on 14 June 2001.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 14 päivänä kesäkuuta 2001.
'— annul Commission Decision of 21 April 1999 in a procedure under Article 8S of the ECSC Treaty (now Article 88 CS) concerning state aid granted by Germany to Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH; order the Commission to pay the costs in full.'
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa EHTY:n perustamissopimuksen 88 artiklaan (josta on tullut HT 88 artikla) perustuvassa menettelyssä 21 päivänä huhtikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen, joka koskee Saksan liittotasavallan Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH:lle myöntämää valtiontukea velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(Articles 85, 86 and 90 of the EC Treaty (now Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC) Transport of sick or injured persons by ambulance Special or exclusive rights — Restriction of competition — Public interest task Justification — Effect on trade between Member States) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artikla (joista on tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla) — Sairaankuljetus — Erityis- tai yksinoikeudet ~ Kilpailunrajoitus — Yleisen edun mukainen tehtävä — Perusteltavuus — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (viides jaosto)
(Administrative Court) Neustadt, which, byjudgment of 28 January 1998, ordered the Landkreis to issue the authorisation applied for.
Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz on esittänyt 8.12.1999 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artiklan (joista on tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla) tulkinnasta.
By order of 8 December 1999, the Oberverwaltungsgericht Rhein land-Pfalz (Rhineland-Palatinate Higher Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 85, 86 and 90 of the EC Treaty (now Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC).
Ambulanz Glöckner nosti oikaisuvaatimuksensa hylkäämisen jälkeen kanteen Verwaltungsgericht Neustadtissa (Saksa), joka velvoitti 28.1.1998 antamallaan tuomiolla Landkreisin myöntämään kantajalle tämän hakeman toimiluvan.
The question has been raised in proceedings between Ambulanz Glöckner, a private undertaking established in Pirmasens (Germany) and the administrative district Landkreis Südwestpfalz concerning its refusal to renew authorisation for the provision of ambulance transport senices.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yksityisoikeudellinen yhtiö Firma Ambulanz Glöckner, jonka kotipaikka on Pirmasens (Saksa), ja Landkreis Südwestpfalz ja joka koskee sitä, ettei toimilupaa tarjota sairaankuljetuspalveluja ole uusittu.
The main proceedings
Oikeydenkäynti pääasiassa
In 1990, thus before entry into force of the RettDG 1991 and still under the previous federal legislation, Ambulanz Glöckner was granted an authorisation to provide patient transport services which was due to expire in October 1994.
Ambulanz Glöcknerille myönnettiin vuonna 1990, siis ennen vuoden 1991 RettDG:n voimaantuloa ja sitä edeltävän liittovaltiotason lainsäädännön voimassa ollessa, lokakuuhun 1994 asti voimassa oleva toimilupa suorittaa sairaankuljetuspalveluja.
In view of that situation, the national court decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Ambulanz Glöckner esitti heinäkuussa 1994 hakemuksen toimilupansa jatkamisesta Landkreisille, joka pyysi molempia Pirmasensin alueella toimivia julkisen sairaankuljetuspalvelun tehtäviä suorittavia ensiapuorganisaatioita eli ABS:ää ja DRK:ta esittämään näkemyksensä haetun toimiluvan mahdollisista vaikutuksista.
'Is the creation of a monopoly for the provision of ambulance senices over a defined geographical area compatible with Article 86(1) EC and Articles 81 and 82 EC?'
Tämä tuomioistuin kysyy ennakkoratkaisupyynnössään, täyttyvätkö EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut erityis- tai yksinoikeuksien myöntämistä koskevat edellytykset.
In July 1994, it applied for a renewal of its authorisation to the Landkreis, which then invited the two medical aid organisations entrusted with the public ambulance senke in the Pirmasens area, namely the ASB and the DRK, to express their views on the effects which the requested authorisation could have.
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mukaan perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla yleisen taloudellisen edun mukaisen tehtävän toteuttamiseen liittyvillä syillä ei voida perustella sairaankuljetuspalvelujen sulkemista kilpailulta.
Consequently, the Landkreis refused the renewal of the authorisation for Ambulanz Glöckner on the basis of Paragraph 18(3) of the RettDG 1991, stating that in 1993 in the relevant area the public ambulance senice had operated at only 26% of its capacity.
Tämä tulkinta perustuu siihen, että sairaankuljetuspalvelu on ollut vapaan kilpailun alaista 30.6.1991 asti ilman, että tämän palvelun tarjonnassa olisi väestölle ilmennyt minkäänlaisia ongelmia.
In the present case, the medical aid organisations provide senices, for remuneration from users, on the market for emergency transport services and patient transport senices.
Edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen
After lodging an unsuccessful objection against that decision, Ambulanz Glöckner brought an action before the Verwaltunesüericht
Molemmat ensiapuorganisaatiot vastasivat Landkreisille, että niiden oma kapasiteetti ei ollut täysimääräisesti käytössä kyseisellä alueella ja että toiminta oli tappiollista, joten vielä yhden palveluntarjoajan mukaantulo vaatisi joko käyttökorvausten nostamista tai palveluiden
The national court is asking essentially whether a provision such as Paragraph 18(3) of the RettDG 1991 is liable to create a situation in which medical aid organisations are led to commit abuses of a dominant position contrary to Article 86 of the Treatv.
Ambulanz Glöckner katsoo, että vuoden 1991 RettDG:n 18 §:n 3 momentti on ristiriidassa perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan kanssa, luettuna yhdessä 85 artiklan 1 kohdan kanssa, koska siinä annetaan ensiapuorganisaatioille, joita on pyydetty esittämään näkemyksensä itsenäisen toimijan toimilupahakemuksesta, mahdollisuus jakaa sairaankuljetuspa! ve luiden markkinat yhteisymmärryksessä keskenään ja viranomaisten kanssa.
As regards the provision of emergency transport senices and patient transport senices, entities such as the medical aid organisations must therefore be treated as undertakings within the meaning of the competition rules laid down by the Treatv.
EY.n perustamissopimuksen 90 artiklan I kohdan (josta on tullut EY 86 artiklan 1 kohta) sovellettavuus
Existence of a dominant position on a substantial part of the common market
Tältä osin on todettava, että ennakkoratkaisupyynnössä ei anneta tietoja mistään perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa kielletystä sopimuksesta ensiapuorganisaatioiden välillä.
The Commission argues that there are two different senice markets: the market for emergency transport and the market for patient transport.
Näin ollen perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä 85 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, ei ole rikottu.
That analysis must be upheld.
Asiakirjoista ilmenee, että Ambulanz Glöcknerkin on aikaisemmin tarjonnut tällaisia palveluja.
The resenation of patient transport senices to the medical aid organisations entrusted with the public ambulance senice is sufficient for that measure to be characterised as a special or exclusive right within the meaning of Article 90(1) of the Treaty, for protection is conferred by a legislative measure on a limited number of undertakings which may substantially affect the ability of other undertakings to exercise the economic activity in question in the same geographical area under substantially equivalent conditions.
£K-n/?eni5rflmráo/7/wwfoe/2 90 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä EY.n perustamissopimuksen 86 artiklan kanssa (josta on tullut EY 82 artikla), rikkominen
Consequently, it must be held that Paragraph 18(3) of the RettDG 1991 has conferred on medical aid organisations a special or exclusive right within the meaning of Article 90(1) of the Treaty.
Tästä seuraa, että kiireellisten ja kiireettömien sairaankuljetustenosaltaensiapuorganisaatioiden kaltaisia yksiköitä on pidettävä perustamissopimuksen kilpailusäännöissä tarkoitettuina yrityksinä.