natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 26 July 1988 the INPS notified to Mr Pasquini a second decision recalculating his Italian pension as from 1 March 1987 because of the award to him on that date of a pro rata French pension.
INPS antoi 26.7.1988 Pasquinille tiedoksi toisen päätöksen, joka sisälsi Italiasta 1.3.1987 lähtien saatavaa eläkettä koskevan uuden laskelman sen vuoksi, että hän sai tästä päivästä lähtien Ranskasta suhteutettua eläkettä.
That decision reduced the Italian pension to the monthly sum of ITL 259 150.
Tällä päätöksellä Italiasta saatava eläke pieneni 259 150 ITL:aan kuukaudessa.
By a third decision adopted on 30 March 2000, the INPS once again recalculated the applicant's Italian pension as from 1 March 1987 and reduced its amount as from 1 July 1988, the date on which his Luxembourg pension began, from ITL 287 750 to ITL 7 500 a month.
INPS laski kolmannessa, 30.3.2000 tehdyssä päätöksessä jälleen uudelleen edunsaajan Italiasta 1.3.1987 jälkeen saaman eläkkeen määrän ja pienensi sen määrän 1.7.1988 lähtien, jolloin edunsaaja alkoi saada eläkettä Luxemburgista, 287 750 ITL:sta 7 500 ITLraan kuukaudessa.
That third decision provided for the recovery of overpayments in the amount of ITL 56 160 950 (EUR 29 005) in respect of the period from 1 March 1987 to 30 April 2000.
Tässä kolmannessa päätöksessä määrättiin 1.3.1987—30.4.2000 maksettujen perusteettomien maksujen, joiden määrä oli 56 160 950 ITL (29 005 euroa), palauttamisesta.
The administrative appeal brought by Mr Pasquini before the INPS on 30 October 2000 was rejected on 13 December 2000 on the ground that 'Article 13 of Law No 412/91 is not applicable to recovery of sums paid though not due in connection with the withdrawal of the supplement bringing the total up to the level of the minimum pension as a result of the award of a foreign pension, since at the time of assessment the beneficiary was informed that the amount of the pension was provisional, as provided for by Article 8 of Law No 153/69'.
Pasquinin INPS:lle 30.10.2000 tekemä hallintovalitus hylättiin 13.12.2000 sillä perusteella, että Tain nro 412/91 13 §:ää ei voida soveltaa sellaisen perusteettoman edun palautukseen, joka liittyy vähimmäiseläkkeen saavuttamiseksi lisäosalla tehtävän täydentämisen peruuttamiseen ulkomaisen eläkkeen saamisen vuoksi, sillä maksupäätöksessä edunsaajalle ilmoitettiin, että eläkkeen määrä oli lain nro 153/69 8 §:n mukaisesti väliaikainen".
Those were the circumstances in which the Tribunale Ordinario di Roma decided to stay proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna, 94, 95, 95 a ja 95 b artiklassa tarkoitettua kahden vuoden määräaikaa ei voida soveltaa analogisesti tällaiseen tilanteeseen.
Although national law is applicable to a situation arising from the overpayment of a pension supplement by reason of the authorised maximum income's having been exceeded, it must however be stated that, with regard to a situation concerning a worker who has exercised his right to freedom of movement under the Treaty, it is a requirement of Community law that the detailed procedural rules governing that situation should observe the principles of equivalence and effectiveness.
Kansallisessa oikeudessa on kuitenkin noudatettava yhteisön vastaavuusperiaatetta, jonka mukaan sellaisten tilanteiden käsittelyä koskevat menettelysäännöt, joissa on kyse yhteisön perusvapauden käyttämisestä, eivät saa olla epäedullisempia kuin puhtaasti kansallisten tilanteiden käsittelyä koskevat menettelysäännöt, sekä yhteisön tehokkuusperiaatetta, jonka mukaan nämä menettelysäännöt eivät saa olla sellaisia, että yhteisön oikeuteen perustuvasta tilanteesta johtuvien oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta titi suhteettoman vaikeaa.
