natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The two children born from their marriage, Esmeralda and Diego, who were born in 1988 and 1992 respectively, have dual Belgian and Spanish nationality.
Liitosta syntyneillä kahdella lapsella, vuonna 1988 syntynyt Esmeralda ja vuonna 1992 syntynyt Diego, on sekä Belgian että Espanjan kansalaisuus.
In accordance with Belgian law, the Belgian Registrar of Births, Marriages and Deaths entered on the children's birth certificates the patronymic surname of their father, that is to say, 'Garcia Avello', as their own surname.
Belgian lain mukaisesti Belgian kansalaisviranomainen merkitsi lasten syntymätodistukseen näiden sukunimeksi isän sukunimen (Garcia Avello).
By reasoned application of 7 November 1995 made to the Minister for Justice, Mr Garcia Avello and his spouse requested, in their capacity as the legal representatives of their two children, that their children's patronymic surname be changed to 'Garcia Weber', pointing out that, in accordance with well-established usage in Spanish law, the surname of children of a married couple consists of the first surname of the father followed by that of the mother.
Garcia Avello ja hänen puolisonsa pyysivät 7.11.1995 päivätyllä oikeusministeriölle osoitetulla perustellulla hakemuksella lastensa lakimääräisinä edustajina näiden sukunimen muuttamista Garcia Weberiksi todeten, että Espanjan oikeudessa vahvistetun tavan mukaisesti avioliitossa olevan pariskunnan lasten sukunimi muodostuu isän ensimmäisestä sukunimestä ja sitä seuraavasta äidin nimestä.
According to the documents on the case-file, the children in question have been registered under the family name 'Garcia Weber' with the consular section of the Spanish Embassy in Belgium.
Asiakirjoista ilmenee, että asianomaiset on merkitty väestörekisteriin sukunimellä Garcia Weber Espanjan Belgiassa olevan suurlähetystön konsuliosastolla.
By letter of 30 July 1997 the Belgian authorities suggested to the applicant in the main proceedings that he change the patronymic surname of his children to 'Garcia' in lieu of the change requested. By letter of 18 August 1997, the applicant in the main proceedings and his spouse rejected that suggestion.
Belgian viranomaiset esittivät kujeessaan 30.7.1997 pääasian oikeudenkäynnin kantajalle tämän pyytämän muutoksen sijasta lasten sukunimeksi Garciaa, mistä pääasian kantaja ja tämän puoliso kieltäytyivät kirjeessään 18.8.1997.
By letter of 1 December 1997 the Minister for Justice informed Mr Garcia Avello in the following terms that his application had been rejected: The Government takes the view that there are insufficient grounds to propose to His Majesty the King that he grant you the favour of changing your surname to "Garcia
Oikeusministeri ilmoitti Garcia Avellolle kirjeessään 1.12.1997 hakemuksen hylkäämisestä seuraavin sanoin: "Hallitus katsoo, ettei ole riittäviä perusteita esittää kuninkaalle, että voisitte muuttaa sukunimeksenne Garcia Weber.
