natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Approximation of laws — Telecommunications sector — Common framework for general authorisations and individual licences — Directive 97/13 — Fees and charges for general authorisations and individual licences
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteiset puitteet – Direktiivi 97/13 – Yksittäisten toimilupien haltijoina olevilta yrityksiltä perittävät maksut
(European Parliament and Council Directive 97/13, Arts 6, 11, 22 and 25)
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13 6, 11, 22 ja 25 artikla)
SUMMARY — CASE C-296/06 for that exclusive right, for one year from the final date laid down for transposition of that directive into national law, namely 31 December 1998.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-296/06 ajan siitä päivästä lähtien, johon mennessä mainittu direktiivi oli saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä, eli 31.12.1998 asti.
Articles 6, 11, 22 and 25 of Directive 97/13 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services preclude a Member State from requiring an operator, formerly the holder of an exclusive right to provide public telecommunications services and then the holder of a general authorisation, to pay a pecuniary charge corresponding to the amount previously demanded
Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista annetun direktiivin 97/13 6, 11, 22 ja 25 artikla ovat esteenä sille, että jäsenvaltio edellyttää operaattoria, joka on yleisten televiestintäpalvelujen aikaisemman yksinoikeu- den haltija ja josta on tullut yleisen valtuutuksen haltija, suorittamaan maksun, joka vastaa aiemmin edellä mainitun yksinoikeu- den vastikkeena perittyä määrää, vuoden
45, operative part)
45 kohta ja tuomiolauselma)
The first occasion was in Albacom and Infostrada, 4 in which the Court was required
Ensimmäinen tilaisuus tuli yhdistetyissä asioissa Albacom ja Infostrada 18.9.2003 annetussa tuomiossa, 4 jolla Italian tasavallan Consiglio dello Statoa (korkein hallintooikeus) autettiin ratkaisemaan oikeusriita, joka koski maksuja, joiden määrät laskettiin teleyhtiöiden liikevaihdon perusteella.
1 — Original language: Spanish.
8.6.2004 annetussa määräyksessä. 5
15.4 — Joined Cases C-291/01 and C-293/01 [2003] ECR I-9499.
15.4 – Yhdistetyt asiat C-291/01 ja C-293/01 (Kok. 2003, s. I-9499).
5 — Joined Cases C-250/02 to C-253/02 and C-256/02.
5 – Yhdistetyt asiat C-250/02–C-253/02 ja C-256/02; kyseistä ratkaisua ei ole julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
The Order was not published in the ECR.
Francisco de Goya ja hänen ”Majansa”, ”Puettu Maja” ja ”Alaston Maja”, ovat tästä hyvä esimerkki.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-296/06 numbers which is far higher than the expense incurred in allocating those numbers, where the company which succeeded the former monopoly and holds a dominant position obtained the telephone numbers free of charge.
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-296/06
Also against the background of the Italian legal system and again in response to the Consiglio di Stato, the Court held in Nuova Società di Telecomunicazioni 6 that Article 11 of Directive 97/13 precludes a provision which requires the holder of an individual licence for the provision of a public telecommunications network to pay an additional fee in respect of the private use of that network.
Myös asiassa Nuova società di telecomunicazioni 18.7.2006 annettu tuomio 6koski ristiriidassa se, että uudet operaattorit olivat velvollisia suorittamaan puhelinnumeroiden luovuttamisesta maksun, joka oli huomattavasti korkeampi kuin niiden luovuttamiseen liittyvien kustannusten määrä, kun entisen monopolinhaltijan tilalle tullut määräävässä markkina-asemassa oleva yritys oli saanut ne maksutta.
In this case, it is necessary to determine whether, pursuant to Article 22 of Directive 97/13, Member States may extend until 1 January 1999 the obligation on former holders of exclusive licences to pay a pecuniary charge, which it is not disputed is contrary to Article 11 of Directive 97/13.
Siinä todettiin, että edellä mainitun 11 artiklan kanssa ristiriidassa oli lainsäädäntö, jonka mukaan yhtiön, jolla on yleisen televiestintäverkon tarjoamiseen yksittäinen toimilupa, on maksettava kyseisen verkon yksityiskäyttöön liittyvä lisämaksu.
