natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Interpretation of Articles 1 and 4 of Council Regulation (EEC) No 3950/92 of 28 December 1992 establishing an additional levy in the milk and milk products sector, and Articles 3 and 4 of Commission Regulation (EEC) No 536/93 of 9 March 1993 laying down detailed rules on the application of the additional levy on milk and milk products — time-limits prescribed for the allocation of quotas and the operation of adjustments and levies — whether possible to derogate in cases of administrative or judicial challenge
Direktiivin 93/104/EY 18 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot, jotka päättävät olla soveltamatta 6 artiklaa, toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen sen, ettei yksikään työnantaja vaadi työntekijäänsä työskentelemään ilman tämän suostumusta enemmän kuin keskimäärin 48 tuntia kunkin seitsemän päivän jakson aikana. Se, että työntekijä hyväksyy työsopimuksessa sen, että noudatetaan työehtosopimuksessa sovittuja työehtoja, joissa puolestaan sallitaan viikoittaisen työajan pidentäminen keskimäärin kyseistä rajaa pidemmäksi, ei merkitse tältä osin pätevää suostumusta.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 8 May 2003.
Kun otetaan kuitenkin huomioon se, että pääasioiden taustalla olevat riidat ovat yksityisten välisiä oikeudenkäyntejä, työntekijät eivät voi vedota kyseisen säännöksen välittömään vaikutukseen.
Failure of Member State to fulfil its obligations —Article 2(2) of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils — Use as a combustible — National provisions not subjecting to tax certain uses not regarded as intended for use ... as heatingfuel' — Paragraph 4(1) Nr. 2(b) of the Mineralölsteuergesetz and Decree of the Bundesminister der Finanzen of 2 February 1998, HAI - V0355- 10/97
Ennakkoratkaisupyyntö — Ranskan Conseil âEtat — Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY9 artiklan 1 kohdan c kohdan tulkinta — Metsästyskauden alkamis-ja päättymispäivistä voidaan tai ei voida poiketa — Perusteet poikkeuksen myöntämiseen
Advocate General L. A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 8 May 2003.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
Case C-170/02 Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH, J. Wimmer Medien GmbH & Co. KG, Styria Medien AG, Zeitungsund Verlags-Gesselschaft mbH, Eugen Ruß Vorarlberger Zeitungsverlag und Druckerei GmbH, 'Die Presse' Verlags-Gesellschaft mbH, 'Salzburger Nachrichten' Verlags-Gesellschaft mbH & Co. KG v Commission of the European Communities Appeal against the order of the Court of First Instance (Third Chamber) of 11 March 2002 in Case T-3/02 Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH and Others dismissing as manifestly inadmissible an action forfaiture to act seeking a declaration that the Commission unlawfully failed to take a decision on the compatibility of a concentration with the common market
Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-89/98, National Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) ν. komissio, 7.2.2001 antamasta tuomiosta, jolla kumottiin komission päätös, joka on tehty 27.4.1998 ja jolla hylätään EHTY.n perustamissopimuksen rikkomista koskeva NALOOn kantelu
This bulletin is issued by the Court's Press and Information Division (L-2925 Luxembourg) to provide rapid information on the work of the Court.
Asian C-180/01 Ρ kaikki asianosaiset vastaavat asian käsittelystä yhteisöjen tuomioistuimessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
Komissio ja NALOO vastaavat asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.
This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
International Power plc, PowerGen plc (UK) ja British Coal Corporation vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan, joita niille on väliintulijoina aiheutunut asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
Original version: French Completed on 23.09.2003 Catalogue No: QD-AC-03-013-EN-C
Yhdistetyt asiat C-231/00, C-303/00 ja C-451/00 Cooperativa Lattepiù ari ν.
Case C-463/00 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain Freedom of establishment
Asia C-463/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Sijoittautumisvapaus
Commission of the European Communities v United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Freedom of establishment
Asia C-98/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta Sijoittautumisvapaus
Case C-483/01 Commission of the European Communities v French Republic EAEC
Asia C-483/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Euratom
Case C-484/01 Commission of the European Communities ν French Republic EAEC
Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Euratom
Case C-214/00 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Company law
Asia C-214/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Yritysoikeus
Case C-300/01 Doris Salzmann Free movement of capital
Asia C-300/01 Doris Salzmann Pääomien vapaa liikkuvuus
Case C-419/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Environment and consumers
Asia C-419/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
Case T-140/03 Forum 187 ASBL ν Commission of the European Communities State aid
Asia T-140/03 Forum 187 ASBL v. Euroopan yhteisöjen komissio Valtiontuki
Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Eran Abatay and Others ν Bundesanstalt für Arbeit Nadi Sahin, Internationale Transporte ν Bundesanstalt für Arbeit
Yhdistetyt asiat C-317/01 ja C-369/01 Eran Abatay y.m. v. Bundesanstalt für Arbeit Nadi Sahin, Internationale Transporte ν. Bundesanstalt für Arbeit
Case C-93/02 Ρ Biret International SA ν Council of the European Union
Asia C-93/02 Ρ Biret International SA v. Euroopan unionin neuvosto
Case C-12/02 Criminal Proceedings against Marco Grilli
Asia C-12/02 Rikosoikeudenkäynti Marco Grilliä vastaan
Case C-372/97 Italian Republic ν Commission of the European Communities
Asia C-372/97 Italian tasavalta ν. Euroopan yhteisöjen komissio
Case C-298/00 Ρ Italian Republic ν Commission of the European Communities
Asia C-298/00 Ρ Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio
Joined Cases C-78/02, C-79/02 and C-80/02 Elliniko Dimosio ν Maria Karageorgou Katina Petrova Loukas Vlachos
Yhdistetyt asiat C-78/02, C-79/02 ja C-80/02 Elliniko Dimosio v. Maria Karageorgou Katina Petrova Loukas Vlachos
13 May 2003
13 päivänä toukokuuta 2003
Preliminary ruling (Freedom to provide services — Articles 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) Sickness insurance — System providing benefits in kind — System of agreements — Medical costs incurred in another Member State — Prior authorisation — Criteria — Justification) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Palvelujen tafaamisen vapaus—EY:nperustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja 60 artikla (josta on tullut EY 50 artikla) — Sairausvakuutus — iMontoisetuusjärjestelmä —Sopimusjäqestelrnä — Toisessa jäsenvaltiossa syntyneet hoitokulut — Ennakkolupa — Edellytykset — Perusteltavuus (täysistunto)
By order of 6 October 1999 the Centrale Raad van Beroep (Higher Social Security Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC).
Centrale Raad van Beroep on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 6.10.1999 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja 60 artiklan (josta on tullut EY 50 artikla) tulkinnasta.
Those questions have been raised in two sets of proceedings between Ms Müller-Fauré and Onderlinge Waarborgmaatschappij OZ Zorgverzekeringen UA (mutual sickness insurance fund; 'the Zwijndrecht Fund'), established in Zwijndrecht (Netherlands), and between Ms Van Riet and Onderlinge Waarborgmaatschappij ZAO Zorgverzekeringen ('the Amsterdam Fund'), established in Amsterdam (Netherlands), concerning the reimbursement of medical costs incurred in Germany and Belgium respectively.
Kysymykset on esitettykahdessa kansallisessa oikeudenkäynnissä, joista toisessa valittajana on Müller-Fauré ja vastapuolena Onderlinge Waarborgmaatschappij OZ Zorgverzekeringen UA (keskinäinen sairausvakuutuskassa; jäljempänä Zwijndrechtin kassa), kotipaikka Zwijndrecht (Alankomaat), ja toisessa valittajana Van Riet ja vastapuolena Onderlinge Waarborgmaatschappij ZAO Zorgverzekeringen (jäljempänä Amsterdamin kassa), kotipaikka Amsterdam, ja joista ensimmäisessä on kyse Saksassa ja toisessa Belgiassa syntyneiden hoitokulujen korvaamisesta.
While on holiday in Germany, Ms Müller-Fauré underwent dental treatment involving the fitting of six crowns and a fixed prosthesis on the upper jaw.
Müller-Faurélle oü' hänen lomaillessaan Saksassa annettu hammashoitoa, hänelle oli tehty kuusi kruunua ja yläleukaan kiinteä proteesi.
The treatment was provided between 20 October and 18 November 1994 without recourse to any hospital facilities.
Hoito oli annettu 20.10.-18.11.1994 laitoshoidon ulkopuolisena hoitona.
When she returned from her holiday, she applied to the Zwijndrecht Fund for reimbursement of the costs of the treatment, which amounted to a total of DEM 7 444.59.
Palattuaan lomaltaan Müller-Fauré vaati Zwijndrechtin kassaa korvaamaan hänelle 7 444,59 Saksan markkaa (DEM) hoidosta aiheutuneina kuluina.
By letter of 12 May 1995 the Fund refused reimbursement on the basis of the opinion of its advisory dental officer.
Müller-Fauré pyysi lausuntoa Ziekenfondsraadilta, joka valvoo sairausvakuutuskassojen toimintaa ja hallintoa, ja tämä vahvisti 16.2.1996 tekemällään päätöksellä Zwijndrechtin kassan päätöksen ja totesi, että vakuutetuilla on oikeus ainoastaan hoidon saamiseen eikä hoidosta aiheutuneiden kulujen korvaukseen, poikkeustapauksia lukuun ottamatta, mistä asiassa ei ollut kyse.
By judgment of 21 August 1997, that court upheld the Fund's decision, having also found that the case entailed no exceptional circumstances such as to justify reimbursement of the costs, given, in particular, the scale of the treatment and the fact that it extended over several weeks.
Tämä tuomioistuin vahvisti 21.8.1997 antamallaan tuomiolla kassan omaksuman kannan todettuaan, että kyseessä olevassa tapauksessa ei ollut poikkeuksellisia olosuhteita, jotka olisivat voineet perustella kulujen korvaamisen, erityisesti senkään vuoksi, että hoito oli kestänyt useita viikkoja ja se oli ollut laajamittaista.
Ms Van Riet had been suffering from pain in her right wrist since 1985.
Van Riet oli vuodesta 1985 alkaen kärsinyt kivusta oikeassa ranteessaan.
On 5 April 1993, the doctor treating her requested that the Amsterdam Fund's medical adviser should grant authorisation for his patient to have an arthroscopy performed in Deurne hospital (Belgium) where that examination could be carried out much sooner than in the Netherlands.
Häntä hoitava lääkäri oli 5.4.1993 hakenut Amsterdamin kassan asiantuntijalääkäriltä lupaa siihen, että hänen potilaansa voisi mennä Deurnessa (Belgia) sijaitsevaan sairaalaan niveltähystykseen, koska toimenpide voitiin tässä sairaalassa suorittaa huomattavasti pikemmin kuin Alankomaissa.
The Fund rejected that request by letters of 24 June and 5 July 1993 on the ground that the test could also be performed in the Netherlands.
Kassa hylkäsi hakemuksen 24.6. ja 5.7.1993 päivätyillä kirjeillä sillä perusteella, että toimenpide voitiin suorittaa myös Alankomaissa.
In the meantime, Ms Van Riet had already had the arthroscopy carried out at Deurne hospital in May 1993 and, following that examination, the decision was taken to carry out an ulnar reduction to relieve the patient's pain.
Tällä välin Van Rietille oli jo suoritettu niveltähystys toukokuussa 1993 Deurnessa sijaitsevassa sairaalassa ja tämän tutkimuksen johdosta hänelle oli päätetty suorittaa kyynerluun lyhennys kipujen lieventämiseksi.
Care before and after the treatment, and the treatment itself, were provided in Belgium, partly in hospital and partly elsewhere.
Toimenpiteet valmisteltiin ja suoritettiin sekä niiden seuranta toimitettiin Belgiassa, osin sairaalassa, osin sairaalan ulkopuolella.
The Amsterdam Fund refused to reimburse the cost of the care, which amounted to a total of BEF 93 782. That decision was confirmed by the Ziekenfondsraad on the ground that there was no emergency nor any medical necessity such as to justify Ms Van Riet receiving treatment in Belgium, since appropriate treatment was available in the Netherlands within a reasonable period.
Amsterdamin kassa kieltäytyi korvaamasta 93 782 Belgian frangin (BEF) suuruisia hoitokuluja ja Ziekenfondsraad vahvisti tämän päätöksen sillä perusteella, että tapaus ei ollut ollut kiireellinen eikä kyse ollut sellaisesta hoidon tarpeesta, että Van Rietin hoitoa Belgiassa olisi voitu pitää perusteltuna, koska asianmukainen hoito oli mahdollista saada Alankomaissa kohtuullisessa ajassa.
The competent Arrondissementsrechtbank rejected as unfounded Ms Van Riet's action against the decision for the same reasons as the Amsterdam Fund.
Toimivaltainen Arrondissementsrechtbank hylkäsi perusteettomana kanteen, jonka Van Riet oli nostanut tästä päätöksestä, samoilla perusteilla kuin Amsterdamin kassa.
The Centrale Raad van Beroep, before which the applicant in the main proceedings brought an appeal, states that, although it is not disputed that most of the treatment given to Ms Van Riet is indeed covered by the Verstrekkingenbesluit, the treatment was provided in Belgium without prior authorisation and without it being established that Ms Van Riet could not reasonably wait, for medical or other reasons, until the Amsterdam Fund had taken a decision on her application.
Centrale Raad van Beroep, johon Van Riet valitti, toteaa, että vaikka asiassa ei ole kiistetty sitä, että vaikka Verstrekkingenbesluit kattaa suurimman osan Van Rietille annetuista hoidoista, hoito on annettu Belgiassa ilman ennakkolupaa ja ilman, että olisi esitetty näyttö siitä, että asianomainen henkilö ei voinut kohtuullisesti arvioiden lääketieteellisistä tai muista syistä odottaa, että Amsterdamin kassa ratkaisee hänen vireille saattamansa lupahakemusasian.
Furthermore, in that court's view, the time which Ms Van Riet would have had to wait for the arthroscopy in the Netherlands was not unreasonable.
Centrale Raad van Beroepin mukaan jonotusaika niveltähystykseen Belgiassa ei ollut Van Rietin kannalta kohtuuttoman pitkä.
The documents before the Court show that the waiting time was about six months.
Oikeudenkäynnin asiakirja-aineistosta käy ilmi, että jonotusaika oli kuusi kuukautta.
Those were the circumstances in which the Centrale Raad van Beroep decided to stay proceedings and refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Centrale Raad van Beroep päätti edellä esitettyjen seikkojen perusteella lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By its first question, the national court is essentially asking whether Articles 59 and 60 of the Treaty are to be interpreted as precluding legislation of a Member State, such as the legislation at issue in the main proceedings, which makes assumption of the costs of care provided in another Member State, by a person or an establishment with whom or which the insured person's sickness fund has not concluded an agreement, conditional upon prior authorisation by the fund.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa ensimmäisellä kysymyksellään selvittää, onko perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä pääasiassa kyseessä olevan kaltaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka mukaan henkilön on pitänyt saada sairausvakuutuskassaltaan ennakkolupa, jotta järjestelmä vastaisi sellaisesta hoidosta, joka on saatu toisessa jäsenvaltiossa toimivalta henkilöltä tai laitokselta, jonka kanssa vakuutetun sairausvakuutuskassa ei ole tehnyt sopimusta.
The Court has already held that rules such as those at issue in the main proceedings deter, or even prevent, insured persons from applying to providers of medical services established in Member States other than that of the insurance fund and constitute, both for insured persons and service providers, a barrier to freedom to provide services.
Yhteisöjen tuomioistuin on siis jo todennut, että tämänkaltainen sääntely vaikuttaa kielteisesti sosiaalivakuutettujen haluun kääntyä muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa heidät on vakuutettu, toimivien hoitopalvelujen tarjoajien puoleen tai jopa estää tämän, mikä merkitsee sekä vakuutettujen sekä palvelujen tarjoajien kannalta palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista.
By its second and third questions, which it is appropriate to examine together, the referring court is asking whether legislation such as that at issue in the main proceedings, which has restrictive effects on freedom to provide services, can be justified by the actual particular features of the national sickness insurance scheme, which provides not for reimbursement of costs incurred but essentially for benefits in kind and is based on a system of agreements intended both to ensure the quality of the care and to control the costs thereof.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa toisella ja kolmannella kysymyksellään, jotka on käsiteltävä yhdessä, selvittää, voidaanko pääasiassa kyseessä olevan sääntelyn kaltaista sääntelyä, jonka vaikutukset rajoittavat palvelujen tarjoamisen vapautta, pitää perusteltuna sellaisen kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän erityispiirteiden vuoksi, josta ei korvata aiheutuneita kuluja, vaan myönnetään pääasiallisesti vain luontoisetuuksia ja joka perustuu sopimusjärjestelyyn, jolla pyritään takaamaan hoitopalvelujen laatuja hallitsemaan niistä aiheutuvia kustannuksia.
It also wishes to know whether the fact that the treatment at issue is provided in whole or in part in a hospital environment has any effect in that regard.
Kansallinen tuomioistuin haluaa myös tietää, onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että kyseessä oleva hoito on kokonaan tai osittain annettu laitoshoitona.
A requirement that the assumption of costs, under a national social security system, of hospital treatment provided in a Member State other than that of affiliation must be subject to prior authorisation appears to be a measure which is both necessary and reasonable.
Vaatimus, jonka mukaan se, että kansallinen järjestelmä vastaa taloudellisesti jossakin muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö on vakuutettu, annetusta sairaalahoidosta, edellyttää ennakkolupaa, on sekä välttämätön että järkevä.
Although Community law does not therefore in principle preclude a system of prior authorisation for this category of services, the conditions attached to the grant of such authorisation must none the less be justified in the light of the overriding considerations mentioned above and must satisfy the requirement of proportionality.
Vaikka ennakkolupajärjestelmä ei ole periaatteessa yhteisön oikeuden vastainen tämän hoitopalveluryhmän osalta, luvan myöntämisedellytysten on kuitenkin oltava perusteltuja edellä mainittujen pakottavien syiden vuoksi ja niiden on täytettävä oikeasuhtaisuuden vaatimukset.
