natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Community programmes supporting transnational cooperation in the field of European spatial development and spatial planning
Euroopan aluekehityksen ja -suunnittelun puineissa tehtävään transnationaaliseen yhteistyöhön suunnatut yhteisön tukiohjelmat
Motivations behind activities and main structural features of transEuropean cooperation between territorial authorities
Alue- ja paikallisviranomaisten euroopanlaajuisen yhteistyön tavoitteet, toimet ja tärkeimmät rakenteelliset piirteet
Summary Overview Box for Part HI 5.
Tiivistelmä osasta III
Strategie crossborder cooperation along internal EU-borders and along external borders
Rajanylittävä yhteistyö Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten välillä 5.1.
Crossborder cooperation at project level
Yhteistyön taustalla olevat tavoitteet ja tärkeimmät
Interterritorial cooperation between local and regional authorities in Europe
82 käytännön toimet 5.2. Strateginen rajanylittävä yhteistyö EU:n sisä- ja ulkorajoilla 5.3.
Motivations behind the cooperation and activities mainly carried out in practice
Yhteistyön taustalla olevat tavoitteet ja tärkeimmät käytännön toimet
Projectnetworks established between two or more territorial authorities
Kahden tai useamman alue- tai paikallisyhteisön välillä perustetut hankeverkot 105
Strategic cooperation between two more territorial authorities
Strateginen yhteistyö kahden tai useamman allie tai paikallisyhteisön välillä
Transnational cooperation in the field of European spatial development and spatial planning
Valtiolliset rajat ylittävä aluekehitys- ja aluesuunnitteluyhteistyö Euroopassa
Strategic cooperation at the level of larger transnational areas
Strateginen yhteistyö laajoilla valtiolliset rajat ylittävillä alueilla
European Associations established by local and regional authorities
Kolmen- tai monenvälinen yhteistyö yksittäisten hankkeiden tasolla
An assessment of their main achievements and of their basic organisational features
Järjestöjen tärkeimmät saavutukset ja organisaatiorakenteiden peruspiirteet
General factors that condition the success of cooperation between territorial authorities and recommendations for steps necessary to further improve transEuropean cooperation
Alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyön onnistumiseen vaikuttavat yleiset tekijät sekä tarvittavat toimet euroopan laajuisen yhteistyön parantamiseksi
Summary Overview Box for Part IV
Tiivistelmä osasta IV
A discussion of general factors that condition the success of cooperation between territorial authorities in Europe
Alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyön onnistumiseen vaikuttavat yleiset tekijät
Recommendations that help overcome the most important internal weaknesses or (external) obstacles in the field of crossborder, interterritorial and transnational cooperation
Suosituksia, jotka auttavat rajanylittävän, alueja paikallisyhteisöjen välisen tai transnationaalisen yhteistyön olennaisimpien sisäisten heikkouksien tai suurimpien (ulkoisten) esteiden voittamisessa
Strategic and project based crossborder cooperation 10.2.
Strateginen ja hankeperusteinen rajanylittävä yhteistyö
Recommendations that incorporate transEuropean cooperation within a new model for European governance and initiate coherent Community wide legal framework conditions
Suosituksia euroopanlaajuisen yhteistyön integroimiseksi uuteen eurooppalaiseen hallintotapaan sekä johdonmukaisen yhteisönlaajuisen oikeudellisen perustan luomiseksi
//./ Promoting transEuropean cooperation as an essential element within a new model for European governance
//. / Euroopanlaajuisen yhteistyön edistäminen uuden eurooppalaisen hallintotavan olennaisena osana 190
Adapting the EC Regulation on "European Economic Interest Groupings" (EE1G) in order to improve framework conditions for project based cooperation between public authorities
"Eurooppalaisia taloudellisia etuyhtymiä" (ETEY) koskevan asetuksen sopeuttaminen hankkeisiin pohjautuvan viranomaisten yhteistyön perusehtojen parantamiseksi 194
Creating a new Community legal instrument for "European Cooperation Areas" (ECA) in order to enhance strategic crossborder, interterritorial and transnational cooperation
Eurooppalaista yhteistyöaluetta (European cooperation area, ECA) varten luotava uusi yhteisön oikeudellinen väline, jolla pyritään edistämään strategista rajanylittävää, alue- ja paikallisyhteisöjen välistä ja transnationaalista yhteistyötä 198
V. Annexes
V. Liitteet
New challenges for cooperation between territorial authorities arising under INTERREG III
Alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyöhön kohdistuvat uudet haasteet Interreg III:n puitteissa
Summary overview box for Parti.
