natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The operation of the European Court of Justice could be maintained by a change to the procedural rules.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimintakyky voitaisiin säilyttää muuttamalla käsittelyjärjestystä.
Chairman of the jury
Palkintolautakunnan puheenjohtaja dos. toht. Franz SCHAUSBERGER (A), Salzburgin osavaltion päämies
Austria France Germany Greece Ireland Italy Portugal Spain
Saksa Ranska Kreikka Irlanti Italia Itävalta Portugali Espanja
Dr Harald GOHM (Austria), 'Decentrally self-organised regional development, as in the example of the association "Indirect initiative for an adapted regional development (MIAR)" in the district of Landeck', Law Faculty, Leopold-Franz University, Innsbruck
Tohtori Harald Gohm (A), "Hajautettu itseorganisoitunut aluekehitys - esimerkkitapauksena MIAR-yhdistys - soveltavan aluekehityksen välillinen aloite Landeckin-piirissä (Mittelbare Initiative für eine angepasste Regionalentwicklung im Bezirk Landeck)", Rechtswissenschaftliche Fakultät, Leopold-Franzens-Universität, Innsbruck
Dr Anne POUSSARD (France), 'The Atlantic Arc — A chronicle of interregional cooperation', Centre for Research on the Spatial and Social Dimension, University of Caen
Tohtori Anne Poussard (F), "Atlantin kaari: tekotodellisuudesta todellisuuteen? Hankealueen hahmottaminen", Centre de Recherches sur l'Espace et les Sociétés, Université de Caen
Decentrally self-organised regional development, as in the example of the association 'Indirect initiative for an adapted regional development' (MIAR) in the district of Landeck
"Hajautettu itseorganisoitunut aluekehitys - esimerkkitapauksena MIAR"-yhdistys - Soveltavan aluekehityksen välillinen aloite Landeckin-piirissä (Mittelbare Initiative für eine angepasste Regionalentwicklung im Bezirk Landeck)"
At the beginning of the 1990s, there appeared in the district of Landeck, situated in the Austrian province of Tyrol in the triangle between Italy, Switzerland and Austria, a completely new development in the field of regional development for Tyrol.
90-luvun alussa Tirolin osavaltiossa, kolmen valtion - Italian, Sveitsin ja Itävallan - rajalla sijaitsevassa Landeckin piirissä käynnistyi aluekehityksen täysin uusi suuntaus.
At the initiative of some committed individuals, an association was created in accordance with the "bottom-up principle" to deal with regional planning and development policy issues in the district: the association "Indirect initiative for an adapted regional development", or MIAR for short.
Tarkoituksenaan etsiä ratkaisuja piirin maankäyttöön ja kehityspolitiikkaan liittyviin ongelmiin eräät asialle omistautuneet henkilöt perustivat "alhaalta ylös" -periaatteen mukaisesti yhdistyksen "Mittelbare Initiative für eine angepasste Regionalentwicklung" (soveltavan aluekehityksen välillinen aloite) eli MIAR.
The members of the association were dissatisfied with the development concepts laid down from on high, which only rarely came to fruition, and decided to draw up targeted projects that had been developed and put into effect by specialists. Also, "thinking in a semi-circle" was discontinued.
Yhdistyksen jäsenet eivät olleet tyytyväisiä ylhäältä määrättyihin kehityssuunnitelmiin, jotka vain harvoin todella toteutuivat, ja päättivät laatia kohdennettuja hankkeita, joiden kehityksestä ja toteutuksesta vastasivat piirin asiantuntijat.
The daring step was taken to cross over the national frontier to the neighbouring regions of Engadin/Val Miistair (Switzerland) and Vintschgau (Italy).
Samalla lakattiin ajattelemasta "puoliympyrässä" ja uskaltauduttiin valtionrajan ylitse Engadinin / Val Müstairin (Sveitsi) ja Vintschgaun (Italia) naapurialueille.
This regional initiative also aroused the interest of the Tyrolean provincial government, which tried to transfer the idea and structure of MIAR to other parts of the province; in this way regional development associations were set up in other districts.