It must be stated that the principle of equivalence must be applied not only with regard to provisions of national law on limitation of actions and recovery of sums paid though not due, but also to all procedural rules governing the treatment of comparable situations, whether administrative orjudicial. judicial.
Näuä periaatteita sovelletaan kaikkiin sellaisten tilanteiden käsittelyä koskevan menettelysääntöihin, joissa on kyse yhteisön perusvapauden käyttämisestä, lättyivαφα nämä menettelysäännöt hallintomenettelyyn tai oikeudenkäyntimenettelyyn, kuten esimerkiksi kansallisiin säännöksiin, joita sovelletaan perusteettoman edun vanhentumiseen ja palauttamiseen Uti joiden mukaan toimivaltaisten laitosten on otettava huomioon asianomaisten vilpitön mieli tai valvottava säännöllisesti heidän eläketilannettaan.
Provisions making it possible to take into account the good faith of the person concerned must thus be applied in an equivalent manner, whether the person is a former migrant worker who has been a member of social security schemes in more than one Member State or a former worker who has been a member of more than one scheme under domestic law.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
Nevertheless, it is for the court making the reference to establish whether, in that respect, Mr Pasquini's situation is comparable to that of an Italian pensioner.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
'Since Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employedpersons, to self-employedpersons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996, does no more than ensure coordination of provisions of national legislation in the field of social security, it is national law which is applicable to a situation arising out of the payment of sums not due, made to a person in receipt of more than one pension by virtue of his belonging to social security schemes in various Member States, in theform of a pension supplement where the maximum authorised income is exceeded.
Sellainen kansallinen säännös,jonka mukaan silloin kun kyseessä on yhteisön säännösten soveltamisen perusteella saadun perusteettoman edun palauttaminen, suorituksen palauttamisvelvollisuutta ei ole ajallisesti rajoitettu, on neuvoston asetusten N:o 1408/71 ja N:o 574/72 tavoitteiden vastainen.
The two-year timelimit referred to in Articles 94,95,95a and 95b of Regulation No 1408/71 cannot be applied by analogy to such a situation.
Vastaavuusperiaate edellyttää, että vastaavanlaisiin puhtaasti jäsenvaltion sisäisiin tilanteisiin sovellettavia vapauttamissääntöjä sovelletaan täysimääräisesti myös yhteisön oikeuteen perustuviin tilanteisiin.
National law must, however, observe the Community principle of equivalence, in accordance with which the detailed procedural rules governing the treatment of situations arising out of the exercise of a Community freedom must be no less favourable than those governing purely internal situations, and the Community principle of effectiveness, in accordance with which those procedural rules must not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights arising out of the situation of Community origin.
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annettujen asetusten N:o 1408/71 ja N:o 574/72 VII osastossa säädettyä kahden vuoden määräaikaa sellaisten vaatimusten osalta, jotka koskevat kyseisillä asetuksilla vahvistettujen oikeuksien takautuvia vaikutuksia, voidaan — jollei kansallisessa lainsäädännössä ole asiasta edullisempia säännöksiä — soveltaa analogisesti myös suhteutettujen eläke-etuuksien tarkistamiseen ja uudelleenlaskemiseen, jos vastaavuusperiaatteen ja tehokkuusperiaatteen vastaisesta menettelystä olisi muutoin seurauksenase, että suhteutetun eläkkeen saaja olisi epäedullisemmassa asemassa puhtaasti kansallisen eläkkeen saajaan verrattuna. Kahden vuoden määräaika lasketaan siitä alkaen, kun eläkkeen saaja saa ensimmäistä kertaa tiedon perusteettomasti suoritetun summan takaisinperimisestä.
Those principles apply to all the procedural rules governing the treatment of situations arising out of the exercise of a Community freedom, whether those rules are administrative orjudicial, judicial,
Asia C-161/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
Not available.