On 29 January 1998 the applicant in the main proceedings, acting in his capacity as legal representative of his children Esmeralda and Diego, brought an application for annulment of that decision before the Conseil d'État, which, having regard to the parties' arguments and after setting Article 43 EC aside as being irrelevant in so far as freedom of establishment is clearly not in issue with regard to the minor children referred to in the application in question, decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Pääasian kantaja lastensa Esmeraldan ja Diegon lakimääräisenä edustajana haki 29.1.1998 tämän päätöksen kumoamista Conseil d'État'sta, joka huomioituaan asianosaisten lausumat ja todettuaan EY 43 artiklan asian kannalta merkityksettömäksi sen vuoksi, ettei selvästikään ollut kyse sijoittautumisvapaudesta hakemuksessa tarkoitettujen alaikäisten lasten osalta, lykkäsi asian käsittelyä ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
'Are the principles of Community law relating to European citizenship and to the freedom of movement of persons, enshrined particularly in Articles 17 [EC] and 18 [EC], to be interpreted as precluding the Belgian administrative authority, to which an application to change the surname of minor children residing in Belgium who have dual Belgian and Spanish nationality has been made on the ground, without other special circumstances, that those children should bear the surname to which they are entitled according to Spanish law and tradition, from refusing that change by stating that that type of application "is habitually rejected on the ground that, in Belgium, children bear their father's surname", particularly where the position usually adopted by the authority results from the fact that it considers that the grant of a different surname may, in the context of social life in Belgium, arouse questions as to the parentage of the child concerned, but that, in order to reduce the difficulties associated with dual nationality, it is suggested to applicants in that situation that they adopt only the father's first surname, and that, exceptionally, where there are few connecting factors to Belgium or it is appropriate to re-establish the same surname among siblings, a favourable decision may be taken?'
"Onko yhteisön oikeuden Euroopan unionin kansalaisuutta ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevia periaatteita, jotka on vahvistettu erityisesti Euroopan yhteisön perustamisesta 25.3.1957 tehdyn sopimuksen 17 ja 18 artiklassa, tulkittava siten, että ne estävät Belgian hallintoviranomaista hylkäämästä Belgiassa asuvien ja Belgian ja Espanjan kaksoiskansalaisuuden saaneiden alaikäisten lasten puolesta esitettyä sukunimenmuutoshakemusta, jota on perusteltu ilman muita erityisiä olosuhteita sillä, että lapsilla pitäisi olla Espanjan oikeuden ja perinteiden mukainen sukunimi, kun hallintoviranomaiset vetoavat siihen, että tämänkaltainen hakemus 'tavanomaisesti hylätään sillä perusteella, että Belgiassa lapset saavat isänsä sukunimen', etenkin kun viranomaisen yleisesti omaksuma kanta perustuu siihen, että se katsoo muun nimen antamisen voivan herättää belgialaisessa yhteiskunnassa kysymyksiä siitä, ketkä ovat kyseisen lapsen vanhempia, mutta kaksoiskansalaisuuteen liittyvien haittojen lieventämiseksi tällaisessa tilanteessa olevia hakijoita kehotetaan ottamaan ainoastaan isän ensimmäinen sukunimi ja poikkeustapauksessa myönteinen päätös voidaan tehdä silloin, kun Belgiaan on vain vähän liittymäkohtia tai kun sisaruksille halutaan saada sama nimi?"
It is first of all necessary to examine whether, contrary to the view expressed by the Belgian State and by the Danish and Netherlands Governments, the situation in issue in the main proceedings comes within the scope of Community law and, in particular, of the Treaty provisions on citizenship of the Union.
Aivan aluksi on tutkittava, kuuluuko — toisin kuin Belgian valtio sekä Tanskan ja Alankomaiden hallitukset väittävät — pääasian oikeudenkäynnin kohteena oleva tilanne yhteisön oikeuden ja erityisesti unionin kansalaisuutta koskevien perustamissopimusten määräysten soveltamisalaan.
Article 17 EC confers the status of citizen of the Union on every person holding the nationality of a Member State.
EY 17 artiklan mukaan jokaisella, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus, on unionin kansalaisen asema.
As the Court has ruled on several occasions, citizenship of the Union is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan otteeseen, unionin kansalaisen aseman tarkoituksena on olla jäsenvaltioiden kansalaisten perustavanlaatuinen asema.
That status enables nationals of the Member States who find themselves in the same situation to enjoy within the scope ratione materiae of the EC Treaty the same treatment in law irrespective of their nationality, subject to such exceptions as are expressly provided for.
Unionin kansalaisuuden nojalla samassa tilanteessa olevat jäsenvaltioiden kansalaiset voivat EY:n perustamissopimuksen asiallisella soveltamisalalla saada osakseen saman oikeudellisen kohtelun kansalaisuudestaan riippumatta, jollei tätä koskevista nimenomaisesti määrätyistä poikkeuksista muuta johdu.