Myös Tirolin osavaltion hallituksessa kiinnostuttiin tästä alueellisesta hankkeesta. MIARin ideaa ja rakennetta pyrittiin soveltamaan myös muilla osavaltion alueilla, ja niin aluekehitysyhdistyksiä perustettiin muissakin piireissä.
The development of the MIAR association was also observed with interest by the Austrian spatial planning conference OEROK, and this "model for decentrally self-organised regional development" was transferred to other Austrian regions.
Lisäksi myös Itävallan maankäyttökonferenssi ÖROK seurasi mielenkiinnolla MIARin etenemistä ja sovelsi tätä "hajautetun itseorganisoidun aluekehityksen mallia" muillakin Itävallan alueilla.
The present dissertation examines the various legal questions and problems connected with the municipal, district and even crossborder activities of the association.
Käsillä olevassa väitöskirjassa tarkastellaan moninaisia oikeudellisia kysymyksiä ja ongelmia, jotka liittyvät yhdistyksen kuntien, piirien sekä myös valtion rajat ylittävään toimintaan.
Since the regions of Austria and/or Europe are constantly gaining in importance as more and more of the powers of the nation-state are transferred upstream to Europe on the one hand and, on the other, downstream to the provinces, districts and municipalities in accordance with the subsidiarity principle, the first part of the dissertation initially examines the concept of the region from the historical, sociological and legal point of view.
Seurauksena siitä, että jäsenvaltion toimivaltaa siirretään enenevissä määrin yhtäältä EU:lle ja toisaalta läheisyysperiaatteen mukaisesti alaspäin osavaltioille, piireille ja kunnille, Itävallan ja Euroopan alueiden merkitys kasvaa jatkuvasti. Väitöskirjan ensimmäisessä osassa tarkastellaan siksi ensin alue-käsitettä historiallisesta, sosiologisesta ja oikeudellisesta näkökulmasta.
In particular, the connection between regionalism and federalism is discussed, as is the concept of self-organisation.
Erityisesti paneudutaan regionalismin ja federalismin yhteyksiin sekä itseorganisoitumisen käsitteeseen.
Attention is also drawn to various European initiatives concerning regionalism, and the possibilities for financing regional development associations are examined.
Väitöskirjassa esitellään erilaisia regionalismia koskevia eurooppalaisia aloitteita sekä tutkitaan myös aluekehitysyhdistysten rahoitusvaihtoehtoja.
The structure of crossborder cooperation in Europe is illustrated by the ARGE ALP, the Tyrol Europaregion and the Regio Basilensis before the second part of the dissertation discusses the emergence of the MIAR association, its structure and its projects.
Lisäksi tarkastellaan rajanylittävien yhteistyö-hankkeiden rakenteita Euroopassa, esimerkkeinä Arbeitsgemeinschaft Alpenländer (Alppien maiden yhteistyöryhmä), Tirolin Euregio-alue sekä Regio Basilensis. Väitöskirjan toisessa osassa käsitellään MIARin syntyä, rakennetta ja hankkeita.
The greatest difficulty in drawing up the dissertation lay in the time-consuming research work, which was largely based on personal conversations with association members, regional managers, officials and politicians.
Eniten työtä väitöskirjan laatimisessa tuotti tiedonhaku, joka pohjautui pitkälti yksittäisiin keskusteluihin yhdistyksen jäsenten, aluetason johtohenkilöiden, viranomaisten ja poliitikkojen kanssa.
A regional self-awareness is becoming apparent everywhere in Europe.
Alueellisen identiteetin tiedostaminen on vahvistumassa kaikkialla Euroopassa.
It expresses itself in the most diverse forms: starting with the cultivation of local dialect in poems, songs and plays; a greater interest in local and regional history; emphasis on regional peculiarities and interests in politics, moving on to a strong resistance against the centre and to efforts at separatism.
Se ilmenee mitä erilaisimmissa muodoissa: alueellisen murteen käyttönä runoissa, lauluissa ja näytelmissä, kasvaneena kiinnostuksena paikalliseen ja alueelliseen historiaan, alueellisten erikoisuuksien ja etujen painottamisena politiikassa mutta myös selkeänä vastarintana keskusvaltaa kohtaan sekä peräti separatistisina pyrkimyksinä.