TIIVISTELMÄ OSASTA I
Basic questions and key points
Peruskysymykset ja avainkodat
What larger context can promote a better understanding of cooperation between local and regional authorities?
Millaisella laajalla rakenteella voitaisiin lisätä alueja paikallisviranomaisten välisen yhteistyön tuntemusta?
"Cooperative governance" across national borders is no longer strictly limited to national government players, due to a steady increase in cooperation activities established between regional and local authorities coming from different countries.
Kansainväliseen yhteistyöhön perustuva hallinto ei enää ole tiukasti valtiollisten toimijoiden yksinoikeus, sillä eri maita edustavien alue- ja paikallisviranomaisten väliset yhteistyötoimet ovat lisääntyneet tasaisesti.
In Europe, transEuropean cooperation between local and regional authorities has become over the years an essential element of the overall system of "network governance".
Alue- ja paikallisviranomaisten euroopanlaajuisesta yhteistyöstä on tullut vuosien myötä verkostomuotoisen hallintotavan keskeinen osatekijä.
The overall degree and the basic features of voluntary bilateral or multilateral cooperation between territorial authorities in Europe allow such activities to be considered as a "complementary form of national foreign relations".
Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten vapaaehtoisuuteen perustuvaa kahdentai monenvälistä yhteistyötä voidaan pitää laajuutensa ja ominaispiirteidensä perusteella "valtioiden ulkosuhteita täydentävänä toimintana".
These cooperation activities are however not a simple reproduction of national policy on a smaller scale, but must be considered a "sui generis policy" with a new quality, other working methods and different forms of action.
Tällaisella yhteistyöllä ei kuitenkaan vain kopioida valtiotason toimintaa pienemmässä mittakaavassa, vaan sitä tulee tarkastella omana toimintaluokkanaan, jossa toiminnan luonne, työskentelymenetelmät ja toimintamuodot eroavat muista.
These activities directly contribute to the overall European integration process and are a practical realisation of the "Citizen's Europe".
Toiminnalla on suoria myönteisiä vaikutuksia Euroopan yhdentymisprosessiin ja lisäksi se on "kansalaisten Euroopan" toteuttamista käytännössä.
Cooperation between territorial authorities is however characterised by a significant degree of complexity.
Alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyölle on kuitenkin tyypillistä huomattavan monisyinen rakenne.
Today, cooperation is frequently based upon formal agreements concluded at multilateral or interstate level, or upon less formal agreements concluded between regional (and local) authorities themselves.
Nykyään yhteistyö perustuu usein virallisiin monenvälisiin tai valtioidenvälisiin sopimuksiin taikka näitä epävirallisempiin alue(ja paikallis)viranomaisten välisiin sopimuksiin.
Cooperation takes place between regional and local authorities from EU Member States, but also between the latter and territorial authorities from non-EU countries and especially from Central and Eastern European Countries.
EU:n jäsenvaltioiden alue- ja paikallisviranomaiset tekevät yhteistyötä paitsi keskenään, myös EU:n ulkopuolisten valtioiden, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden, alue- ja paikallisviranomaisten kanssa.
Why do we need a more coherent analytical framework and what are the problems of existing approaches?
Miksi analyyttistä viitekehystä on tarpeen yhtenäistää ja mitkä ovat nykyisten toimintatapojen ongelmakohdat?
