natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 1 of Common Position 2003/140 provides that, when implementing the measures set out in Article 3 of Common Position 2002/402, the Community is to provide for the exceptions permitted by that resolution (2002).
Yhteisen kannan 2003/140 1 artiklassa säädetään, että pannessaan täytäntöön yhteisen kannan 2002/402/YUTP 3 artiklassa määrätyt toimenpiteet yhteisö ottaa huomioon kyseisen päätöslauselman mukaiset poikkeukset.
On 27 March 2003 the Council adopted Regulation (EC) No 561/2003 amending, as regards exceptions to the freezing of funds and economic resources, Regulation (EC) No 881/2002 (OJ 2003 L 82, p. 1).
Neuvosto antoi 27.3.2003 asetuksen (EY) N:o 561/2003 asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä koskevista poikkeuksista (EUVL L 82, s. 1).
In the fourth recital in the preamble to that regulation, the Council states that it is necessary, in view of Resolution 1452 (2002), to adjust the measures imposed by the Community.
Tämän asetuksen neljännessä perustelukappaleessa neuvosto toteaa, että yhteisön määräämiä toimenpiteitä on päätöslauselman 1452 (2002) johdosta tarpeen mukauttaa.
In accordance with Article 1 of Regulation No 561/2003, the following article is to be inserted in the contested regulation:
Asetuksen N:o 561/2003 1 artiklan sanamuodon mukaan riidanalaista asetusta täydennetään seuraavalla artiklalla:
(a) any of the competent authorities of the Member States, as listed in Annex II, has determined, upon a request made by an interested natural or legal person, that these funds or economic resources are:
Varoihin tai taloudellisiin resursseihin ei sovelleta 2 artiklaa, jos a) jokin liitteessä II luetelluista jäsenvaltioiden toimivaltaisista viranomaisista on asianomaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön pyynnöstä vahvistanut, että kyseiset varat tai taloudelliset resurssit: i) ovat tarpeen sellaisten perusluonteisten menojen kattamiseksi, jotka aiheutuvat muun muassa elintarvikkeiden hankinnasta, vuokrasta tai asuntolainasta, lääkkeistä ja sairaanhoidosta, veroista, vakuutusmaksuista ja julkisten palvelujen käytöstä; ii) on tarkoitettu yksinomaan oikeudellisiin palveluihin liittyvien kohtuullisten palkkioiden maksamiseen ja näistä palveluista aiheutuneiden kulujen korvaamiseen; iii) on tarkoitettu yksinomaan jäädytettyjen varojen tai jäädytettyjen taloudellisten resurssien tavanomaisesta säilyttämisestä tai hoidosta aiheutuvien palkkioiden tai palvelumaksujen maksamiseen; tai iv) ovat tarpeen poikkeuksellisia menoja varten; ja
(c) (i) in the case of a determination under point (a)(i), (ii) or (iii), the Sanctions Committee has not objected to the determination within 48 hours of notification; or
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO b) pakotekomitealle on ilmoitettu mainitunlaisesta ratkaisusta; ja c) i) kun on kyse a alakohdan i, ii tai iii alakohdan mukaisesta ratkaisusta, pakotekomitea ei ole ilmoittanut 48 tunnin kuluessa ilmoituksen saamisesta vastustavansa ratkaisua; tai ii) kun on kyse a alakohdan iv alakohdan mukaisesta ratkaisusta, komitea on hyväksynyt ratkaisun.
Any person wishing to benefit from the provisions referred to in paragraph 1 shall address its request to the relevant competent authority of the Member State as listed in Annex II.
Henkilöiden, jotka haluavat käyttää hyväkseen 1 kohdassa olevia säännöksiä, on esitettävä pyyntönsä asianomaiselle jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on mainittu liitteen II luettelossa.
The competent authority listed in Annex II shall promptly notify both the person that made the request, and any other person, body or entity known to be directly concerned, in writing, whether the request has been granted.
Liitteen II luettelossa mainitun toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava viipymättä kirjallisesti sekä pyynnön esittäneelle henkilölle että muille henkilöille, elimille tai yhteisöille, joita asian tiedetään suoraan koskevan, onko pyyntöön suostuttu.
The competent authority shall also inform other Member States whether the request for such an exception has been granted.