In the dissertation, however, it has to be pointed out that views differ greatly on what makes an area a region, and that the scientific and general terminology used in connection with the concept of the region is most contradictory.
Väitöskirjassa päädytään kuitenkin toteamukseen, että käsitykset alueen olemuksesta eroavat suuresti ja että myös alue-käsitteeseen liittyvä sekä tieteellinen että yleinen terminologia on erittäin sekavaa.
This is due to the fact that regions are, on the one hand, forms of order under different designations and, on the other, are theoretical constructions.
Tämä on selitettävissä sillä, että alueet ovat toisaalta eri nimien alla kehittyneitä järjestäytymisen muotoja ja toisaalta teoreettisia rakennelmia.
So, many authors, who may not be averse to adding their own ideological sauce to the stew, have highly divergent views on how to define the term "region".
Tästä johtuu, että eri lähteissä alue-käsite määritellään usein - niiden ideologisen suuntauksen mukaisesti - hyvin eri tavalla.
The age of the industrialised civilisation is marked by a powerful process of centralisation and uniformity, both in state and in economic matters.
Teollistunutta aikakautta leimaa laaja hallinnollinen ja taloudellinen keskittämis- ja yhtenäistämisprosessi.
The expansion of the public sector has clearly reached its limit.
Valtiollisen sektorin laajentuminen on saavuttanut rajansa.
This limit is, of course, firstly one of funding, but it is also one of how much things can be organised in their present form.
Tämän rajan muodostaa tietysti ensisijaisesti kustannusten maksettavuus, mutta myös tähänastisten organisaatiomuotojen sovellettavuus.
A number of central supply and planning systems are in crisis and public confidence in this method of overcoming social and human problems has evaporated.
Monet keskeiset huolto- ja suunnittelujärjestelmät ovat joutuneet kriisiin, ja kansalaisten luottamus tähän yhteiskunnallisten ja henkilökohtaisten ongelmien ratkaisumuotoon on hiipunut.
In the "tertiary sector" in particular, there is the problem of above-average increases in the cost of services (e.g. care for the sick and the aged, as well as for education).
Etenkin palvelualalla hinnat ovat nousseet keskimääräistä enemmän (esimerkiksi sairaan-ja vanhustenhoidossa sekä koulutuksessa).
If these price increases are not accepted, there is a risk of deterioration in the quality and the quantity of services, and even of their disappearance from the market and/or state.
Ellei näitä hinnankorotuksia hyväksyttäisi, palveluiden laatu tai saatavuus saattaisi heikentyä tai ne voisivat jopa poistua kokonaan markkinoiden tai valtion tarjoamasta valikoimasta.
However, despite this the state extends its spheres of influence apparently non-stop by constantly expanding its planning and supply systems.
Tästä huolimatta vaikuttaa siltä, että valtio lisää lähes loputtomiin vaikutusalaansa laajentamalla jatkuvasti valtiollisia suunnittelu- ja huoltojärjestelmiä.
Because of this the dependence of the individual on bureaucracies and economic conditions has already reached such a critical mass that this expansion cannot be increased further without a change of system.
Tämä johtaa kuitenkin siihen, että yksilön riippuvuus byrokratioista ja taloudellisista olosuhteista saavuttaa jo niin kriittiset mittasuhteet, että laajentamista ei voida enää jatkaa ilman järjestelmän muutosta.
Since some establishments are linked both horizontally and vertically with the policy, new coordination problems have arisen.
Lukuisten instituutioiden yhdistäminen politiikkaan sekä horisontaalisesti että vertikaalisesti aiheuttaa uusia koordinaatio-ongelmia.
Without achieving their particular goals, administration — together with politics — are being cut off from the outside world.
Hallinto ja samoin politiikka sulkeutuu ulkoisilta vaikutuksilta saavuttamatta kuitenkaan tavoitettaan.
In this way the very reason for centralisation (quicker and more targeted management of social problems) has largely disappeared.