The situations falling within the scope ratione materiae of Community law include those involving the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, in particular those involving the freedom to move and reside within the territory of the Member States, as conferred by Article 18 EC.
Tällaisiin tilanteisiin yhteisön oikeuden asiallisella soveltamisalalla kuuluvat tapaukset, jotka koskevat perustamissopimuksessa taattujen perusvapauksien sekä erityisesti EY 18 artiklassa myönnetyn vapauden kaltaisen vapauden liikkua ja oleskella jäsenvaltion alueella käyttämistä.
Although, as Community law stands at present, the rules governing a person's surname are matters coming within the competence of the Member States, the latter must none the less, when exercising that competence, comply with Community law, in particular the Treaty provisions on the freedom of every citizen of the Union to move and reside in the territory of the Member States.
Vaikka yhteisön oikeuden nykytilan vallitessa säännöt, jotka koskevat henkilön nimeä, kuuluvatkin jäsenvaltioiden toimivaltaan, niiden on kuitenkin tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava yhteisön oikeutta ja erityisesti perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat jokaiselle unionin kansalaiselle tunnustettua vapautta liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella.
Citizenship of the Union, established by Article 17 EC, is not, however, intended to extend the scope ratione materiae of the Treaty also to internal situations which have no link with Community law.
Unionin kansalaisuuden — josta määrätään EY 17 artiklassa — tarkoituksena ei ole ulottaa perustamissopimuksen aineellista soveltamisalaa koskemaan myös jäsenvaltioiden sisäisiä tilanteita, jotka eivät liity millään tavalla yhteisön oikeuteen.
That being so, the children of the applicant in the main proceedings may rely on the right set out in Article 12 EC not to suffer discrimination on grounds of nationality in regard to the rules governing their surname.
Näin ollen pääasian kantajan lapset eivät voi vedota EY 12 artiklan mukaiseen oikeuteen, jonka mukaan heitä ei saa syrjiä kansalaisuuden perusteella, sukunimeään sääntelevien sääntöjen osalta.
In the present case, it is agreed that persons who have, in addition to Belgian nationality, the nationality of another Member State are, as a general rule, treated in the same way as persons who have only Belgian nationality on the ground that, in Belgium, persons having Belgian nationality are exclusively regarded as being Belgian.
Nyt esillä olevassa tapauksessa on riidatonta, että henkilöitä, joilla on Belgian kansalaisuuden lisäksi toisen jäsenvaltion kansalaisuus, kohdellaan pääsääntöisesti samalla tavalla kuin niitä, joilla on pelkästään Belgian kansalaisuus, sillä perusteella, että Belgiassa niitä, joilla on Belgian kansalaisuus, pidetään yksinomaan belgialaisina.
In the same way as Belgian nationals, Spanish nationals who also happen to have Belgian nationality will normally be refused the right to change their surname on the ground that, in Belgium, children take the surname of their father.
Samalla tavoin kuin Belgian kansalaisilta Espanjan kansalaisilta, joilla on lisäksi Belgian kansalaisuus, tavanmukaisesti evätään oikeus muuttaa sukunimeä sillä perusteella, että Belgiassa lapsilla on isänsä sukunimi.
Belgian administrative practice, which allows derogations from this latter rule, refuses to countenance among such derogations the case of persons who are in a situation such as that here in the main proceedings and who seek to rectify the discrepancy in their surname resulting from the application of the legislation of two Member States.
Belgian hallintokäytännössä, jossa tehdään poikkeuksia viimeksi mainittuun sääntöön, ei hyväksytä näihin tapauksiin kuuluvaksi sellaisten henkilöiden tilannetta, jotka ovat pääasiassa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa ja jotka pyrkivät saamaan parannuksen tilanteeseen, jossa heillä on eri sukunimet kahden kyseessä olevan jäsenvaltion lainsäädännön nojalla.
It is for that reason necessary to determine whether those two categories of persons are in an identical situation or whether, on the contrary, their situations are different, in which case the principle of nondiscrimination would mean that Belgian nationals, such as the children of Mr Garcia Avello, who also have the nationality of another Member State may assert their right to be treated in a manner different to that in which persons having only Belgian nationality are treated, unless the treatment in issue can be justified on objective grounds.
Siksi on tutkittava, ovatko nämä kaksi henkilöryhmää samanlaisessa tilanteessa vai ovatko ne päinvastoin erilaisessa tilanteessa, missä tapauksessa syrjintäkiellon periaate merkitsee sitä, että ne Belgian kansalaiset, joilla Garcia Avellon lasten tapaan on myös toisen jäsenvaltion kansalaisuus, voivat vaatia kohtelua, joka on erilainen kuin niiden kohtelu, joilla on ainoastaan Belgian kansalaisuus, elleivät objektiiviset syyt oikeuta kyseenalaistettua kohtelua.
Belgian nationals who have divergent surnames by reason of the different laws to which they are attached by nationality may plead difficulties specific to their situation which distinguish them from persons holding only Belgian nationality, who are identified by one surname alone.
Belgian kansalaiset, joilla on eri sukunimiä niiden eri lakien johdosta, joihin heillä on liityntä kansalaisuutensa perusteella, voivat vedota tilanteelleen ominaisiin vaikeuksiin,jotka erottavat heidät niistä, joilla on pelkkä Belgian kansalaisuus ja joilla on vain yksi sukunimi.
It is necessary to examine whether the practice in issue can be justified on the grounds submitted, by way of alternative argument, by the Belgian State and by the Danish and Netherlands Governments.
On tutkittava, voiko tämä riidanalainen käytäntö olla perusteltu niillä syillä, joihin Belgian valtio sekä Tanskan ja Alankomaiden hallitukset toissijaisesti vetoavat
First, with regard to the principle of the immutability of surnames as a means designed to prevent risks of confusion as to identity or parentage of persons, although that principle undoubtedly helps to facilitate recognition of the identity of persons and their parentage, it is still not indispensable to the point that it could not adapt itself to a practice of allowing children who are nationals of one Member State and who also hold the nationality of another Member State to take a surname which is composed of elements other than those provided for by the law of the first Member State and which has, moreover, been entered in an official register of the second Member State.
Mitä ensinnäkin tulee sukunimen muuttamattomuuden periaatteeseen välineenä, jonka avulla pyritään torjumaan sekaantumisen vaara henkilön identiteetin osalta tai sukulaisuuden (filiation) eli sen osalta, keiden lapsi henkilö on, on todettava, että vaikka periaate osaltaan helpottaa henkilön identiteetin ja sukulaisuuden tunnistamista, se ei ole siinä määrin välttämätön, etteikö se taipuisi käytäntöön, jossa on mahdollista antaa lapsille, jotka ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia ja joilla on myös toisen jäsenvaltion kansalaisuus, sukunimi, joka muodostuu muista kuin ensin mainitun jäsenvaltion oikeuden mukaisista osista ja joka lisäksi on merkitty kyseisen toisen jäsenvaltion viralliseen rekisteriin.
Second, with regard to the objective of integration pursued by the practice in issue, suffice it to point out that, in view of the coexistence in the Member States of different systems for the attribution of surnames applicable to those there resident, a practice such as that in issue in the main proceedings is neither necessary nor even appropriate for promoting the integration within Belgium of the nationals of other Member States.
Mitä toiseksi tulee riidanalaisella käytännöllä tavoiteltavaan integroitumiseen, on riittävää todeta, että kun otetaan huomioon eri kansallisten nimenantojärjestelmien yhtäaikainen vallitseminen eri jäsenvaltioissa, joissa niitä sovelletaan siellä asuviin henkilöihin, pääasiassa esillä olevan kaltainen käytäntö ei ole tarpeen eikä edes omiaan edistämään muiden jäsenvaltioiden kansalaisten integroitumista Belgiaan.
The disproportionate nature of the refusal by the Belgian authorities to accede to requests such as that in issue in the main proceedings is all the more evident when account is taken of the fact that the practice in issue already allows derogations from application of the Belgian system of handing down surnames in situations similar to that of the children of the applicant in the main proceedings.
Belgian viranomaisten pääasiassa esillä olevan kaltaiseen hakemukseen omaksuman kielteisen suhtautumisen suhteettomuus on sitäkin ilmeisempää, kun riidanalaisessa käytännössä jo nyt tehdään poikkeuksia Belgian sukunimensiirtoa koskevan järjestelmän soveltamisessa pääasian kantajan lasten tapausta muistuttavissa tilanteissa.
'Articles 12 EC and 17 EC must be construed as precluding, in circumstances such as those of the case in the main proceedings, the administrative authority of a Member State from refusing to grant an application for a change of surname made on behalf of minor children resident in that State and having dual nationality of that State and of another Member State, in the case where the purpose of that application is to enable mose children to bear the surname to which they are entitled according to the law and tradition of the second Member State.'
on, että lapset saavat sukunimen, joka heillä on kyseisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön ja perinteen nojalla.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 22 May 2003.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 22 päivänä toukokuuta 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuimen tulisi vastata kysymykseen seuraavasti:
'Articles 12 and 17 EC, read together, preclude the application of a rule or administrative practice of a Member State under which an application for a change of surname is systematically refused to that State's nationals when the reason for the application is that the applicant also has the nationality of another Member State, bears a different surname in accordance with the laws of that other State and wishes to bear in all circumstances a surname formed in accordance with the latter laws.'
EY 12 ja EY 17 artikla yhdessä luettuina estävät sellaisen säännön tai hallinnollisen menettelyn soveltamisen jäsenvaltiossa, jossa sukunimen muutoshakemus järjestelmällisesti hylätään kyseisen valtion kansalaisilta, silloin kun hakemuksen syynä on se, että hakijalla on myös toisen jäsenvaltion kansalaisuus, hänellä on toisen jäsenvaltion lain mukainen toinen sukunimi ja hän haluaa käyttää kaikissa tilanteissa jälkimmäisen lain mukaan muodostettua sukunimeä.
Preliminary ruling (Community Customs Code and implementing Regulation — Outward processing procedure — Exemption from the import duties applied to compensating products —Amount deductible in the event of an incorrect indication of a tariff heading in the temporary export declaration for the goods — Failure having no significant effect on the correct operation of the outward processing procedure) (First Chamber)
Ennakkoratkaisu Yhteisön tullikoodeksi ja sen soveltamisasetus — Ulkoinen jalostus —Jalostettuihin tuotteisiin sovellettava vapautus tuontitulleista - Vähennettävä määrä silloin kun tavaroiden väliaikaisesta viennistä tehdyssä ilmoituksessa on virheellinen tullüanjfimerkintä — laiminlyönti, joka ei tosiasiallisesti vaikuta ulkoisen jalostusmenettelyn oikeaan toimintaan (ensimmäinen jaosto)
By order of 8 October 2001 the Tribunal d'instance de Metz (Court of First Instance, Metz) referred to the Court for a preliminary reference a question on the interpretation of Articles 145 to 151 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992.
Tribunal d'instance de Metz on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 8.10.2001 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92145—151 artiklan tulkinnasta.
In 1995 Hewlett Packard Italiana SpA obtained outward processing authorisation from the Italian authorities permitting the temporary export of electronic cards from Italy to China or Japan for installation in printers, which were to be reimported as compensating products into Community customs territory, more specifically into France.