Toimivaltaisen viranomaisen on myös ilmoitettava muille jäsenvaltioille, onko kyseistä poikkeusta koskevaan pyyntöön suostuttu.
Funds released and transferred within the Community in order to meet expenses or recognised by virtue of this Article shall not be subject to further restrictive measures pursuant to Article 2.
Varoihin, jotka vapautetaan ja siirretään yhteisössä menojen kattamiseksi tai tunnustetaan tämän artiklan nojalla, ei kohdisteta muita 2 artiklan mukaisia rajoittavia toimenpiteitä.
The actions before the Court of First Instance and the judgments under appeal
Kanteet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja valituksenalaiset tuomiot
By applications lodged at the Registry of the Court of First Instance, Mr Kadi and Al Barakaat both brought actions seeking annulment of Regulation No 467/2001, the former seeking annulment also of Regulation No 2062/2001 and the latter annulment also of Regulation No 2199/2001, in so far as those measures concern them.
Kadi ja Al Barakaat nostivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon toimitetuilla kannekirjelmillä kanteet, joissa vaadittiin asetuksen N:o 467/2001 kumoamista sekä ensin mainitun osalta asetuksen N:o 2062/2001 kumoamista ja toiseksi mainitun osalta asetuksen N:o 2199/2001 kumoamista niiltä osin kuin nämä asetukset koskevat Kadia ja Al Barakaatia.
During the proceedings before the Court of First Instance, the appellants amended their claims and pleas in law, so as to refer thenceforth to the contested regulation, in so far as that measure concerns them.
Kantajat muuttivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn oikeudenkäyntimenettelyn kuluessa vaatimuksiaan ja perusteitaan siten, että ne koskivat siitä lähtien riidanalaista asetusta niiltä osin kuin se koskee kantajia.
By orders of the President of the First Chamber of the Court of First Instance, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland was given leave to intervene in support of the forms of order sought by the defendants at first instance.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan antamilla määräyksillä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan ensimmäisessä oikeusasteessa vastaajina olleiden vaatimuksia.
In the judgments under appeal, the Court of First Instance decided as a preliminary point that each action must be regarded as being directed thenceforth against the Council alone, supported by the Commission and the United Kingdom, and the sole object of each must be considered to be a claim for annulment of the contested regulation, in so far as it concerned the respective applicants (Kadi, paragraph 58, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 77).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisissa tuomioissa aluksi, että oli katsottava, että molemmat käsiteltävänä olevat kanteet oli tästä lähtien suunnattu ainoastaan neuvostoa vastaan, jota tukivat komissio ja Yhdistynyt kuningaskunta, ja että kanteiden ainoana kohteena on riidanalaisen asetuksen kumoaminen niiltä osin kuin se koskee molempia kantajia (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 58 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 77 kohta).
In support of his claims, Mr Kadi put forward in his application before the Court of First Instance three grounds of annulment alleging, in essence, breaches of his fundamental rights.
Kadi esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamassaan kanteessa esittämiensä vaatimusten tueksi kolme kumoamisperustetta, jotka koskivat lähinnä sitä, että hänen perusoikeuksiaan oli loukattu.
The first alleges breach of the right to be heard, the second, breach of the right to respect for property and of the principle of proportionality, and the third, breach of the right to effective judicial review.
Ensimmäinen kanneperuste koski sitä, että oikeutta tulla kuulluksi oli loukattu, toinen sitä, että omistusoikeutta ja
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO suhteellisuusperiaatetta oli loukattu, ja kolmas sitä, että oikeutta tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan oli loukattu.
For its part, Al Barakaat based its claims on three grounds of annulment: the first alleges that the Council was incompetent to adopt the contested regulation, the second alleges infringement of Article 249 EC and the third alleges breach of its fundamental rights.
Al Barakaat puolestaan vetosi vaatimustensa tueksi kolmeen kumoamisperusteeseen, joista ensimmäinen koski sitä, että neuvostolla ei ollut toimivaltaa antaa riidanalaista asetusta, toinen sitä, että EY 249 artiklaa oli rikottu, ja kolmas sitä, että Al Barakaatin perusoikeuksia oli loukattu.
As regards the Council’s competence concerning the adoption of the contested regulation
Neuvoston toimivalta antaa riidanalainen asetus
In the contested judgments, the Court of First Instance first of all considered whether the Council was competent to adopt the contested regulation on the legal basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC, taking the view, in paragraph 61 of Kadi, that that was a matter of public policy which could therefore be raised by the Community judicature of its own motion.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tarkasteli valituksenalaisissa tuomioissa ensimmäiseksi sitä, oliko neuvostolla toimivalta antaa riidanalainen asetus oikeusperustanaan EY 60, EY 301 ja EY 308 artikla, katsottuaan asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 61 kohdassa, että kyseessä oli kanneperuste, joka koskee kysymystä, joka kuuluu oikeusjärjestyksen perusteisiin ja jonka yhteisöjen tuomioistuimet voivat näin ollen tutkia viran puolesta.
In Yusuf and Al Barakaat, the Court of First Instance at the outset dismissed the applicants’ claim alleging that there was no legal basis for Regulation No 467/2001.
Asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetussa valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi alustavasti kantajien väitteen, joka koski asetuksen N:o 467/2001 oikeusperustan väitettyä puuttumista.
In paragraph 107 of that judgment, the Court of First Instance found it appropriate to take such a step, even though the ground of challenge had become devoid of purpose because of the repeal of that regulation by the contested regulation, for it considered that the grounds on which it dismissed that claim formed part of the premisses of its reasoning concerning the legal basis of the latter regulation, thenceforth the sole subject of the action for annulment.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimittäin totesi kyseisen tuomion 107 kohdassa, että tällainen menettelytapa on asianmukainen huolimatta siitä, että tämä väite oli jäänyt vaille kohdetta sen vuoksi, että kyseinen asetus kumottiin riidanalaisella asetuksella, koska se katsoi, että ne syyt, joiden perusteella nämä väitteet hylättiin, kuuluvat tämän viimeksi mainitun asetuksen, josta kumoamiskanteessa oli vastedes yksinomaan kyse, oikeusperustan tutkimiseen sovelletun päättelyn lähtökohtiin.
In this connection, it first rejected, in Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 112 to 116, the argument that the acts in question affected individuals, who were moreover nationals of a Member State, whereas Articles 60 EC and 301 EC authorised the Council to take measures against third countries only.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi ensimmäiseksi asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 112–116 kohdassa väitteen siitä, että kyseessä olevat toimenpiteet kohdistuivat henkilöihin, vieläpä jäsenvaltion kansalaisiin, vaikka EY 60 ja EY 301 artiklassa annetaan neuvostolle oikeus toteuttaa toimenpiteitä ainoastaan kolmansia maita kohtaan.
In paragraph 115 of that judgment, the Court of First Instance held that, just as economic or financial sanctions may legitimately be directed specifically at the rulers of a third country, rather than at the country as such, they may be directed at the persons or entities associated with those rulers or directly or indirectly controlled by them, wherever they may be.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 115 kohdassa, että samalla tavoin kuin taloudelliset ja rahoitukselliset pakotteet voivat laillisesti kohdistua erityisesti pikemminkin kolmannen maan johtajiin kuin tähän maahan sellaisenaan, ne on voitava myös kohdistaa näitä johtajia lähellä oleviin tai näiden johtajien suoraan tai välillisesti valvomiin henkilöihin ja yhteisöihin heidän oleskelupaikastaan riippumatta.
According to paragraph 116, that interpretation, which is not contrary to the letter of Article 60 EC or Article 301 EC, is justified both by considerations of effectiveness and by humanitarian concerns.
Kyseisen tuomion 116 kohdassa todetaan, että tämä tulkinta, joka ei ole EY 60 ja EY 301 artiklan vastainen, on perusteltu tehokkuusnäkökohdilla ja humanitaarisilla syillä.
Next, in Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 117 to 121, the Court of First Instance rejected the argument that the measures at issue in that case were not intended to interrupt or reduce economic relations with a third country but to combat international terrorism and, more particularly, Usama bin Laden.
Tämän jälkeen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 117–121 kohdassa väitteen siitä, että kyseessä olevien toimenpiteiden tarkoituksena ei ollut keskeyttää taloudellisia suhteita kolmannen maan kanssa taikka vähentää niitä vaan taistella kansainvälistä terrorismia ja erityisesti Osama bin Ladenia vastaan.
Finally, in paragraphs 122 and 123 of that judgment, it rejected the argument that those measures were disproportionate to the objective pursued by Articles 60 EC and 301 EC.
Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi mainitun tuomion 122 ja 123 kohdassa väitteen siitä, että kyseiset toimenpiteet olivat joka tapauksessa suhteettomia EY 60 ja EY 301 artiklassa tavoiteltuun tavoitteeseen nähden.
With regard, next, to the challenge to the legal basis of the contested regulation, the Court of First Instance first held, that, as the Council and the Commission have maintained, Articles 60 EC and 301 EC did not constitute in themselves a sufficient
Siltä osin kuin seuraavaksi oli kyse väitteistä, jotka koskevat riidanalaisen asetuksen oikeusperustaa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi ensimmäiseksi, että kuten neuvosto ja komissio väittivät, EY 60 ja EY 301 artikla eivät yksinään muodosta
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION legal basis for that regulation (Kadi, paragraphs 92 to 97, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 128 to 133).
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO riidanalaisen asetuksen antamiseksi riittävää oikeusperustaa (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 92–97 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 128–133 kohta).
It found, in particular, that that regulation was intended to enforce what are known as ‘smart’ sanctions of a new kind, a feature of which is that there is nothing at all to link the sanctions to the territory or the governing regime of a third country, for after the collapse of the Taliban regime the measures at issue, as provided for by Resolution 1390 (2002), were aimed directly at Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the persons and entities associated with them.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi erityisesti, että kyseisellä asetuksella oli tarkoitus saattaa voimaan uudentyyppisiä ”älykkäitä pakotteita” (”smart sanctions”), joille on ominaista se, ettei niillä ole mitään yhteyttä kolmannen maan alueeseen tai sitä johtavaan hallintoon, koska Talebanhallinnon romahtamisen jälkeen kyseessä olevat toimenpiteet, kuten ne, joista määrätään päätöslauselmassa 1390 (2002), kohdistettiin suoraan Osama bin Ladeniin, al-Qaida-verkostoon ja niiden lähipiiriin kuuluviin henkilöihin ja yhteisöihin.
According to the Court of First Instance, in the light of the wording of Articles 60 EC and 301 EC, and especially of the expressions ‘as regards the third countries concerned’ and ‘with one or more third countries’ appearing there, it is not possible to have recourse to those articles to impose that new kind of sanction.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi EY 60 ja EY 301 artiklan sanamuodon ja erityisesti niissä olevat ilmaisut ”suhteessa niihin kolmansiin maihin, joita asia koskee” ja ”yhden tai useamman kolmannen maan kanssa” huomioon ottaen, että näitä artikloja ei voida käyttää perustana määrättäessä tällaisia uudentyyppisiä pakotteita.
They in fact authorise only the adoption of measures against a third country, which may include the rulers of such a country and the individuals and entities associated with them or controlled by them, directly or indirectly.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan näissä artikloissa mahdollistetaan nimittäin vain sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen kolmatta maata vastaan, joilla voidaan kattaa tällaisen maan johtajat ja näiden johtajien lähipiiriin kuuluvat tai heidän suoraan tai välillisesti valvomansa henkilöt ja yhteisöt.
When, however, the regime targeted by those measures has disappeared, there no longer exists a sufficient link between those individuals or entities and the third country concerned.
Kun tällaisten toimenpiteiden kohteena oleva hallinto on syrjäytetty, näiden henkilöiden tai yhteisöjen ja kolmannen maan välillä ei kuitenkaan ole enää riittävää yhteyttä.
The Court of First Instance held, secondly, that the Council had rightly considered that Article 308 EC did not on its own constitute an adequate legal basis for the adoption of the contested regulation (Kadi, paragraphs 98 to 121, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 134 to 157).
Toiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että neuvosto oli katsonut perustellusti, ettei EY 308 artikla yksinään ole riidanalaisen asetuksen antamisen kannalta riittävä oikeusperusta (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 98–121 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 134–157 kohta).
In that regard it decided that the fight against international terrorism, particularly by the imposition of economic and financial sanctions, such as the freezing of funds, in respect of individuals and entities suspected of contributing to the funding of terrorism, cannot be made to refer to one of the objects which Articles 2 EC and
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että kansainvälisen terrorismin vastaista taistelua ja erityisesti taloudellisten ja rahoituksellisten pakotteiden, kuten varojen jäädyttämisen, määräämistä sellaisia henkilöitä ja yhteisöjä vastaan, joita epäillään terrorismin rahoittamisesta, ei voida yhdistää mihinkään yhteisölle
3 EC expressly entrust to the Community (Kadi, paragraph 116, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 152).
EY 2 ja EY 3 artiklassa nimenomaisesti määrätyistä tavoitteista (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 116 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 152 kohta).
According to the Court of First Instance, the measures provided for by the contested regulation could not be authorised by the object of establishing a common commercial policy (Article 3(1)(b) EC), since the Community’s commercial relations with a third country are not at issue in a situation such as that in the cases before it.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan riidanalaisessa asetuksessa säädetyt toimenpiteet eivät nimittäin voi olla sallittuja yhteisen kauppapolitiikan luomista koskevan tavoitteen (EY 3 artiklan 1 kohdan b alakohta) perusteella, koska sen käsiteltäviksi saatettujen asioiden kaltaisessa asiayhteydessä ei ole kyse yhteisön kauppasuhteista kolmannen maan kanssa.
Nor could the objective of creating a system ensuring that competition in the internal market is not distorted (Article 3(1)(g) EC) be validly relied on, for in any event the elements presented to the Court of First Instance provided no grounds for considering that the contested regulation actually helps to avoid the risk of impediments to the free movement of capital or of appreciable distortion of competition.
Myöskään sellaista tavoitetta ei voida hyväksyä, jonka mukaan on luotava järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy (EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohta), koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei sille esitettyjen arviointiseikkojen perusteella voinut missään tapauksessa katsoa, että kyseisellä asetuksella pyrittäisiin tosiasiallisesti torjumaan pääomien vapaan liikkuvuuden rajoittamista tai kilpailun huomattavaa vääristymistä koskeva vaara.
The Court of First Instance held, thirdly, that the Council was competent to adopt the contested regulation which sets in motion in the Community the economic and financial sanctions provided for by Common Position 2002/402, on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC (Kadi, paragraph 135, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 170).
Kolmanneksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että neuvostolla oli kuitenkin toimivalta antaa yhteisesti EY 60, EY 301 ja EY 308 artiklan perusteella riidanalainen asetus, jolla pannaan yhteisössä täytäntöön yhteisessä kannassa 2002/402 määrätyt taloudelliset ja rahoitukselliset pakotteet (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 135 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 170 kohta).
On this point, the Court of First Instance considered that account had to be taken of the bridge, explicitly established at the time of the revision caused by the Maastricht Treaty, between Community actions imposing economic sanctions under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the Treaty on European Union in the sphere of external relations (Kadi, paragraph 123, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 159).
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että oli otettava huomioon Maastrichtin sopimuksella nimenomaisesti luotu yhteys EY 60 ja EY 301 artiklaan perustuvien talouspakotteita koskevien yhteisön toimien ja unionisopimuksen ulkosuhteita koskevien tavoitteiden välille (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 123 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 159 kohta).
According to the Court of First Instance, Articles 60 EC and 301 EC are wholly special provisions of the EC Treaty, in that they expressly contemplate situations in which action by the Community may prove to be necessary in order to achieve not one of the objects of the Community as fixed by the EC Treaty but rather one of
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan EY 60 ja EY 301 artikla ovat aivan erityisiä EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, koska niissä määrätään nimenomaisesti, että yhteisön toimi saattaa olla tarpeen, ei jonkin EY:n perustamissopimuksessa vahvistetun yhteisön tavoitteen toteuttamiseksi vaan tietyn Euroopan
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION the objectives specifically assigned to the European Union by Article 2 EU, namely, the implementation of a common foreign and security policy (‘CFSP’) (Kadi, paragraph 124, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 160).
KADI JA AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. NEUVOSTO JA KOMISSIO unionille EU 2 artiklassa nimenomaisesti asetetun tavoitteen eli yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (jäljempänä YUTP) toimeenpanon toteuttamiseksi (asiassa Kadi annetun valituksenalaisen tuomion 124 kohta ja asiassa Yusuf ja Al Barakaat annetun valituksenalaisen tuomion 160 kohta).