Siten keskittämisellä tavoiteltu varsinainen vaikutus (hallinnon nopeampi ja tehokkaampi reagointi yhteiskunnallisiin ongelmiin) jää pitkälti saavuttamatta.
The costs and the staff of this system remain, since they must be maintained.
Käteen jäävät ainoastaan järjestelmän kulut ja henkilöstö, jotka on kustannettava ja säilytettävä edelleen.
This dissertation shows that this problem can be tackled by decentralisation.
Käsillä olevassa väitöskirjassa osoitetaan, että ongelman ratkaisuna voi olla hajauttaminen.
The traditional form of decentralisation is that type of organisation known as "self-government".
Hajauttamisen vakiintunut organisaatiomuoto on "itsehallinto".
This is all about organisational units under public law becoming institutionally independent of a direct
Tässä on kyse julkisoikeudellisista organisaatioyksiköistä, jotka toimivat valtiollisesta viranomaisjärjestelmästä riippumattomina instituutioina ja joissa asianosaiset henkilöt hallinnoivat itse tiettyjä julkisia asioita (korkeintaan valtiollisen valvonnan alaisina).
The second type of self-organisation, which is investigated in greater detail in the dissertation, represents a further form of decentralisation.
Toinen ja väitöskirjassa tarkemmin tarkasteltu järjestäytymisen muoto on "itseorganisaatio", joka on hajauttamisen toinen muoto.
It is about the voluntary coming together of citizens to provide functional public services such as crop tending, welfare, social assistance, preventive health care, counselling, life support, disaster relief, rescue services, national defence, civil protection and many more.
Tässä on kyse kansalaisten vapaaehtoisesta yhteenliittymästä "toiminnallisten julkispalveluiden" tuottamiseksi, joita ovat esimerkiksi kulttuurin edistäminen, hyväntekeväisyys, sosiaaliapu, ennalta ehkäisevä terveydenhuolto, neuvonta- ja tukipalvelut, pelastuspalvelu ja maanpuolustus.
Selforganisation differs from selfgovernment firstly in its legal form (mostly civil law bodies) and secondly by having a certain spontaneity, which shows itself at least at the beginning of the development.
"Itsehallinnosta" tämä organisaatiomuoto eroaa siksi että se on muodoltaan (yleensä yksityisoikeudellinen ja sekä tietyllä tapaa spontaani, mikä on havaittavissa ainakin kehityksen alkuvaiheissa.
Selforganisation is always a reaction to a problem.
"Itseorganisaatio" on aina reaktio tiettyyn ongelmaan.
Individuals band together in self-organisations because they expect thereby to satisfy special needs which are denied them by other economic subjects (in particular the state).
Yksilöt liittyvät yhteen, koska he odottavat, että itseorganisaatio pystyy vastaamaan tiettyihin erityisiin tarpeisiin, johon muut taloudelliset toimijat (erityisesti valtio) eivät pysty.
The importance and efficiency of selforganisation has long been misjudged — particularly in state-dominated systems — ("association dairy").
Itseorganisaation merkitystä ja tehokkuutta ei - etenkään valtiopainotteisissa järjestelmissä - aluksi tunnistettu ja sitä pidettiin lähinnä harrastelijoiden puuhasteluna.
It was thought that the state bureaucracy alone could carry out these minor democratic tasks more rationally and efficiently.
Uskottiin, että näiden demokraattisten mikrojärjestelmien tehtävät voitaisiin hoitaa parhaiten ja tehokkaimmin valtiollisella byrokratialla.
Only the Anglo-Saxon world never followed this line. Law and order was never understood there as purely a state matter.
Tästä käsityksestä poikettiin ainoastaan anglosaksisissa maissa, joissa yleistä järjestystä ei koskaan pidetty pelkästään valtion asiana.
Since selforganisation is characterised by freedom of contract and private autonomy, one finds there a multicoloured palette of legal and organisational forms.
Koska "itseorganisaatiota" leimaavat sopimusvapaus ja yksityisautonomia, sen alalla esiintyy monenlaisia oikeus- ja järjestäytymismuotoja.
Self-organisations raise the funds necessary for their work from the most diverse sources.