Ympäristö ja kuluttajat
(Failure of a Member State to fulfil obligations —Directive 1999/94/EC —Failure to communicate implementing measures) (Fifth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999194/EY — Direktiivin täytäntöönpanon toimenpiteistä ilmoittamisen laiminlyönti (viides jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 30 April 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to communicate measures transposing into national law the provisions of Directive 1999/94/EC of the European Parliament and of the Council of 13 December 1999 or, at any rate, by not informing it fully thereof, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the Directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.4.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 13.12.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut komissiolle kyseisen direktiivin noudattamiseksi kansallisessa oikeusjärjestyksessä annettuja täytäntöönpanotoimia tai ainakin koska se ei ole asianmukaisesti ilmoittanut niistä komissiolle.
Here it need merely be stated that it is clear that the French Government admits that it had not adopted the implementing measures required by the Directive on the date upon which the period laid down by the reasoned opinion expired and, therefore, that it could not have complied with the obligation to communicate them to the Commission on that date.
Tässä tapauksessa on riittävää, kun todetaan, että Ranskan hallitus myöntää, ettei se ollut saattanut voimaan direktiivissä edellytettyjä täytäntöönpanotoimia perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättyessä ja näin ollen, että se ei ollut voinut täyttää velvollisuutta toimittaa niitä komissiolle tähän samaan päivään mennessä.
Declares that, by failing to communicate to the Commission of the European Communities the national implementing measures required by Directive 1999/94/EC of the European Parliament and of the Council of 13 December 1999 relating to the availability of consumer information onfuel economy and C02emissions in respect of the marketing of newpassenger cars, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja 13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut Euroopan yhteisöjen komissiolle tässä direktiivissä edellytettyjä kansallisessa oikeusjärjestyksessä annettavia täytäntöönpanotoimia.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Article 26(2) -Special scheme for the taxation of travel agents and tour operators — Taxable amount —Margin — Total amount to be paid by the traveller) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi—Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä —Matkatoimiston kate — Matkustajan maksama kokonaishinta — Matkustajan maksaman kokonaishinnan käsite (kuudes jaosto)
By decision of 13 March 2001 the Court of Appeal of England & Wales, Civil Division, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 26(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977. The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 13.3.2001 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohdan tulkinnasta. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
First Choice Holidays organises package holidays by combining various component elements which it buys.
First Choice Holidays järjestää valmismatkoja yhdistämällä useita ostamiaan palveluja.
It leaves travel agents to sell the final product to customers under agency agreements.
Se antaa matkatoimistojen myydä lopullisen tuotteen matkustajille edustussopimusten perusteella.
The agency agreements between First Choice Holidays and the travel agents contain no provision concerning the price at which the agents may sell the holidays.
First Choice Holidaysin ja matkatoimistojen välisissä edustussopimuksissa ei ole määräyksiä niisiä hinnoista, joilla matkatoimistot voivat myydä matkoja.
The travel agents are free to sell them at prices below the prices published in First Choice Holidays'brochures.
Matkatoimistot voivat myydä niitä halvemmalla kuin First Choice Holidaysin matkaesitteissä julkaistuilla hinnoilla.
Travel agents routinely grant discounts on holidays without obtaining prior agreement in each case from First Choice Holidays.
Matkatoimistot myöntävät matkoista tavallisesti alennuksia saamatta kaikissa tapauksissa First Choice Holidaysin etukäteen antamaa suostumusta.
However, the agency agreements provide that First Choice Holidays is to receive from the agent the full price appearing in the brochure and that the agent is to receive a commission equal to a given percentage, usually 10% of that price.
Edustussopimuksissa edellytetään kuitenkin, että First Choice Holidays saa matkatoimistolta matkan täyden esitehinnan ja että matkatoimistolla on oikeus saada komissiona tietty prosenttiosuus, yleensä 10 prosenttia tästä hinnasta.
In a case where the full price is GBP 1 000 and the agent gives the customer a discount of GBP 50, the customer will have to pay GBP 950 to First Choice Holidays.
Siinä tapauksessa, että täysi hinta on 1 000 Englannin puntaa (GBP) ja matkatoimisto myöntää matkustajalle 50 GBP alennusta, matkustajan on maksettava First Choice Holidaysille 950 GBP.
In practice, First Choice Holidays will receive the GBP 950 through the travel agent who will have to pay First Choice Holidays GBP 50 in addition, corresponding to the difference between the price indicated in the brochure and that in fact charged.