It likewise follows from settled case-law that a scheme of prior administrative authorisation cannot legitimise discretionary decisions taken by the national authorities, which are liable to negate the effectiveness of provisions of Community law, in particular those relating to a fundamental freedom such as that at issue in the main proceedings.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy myös ilmi, että hallinnollisella ennakkolupajärjestelmällä ei kuitenkaan voida oikeuttaa sellaista kansallisten viranomaisten harkintavaltaan perustuvaa käyttäytymistä, joka on omiaan poistamaan yhteisön oikeuden säännösten ja määräysten tehokkaan vaikutuksen, erityisesti kun on kyse sellaista perusvapautta koskevista säännöksistä ja määräyksistä, josta on kyse pääasiassa
Thus, in order for a prior administrative authorisation scheme to be justified even though it derogates from a fundamental freedom of that kind, it must be based on objective, non-discriminatory criteria which are known in advance, in such a way as to circumscribe the exercise of the national authorities' discretion, so that it is not used arbitrarily.
Jotta hallinnollinen ennakkolupajärjestelmä voisi siis olla oikeutettu huolimatta siitä, että sillä poiketaan tällaisesta perusvapaudesta, sen on näin ollen joka tapauksessa perustuttava objektiivisiin kriteereihin, jotka eivät ole syrjiviä ja jotka ovat etukäteen tiedossa; kansallisten viranomaisten harkintavallan käytölle on näin luotu kehys, jotta se ei olisi mielivaltaista.
The condition concerning the necessity of the treatment, laid down by the legislation at issue in the main proceedings, can be justified under Article 59 of the Treaty, provided that the condition is construed to the effect that authorisation to receive treatment in another Member State may be refused on that ground only if treatment which is the same or equally effective for the patient can be obtained without undue delay from an establishment with which the insured person's sickness insurance fund has an agreement (Smits and Peerbooms, paragraph 103).
Esillä olevassa asiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä asetettu edellytys hoidon tarpeesta voi olla perusteltu perustamissopimuksen 59 artiklan kannalta, jos tätä edellytystä tulkitaan siten, että lupa saada hakeutua hoitoon toiseen jäsenvaltioon saadaan evätä tällä perusteella ainoastaan, jos potilas voi saada ajoissa samanlaista tai tehokkuudeltaan samanasteista hoitoa sellaisessa laitoksessa, jonka kanssa vakuutetun sairausvakuutuskassa on tehnyt sopimuksen (em. asia Smits ja Peerbooms, tuomion 103 kohta).
— Non-hospital services
Sairaalahoidon ulkopuoliset hoitopalvelut
The documents before the Court do not indicate that removal of the requirement for prior authorisation for that type of care would give rise to patients travelling to other countries in such large numbers, despite linguistic barriers, geographic distance, the cost of staying abroad and lack of information about the kind of care provided there, that the financial balance of the Netherlands social security system would be seriously upset and that, as a result, the overall level of public-health protection would be jeopardised — which might constitute proper justification for a barrier to the fundamental principle of freedom to provide services.
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetystä aineistosta ei käy ilmi, että ennakkolupavaatimuksen poistaminen tämän tyyppisen hoidon osalta synnyttäisi niin huomattavaa potilaiden liikkumista valtiosta toiseen kielimuureista, välimatkoista, ulkomailla oleskelusta aiheutuvista kuluista ja ulkomailla saatavaa hoitoa koskevientietojen puutteellisuudesta huolimatta, että Alankomaiden sosiaaliturvajärjestelmän taloudellinen tasapaino tästä syystä vakavasti häiriintyisi ja että tämän vuoksi kansanterveyden suojelun yleistaso joutuisi uhatuksi, mikä voisi pätevästi perustella palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan perusperiaatteen rajoittamisen.
The evidence and arguments submitted to the Court do not show that removal of the requirement that sickness insurance funds grant prior authorisation to their insured to enable them to receive health care, in particular other than in a hospital, provided in a Member State other than that of affiliation would undermine the essential characteristics of the Netherlands sickness insurance scheme.
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjen seikkojen ja väitteiden perusteella ei siis voida katsoa, että ennakkolupaa, jonka vakuutettujen sairausvakuutuskassat myöntävät terveydenhoidon, erityisesti laitoshoidon ulkopuolisen hoidon saamiseksi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa henkilö on vakuutettu, koskevan vaatimuksen poistaminen olisi omiaan vahingoittamaan Alankomaiden sairausvakuutusjärjestelmän keskeisiä ominaispiirteitä.