An assessment of the complexity of cooperation activities between local and regional authorities in Europe must be based upon a coherent analytical framework.
Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten eri yhteistyötoimia tulee arvioida yhtenäisen analyyttisen viitekehyksen perusteella.
This framework should be based on limited number of "indicators" (e.g. geographical coverage, the number of players involved, the scope of issues covered or the organisational framework adopted etc.), which enable us to isolate the dominant cooperation patterns that can be observed in practice and allow us to define these categories in greater detail.
Viitekehyksen tulee pohjautua tiettyyn joukkoon indikaattoreita (esim. yhteistyön maantieteellinen laajuus, toimijoiden lukumäärä, aihepiiri tai organisaatiokehys). joiden avulla voidaan yksilöidä vallitsevat yhteistyömuodot, tarkastella niitä käytännössä ja määrittää ne yksityiskohtaisemmin.
On this basis, a more detailed comparison between these major cooperation categories can be established.
Tämän perusteella keskeisiä yhteistyömuotoja voidaan vertailla tarkemmin.
This exercise is however not as easy as it appears to be in the first place.
Havaittavissa on kuitenkin, että yhteistyötoimien
One can however observe a growing diversity with regard to classification of such activities.
luokittelu eriytyy yhä voimakkaammin.
Therefore, the present study suggests a "clarification" with regard to basic terminology and elaborates a preliminary definition for each of the major cooperation categories established between territorial authorities in Europe.
Käsillä oleva tutkimus sisältääkin perustermistön "selkiyttämiseen" tähtäävän ehdotuksen ja Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten keskeisten yhteistyömuotojen alustavat määritelmät.
What are the suggestions of the study with regard to basic terminology?
Mitä perustermejä tutkimuksessa ehdotetaan käytettäväksi?
The study suggests using the following expressions: The present document adopts the overall framework term "transEuropean cooperation" for summarising all international cooperation activities in which local and regional authorities are involved in Europe.
Tutkimuksessa ehdotetaan seuraavia ilmaisuja: Yhteistyön yleisnimityksenä käytetään termiä "euroopanlaajuinen yhteistyö" (trans-European cooperation). joka kattaa Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten kaikki kansainväliset yhteistyötoimet.
Within this larger context, four main categories can be considered the "composing elements" of transEuropean cooperation.
Yläkäsite jaetaan neljään pääryhmään, joita voidaan pitää euroopanlaajuisen yhteistyön osatekijöinä.
These main categories are
Pääryhmät ovat
- crossborder cooperation,
- rajanylittävä yhteistyö (cross-border cooperation)
- interterritorial cooperation (corresponds to what is currently referred to as inter regional cooperation).
- alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyö (inter-territorial cooperation) (vastaa sitä, mitä yleisesti kutsutaan alueidenväliseksi yhteistyöksi [inter-regional cooperation])
- transnational cooperation in the field of European spatial development,
Euroopan aluekehityksessä tehtävä valtiolliset rajat ylittävä eli transnationaalinen yhteistyö (transnational cooperation)
- cooperation in the framework of European associations established by local and regional authorities.
- alue- ja paikallisviranomaisten eurooppalaisissa järjestöissä tehtävä yhteistyö.
What are the main elements of a preliminary definition for the different categories of cooperation established between territorial authorities?
Mitkä ovat alue- ja paikallisviranomaisten pääyhteistyömuotojen alustavien määritelmien keskeiset osatekijät?
Crossborder cooperation takes place between two or more neighbouring administrative authorities (regions and/or local authorities) that are located in geographically adjoining areas along a common border and work together in all aspects of daily life.
Yhteistyötä kutsutaan rajanylittäväksi. kun sitä tekevät kahden tai useamman vierekkäisen maantieteellisen alueen hallintoviranomaiset (alue- tai paikallisviranomaiset tai molemmat), jotka toimivat yhdessä saman rajan eri puolilla kaikissa päivittäiseen elämään liittyvissä asioissa.
One can identify a number of dominant organisational subtypes that exist in practice:
Tässä ryhmässä voidaan erottaa seuraavat käytännön yhteistyössä vallitsevat organisaatiomallit:
- In the framework of strategic crossborder cooperation, the most common organisational arrangements used in practice are Euregios and similar structures (often properly constituted legal entities, multi-purpose, often with extensive powers), Working Communities (based on working agreements, limited capacities) and other formal or informal institutional arrangements set up for the management of INTERREG and other EU-programmes. often without a precise legal status specifically and ranging from more or less integrated structures.
Hankelähtöisessä rajanylittävässä yhteistyössä käytännön organisaatiojärjestelyt perustuvat useimmiten eurooppaoikeuteen tai maakohtaiseen lainsäädäntöön ja tilannekohtaisiin käytännön sopimuksiin.
Interterritorial cooperation refers to broadly structured bilateral, trilateral or multilateral cooperation, which is generally established between local and regional authorities that are not (necessarily) directly inter-linked.
- Strategisessa rajanylittävässä yhteistyössä käytännön organisaatiojärjestelyt hoidetaan useimmiten Euregio-organisaatiomallia ja vastaavia rakenteita hyödyntämällä (usein muodoltaan vaatimusten mukaisesti perustettuja oikeushenkilöjä, joilla on useita tavoitteita ja laajat toimintamahdollisuudet). yhteistyöryhminä (perustuvat yhteistyösopimuksiin, rajalliset toimintamahdollisuudet) ja muissa virallisissa tai epävirallisissa institutionaalisissa rakenteissa, jotka on perustettu Interregohjelman tai muiden EU-ohjelmien hallintoa varten.
One can identify a number of dominant organisational subtypes that exist in practice:
Tällaisilla rakenteilla ei useinkaan ole täsmällistä oikeudellista asemaa, ja niiden integraatioaste vaihtelee.
- Strategic cooperation is normally carried out in the framework of bilateral town twinnings or bilateral regional partnerships and multilateral networks, which implement a substantial number of joint actions (projects) covering various themes or one issue of general interest.
Hanketasolla yhteistyö toteutetaan yleensä hankekohtaisen verkoston avulla. Verkoston toiminta keskittyy yhteen tai muutamaan kaikkia osapuolia kiinnostavaan aiheeseen ja päättyy, kun tehtävät on saatu päätökseen (kertaluonteinen toiminta).
Transnational cooperation in the field of European spatial development and spatial planning generally aims to promote a more integrated spatial development of larger and contiguous geographical zones or "groupings of regions", which cover at least two EU Member States and/or neighbouring third countries.
Yhteistyötä tehdään useissa yhteis hankkeissa, jotka koskevat yhtä tai useaa yleisen kiinnostuksen kohteena olevaa aihetta. Euroopan aluekehityksessä ja -suunnittelussa tehtävällä transnationaalisella yhteistyöllä pyritään yleensä yhtenäistämään "alueryhmien" tai laajojen vierekkäisten maantieteellisten alueiden kehitystä.
One can identify two levels where organisational arrangements have been set up:
Yhteistyöjärjestelyt voidaan hoitaa kahdella eri tasolla:
- Strategic and multilateral cooperation at the level of larger transnational areas within specific EU-programme management structures, which involves mainly national government authorities and to various degrees also first level regions. - Trilateral or multilateral cooperation at the level of individual projects, which involve local and regional authorities and other public, semipublic or private players.
Laajoilla valtiolliset rajat ylittävillä alueilla tehtävä strateginen ja monenvälinen yhteistyö, johon osallistuu lähinnä keskushallintoviranomaisia ja vaihtelevassa määrin myös välittömästi valtiotason alapuolella olevien alueiden edustajia, organisoidaan EU-ohjelmien hallinnointia varten perustetuissa erityisrakenteissa.
As a direct consequence of activities in the field of crossborder and interterritorial or transnational cooperation, many regional and local authorities are frequently active or passive members of one or more European associations.