Itseorganisaatiot hankkivat toimintaansa tarvitsemansa varat mitä erilaisimmista lähteistä.
Funding problems have become much more acute in recent years.
Rahoitusongelmat ovat viime vuosina kasvaneet.
Members of selforganisation units often identify themselves so much with their project that they are prepared to give not only their time but also to make financial sacrifices (in the hope of being reimbursed later and in the belief that only a minimum amount is involved anyway) in order to provide public goods from which non-members quite obviously also benefit.
Itseorganisaatioyksiköiden jäsenet samastuvat usein niin suuresti hankkeeseensa, että he (myöhemmän palautuksen toivossa ja siinä uskossa, että kyse on muutenkin vain pienestä summasta) ovat valmiita uhraamaan paitsi aikaansa myös rahojaan julkisten palveluiden tarjoamiseen, jotka selvästikin hyödyttävät myös muita kuin jäseniä.
The dissertation also mentions the problem of "free riders". These leave it up to the members to finance the collective goods from which they, though non-members, also benefit.
Väitöskirjassa käsitellään myös "vapaamatkustajia", jotka jättävät jäsenmaksut ja siten yhteisten palveluiden rahoittamisen jäsenten kannettaviksi, vaikka hyötyvätkin kyseisistä palveluista yhtä lailla.
As regards the funding of self-organised regional development units, it was noted that disregarding the regions as a quasi-important administrative unit always leads to problems, since work on projects which cross municipal boundaries is always dependent on the goodwill of municipal leaders.
Itseorganisoituneiden aluekehitysyksiköiden rahoituksen yhteydessä on todettu, että alueiden huomiotta jättäminen tavallaan merkittävänä hallintotasona johtaa aina ongelmiin, koska kuntarajat ylittävä hanketyöskentely on siten aina riippuvainen kuntien johtohenkilöiden myötämielisyydestä.
The MIAR association
MIAR-yhdistys
Origin of the association
Yhdistyksen synty
At the beginning of the 1990s, a thought process began in the Landeck district. It was recognised that there was no discussion forum for projects that crossed municipal boundaries and/or were run by several municipal authorities.
90-luvun alussa Landeckin piirissä käynnistyi ajatusprosessi, jonka myötä todettiin, ettei ollut olemassa sopivaa keskustelufoorumia, jossa voitaisiin käsitellä useampien kuntien välisiä hankkeita tai sellaisia hankkeita, joissa kuntia on osallisina.
There were interest groups, but solutions to problems in the regions could only come from the top down, i.e. from central and provincial authorities.
Poliittiset edustuslaitokset olivat kylläkin olemassa, mutta alueiden ongelmia pystyttiin ratkomaan ainoastaan ylhäältä käsin eli liittovaltion ja osavaltion voimin.
A body which pointed out problems at regional level and discussed them upstream did not exist at that time.
Aluetason ongelmia tunnistavaa ja niistä ylöspäin tiedottavaa tahoa ei silloin vielä ollut.
As part of the preparation of a district development programme a
Tämä maankäyttöä pohtiva, Landeckin työntekijä-, talous- ja maatalouskamarien sekä työvoimatoimiston edustajista ja maankäytön
loosely-knit discussion group was formed, known as "ARGE area planning". This group, which consisted of representatives of Landeck employer, worker and agricultural organisations, the employment office and area planning experts, decided right from the start that their goals would be achieved not by drawing up position papers and development programmes but by identifying weaknesses and putting together priority action programmes to deal with them.
asiantuntijoista koostuva työryhmä tiedosti heti aluksi, ettei päämääriä voida saavuttaa kannanottoja ja kehitysohjelmia laatimalla, vaan että on määriteltävä ohjelmallisia painopisteitä puutteita ja toiminta-aloja tunnistamalla.
The group wanted to tackle problems which were not dealt with or considered by the municipal authorities because they crossed municipal boundaries.
Ryhmä pyrki käsittelemään ongelmia, jotka rajanylittävän luonteensa takia eivät sovellu kuntien hoidettaviksi.
It was recognised that further experts were necessary and it was decided to set up a council consisting of politically independent experts to discuss problems in the region and come up with a solution to them.
