natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fifth ground of appeal, which can be divided into two limbs, alleges misapplication of Article 15 of the ECSC Treaty as regards the statement of reasons for the level of the fines in the contested decision.
Valittaja väittää, ettei oikeudenkäynti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ollut oikeudenmukainen. Asianosaisten prosessuaalista yhdenvertaisuutta ei ole taattu erityisesti siksi, että useat asiakirjat annettiin tiedoksi hyvin myöhäisessä vaiheessa.
In the present case, the Court of First Instance was correct in law to take the view, in paragraph 624 of the judgment under appeal, that the contested decision contained, in recitals 300 to 312, 314 and 315 of its grounds, an adequate and relevant statement of the factors taken into account in assessing the general gravity of the various infringements alleged.
Aluksi on todettava, ettei valittaja osoita, millä tavoin kyseisten asiakirjojen väitteen mukaan myöhään tapahtunut esittäminen olisi aiheuttanut sille vahinkoa eli millä tavoin se olisi voinut puolustaa itseään paremmin, jos se olisi saanut asiakirjat haltuunsa aiemmin.
It must be concluded that the information contained in the contested decision enabled the undertaking concerned to ascertain the reasons for the adopted measure in order to assert its rights and allows the Community judicature to review the legality of that decision. It follows that the Court of First Instance did not infringe Article 15 of the ECSC Treaty in finding that adequate reasons had been given in the contested decision with regard to the calculation of the level of the fines.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle istunnon aikana esitettyjen asiakirjojen osalta, joiden luonnetta valittaja ei täsmennä ja joiden merkitystä sen puolustautumisoikeuksien kannalta on näin ollen mahdotonta arvioida, tämän istunnon pöytäkirjasta ei ilmene, että valittaja olisi vastustanut niiden esittämistä.
It failed to annul Article 1 of that decision, according to which the appellant had infringed Article 65(1) of the ECSC Treaty during the period prior to 1 July 1988, even though it had found, in paragraph 524 of the judgment under appeal, that 'the Commission has failed to establish that the applicant is guilty of any infringement connected with the activities of the Poutrelles Committee prior to 1 July 1988'.
Ensimmäisen valitusperusteen toisen osan osalta valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toiminut säännöstenvastaisesti todistajien kuulemisen osalta.
The infringement period referred to in Article 1 of the contested decision does not include the period prior to 1 July 1988. It is undisputed that no fine was imposed on the appellant in respect of that period.
Valittajalla ei ollut mahdollisuuttakuulustella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kuulemaakolmea todistajaa ennen istuntoa eikä sille ollut tiedotettu näiden todistajien tulevien todistajanlausuntojen sisällöstä.
It follows that the Court of First Instance could not have annulled Article 1 of the contested decision with respect to pricing agreements prior to 1 July 1988.
Lisäksi siltä oli evätty oikeus esittää heille kysymyksiä tai yleisemmin riitauttaa niiden esittämät todisteet Tämä valittajan oikeuksien loukkaus on valittajan mukaan vieläkin vakavampi sen vuoksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin perusteli valituksenalaisessa tuomiossa kantaansa pääasiassa todistajien esittämillä todistajanlausunnoilla.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 26 September 2002. *
On todettava, ettei valittaja esitä mitään perusteluja, jotka kyseenalaistaisivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 539—576 kohdassa esittämän arvioinnin.
— order the appellant to bear the costs of the proceedings.'
Tästä seuraa, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausui näistä tosiseikoista, se ei todennut rikkomisia ennen kuin se tutki kysymystä EHTYm perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
(Indirect taxation — Duty on sales of alcoholic beverages — Incompatibility with Community law — Recovery of duty) (Fifth Chamber)
Neljäs valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan tehnyt, kun se tutki ja hylkäsi valituksenalaisen tuomion 77—103 kohdassa väitteet joiden mukaan komissio oli loukannut valittajan puolustautumisoikeuksia hallinnollisessa menettelyssä.
By order of 23 March 2001 the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 5 of the EC Treaty (now Article 10 EC) and of paragraph 3 of the operative part of the judgment of the Court in Case C-437/97 EKW and Wein & Co [2000] ('the EKW judgment'). Factual background
Käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, että valittajan neljännessä valitusperusteessa tarkoittamat asiakirjat eivät kuulu komission sen tutkimiseksi muodostamaan asiakirjavihkoon, onko kilpailusääntöjä rikottu, vaan ovat komission sisäisiä asiakirjoja, jotka ovat jo luonteensa vuoksi luottamuksellisia.
Weber's Wine World Handels-GmbH is a wine dealer, whereas each of the other claimants in the main proceedings operates a restaurant.
Vaikka nämä asiakirjat ovat luottamuksellisia, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on aivan oikein tutkinut oliko kieltäytyminen paljastamasta niitä perusteltua ja oliko se vahingoittanut valittajan puolustautumisoikeuksia.
In those capacities, they were subject, pursuant to the Wiener Abgabenordnung ('Vienna Tax Code'; 'the WAO'), to the duty on beverages. As this is a 'self-assessed' duty, it is the taxable person who calculates
Viides valitusperuste, joka jakautuu kahteen osaan, koskee EHTYm perustamissopimuksen 15 artiklan virheellistä soveltamista riidanalaisen päätöksen sisältämien, sakon määrää koskevien perustelujen osalta.
and, not later than the 15th of each month, pays the duty payable for the previous month, without a prior tax notice from the tax authorities. Subsequently, each taxable person sends, not later than 15 February of each year, a tax return in respect of the tax debt for the previous year.
Käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 624 kohdassa aivan oikein, että riidanalaisen päätöksen 300—312,314 ja 315 perustelukappaleeseen sisältyy riittävä ja asianmukainen selostus seikoista, jotka on yleisesti otettu huomioon moitittujen eri rikkomisten vakavuutta arvioitaessa.
The claimants in the main proceedings calculated and paid the duty on alcoholic and non-alcoholic beverages.
On todettava, että riidanalaisen päätöksen sisältämien tietojen perusteella kyseessä oleva yritys on voinut saada tietoonsa toimenpiteen perustelut voidakseen puolustaa oikeuksiaan ja yhteisöjen tuomioistuimella on mahdollisuus tutkia kyseisen päätöksen laillisuus.
Subsequently, however, they withdrew their tax declarations, claiming that the duty was unlawful under Community law, and claimed repayment thereof.
Tästä seuraa, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin soveltanut virheellisesti EHTYm perustamissopimuksen 15 artiklaa, kun se katsoi päätöksen perustelujen olevan riittävät sakkojen määrän määrittämisen osalta.
In 1998, the claimants in the main proceedings applied to the Abgabenbehörde erster Instanz (the authority competent at first instance for collection of duties) for repayment of the duty on beverages in respect of certain periods between 1995 and 1998, on the ground that the duty was contrary to Directive 92/12 and that it had been wrongfully levied.
Kuudennen valitusperusteen osalta valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole käyttänyt asianmukaisesti EHTYm perustamissopimuksen 33 artiklan mukaista toimivaltaansa, jonka perusteella se voi valvoa riidanalaisen päätöksen laillisuuden ja kumota sen.
The Abgabenbehörde erster Instanz held that the claimants in the main proceedings were liable to pay the duty on both alcoholic and non-alcoholic beverages and dismissed the claims for repayment, since in its view the sums already paid by the taxable persons corresponded to the amount payable.
Valittaja toteaa, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole kumonnut kyseisen päätöksen 1 artiklaa, jonka mukaan valittaja oli rikkonut EHTYm perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa myös ennen 1.7.1988, vaikka se totesi valituksenalaisen tuomion 524 kohdassa, että "komissio ei ole näyttänyt toteen, että kantaja olisi syyllistynyt mihinkään teräspalkkikomitean toimintaan liittyviin rikkomisiin ennen 1.7.1988".
The claimants in the main proceedings appealed against those decisions to the tax authority, which, by decisions of 6 September 2000, amended the amount of the duty on beverages set at first instance, on the ground that only sales of non-alcoholic beverages should be taxed, in accordance with the EKW judgment.
On todettava, että riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa viitataan rikkomisajanjaksoon, joka ei käsitä aikaa ennen 1.7.1988.
However, the tax authority rejected the claims for repayment of the duties already paid, since it took the view that the inquiry had revealed that they had been definitively passed on by the taxable persons to the final consumer.
Tältä osin on riidatonta, ettei valittajalle ole määrätty sakkoa tämän ajanjakson osalta.
The claimants in the main proceedings appealed to the Verwaltungsgerichtshof against the decisions of 6 December 2000, in so far as they dismissed the claims for repayment of the duty on alcoholic beverages for the period 1995 to 1998.
Tästä seuraa, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi voinut kumota riidanalaisen päätöksen 1 artiklaa ennen 1.7.1988 tehtyjen hintasopimusten osalta.
In those circumstances, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
As regards the duty on alcoholic beverages, it should be borne in mind that the Court held at paragraph 50 of the EKW judgment that Article 3(2) of Directive 92/12 precludes the maintenance of that duty.
Corns UK Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
It should also be borne in mind that Paragraph 185 of the WAO, in the version prior to the amending act, did not make claims for repayment of duties levied though not due subject to any particular condition.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 26 päivänä syyskuuta 2002.
It is also established that the introduction, in Paragraph 185 of the WAO, of a provision which became subparagraph 3 of that paragraph, was preceded by much debate in the Parliament of the Land of Vienna, during which reference was made to the Opinion of Advocate General Saggio in EKW and also to the
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
Furthermore, the WAO was amended one week before that judgment was delivered.
2 päivänä lokakuuta 2003 vero —
The Verwaltungsgerichtshof emphasises in its order for reference that the WAO does not refer solely to repayment of duties which were levied in breach of Community law.
Välilliset verot —Alkoholijuomien yhteisön oikeuden kanssa — Veron (viides jaosto)
Furthermore, the parties to the main proceedings, the Austrian and Italian Governments and the Commission have submitted different arguments in that regard. However, it is not for the Court to resolve a dispute relating exclusively to the interpretation of national law: that task is solely a matter for the national court.
Verwaltungsgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 23.3.2001 tekemällään välipäätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-437/97, EKW ja Wein & Co., 9.3.2000 antaman tuomion (jäljempänä asiassa EKW annettu tuomio) tuomiolauselman 3 kohdan tulkinnasta. Tosiseikat
The relationship between the passing-on of the duty on alcoholic beverages and unjust enrichment
Weber's Wine World Handels-GmbH on viinikauppias, ja muut neljä pääasian kantajaa ovat kukin ravintoloitsijoita.
The Court held that even though indirect taxes are designed in national law to be passed on to the final consumer and in commerce are normally passed on in whole or in part, it cannot be generally assumed that the charge is actually passed on in every case.
Tällä perusteella niihin sovelletaan Wiener Abgabenordnungin (Wienin verotusasetus; jäljempänä WAO) nojalla juomaveroa.
The actual passing on of such taxes, either in whole or in part, depends on various factors in each commercial transaction which distinguish it from other transactions in other contexts.
Koska tämä vero maksetaan "itseverotuksena", verovelvollinen laskee sen itse ja maksaa sen viimeistään kunkin kuukauden 15 päivänä edeltävältä kuukaudelta kertyneen veron ilman, että veroviranomainen panisi sitä etukäteen maksuun.
Consequently, the question whether an indirect tax has or has not been passed on in each case is a question of fact to be determined by the national court, which is free to assess the evidence adduced before it.
Tämän jälkeen kukin verovelvollinen lähettää viimeistään kunkin vuoden helmikuun 15 päivänä edellisen vuoden verovelkaa koskevan veroilmoituksen.
The Court stated that it is quite probable, depending on the nature of the market, that the charge has been passed on.
Pääasian kantajat ovat itse laskeneet ja maksaneet alkoholijuomista ja alkoholittomista juomista kannettavan veron.
However, the numerous factors which determine commercial strategy vary from one case to another so that it is virtually impossible to determine how they each affect the passing on of the charge.
Tämä jälkeen ne ovat riitauttaneet veroilmoituksensa siihen vedoten, että tämä vero on yhteisön oikeuden vastainen, ja vaatineet sen maksamista takaisin.
The Court has also held that, even where it is established that the burden of the charge levied though not due has been passed on in whole or in part to third parties, repayment to the trader of the amount thus passed on does not necessarily entail his unjust enrichment.
Pääasian kantajat esittivät vuonna 1998 Abgabenbehörde erster Instanzille (toimivaltainen ensimmäisen asteen veroviranomainen) juomaveron takaisinmaksuvaatimuksia muutamilta vuosien 1995 ja 1998 välisiltä ajanjaksoilta väittäen, että tämä vero oli direktiivin 92/12/ETY vastainen ja että se oli kannettu perusteettomasti.
Accordingly, the existence and the degree of unjust enrichment which repayment of a charge which was levied though not due from the aspect of Community law entails for a taxable person can be established only following an economic analysis in which all the relevant circumstances are taken into account.
Abgabenbehörde erster Instanz katsoi, että pääasian kantajat olivat sekä alkoholijuomien että alkoholittomien juomien osalta verovelvollisia ja hylkäsi käsiteltävillään olleet takaisinmaksuhakemukset, koska verovelvollisten jo maksamat summat vastasivat sen mukaan verotettavaa määrää.
Consequently, Community law precludes a Member State from refusing to repay to a trader a charge levied in breach of Community law on the sole ground that the charge was included in that trader's retail selling price and thus passed on to third parties, which necessarily means that repayment of the charge would entail unjust enrichment of the trader.
Pääasian kantajat valittivat näistä päätöksistä veroviranomaiseen, joka muutti 6.9.2000 tekemillään päätöksillä ensimmäisessä asteessa vahvistettuja juomaveron määriä siitä syystä, että asiassa EKW annetun tuomion mukaan vain alkoholittomien juomien myyntiä piti verottaa.
The principle of equivalence precludes the application of national provisions which allow taxable persons to obtain repayment of a charge levied though not due only where those provisions lay down more advantageous conditions where the claim for repayment is based on a declaration of unconstitutionality by a national court than those applicable to traders who, following a judgment of the Court, seek repayment of a charge levied in breach of Community law.
Veroviranomainen hylkäsi kuitenkin jo maksettujen verojen takaisinmaksua koskevat vaatimukset katsoen tutkimuksessa ilmenneen, että verovelvolliset olivat lopullisesti vyöryttäneet nämä verot kuluttajille.
Although the tax authority and the Austrian Government contend that the burden of proof is wholly borne by the national authority, it is also apparent from the order for reference that the tax authority concluded that the economic burden of the duty on alcoholic beverages had not been borne by the claimants in the main proceedings simply because the price invoiced to consumers of those beverages included that duty.
Pääasian kantajat nostivat Verwaltungsgerichtshofìssa kanteen 6.9.2000 tehdyistä päätöksistä niiltä osin, kuin niillä oli hylätty vaatimus alkoholijuomaveron maksamista takaisin vuosien 1995 ja 1998 väliseltä ajalta.
That approach might constitute a presumption that the duty has been passed on to third parties, and also of unjust enrichment of the taxable persons, of such a kind as to render repayment of the duty levied though not due impossible or at least excessively difficult, which is contrary to Community law.
Tässä tilanteessa Verwaltungsgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
It is for the national court to determine whether, in the absence of a statutory presumption, the tax authority's practice has the effect of establishing such a presumption of unjust enrichment.
"Ovatko EY 10 artikla (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 5 artikla) ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa [EKW] antaman tuomion tuomiolauselman 3 kohta, jonka mukaan direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohtaan ei voida vedota sellaisten vaatimusten tueksi, jotka koskevat alkoholijuomista kannettavan veron kaltaista veroa, joka on maksettu tai jonka osalta verosaatava on syntynyt ennen tämän tuomion julistamispäivää, ellei vaatimuksen esittäjä ole ennen tätä päivää nostanut kannetta tai esittänyt vastaavaa vaatimusta, esteenä Wiener Abgabenordnungiin (WAO) 2.3.2000 tehdyllä lainmuutoksella lisätyn WAO:n 185 §:n3 momentinjota sovelletaan myös ennen lainmuutoksenjulkaisemista syntyneisiin verovelkasuhteisiin, soveltamiselle, kun säännöksen mukaan takaisinmaksua ei ole oikeutta vaatia, jos joku muu kuin verovelvollinen on kantanut verosta aiheutuneen taloudellisen rasituksen?"
The Court held:
Ennakkoratkaisukysymys
The adoption by a Member State of rules, such as tiu WienerAbgabenordnung, fixing more restrictive procedural rules on recovery of sums levied but not due, in order to forestall lhe possible effects of a judgment of the Court holding that Community law precludes the maintenance of a national duty, is contrary to Community law and, more particularly, to Article 5 of the EC Treaty (now Article 10 EC) only in so far as it is aimed specifically at that duty, a point which falls to be determined by the national court
On syytä muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on alkoholijuomaveron osalta todennut asiassa EKW antamansa tuomion 50 kohdassa, että tämän veron voimassa pitäminen on direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohdan vastaista.
The rules of Community law on the recovery of sums levied but not due are to be interpreted as meaning that they preclude national rules which refuse — a point which falls to be determined by the national court — repayment of a charge incompatible with Community law on the sole ground that the charge was passed on to third parties, without requiring that the degree of unjust enrichment that repayment of the charge would entail for the taxable person be established.
Kun näitä asianhaaroja tarkastellaan yhtenä kokonaisuutena, voidaan havaita, että 3 momentin lisäämisellä WAO:n 185 §:ään pyrittiin estämään asiassa EKW annettavan tuomion vaikutukset siinä tapauksessa, että alkoholijuomavero katsottaisiin yhteisön oikeuden vastaiseksi ja että tässä tuomiossa ei ajallisesti rajoitettaisi sen vaikutuksia.
The principle of equivalence precludes national rules which lay down less favourable procedural rules for claims for repayment of a charge which has been levied though not due from the aspect of Community law than those applicable to similar actions based on certain provisions of domestic law.
Nämä asianhaarat eivät kuitenkaan yksinään riitä osoittamaan, että WAO:n 185 §:n 3 momentilla pyritään erityisesti rajoittamaan mahdollisuuksia esittää perusteettomasti kannettua alkoholijuomaveroa koskeva perusteettoman edun palautusvaatimus.
The principle of effectiveness precludes national legislation or a national administrative practice which makes the exercise of the rights conferred by the Community legal order impossible in practice or excessively difficult by establishing a presumption of unjust enrichment on the sole ground that the duty was passed on to third parties.'
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että vaikka kansallisen lainsäädännön mukaan välilliset verot on tarkoitus vyöryttää kuluttajan maksettaviksi ja vaikka nämä välilliset verot yleensä vyörytetään liiketoiminnassa kokonaan tai osittain, ei voida todeta yleispätevästi, että vero todellisuudessa vyörytetään kaikissa tapauksissa.
Advocate General EG.
tapahtuvista liiketapahtumista.
Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 March 2003.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että verojen vyöryttäminen on enemmän tai vähemmän todennäköistä sen mukaan, millaiset markkinat ovat luonteeltaan.
He proposed that the Court should answer as follows:
Vastaavuusperiaate ja tehokkuusperiaate
'A provision of national law which precludes any reimbursement of a tax found incompatible with Community law to a taxable person where the economic burden of the tax has been borne by a third party is not contrary to Community law, even if it applies to situations which arose before its enactment and to parties whose right to rely on the incompatibility of the tax was not excluded by a temporal limitation of the effects of the judgment of the Court of Justice from which the incompatibility is deduced, provided that it complies with the principles of equivalence (it must not be less favourable than the rules governing reimbursement in comparable purely domestic situations) and effectiveness (it must not render in practice impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law).
Sellaisten kansallisten säännösten soveltaminen, joiden mukaan verovelvolliset voivat saada perusteettomasti kannetun veron takaisin, on vastaavuusperiaatteen vastaista vain, jos näissä säännöksissä säädetyt edellytykset ovat kansallisen tuomioistuimen antamaan, perustuslainvastaisuuden toteavaan päätökseen perustuvan takaisinmaksuvaateen osalta edullisempia kuin niihin toimijoihin sovellettavat edellytykset, jotka yhteisöjen tuomioistuimen tuomion johdosta vaativat yhteisön oikeuden vastaisesti kannetun veron takaisinmaksua.