- Yksittäisten hankkeiden tasolla tehtävään kolmen- tai monenväliseen yhteistyöhön osallistuu alue- ja paikallisviranomaisia sekä muita julkisia, julkista tehtävää hoitavia tai yksityisiä toimijoita.
According to the thematic focus, one can identify two major sub-types:
Järjestöt voidaan jakaa niiden keskeisen toimialan mukaan kahteen pääryhmään:
- Large-scale associations dealing with all questions related to local and regional government or European integration. - Specific associations representing members with commonly geographical, economic and sector specific features.
Laaja-alaiset järjestöt, joissa käsitellään kaikkia alueja paikallishallintoon tai Euroopan yhdentymiseen liittyviä kysymyksiä.
Governance can be described' as a process of authoritative formulation and implementation of general and compulsory rules, which are normally defined and implemented by specifically empowered state institutions and/or other public bodies on the basis of distinct resources at their disposal (monopoly of power execution, monopoly of taxation, monopoly of legitimate attribution of powers).
Hallintotapaa voidaan kuvata' yleisten ja velvoittavien sääntöjen viralliseksi muotoiluksi ja toteuttamiseksi. Kyseisten sääntöjen määrittelystä ja täytäntöönpanosta vastaa tavallisesti erityisen toimivallan omaava valtion elin tai muu julkinen elin tai molemmat erityisten resurssiensa mukaisesti (yksinomainen toimivalta, verotusoikeus, oikeutettu toimivallan delegointi).
Such regulatory measures are needed mostly in those areas of society, where a large number of uncoordinated and parallel activities are undertaken by a broad variety of social players.
Tällaisia sääntelytoimia tarvitaan eniten niillä yhteiskunnan aloilla, joilla monet toimijat toteuttavat monia rinnakkaisia ja koordinoimattomia toimia.
In this context, the political­administrative system is normally considered a relatively autonomous system with regard to other sub­systems of society and its traditional understanding of governance is largely determined by four basic principles, which are territoriality, sovereignty, effectiveness and legitimacy.2
Poliittis­hallinnollinen järjestelmä mielletään tässä yhteydessä yleensä suhteellisen riippumattomaksi yhteiskunnan muista järjestelmistä. Siihen perinteisesti liittyvä käsitys hallinnosta perustuu paljolti seuraaviin neljään perusperiaatteeseen: alueellisuus, suvereenius, tehokkuus ja legitiimiys.2
This concept of "steering" and "coordinating" macro­ and micro­aspects in society by hierarchical public (state) interventions is in practice increasingly challenged by: • the greater complexity of new socio­economic or environmental problems,
Käsitystä siitä, että yhteiskuntaan liittyviä makro­ja mikrotason kysymyksiä voidaan "ohjata" ja koordinoida" hierarkkisin julkisin (valtion) toimin, horjuttaa käytännössä yhä enemmän se, että
• the growing interdependence resulting from the process of internationalisation and globalisation.
• uudet taloudellis­yhteiskunnalliset tai ympäristöongelmat ovat entistä monimutkaisempia • kansainvälistymis­ ja maailmanlaajuistumisprosessit lisäävät jatkuvasti keskinäistä riippuvuutta.
How does public policy making "face" these challenges?
Miten julkisessa politiikassa on vastattu näihin haasteisiin?
A frequent response was the development of new modes of governance that are stronger based on "cooperation" and "networking", both within the national and the international context.
Yleensä on pyritty kehittämään uusia hallintotapoja, jotka perustuvat aiempaa voimakkaammin maakohtaiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön ja verkostoitumiseen.
Research in social science has revealed that "networks" have long been an increasingly popular way of setting up links between individuals or different institutional players from the cultural, the socio­economic and the political­administrative sphere.
Yhteiskuntatieteellinen tutkimus on osoittanut, että verkostojen suosio keinona solmia yhteyksiä yksityishenkilöiden tai kulttuurielämän, taloudellis­yhteiskunnallisten ja poliittis­hallinnollisten institutionaalisten toimijoiden välillä on kasvanut jo pitkään.
Networks can be understood as "decentralised structures of social organisation" hallmarked by a functional logic that is a combination of hierarchical regulation and autonomous or market driven regulation.
Verkostoja voidaan pitää "yhteiskuntajärjestelmän hajautettuina rakenteina", joille on ominaista hierarkkisesta sääntelystä ja riippumattomasta tai markkinapainotteisesta sääntelystä koostuva toiminnallinen logiikka.
They are also "structures for action" (and governance) bringing together different players "owning" (or lacking) parts of strategic knowledge in a common field of interest.
Verkostot ovat myös "toimintarakenteita" (ja hallintorakenteita), ja ne kokoavat yhteen eri toimijoita, joilta löytyy (tai joilta puuttuu) yhteiseen kiinnostuksen kohteeseen liittyvää strategista tietoa.
Networks allow for cooperative self­organisation and self coordination and are normally used by players to define common mid­term or long­term objectives and instruments to realise them.'
Verkot tarjoavat mahdollisuuden yhteistyöhön perustuvaan omaehtoiseen organisointiin ja koordinointiin. Yleensä toimijat määrittävät niissä yhteiset keskipitkän tai pitkän aikavälin tavoitteet ja niiden toteuttamisen edellyttämät välineet.'
A number of studies analysing and comparing the long­term evolution of state policies in Western democracies have revealed that established mechanisms of hierarchical state intervention have become more and more precarious since the mid 1970s.4 One reason for this is undoubtedly the growing complexity of problems arising in society, which frequently "cross­cut" the
Eräissä läntisten demokratioiden valtiollisten toimintalinjojen pitkän aikavälin kehitystä analysoivissa ja vertailevissa tutkimuksissa on havaittu, että vallitsevan mallin mukaisten hierarkkisten valtiollisten toimien perusta on horjunut yhä selvemmin 1970­luvun puolivälistä
( 1 ) Territoriality means that regulatory activities normally "end" at the borders of (he institution empowered to do so. e.g. the nation state. (2) Sovereignly implies that tor each stale only one government is formally empowered to regulate and that the design of political structures in a Stale is an internal matter.
L. & Zürn, M., "Globalisierung ­ Herausforderung des Regierens"', artikkeli Internetissä osoitteessa htlp://www.bpb.de/info­franzis/info_263/body_I_263_10.htrnl. Greß. F.. 2000. "Stärkung der Handlungsfähigkeit der Länder durch regionale Netze und Koalitionen? Anmerkungen zum Gebrauch des Netzwerk­Konzeptes", teoksessa Hrbek (Hrsg. [toim.]), 2000. Europapolitik und Bundesstaatsprinzip. Baden­Baden. 1) Alueellisuus tarkoittaa, että sääntelytoimia toteutetun yleensä vain kyseistä toimivaltaa käyttävin instituution, esim. kansallisvaltion, rajojen sisäpuolella.
(3) Legitimacy implies that modern governance should not solely concentrate on particular interest representation, but also has to keep in mind objectives ol' general interest (e.g. security, social welfare).
2) Suvereenius merkitsee sitä, että sääntely ν riiaa on kunkin valtion kohdalla virallisesti vain yhdellä hallituksella ja että poliittisista rakenteista määrääminen on kunkin valtion sisäinen asia 3) Le^itumivs merkitsee siti, että modernissa hallinnossa ci tule keskittyi palvelemaan vain tiettyjä etuja vian että huomioon on otettava myös yleisen edun mukaiset tavoitteet (esim. turvallisuus ja sosiaaliturva).
(4) Effectiveness means that objectives covered by regulatory activity should be achieved in order to maintain legitimacy of governmental power and confidence in the entire political system.
4) Tehokkuus tarkoittaa, että sääntelytoimilla tulee saavuttaa niille asetetut tavoitteet, jotta julkisen vallan legiliimiys ji yleinen luottamus poliittiseen järjestelmään säilyy.