Asiakirjaaineistosta käy ilmi, että sekä väliaikaista vientiä koskevaan lupaan että INF 2 -lomakkeeseen oli liitetty mukaan elektronisten muistikorttien yksityiskohtainen tekninen kuvaus.
The tariff heading indicated on the temporary export authorisation for the electronic cards was that declared by Hewlett Packard Italiana Spa, namely CN heading 8473 30 90.
Elektroniset muistikortit vietiin Italiasta Kiinaan ja Japaniin.
The electronic cards were exported from Italy to China and Japan.
Gefco toi tulostimet, joihin oli asennettu nämä kortit, yhteisöön.
The printers incorporating the cards were imported into the Community by GEFCO, which acted on behalf of its customer, Hewlett Packard France, itself acting on behalf of Hewlett Packard Europe.
Se toimi asiakkaansa Hewlett Packard Francen lukuun, joka puolestaan toimi Hewlett Packard Europen lukuun.
When the printers were imported, GEFCO declared the cards under CN tariff heading 8473 30 10 and not CN heading 8473 30 90, which was declared when they were temporarily exported.
Gefco ilmoitti muistikortit tuonnin yhteydessä tariffinimikkeeseen CN 8473 30 10, eikä siis nimikkeeseen CN 8473 30 90, johon ne oli ilmoitettu väliaikaisen viennin yhteydessä.
That discrepancy in the tariff headings was established by the French customs authorities, in a report of 3 December 1998, and an inquiry was opened.
Ranskan tulliviranomaiset totesivat 3.12.1998 laaditussa pöytäkirjassa, että nämä tariffinimikkeet poikkeavat toisistaan, ja aloittivat asiassa tutkimuksen.
The inquiry revealed that Hewlett Packard Europe had given instructions that the reimported goods should be declared under CN tariff reference 8473 30 10, but that, owing to an error, the goods had continued to be declared on temporary export under CN reference 8473 30 90, until at least November 19%.
Tutkimuksen mukaan Hewlett Packard Europe oli antanut ohjeen ilmoittaa takaisintuodut tavarat CN:n tariffinimikkeeseen 8473 30 10, mutta samat tavarat oli ilmoitettu virheellisesti väliaikaisen viennin yhteydessä edelleen CN:n nimikkeeseen 8473 30 90 ainakin marraskuuhun 1996 asti.
From 1 January 1996, goods under CN tariff heading 8473 30 90 were subject to customs duty of 1.6% and those under CN tariff heading 8474 30 10 to customs duty of 3.3%.
CN:n tariffinimikkeeseen 8473 30 90 kuuluneista tavaroista on kannettu 1.1.1996 alkaen 1,6 prosentin ja CN:n tariffinimikkeeseen 8474 30 10 kuuluneista tavaroista 33 prosentin suuruinen tulli.
By a report of 21 June 1999, the Italian authorities confirmed that the correct customs classification of the electronic cards was CN tariff heading 8473 30 10 and that the entry on the documentation relating to the temporary export of the cards was incorrect.
Italian viranomaiset vahvistivat 21.6.1999 laatimassaan pöytäkirjassa elektronisten muistikorttien oikeaksi tulliluokitukseksi CN:n tariffinimikkeen 8473 30 10 ja totesivat, että näiden korttien väliaikaista vientiä koskevissa asiakirjoissa oleva merkintä oh virheellinen.
According to the French customs authorities, GEFCO altered the tariff reference without obtaining the relevant consent of the Italian customs authorities.
Ranskan tulliviranomaiset katsoivat, että Gefco muutti tariffiviittausta ilman, että se olisi saanut siihen luvan Italian tulliviranomaisilta.
GEFCO did not request an expert appraisal to show that the tariff heading declared on export was incorrect.
Kyseinen yhtiö ei ollut pyytänyt asiantuntijalausunnon laatimista sen toteennäyttämiseksi, että viennin yhteydessä ilmoitettu tariffinimike oli virheellinen.