Ymmärrettiin, että toiminta vaati lisää asiantuntemusta ja päätettiin perustaa asiantuntijaelin, joka poliittisista suuntauksista ja asetelmista riippumatta saattoi käsitellä alueen ongelmia ja pyrkiä ratkaisemaan niitä.
During an initial brainstorming session the most diverse fields of action from the areas of economic development, tourism, energy, waste disposal, etc. were discussed.
Ensimmäisessä aivoriihessä esille nostettiin hyvin erilaisia toiminta-aloja, kuten talouskehitys, matkailu, energia ja jätehuolto.
Special attention was paid to the future of old people in the district and it was decided to prepare a policy paper on care for the elderly.
Erityisen tärkeäksi miellettiin keskustelu piirin vanhusten tulevaisuudesta ja päädyttiinkin laatimaan heille suunnattu avustusjärjestelmä.
The costs for this concept came to around ATS 1 million.
Tämän järjestelmän perustamiskulut olivat noin miljoona Itävallan Sillinkiä.
With the proviso that the project would always be co-funded out of the own resources of the respective beneficiary, since otherwise the project would lack relevance and focus, the municipalities of the district were brought into the process of preparing the position paper.
Kunnat otettiin mukaan järjestelmän luomisprosessiin sillä ehdolla, että hanketta rahoitettaisiin aina myös niiden omilla varoilla, koska ilman omaa sijoitusta suhde asianomaiseen projektiin jäisi etäiseksi.
These were surprisingly positive about providing care for the elderly.
Kunnat suhtautuivat yllättäen erittäin myönteisesti ajatukseen vanhusten avustusjärjestelmän luomisesta.
The question soon arose of how implementation of the scheme could be coordinated and which body should be responsible.
Siksi päästiinkin pian kysymykseen järjestelmän toteuttamisen koordinoinnista ja siitä, mille taholle vastuu siitä tulisi kuulua.
It was therefore decided to set up a regional development association based on the structure of the original ARGE.
Lopputuloksena oli alkuperäisen työryhmän rakennetta vastaavan aluekehitysyhdistyksen perustaminen.
The dissertation notes that thanks to the particular relevance of a topic like care for the elderly, 26 municipalities, four tourist associations, all the chambers of the district, banks and also many private individuals became members of the association from the outset and the association could already boast 50 members at its foundation.
Väitöskirjan mukaan syy siihen, että yhdistykseen liittyi heti 26 kuntaa, 4 matkailuyhdistystä, piirin kaikki elinkeinokamarit, pankkeja sekä monia yksityishenkilöitä ja että yhdistyksellä oli jo sitä perustettaessa 50 jäsentä, oli ensimmäisen toiminta-alan, vanhusten avustamisen, suuri kiinnostavuus.
The goal of MIAR is "to initiate appropriate regional development and adapt it to the needs of the Landeck district". This goal has been achieved above all through increased networking and/or harmonisation of the most diverse regional policy opinion and decision-makers at district, provincial, and national level.
MlARin tavoitteena on käynnistää ja toteuttaa Landeckin piirissä tarpeiden mukainen aluekehitys, johon pyritään vahvistamalla mitä erilaisimpien aluepoliittisten edustajien ja päätöksentekijöiden keskinäistä verkottumista ja yhteensaattamista piiri-, osavaltio- ja liittovaltiotasolla.
MIAR's task at district level is to take over functions which are not properly performed by central bodies, existing institutions, establishments or interest groups or by the municipalities.
Piiritasolla MIAR on ottanut tehtäväkseen sellaiset toiminnot, joista keskustahot, olemassa olevat elimet, instituutiot, edustuslaitokset tai kunnat eivät huolehdi riittävästi.
The MIAR association's work is very well known in the district of Landeck and has achieved a high level of acceptance by both the general public and by political decision-makers.
MlAR on erittäin tunnettu Landeckin piirissä, ja sen tekemä työ hyväksytään laajalti sekä väestön että myös poliittisten päätöksentekijöiden keskuudessa.
This is due in particular to the fact that:
Tämä perustuu seuraaviin seikkoihin: