natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Clearly, however, apart from the general assertions referred to above, the applicant, on whom the burden of proof rests, has not adduced any specific evidence that the Commission had actual knowledge even of the existence of the report, when it adopted the contested decision.
On kuitenkin todettava, että kantaja, jolla on todistustaakka, ei esitä yllä mainittujen väitteiden lisäksi mitään konkreettista todistetta siitä, että komissio olisi ollut tosi -asiallisesti tietoinen vaikkapa vain mainitun kertomuksen olemassaolosta riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
The applicant maintains, however, that it was unaware of the existence of that report when that decision was adopted.
Kantaja huomauttaa lisäksi, että se ei ollut tietoinen tämän kertomuksen olemassaolosta tämän päätöksen tekohetkellä.
The Commission formally denies that it had any knowledge of the existence of that report at the time of the contested decision and contends that it was, accordingly, impossible for it even to request that it be disclosed to it.
Komissio puolestaan väittää jyrkästi, ettei se ollut mitenkään tietoinen tämän kertomuksen olemassaolosta riidanalaisen päätöksen tehdessään, joten sen oli mahdotonta pyytää sitä edes tiedoksi.
In that regard, the Court of First Instance finds that it has not been established that the Commission had knowledge of the existence of the report of the Tribunal de Contas at the time of the contested decision.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei ole näytetty toteen, että komissio olisi ollut tietoinen Tribunal de Contasin kertomuksen olemassaolosta riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
Consequently, regardless even of whether that report, despite being produced only at the reply stage, must be considered to be admissible pursuant to Article 48(2) of the Rules of Procedure, it must be held to be lacking in any relevance and cannot be taken into consideration for the purpose of assessing the lawfulness of the contested decision.
Tästä seuraa, että riippumatta edes siitä, onko tämä kertomus otettava tutkittavaksi työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan nojalla, vaikka se on esitetty vasta kantajan vastauksessa, se on todettava merkityksettömäksi eikä sitä voida ottaa huomioon riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta arvioitaessa.
Having disposed of that preliminary question, it is necessary to deal with the applicant’s argument that, where, as in this case, it chooses to award the broadcasting SGEI to an operator which at the same time pursues commercial activities, a Member State cannot opt for a ‘wide’ definition of public service.
Tämän alustavan kysymyksen tultua ratkaistuksi on tarkasteltava kantajan esittämää näkemystä siitä, että jäsenvaltio ei voi valita julkisen palvelun ”laajaa” käsitettä, kun se päättää nyt esillä olevassa asiassa tapahtuneella tavalla uskoa yleishyödyllisen yleisradiopalvelun sellaisen toimijan tehtäväksi, joka harjoittaa samanaikaisesti kaupallisia toimintoja.
It is necessary, first, to note that, as stated in the caselaw (see, to that effect, FFSA and Others v Commission, paragraph 144 above, paragraph 99) and as set out by the Commission in point 22 of its communication COM(2000) 580 final of 20 September 2000 on services of general interest in Europe, Member States have a wide discretion to define what they regard as SGEIs.
Aluksi on palautettava mieliin, että kuten oikeuskäytännössä todetaan (ks. vastaavasti edellä 144 kohdassa mainittu asia FFSA ym. v. komissio, tuomion 99 kohta) ja kuten komissio toteaa yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa 20.9.2000 antamansa tiedonannon KOM(2000) 580 lopullinen 22 kohdassa, jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta, kun ne määrittelevät sen, mitä ne pitävät yleisiin taloudellisin tarkoituksiin liittyvänä palveluna.
In that judgment, the Court held that ‘nothing in the Treaty prevents Member States, for considerations of public interest of a non-economic nature, from removing radio and television transmissions … from the field of competition by conferring on one or more establishments an exclusive right to conduct them’ (Sacchi, paragraph 14; see, also, the Opinion of Advocate General Reischl in that judgment, p. 433, p.
Tässä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että ”mikään määräys perustamissopimuksessa ei estä sitä, että jäsenvaltiot poistavat joko taloudellista tai muuta kuin taloudellista yleistä etua koskevista syistä yleisradiolähetykset – – kilpailun piiristä antamalla niitä koskevan yksinoikeuden yhdelle tai useammalle laitokselle” (em. asia Sacchi, tuomion 14 kohta; ks. myös julkisasiamies Reischlin ratkaisuehdotus tässä asiassa, s.
In addition, when Member States stated in the Amsterdam Protocol that ‘the system of public broadcasting in the Member States is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society and to the need to preserve media pluralism’, they were making a direct reference to public service broadcasting systems introduced by them and entrusted with broadcasting full-spectrum television programmes for the benefit of the entire population of those States.
Kun jäsenvaltiot ovat Amsterdamin pöytäkirjassa lausuneet, että ”jäsenvaltioiden julkinen yleisradiotoiminta liittyy suoraan jokaisen yhteiskunnan demokraattisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin samoin kuin tarpeeseen turvat viestinnän moniarvoisuus”, ne ovat viitanneet suoraan käyttöönsä ottamiin julkisen palvelun yleisradiotoiminnan järjestelmiin, joiden tehtävänä on lähettää näiden jäsenvaltioiden koko väestön hyödyksi yleisiä televisio-ohjelmia.
Lastly, it is necessary to bear in mind the terms in which the Council and the Member States, in their resolution of 25 January 1999 concerning public service broadcasting (paragraph 153 above), reaffirmed the importance of broadcasting SGEIs.
Lopuksi on palautettava mieliin sanamuoto, jota käyttäen neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden edustajat vahvistivat julkisesta yleisradiotoiminnasta 25.1.1999 antamassaan päätöslauselmassa (edellä 153 kohta) yleishyödyllisen yleisradiopalvelun tärkeyden.
In that resolution, Member States, ‘considering the fact that public service broadcasting, in view of its cultural, social and democratic functions which it discharges
Tässä päätöslauselmassa jäsenvaltiot, jotka ”katsovat, että yleisradiotoiminnalla hoidetaan yleishyödyllisiä kulttuurisia, sosiaalisia ja demokratiaa koskevia tehtäviä,
SIC v COMMISSION for the common good, has a vital significance for ensuring democracy, pluralism, social cohesion, cultural and linguistic diversity; … stressing that the increased diversification of the programmes on offer in the new media environment reinforces the importance of the comprehensive mission of public service broadcasters; recalling the affirmation of competence of the Member States concerning remit and funding set out in the [Amsterdam Protocol]’ noted and reaffirmed that that protocol confirms ‘[their] will… to stress the role of public service broadcasting’ and that ‘public service broadcasting must be able to continue to provide a wide range of programming in accordance with its remit as defined by the Member States in order to address society as a whole’ and that ‘in this context it is legitimate for public service broadcasting to seek to reach wide audiences’.
SIC v. KOMISSIO ja että sillä siksi on keskeinen merkitys demokratian, moniarvoisuuden, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden sekä kulttuurisen ja kielellisen moniarvoisuuden turvaamisessa; painottavat, että uudessa mediaympäristössä tarjolla olevien ohjelmien monipuolistuminen korostaa entisestään julkisen yleisradiotoiminnan harjoittajien laaja-alaisen tehtävän tärkeyttä [ja] palauttavat mieleen, että Amsterdamin sopimukse[n] – – pöytäkirjassa vahvistetaan jäsenvaltioiden toimivalta yleisradiotoiminnan tehtävien ja rahoituksen osalta”, panevat merkille ja vahvistavat uudelleen, että mainitussa pöytäkirjassa vahvistetaan se, että ”[ne] haluavat yksimielisesti korostaa julkisen yleisradiotoiminnan tehtävää”, että ”julkisen yleisradiotoiminnan on voitava vastaisuudessakin tarjota laaja ohjelmistovalikoima jäsenvaltioiden sille määrittelemän tehtävän mukaisesti puhutellakseen koko yhteiskuntaa” ja että ”näin ollen on perusteltua, että julkisella yleisradiotoiminnalla pyritään saavuttamaan laaja yleisö”.
It follows from the foregoing considerations that Community law in no way precludes a Member State from defining broadcasting SGEIs widely to include the broadcasting of full-spectrum programming.
Edellä esitetyistä päätelmistä johtuu, että yhteisön oikeus ei mitenkään estä sitä, että jäsenvaltio määrittelee yleishyödyllisen yleisradiopalvelun laajasti siten, että se kattaa yleisen ohjelmiston lähettämisen.
That possibility cannot be called into question by the fact that the public service broadcaster carries on, in addition, commercial activities, in particular the sale of advertising space.
Tätä mahdollisuutta ei horjuta se, että julkisen palvelun yleisradiotoimija harjoittaa myös kaupallista toimintaa, kuten mainostilan myyntiä.
Calling such activities into question would be tantamount to making the very definition of the broadcasting SGEI dependent on its method of financing.
Tämän mahdollisuuden horjuttaminen tekisi itse yleishyödyllisen yleisradiopalvelun määritelmän riippuvaiseksi sen rahoitustavasta.
An SGEI is defined, ex hypothesi, in relation to the general interest which it is designed to satisfy and not in relation to the means which will ensure its provision.
Yleishyödyllinen palvelu määritellään kuitenkin suhteessa siihen yleiseen etuun, joka sillä on tarkoitus tyydyttää, eikä suhteessa niihin keinoihin, joilla varmistetaan sen tarjoaminen.
As the Commission points out in point 36 of the Communication on broadcasting, ‘the question of the definition of the public service remit must not be confused with the question of the financing mechanism chosen to provide these services’.
Kuten komissio toteaa yleisradiotiedonannon 36 kohdassa, ”julkisen palvelun tehtävän määrittelyä koskevaa kysymystä ei pidä sekoittaa kysymykseen näiden palvelujen rahoitusjärjestelyistä”.
It follows from all of the foregoing considerations that the power of the Member States to define broadcasting SGEIs in such a way as to include broadcasting a wide
Kaikista edellä esitetyistä näkemyksistä seuraa, että ei voida kiistää jäsenvaltioiden toimivaltaa määritellä yleishyödyllisiä yleisradiopalveluja niin, että niihin kuuluu laajan ohjelmiston lähettäminen, vaikka se sallii toimijan, jonka tehtävänä tämä
The Court points out, moreover, that, beyond the criticism expressed by the applicant of a wide definition of public service in the case of a broadcaster carrying on, in addition, commercial activities, the applicant’s heads of claim concern, above all, RTP’s fulfilment of that remit and monitoring by the Commission in that regard.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa muilta osin, että kantajan julkisen palvelun käsitteen laajasta määritelmästä myös kaupallista toimintaa harjoittavan yleisradiotoiminnan harjoittajan tapauksessa esittämän arvostelun lisäksi kantajan väitteet koskevat ennen kaikkea sitä, miten RTP on pannut tämän tehtävän täytäntöön ja sitä, miten komissio on valvonut sitä.
According to the applicant, the Commission did not, in fact, seek to satisfy itself that the fulfilment by RTP of its remit had been subject to independent monitoring.
Kantajan mukaan komissio ei ole yrittänyt varmistaa, että RTP:n tämän tehtävän täytäntöönpano oli riippumattoman valvonnan kohteena.
The Commission is not only obliged to take account of the monitoring mechanisms which are, in theory, provided for.
Komissio ei ole vain velvollinen kirjaamaan teoreettisesti määrättyjä valvontamekanismeja.
It must also verify their actual application.
Sen pitäisi lisäksi myös varmistaa niiden tehokas täytäntöönpano.
The applicant criticises the Commission for failing to act on its request for the disclosure by the Portuguese authorities of the contractual external audit reports or for a statement that no such reports exist.
Kantaja moittii komissiota siitä, että se ei ole hyväksynyt tämän pyyntöjä saada Portugalin viranomaisilta tietoja sopimusperusteisista ulkoisista tilintarkastuskertomuksista taikka saada ilmoituksen näiltä viranomaisilta siitä, että näitä kertomuksia ei ole.
It further criticises the Commission for the lack of evidence, in the contested decision, of actual compliance by RTP with the public service remit with which it was entrusted.
Se moittii lisäksi komissiota siitä, että riidanalaisessa päätöksessä ei ole todisteita siitä, että RTP on täyttänyt tosiasiallisesti sille uskotun julkisen palvelun tehtävän.
The relevant recitals of the contested decision are recitals 56 to 59 and 177 to 181.
Riidanalaisen päätöksen asiassa tältä osin merkitykselliset perustelukappaleet ovat 56–59 ja 177–181 perustelukappale.
In order to rule on whether the applicant’s heads of claim are well founded, it is necessary to examine the question of the monitoring of the public service broadcaster’s compliance with its public service remit.
Jotta voidaan lausua kantajan väitteiden perusteltavuudesta, on tutkittava kysymystä, joka koskee julkisen yleisradiotoiminnan harjoittajan julkisen palvelun tehtävän suorittamisen valvontaa.
That examination necessitates a two-part analysis.
Tämä tutkiminen edellyttää kaksiosaista analyysiä.
In the first part, it is necessary to examine the monitoring of RTP’s compliance with the qualitative criteria — or quality standards — which were generally applicable to all its public service broadcasting activity.
Ensimmäisessä osassa on tutkittava kysymystä, joka koskee kaikkeen RTP:n julkisen palvelun yleisradiotoimintaan yleisesti sovellettavien laatukriteerien – tai laatunormien – noudattamisen valvontaa.
In the second part, it is necessary to examine the monitoring of the
Toisessa osassa on tutkittava kysymystä, joka koskee sen valvontaa, onko RTP todel-
SIC v COMMISSION actual provision by RTP of the public services expected of it and the correspondence between those services and the costs declared.
SIC v. KOMISSIO lisuudessa tarjonnut konkreettisesti siltä odotettua julkista palvelua, sekä näiden palvelujen ja niiden ilmoitettujen kustannusten välisen vastaavuuden valvontaa.
Although the first part of the analysis relates to an assessment, tinged with subjectivity, of the qualitative level of public service television, the second part concerns the objective question of the administrative and accounting fairness of RTP’s accounts in relation to the cost items of which they are comprised and the costs which they exhibit.
Kun ensimmäinen analyysinosa koskee julkisen televisiopalvelun laatuun kohdistuvaa subjektiivista arviointia, toinen osa koskee objektiivista kysymystä RTP:n tilien hallinnollisesta ja kirjanpidollisesta vilpittömyydestä niiden kustannuspaikkojen osalta, jotka ne sisältävät, ja niiden kustannusten osalta, joihin ne liittyvät.
The Commission can meaningfully verify whether State financing is proportional to public service costs only if it is reasonably convinced that the financial and accounting data sent to it concerning the public service operator and its activity are reliable.
Komissio voi tehokkaasti tarkistaa julkisen palvelun kustannuksiin kohdistuvan valtion rahoituksen oikeasuhtaisuuden vain, jos se on kohtuullisella tavalla vakuuttunut niiden rahoitus- ja kirjanpitotietojen luotettavuudesta, jotka sille on toimitettu julkisen palvelun toimijan ja sen toiminnan osalta.
First, concerning the question of the monitoring of RTP’s compliance with the qualitative criteria, it must be found that, in view of its economic impact, on a wide definition, public service broadcasting can have its State funding declared to be compliant with the provisions of the Treaty on State aid only inasmuch as the qualitative requirements set out in the public service remit are complied with.
Ensinnäkin kysymyksestä, joka koskee RTP:n laatukriteerien noudattamisen valvontaa, on todettava, että kun otetaan huomioon sen taloudellinen vaikutus, laajasti määritellyn julkisen palvelun yleisradiotoiminnan valtion rahoitus voidaan todeta valtiontukia koskevien perustamissopimusten määräysten mukaiseksi vain, jos julkisen palvelun tehtävänannossa ilmaistuja laatuvaatimuksia noudatetaan.
Those qualitative requirements are the justification for the existence of broadcasting SGEIs in the national audiovisual sector and there is, thus, no reason for a widely defined broadcasting SGEI which sacrifices compliance with those qualitative requirements in order to adopt the conduct of a commercial operator, by broadcasting programming specifically designed to generate optimal audiences for advertisers, to continue to be financed by the State on the same conditions as if those qualitative requirements were complied with.
Nämä laatuvaatimukset ovat itse asiassa yleishyödyllisten yleisradiopalvelujen olemassaolon peruste kansallisessa audiovisuaalisessa ympäristössä eikä siis ole mitään syytä siihen, että laajasti määritelty yleishyödyllinen yleisradiopalvelu, jossa uhrataan laatuvaatimusten noudattaminen kaupallisen toimijan sellaisen menettelyn hyödyksi, että lähetetään ohjelmistoa, joka on erityisesti määritelty mahdollisimman suuren yleisön saavuttamiseksi mainosten julkaisijoiden näkökannalta, saisi edelleen valtion rahoitusta samoin edellytyksin kuin jos näitä laatuvaatimuksia olisi noudatettu.
However, only the Member State is able to assess the public service broadcaster’s compliance with the quality standards defined in the public service remit.
Ainoastaan jäsenvaltion on kuitenkin arvioitava, noudattaako julkista palvelua tarjoava yleisradiotoiminnan harjoittaja julkisen palvelun tehtävänannossa määriteltyjä laatunormeja.
As the Commission points out in its communication COM(1999) 657 final to the Council, the European Parliament, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions of 14 December 1999 on the principles and guidelines for the Community’s audiovisual policy in the digital age, ‘content issues are essentially national in nature, being directly and closely connected to the cultural, social and democratic needs of a particular society’ and ‘in line with the principle of subsidiarity, therefore, content regulation is primarily the responsibility of Member States’.
Kuten komissio toteaa neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Periaatteita ja suuntaviivoja yhteisön audiovisuaalipolitiikalle digitaaliaikaa varten 14.12.1999 antamassaan tiedonannossa KOM(1999) 657 lopullinen, ”sisältökysymykset ovat perusluonteeltaan maakohtaisia, sillä ne liittyvät suoraan ja tiiviisti kunkin yhteiskunnan kulttuurisiin, sosiaalisiin ja demokraattisiin tarpeisiin” ja ”läheisyysperiaatteen mukaisesti sisällön sääntely kuuluu siten ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulle”.
As the Commission, thus, does not have the power specifically to verify compliance with quality standards, it can and generally must confine itself to finding that there is a mechanism for the monitoring by an independent body of compliance by the broadcaster with its public service remit.
Koska komissio ei siis ole toimivaltainen varmistamaan konkreettisesti laatuvaatimusten täyttämistä, sen täytyy ja se voi lähtökohtaisesti ainoastaan todeta julkisen yleisradiotoiminnan tehtävänannon noudattamista koskevan valvontamekanismin olomassaolon riippumattoman elimen välityksellä.
In the present case, it is not contested that the Commission noted the existence of a mechanism for monitoring RTP’s compliance with its public service obligations.
Nyt edellä olevassa asiassa on selvää, että komissio on todennut, että on olemassa RTP:n julkisen palvelun velvoitteiden noudattamista koskeva valvontamekanismi.
Thus, the contested decision states that ‘the public service contracts provide for the setting-up of a Public Opinion Council consisting of representatives from the different sections of public opinion that can intervene in order to assess whether the general and specific public service television broadcasting obligations are being complied with’ (recital 56), that RTP had to provide ‘a report on the public service obligations during the previous year’ (‘the public service report’) (second sentence of recital 57 of the contested decision) and that ‘the Minister for Finance and the member of the government responsible for the media have to verify compliance with the public service contracts’ (first sentence of recital 58).
Riidanalaisessa päätöksessä todetaan siten, että ”julkisen palvelun sopimuksissa määrätään neuvoa-antavan lautakunnan perustamisesta, joka koostuu eri alojen edustajista. Lautakunta voi toteuttaa toimia varmistaakseen, että RTP täyttää julkista yleisradiotoimintaa koskevat yleiset ja erityiset velvoitteensa” (56 perustelukappale), että RTP:n on toimitettava ”kertomus kuluneen vuoden julkisen palvelun velvoitteista” (jäljempänä julkista palvelua koskeva kertomus) (riidanalaisen päätöksen 57 perustelukappaleen toinen virke) ja että ”valtiovarainministerin ja viestinnästä vastaavan hallituksen jäsenen on tarkistettava, että julkisen palvelun sopimuksia noudatetaan” (58 perustelukappaleen ensimmäinen virke).
Those findings made in the contested decision sufficiently establish that an independent mechanism existed for monitoring RTP’s compliance with the qualitative requirements of its public service remit.
Nämä riidanalaiseen päätökseen sisältyvät toteamukset kuvaavat riittävästi sitä, että on olemassa riippumaton mekanismi, jolla valvotaan sitä, että RTP noudattaa julkisen palvelun tehtävänsä laatuvaatimuksia.
Moreover, the Court of First Instance finds, for the sake of completeness, that it is not disputed that, as the contested decision states (recitals 178 and 179), the public service report was actually issued every year by RTP and that the Minister for Finance and the member of the government responsible for the media carried out an audit of the performance of the public service contracts.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ylimääräisesti, ettei, kuten riidanalaisessa päätöksessä todetaan (178 ja 179 perustelukappale), ole kiistetty, että RTP on laatinut joka vuosi julkista palvelua koskevan kertomuksen ja että valtiovarainministeri ja viestinnästä vastaava hallituksen jäsen ovat teetättäneet tarkistuksen julkisen palvelun sopimuksen noudattamisesta.
In view of the foregoing, the lawfulness of the contested decision cannot be called into question for reasons linked to the verification by the Commission of the existence of monitoring mechanisms for quality standards.
Edellä esitetyn perusteella riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta ei voida kyseenalaistaa syistä, jotka koskevat komission suorittamaa tutkintaa siitä, olivatko laatuvaatimusten valvontamekanismit olemassa.
It is necessary, second, to examine the question of the verification that RTP actually supplied the specific public services expected of it and that the costs allegedly incurred in supplying them were actually incurred.
Toiseksi on tutkittava kysymystä, joka koskee RTP:ltä odotettujen julkisten palvelujen konkreettista tarjoamista ja tästä tarjoamisesta syntyneiksi väitettyjen kustannusten todellisuutta.
The applicant’s argument is that the Commission did not satisfy itself, with the requisite diligence, of the truth and reliability of the information which was communicated to it, concerning the public services supplied and their costs.
Kantajan väite on, että komissio ei ole siltä vaaditulla huolellisuudella varmistanut julkisten palvelujen tarjoamisesta ja niiden kustannuksista sille annettujen tietojen todellisuutta ja luotettavuutta.
The Commission did not exercise a minimum level of neutrality and impartiality when assessing whether the figures presented by RTP as the costs related to the public service were credible.
Komissio ei ole pohtinut vähäisimmälläkään neutraalisuudella ja puolueettomuudella RTP:n julkisen palvelun kustannuksina esittämien lukujen luotettavuutta.