Käytännössä First Choice Holidays saa 950 GBP matkatoimiston välityksellä, jonka on sitä paitsi maksettava First Choice Holidaysille 50 GBP, joka vastaa matkaesitteessä mainitun hinnan ja käytännössä maksetun hinnan välistä erotusta.
The agent will also charge First Choice Holidays a commission of GBP 100, that is 10% of the brochure price.
Lisäksi matkatoimisto saa First Choice Holidaysilta komissiota 100 GBP eli 10 prosenttia esitehinnasta.
When a holiday was sold, First Choice Holidays drew up a 'customer invoice' which it sent to the agent.
Kun matka oli myyty, First Choice Holidays laati matkustajan laskun, jonka se lähetti matkatoimistolle.
The copy intended for the customer indicated the price of the holiday appearing in the brochure, but said nothing about any
Matkustajalle tarkoitetussa kappaleessa ilmoitettiin matkan esitehinta mainitsematta mitään alennusta tai komissiota.
The Commissioners rejected that claim.
Commissioners hylkäsi First Choice Holidaysin vaatimuksen.
First Choice Holidays appealed against that decision to the VAT and Duties Tribunal, London.
First Choice Holidays haki muutosta tähän päätökseen Lontoon VAT and Duties Tribunalissa (Yhdistynyt kuningaskunta).
By a decision of 22 November 1999, the Tribunal held the appeal to be admissible and well founded.
Tämän tuomioistuimen 22.11.1999 antamalla tuomiolla kanne otettiin tutkittavaksi ja todettiin perustelluksi.
The Commissioners appealed against the Tribunal's decision to the High Court of Justice of England & Wales, Chancery Division. By a decision of 28 June 2000, the High Court held that Article 26 of the Sixth Directive did not apply, in the above example, to the GBP 50 payable by the travel agent because it was not an amount 'to be paid by the traveller'. The Commissioners appealed against that decision of the High Court of Justice of England & Wales, Chancery Division, to the Court of Appeal of England & Wales, Civil Division. The Court of Appeal, Civil Division, taking the view that the resolution of the dispute before it depended on the interpretation of the Sixth Directive, decided to stay proceedings and to refer to the Court for a preliminary ruling a number of questions.
Commissioners valitti tämän tuomioistuimen tuomiosta High Court of Justicen (England & Wales) Chancery divisioniin (Yhdistynyt kuningaskunta). Tämä tuomioistuin totesi 28.6.2000 antamassaan tuomiossa, ettei kuudennen direktiivin 26 artiklaa sovelleta edellä mainitussa tapauksessa matkatoimiston maksettavaksi tulevaan 50 GBP:aan, sillä kyse ei ole "matkustajan maksamasta summasta". Commissioners valitti High Court of Justicen (England & Wales) Chancery divisionin tuomiosta Court of Appealiin (England & Wales) (Civil Division). Court of Appealin (England & Wales) (Civil division) mukaan siinä vireillä olevan riita-asian ratkaisu riippuu kuudennen direktiivin tulkinnasta, ja se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä. Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
By its two questions, which should be examined together, the national court is essentially asking whether Article 26(2) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that the 'total amount to be paid by the traveller' within the meaning of that provision includes the additional amount that a travel agent, acting as intermediary on behalf of a tour operator, must, in circumstances such as those described in the order for reference, pay to the tour operator on top of the price paid by the traveller and which corresponds in amount to the discount given by the travel agent to the traveller on the price of the holiday stated in the tour operator's brochure.
Esittämillään kahdella ennakkoratkaisukysymyksellä, jotka on käsiteltävä yhdessä, kansallinen tuomioistuin haluaa pääasiallisesti selvittää, onko kuudennen direktiivin 26 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettu käsite "matkustajan maksama kokonaishinta" sisältää lisäsumman, jonka turistimatkojen järjestäjän lukuun välittäjänä toimivan matkatoimiston on ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyssä päätöksessä tarkoitetussa tilanteessa maksettava turistimatkojen järjestäjälle matkustajan maksaman hinnan lisäksi ja joka on sen alennuksen suuruinen, jonka tämä matkatoimisto on myöntänyt matkustajalle turistimatkojen järjestäjän esitteessä mainitusta matkan hinnasta.
In circumstances such as those described by the national court, the additional amount paid by the travel agent to the tour operator constitutes a condition of the supply by the tour operator of his services, and the commission due to the travel agent is calculated on the full price of the holiday stated in the brochure.
Kansallisen tuomioistuimen esittämissä olosuhteissa matkatoimiston turistimatkojen järjestäjälle maksama lisäsumma on turistimatkojen järjestäjän suorittamilleen palveluille asettama edellytys, ja komissio, joka matkatoimistolla on oikeus saada, lasketaan matkan täyden esitehinnan perusteella.
There is therefore a direct link between that additional amount paid by a third party and the supply of the services provided to the traveller.
Kolmannen henkilön maksaman tällaisen lisäsumman ja matkustajalle suoritetun palvelun välillä on siten suora yhteys.
It follows that it is included in the consideration for that supply received by the tour operator and so in the 'total amount to be paid by the traveller' within the meaning of Article 26(2) of the Sixth Directive.
Näin ollen lisäsumma sisältyy turistimatkojen järjestäjän tästä palvelusta perimään vastikkeeseen ja siten on osa kuudennen direktiivin 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua "matkustajan maksamaa kokonaishintaa".
It cannot be regarded as the consideration for a service supplied by the tour operator to the travel agent, consisting in providing him with a facility of selling the holiday at a reduced price.
Lisäsummaa ei voida pitää vastikkeena turistimatkojen järjestäjän matkatoimistolle suorittamasta palvelusta, joka muodostuu matkatoimistolle annetusta oikeudesta myydä matka alennuksella.
'Article 26(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as meaning that the "total amount to be paid by the traveller" within the meaning of that provision includes the additional amount that a travel agent, acting as intermediary on behalf of a tour operator, must, in circumstances
Jäsenvaltioiden läkevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlMverojätfestelrnäryhdenmukainmmääräytymuperuste—17päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettu käsite 'matkustajan maksama kokonaishinta' sisältää lisäsumman, jonka turistimatkojen järjestäjän lukuun välittäjänä toimivan matkatoimiston on ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyssä päätöksessä tarkoitetussa tilanteessa maksettava turistimatkojen järjestäjälle matkustajan maksaman hinnan lisäksi ja joka on sen alennuksen suuruinen, jonka tämä matkatoimisto on myöntänyt matkustajalle turistimatkojen järjestäjän esitteessä mainitusta nuukan hinnasta.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 12 September 2002.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 12 päivänä syyskuuta 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymykseen seuraavasti:
'Article 26(2) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the rules of the Member States relating to turnover taxes - common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that the concept "total amount to be paid by the traveller" contained in that provision covers all amounts received by way of consideration for the supply of the holiday by the travel agent or by the tour operator to which the special scheme laid down by that provision applies, regardless of whether those amounts are paid by the traveller himself or by third parties.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä käytetty käsite "matkustajan maksama kokonaishinta" sisältää kaikki summat, jotka tähän säännökseen perustuvan erityisjärjestelmän soveltamisalaan kuuluvat matkatoimistot tai turistimatkojen järjestäjät ovat saaneet vastikkeeksi matkan toteuttamisesta, siitä riippumatta, ovatko ne matkustajan itsensä vai jonkun kolmannen maksamia.
It is for the national court to ascertain whether the amount that, in the circumstances indicated by that court, a travel agent, acting as agent on behalf of a tour operator, has paid to the latter in addition to the price paid by the purchaser of a package holiday constitutes consideration of that kind.'
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ratkaistava, onko summa, jonka turistimatkojen järjestäjän lukuun välittäjänä toimiva matkatoimisto on tämän tuomioistuimen mainitsemissa olosuhteissa maksanut turistimatkojen järjestäjälle matkapaketin ostajan maksaman hinnan lisäksi, tällaista vastiketta.