Subsequently, in the judgment in i-21 Germany and Arcor, 7the Court informed the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court) of Germany that the scheme of Directive 97/13 precludes a fee calculated by taking into account the general administrative costs of the regulatory body over a period of 30 years.
oli esteenä sellaisen maksun perimiselle, jonka laskennassa otetaan huomioon sääntelyviranomaisen yleiset hallinnolliset kulut, jotka olivat kertyneet 30 vuoden ajalta.
II — The legal framework
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A — Community law: Directive 97/13
A Yhteisön lainsäädäntö: direktiivi 97/13
Eleven months previously, in ISIS Multimedia and Firma 02, 8the Court replied to the Bundesverwaltungsgericht that Article 11 precludes a fee applicable to new competitors for the allocation of telephone
Yhdistetyissä asioissa ISIS Multimedia ja Firma 02 yksitoista kuukautta aikaisemmin 20.10.2005 annetussa tuomiossa 8edellä mainitulle saksalaistuomioistuimelle oli ilmoitettu, että kyseisen direktiivin kanssa oli
The opening up of telecommunications in the European Union took place on 1 January
Euroopan unionin telemarkkinat avau -tuivat kokonaan 1.1.1998, ja tältä osin
TELECOM ITALIA the telecommunications market and of not imposing on undertakings more restrictions or charges than necessary, thereby complying with the principle of proportionality.
9Kyseisellä säädök- telemarkkinoilla, ja niiden tarkoituksena on se, ettei yrityksiin kohdisteta enempää rajoituksia tai kustannuksia kuin on tarpeen, mikä merkitsee samalla myös sitä, että suhteellisuusperiaatetta noudatetaan.
11 They are headed, respectively, ‘Fees and charges for general authorisation procedures’ and ‘Fees and charges for individual licences’.
11Direktiivin 6 artiklan otsikko on ”Yleisiin valtuutuksiin liittyvistä menettelyistä perittävät maksut”, ja 11 artiklan otsikko on ”Yksittäisistä toimiluvista perittävät maksut”.
1998, 9 and Directive 97/13 proved to be one of the most effective tools in that regard. That directive combined the essential requirement of state control of those resources, embodied in the authorisation procedure, with the unavoidable need to liberalise the sector in order to create the conditions in which freedom of establishment and freedom to provide services would promote the entrenchment of competition.
sellä sovitettiin yhteen kyseisiin resursseihin kohdistuva välttämätön valtiollinen valvonta, joka ilmenee ”valtuutuksia” koskevana menetelmänä, ja kyseisen sektorin peruuttamaton vapauttaminen, jonka tarkoituksena oli luoda olosuhteet, joissa sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus edistäisivät kilpailun kehittymistä.
With that aim in mind, the directive laid down a uniform framework, founded on the principles of proportionality, transparency and nondiscrimination, in which the absence of restrictions constitutes the general rule for the supply of telecommunications and the operation of telecommunications networks.
Direktiivissä säädetään tässä tarkoituksessa suhteellisuuden, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteille perustuvista yhdenmukaisista puitteista, joissa perussääntönä on se, ettei telepalvelujen tarjoamista ja kyseisten verkkojen käyttöä rajoiteta.
The Community legislature intended them to be distributed and used without hindrance or, where appropriate, in accordance with ‘general authorisations’, reducing ‘individual licences’ to the status of exceptions or additions to the universal permits. 10
Yhteisön lainsäätäjä on tahtonut, että verkot jaetaan ja niitä käytetään esteittä tai tarvittaessa ”yleisin valtuutuksin” ja että ”yksittäisistä toimiluvista” tehdään poikkeuksia tai yleisten lupien täydennyksiä. 10
Article 11 of that directive prohibits Member States from charging the holders of individual licences fees other than those which seek to cover the administrative costs incurred in the issue, management, control and enforcement of such licences (paragraph 1), without prejudice to the right, where scarce resources are to be used, to require the holders to pay non-discrimina-tory charges to ensure the optimal use of these resources (paragraph 2).
Direktiivin 11 artiklassa kielletään jäsenvaltioita perimästä yksittäisten toimilupien haltijoilta muita maksuja kuin kyseisten toimilupien myöntämisestä, käsittelystä, valvonnasta ja toimeenpanosta aiheutuvia hallinnollisia kuluja (1 kohta), tämän kuitenkaan estämättä sitä, että jos voimavarat ovat niukat, ne voivat periä syrjimättömiä maksuja, joilla pyritään varmistamaan näiden voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö (2 kohta).
Articles 6 and 11 of Directive 97/13 follow the same route of promoting competition in
Direktiivin 6 ja 11 artiklassa korost -etaan ajatusta kilpailun edistämisestä
In accordance with Article 25, the Member States had to comply with the directive not later than 31 December 1997.
Direktiivin 25 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli pantava direktiivi täytäntöön viimeistään 31.12.1997.
9 — For a more detailed analysis of the development of that market in the Community, I refer to my Opinions in ISIS Multimedia and Firma 02, points 3 to 5, and Nuova Società di Telecomunicazioni, points 3 to 6; also, to my Opinions in Case C-64/06 Telefonica 02 Czech Republic [2007] ECR I-4887, points 4 to 7, and Case C-262/06 Deutsche Telekom, pending before the Court, points 5 and 6.
9 – Yhteisön kyseisten markkinoiden kehitystä koskevan täsmällisemmän tarkastelun osalta viittaan yhdistetyissä asioissa ISIS Multimedia ja Firma 02 9.12.2004 esittämäni ratkaisuehdotuksen 3–5 kohtaan ja asiassa Nuova società di telecomunicazioni 27.10.2005 esittämäni ratkaisuehdotuksen 3–6 kohtaan; viittaan myös asiassa Telefonica 02 Czech Republic 27.2.2007 esittämäni ratkaisuehdotuksen, joka johti 14.7.2007 annettuun tuomioon (asia C-64/06, Kok. 2007, s.
11 — Point 5 of the Opinion in Albacom and Infostrada; point 9 of the Opinion in ISIS Multimedia and Firma 02; point 11 of the Opinion in Nuova Società di Telecomunicazioni; and points 10 and 11 of the Opinion in i-21 Germany and Arcor.
10 – Yhdistetyissä asioissa Albacom ja Infostrada 12.12.2002 esitetyn ratkaisuehdotuksen 2–4 kohta; asiassa Nuova società di telecomunicazioni 12.12.2002 esitetyn ratkaisuehdotuksen 7–10 kohta; yhdistetyissä asioissa ISIS Multimedia ja Firma 02 12.12.2002 esitetyn ratkaisuehdotuksen 7 ja 8 kohta ja yhdistetyissä asioissa i-21 Germany ja Arcor 16.3.2006 esitetyn ratkaisuehdotuksen 6–9 kohta.
10 — Opinions in Albacom and Infostrada, points 2 to 4; Nuova Società di Telecomunicazioni, points 7 to 10; ISIS Multimedia and Firma 02, points 7 to 8; and i-21 Germany and Arcor, points 6 to 9.
11 – Yhdistetyissä asioissa Albacom ja Infostrada esitetyn ratkaisuehdotuksen 5 kohta; yhdistetyissä asioissa ISIS Multimedia ja Firma 02 esitetyn ratkaisuehdotuksen 9 kohta; asiassa Nuova società di telecomunicazioni esitetyn ratkaisuehdotuksen 11 kohta ja yhdistetyissä asioissa i-21 Germany ja Arcor esitetyn ratkaisuehdotuksen 10 ja 11 kohta.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-296/06
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-296/06
However, under the heading ‘Authorisations existing at the date of entry into force of this Directive’, Article 22 provides: 12
On kuitenkin todettava, että direktiivin 22 artiklassa, jonka otsikko on ”Direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevat valtuutukset”, säädetään seuraavaa: 12 direktiivin säännösten mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä, lakkaavat olemasta voimassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista.
Directive which have not been brought into line by 1 January 1999 with the provisions of this Directive shall be inoperative.
Komissio voi, kun siihen on perusteltua aihetta, jäsenvaltion pyynnöstä tämän osalta lykätä tätä päivämäärää.”
Member States shall make all necessary efforts to bring authorisations in force at the date of entry of this Directive into line with its provisions before 1 January 1999.
Jäsenvaltioiden on pyrittävä kaikin tavoin saattamaan tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevat valtuutukset tämän direktiivin säännösten mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä.
Where justified, Member States may, upon request, be granted a deferment of that date by the Commission.’
B Italian oikeusjärjestys: yksittäisistä toimi­luvista perittävä maksu
Where application of the provisions of this Directive results in amendments to the terms of authorisations already in existence, Member States may extend the validity of terms, other than those giving special or exclusive rights which have been or are to be terminated under Community law, provided that this can be done without affecting the rights of other undertakings under Community law, including this Directive.
Jos tämän direktiivin säännösten soveltamisesta seuraa voimassa olevien valtuutusehtojen muutoksia, jäsenvaltiot voivat jatkaa ehtojen voimassaoloaikaa, lukuun ottamatta yhteisön oikeuden nojalla lopetettuja tai lopetettavia erityis- tai yksinoikeuksia luvanhaltijalle antavia ehtoja edellyttäen, että tämä voidaan toteuttaa vaikuttamatta muiden yritysten yhteisön oikeuden, mukaan lukien tämä direktiivi, mukaisiin oikeuksiin.
In such cases, Member States shall notify the Commission of the action taken to that end and shall state the reasons therefor.
Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tätä varten toteutettavista toimista ja niiden perusteista.
Without prejudice to the provisions of paragraph 2, obligations in authorisations existing at the date of entry into force of this
Tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa oleviin valtuutuksiin sisältyvät velvoitteet, joita ei ole saatettu tämän
13 — Approved by Presidential Decree No 156 of 29 March 1973 (Ordinary Supplement to Gazzeta Ufficiale della Repubblica Italiana (‘GURI’) No 113 of 3 May 1973, p. 2).
13 – Hyväksytty 29.3.1973 annetulla tasavallan presidentin asetuksella nro 156 (GURI nro 13, 3.5.1973, Supplemento ordinario, s. 2).
14 — The information about the calculation of the fee is set out in the order for reference (pp. 6 and 7).
14 – Maksun laskentaperusteet pyynnöstä (s. 6 ja 7).
12 — Footnote not relevant to the English-language version.
12 – [Alaviite koskee vain espanjankielistä tekstiä.]
After the process of liberalising the sector in the European Union had begun, Decree-Law No 545 of 23 October 1996 15 transposition of Directive 97/13. It fixed 1 January 1998 as the timelimit for the abolition of the former special and exclusive rights (Article 2(3)), and then went on to reproduce Article 22 of Directive 97/13 (Article 2(4) to (6)).
Kun kyseisen sektorin vapautumiseen liittyvä kehitys Euroopan unionissa alkoi, Italian lainsäädäntö saatettiin vastaamaan yhteisön lainsäädäntöä 23.10.1996 annetulla asetuksella (decretolegge) nro 545, 15josta tiettyjen muutosten jälkeen tuli 23.12.1996 annettu laki nro 650. 16
Presidential Decree No 318 further provided that the charge payable for individual licences would be used only to cover the administrative costs of issuing the licences (Article 6(20)), 19as a result of which Article 188 of the Codice postale was rendered inoperative.
Kyseisessä säädöksessä säädettiin lisäksi, että yksittäisistä toimiluvista perittävän maksun tarkoituksena on ainoastaan kattaa toimiluvan myöntämisestä aiheutuvat hallinnolliset kulut (6 §:n 20 momentti), joten Codice postalen 188 § menetti merkityksensä. 19
The new legislation abolished exclusive and special rights and acknowledged the right of every undertaking to provide telecommunications services and install telecommunications networks, subject to administrative authorisations.
Uudella lailla poistettiin erityis- ja yksinoikeudet ja avattiin kaikille yrityksille mahdollisuus tarjota telepalveluja ja asentaa televerkkoja sillä edellytyksellä, että ne saisivat tätä koskevan hallinnollisen luvan.
Article 4(1) and (2) of Law No 249 of 31 July 1997 17 on the designation of the Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Communications Regulatory Authority), and the establishment of rules in the telecommunications and broadcasting sector, confirmed that approach.
Tämä menettely vakiinnutettiin Autorità per le garanzie nelle comunicazionin (telealan valtuutuksista vastaava viranomainen) perustamisesta 31.7.1997 annetun lain nro 249 174 §:n 1 ja 2 momentissa.
Presidential Decree No 318 of 19 September 1997 18made that adjustment of
Italian lainsäädäntö saatettiin vastaamaan yhteisön lainsäädännön vaatimuksia direktiivin 97/13 täytäntöönpanosta
However, in order to ensure a smooth transition to the new system, the validity of Article 188 of the Codice postale was extended for such time as the Autorità considered necessary (Article 21(2)).
Kyseiseen uuteen tilanteeseen siirtymisen helpottamiseksi Codice postalen mainitun säännöksen voimassaoloa lykättiin kuitenkin telealan valtuutuksista vastaavan viranomaisen asianmukaisena pitämäksi ajaksi (21 §:n 2 momentti).
That provision was repealed by Article 20(4) of Law No 448 of 23 December 1998 introducing public finance provisions for stabilisation and development (Law on budgets for
Tämä sääntö kumottiin vakautta ja kehitystä tukevaan julkiseen talouteen liittyviä säännöksiä
16 — GURI No 300 of 23 December 1996, p. 16.
16 – GURI nro 300, 23.12.1996, s. 16.
19 — By order of 5 February 1998 (GURI No 63 of 17 March 1998, p.
19 – Valtiovarain-, budjetti- ja taloussuunnitteluministeri velvoitti 5.2.1998 tekemässään päätöksessä (GURI nro 63, 17.3.1998, s.
27), the Minister for the Treasury, Budgets and Economic Planning, on the basis of Article 6 of Presidential Decree No 318 of 1997, required a holder of an individual licence to pay the Treasury: (a) a charge in respect of the costs of issuing and granting the licence, to be paid at the time of the application (Article 3); (b) an annual fee for monitoring and inspection (Article 4); (c) another annual fee for the use of scarce resources (Article 5); and (d) an annual charge for the allocation of the numbers required to operate the service (Article 6).
27) tasavallan presidentin vuonna 1997 antaman asetuksen nro 318 6 §:ään tukeutuen yksittäisten toimilupien haltijat suorittamaan valtiolle seuraavat maksut: a) hakemuksen toimittamisen yhteydessä suoritettava maksu toimiluvan valmistelemisesta ja myöntämisestä aiheutuvien kulujen korvaamiseksi (3 §); b) vuotuinen maksu valvonnasta ja tarkastuksista (4 §); c) samoin vuotuinen maksu niukkojen voimavarojen käytöstä (5 §) ja d) samoin vuotuinen maksu toiminnassa tarvittavien numeroiden luovuttamisesta (6 §).
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-296/06
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-296/06 koskevan 23.12.1998 annetun lain (vuoden 1999 talousarviolaki) nro 448 2020 §:n 4
IV — The procedure before the Court
IV Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa momentilla.
The order for reference was received at the Court Registry on 3 July 2006.
Käsiteltävänä oleva ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamossa 3.7.2006.
The applicant in the main proceedings, the Italian Government and the Commission lodged written observations, and oral argument was presented by their representatives at the hearing held on 4 October 2007.
Pääasian valittaja, Italian hallitus ja komissio esittivät asiassa kirjallisia huomautuksia, ja niiden edustaja ja asiamiehet esittivät suulliset huomautuksensa 4.10.2007 pidetyssä istunnossa.
III — The facts of the main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
III Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
V — Analysis of the question referred
V Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Telecom Italia SpA, which had had an exclusive licence to provide public telecommunications services in Italy since 1964, currently holds an individual licence for activities relating to the provision of such services and paid, for 1998, a fee of EUR 385 896 593 plus interest.
Telecom Italia SpA:lla, jolla oli vuodesta 1964 alkaen yksinomainen toimilupa julkisten telepalvelujen tarjoamiseen Italiassa, on nykyään yksittäinen toimilupa näihin palveluihin liittyvän toiminnan harjoittamiseen, ja se maksoi vuodelta 1998 maksuina 385 896 593 euroa korkoineen.
A — Delimitation of the dispute
A Kysymyksenasettelun rajaaminen
The Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio frequently seeks preliminary rulings but, at the moment of truth, it is sparing with words and has submitted to the Court a question with more substance than its wording suggests.
Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio on tavallisesti puhelias toimija, mutta ratkaisevalla hetkellä se osoittautuu vähäpuheiseksi ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle pyynnön, jonka sisältö on laajempi kuin sanamuodon perusteella voisi arvata.
In order to secure the reimbursement of that sum, Telecom Italia brought an action before the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, which, by order of 10 May 2006 and on the basis of the judgment in Albacom and Infostrada, asked the Court of Justice for a ruling ‘on the interpretation and scope’ of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13, and, in particular, on whether Article 20(3) of Law No 448 of 1998 is consistent with those provisions.
Saadakseen kyseisen määrän palautetuksi mainittu yhtiö saattoi asian Tribunale Amministrativo Regionale del Lazion käsiteltäväksi, ja tämä on 10.5.2006 tekemällään päätöksellä ja yhdistetyissä asioissa Albacom ja Infostrada annettuun tuomioon viitaten pyytänyt yhteisöjen tuomioistuinta lausumaan direktiivin 97/13 11, 22 ja 25 artiklan ”tulkinnasta ja ulottuvuudesta” ja erityisesti siitä, voidaanko vuoden 1998 lain nro 448 20 §:n 3 momenttia pitää niiden kanssa yhteensopivana.
The referring court is so restrained that, without being more specific, it merely asks
Mainitun tuomioistuimen asenne on niin pidättyväinen, että se tyytyy täsmennyksiä
Article 11 thereof, is a premise to such a question.
TELECOM ITALIA peritään) ja direktiivin 97/13 ja erityisesti sen 11 artiklan välillä.
That task is for the national court and the Court of Justice must restrict itself to providing that court with the relevant guidelines for interpreting Community law, which it has already done in the judgments in Albacom and Infostrada, ISIS Multimedia and Firma 02, Nuova Società di Telecomunicazioni, and i-21 Germany and Arcor.
Tämä on kansallisen tuomioistuimen tehtävä, koska yhteisöjen tuomioistuimen on tyydyttävä ainoastaan esittämään sille asiaa koskevan yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, minkä se on jo tehnyt yhdistetyissä asioissa Albacom ja Infostrada, yhdistetyissä asioissa ISIS Multimedia ja Firma 02, asiassa Nuova società di telecomunicazioni ja yhdistetyissä asioissa i-21 Germany ja Arcor antamissaan tuomioissa.
the Court to rule on the interpretation and scope of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13, with a view to comparing those provisions with Article 20(3) of Italian Law No 448 of 1998.
esittämättä pyytämään tietoa direktiivin 97/13 11, 22 ja 25 artiklan tulkinnasta verratakseen niitä sitten vuoden 1998 lain nro 448 20 §:n 3 momenttiin.
That conciseness, rather than precision, obscures the real reasons for the reference and hinders a proper understanding of the question.
Tämä tiivistetty – ei täsmällinen – esitystapa sekoittaa ennakkoratkaisupyynnön esittämisen todelliset perusteet ja vaikeuttaa sen ymmärtämistä.
In fact, the focus of the question is Article 22 of the directive, while the undeniably useful function of the other two articles is to delimit that provision.
Ennakkoratkaisukysymys koskee itse asiassa ensisijaisesti edellä mainitun direktiivin 22 artiklaa, koska muiden artiklojen tehtävänä – joskaan ei mitenkään tarpeettomana – on rajata ensiksi mainitun artiklan soveltamisalaa.