natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— as denominator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which value added tax is not deductible …
Siinä säädetään seuraavaa: nimittäjä on sellaisen vuotuisen liikevaihdon arvonlisäveroton kokonaismäärä, joka muodostuu osoittajaan sisällytetyistä liiketoimista sekä liiketoimista, jotka eivät oikeuta arvonlisäveron vähentämiseen – –.
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States …
Alun perin tehty vähennys on oikaistava jäsenvaltioiden vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan – –.
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manu-
Investointitavaroiden osalta oikaisu suoritetaan viiden vuoden ajalta, mukaan lukien tavaran hankinta- tai valmistusvuosi. Kuna-
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.’
Suhdeluku on laskettava vuosiperusteella ja ilmaistava enintään seuraavaan suurempaan kokonaislukuun pyöristettynä prosenttilukuna.”
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-98/07
The annual adjustment shall be made only in respect of one-fifth of the tax imposed on the goods.
kin vuonna oikaisu kohdistuu vain viidennekseen näiden tavaroiden verosta.
The adjustment shall be made on the basis of the variations in the deduction entitlement in subsequent years in relation to that for the year in which the goods were acquired or manufactured.
Oikaisu perustuu seuraavien vuosien aikana tapahtuneisiin vähennysoikeuden muutoksiin suhteessa tavaran hankinta- tai valmistusvuoteen.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation [of the VAT committee], forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Jos 2 ja 3 kohdan soveltaminen johtaisi jäsenvaltiossa merkityksettömään lopputulokseen, tämä jäsenvaltio voi, ottaen huomioon veron kokonaisvaikutuksen kyseisessä jäsenvaltiossa ja hallinnon yksinkertaistamistarpeen, olla soveltamatta niitä, jollei tämä johda kilpailun vääristymiseen ja noudattaen [arvonlisäverokomitean neuvottelumenettelyä].
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Oikaisukauden aikana luovutettua investointitavaraa on katsottava käytetyksi verovelvollisen taloudellisessa toiminnassa oikaisukauden loppuun saakka. – –
Articles 17(5) and 19(1) and (2) of the Sixth Directive were transposed into Danish law by Article 38(1) of the Law of 18 May 1994.
Kuudennen direktiivin 17 artiklan 5 kohta ja 19 artiklan 1 ja 2 kohta on saatettu osaksi Tanskan lainsäädäntöä 18.5.1994 annetun lain 38 §:n 1 momentilla.
That article is worded as follows:
Kyseisessä momentissa säädetään seuraavaa:
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, the Member States may:
Jäsenvaltiot voivat 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other
”Sellaisten tavaroiden ja palvelujen osalta, joita rekisteröity yritys käyttää sekä 37 §:n mukaisessa vähennykseen oikeuttavassa tarkoituksessa että muussa tarkoituksessa
— define the concept of capital goods,
– määritellä investointitavaran käsitteen,
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING termination of the lease contracts.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING oli järjestetty ammattimaisesti ja järjestelmällisesti.
Thus, in 1998, Erhvervsfinans leased 4 500 vehicles and sold more than 600.
Vuonna 1998 Erhvervsfinans vuokrasi 4 500 ajoneuvoa ja myi yli 600 ajoneuvoa.
purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
kyseisessä yrityksessä, voidaan vähentää se arvonlisäveron osa, joka vastaa rekisteröintivelvollisuuden alaisesta toiminnasta saadun liikevaihdon suhteellista osuutta.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Liikevaihtoa laskettaessa on jätettävä ottamatta huomioon liikevaihdon määrä, joka muodostuu sellaisten investointitavaroiden luovutuksista, joita on käytetty yrityksessä.
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Investointitavaroiksi katsotaan koneet, laitteet ja muut liiketoiminnassa käytettävät välineet, joiden myyntihinta ilman tämän lain mukaista arvonlisäveroa on yli 50 000 DKK [vuodesta 1996 lähtien yli 75 000 DKK]. – –”
The leasing and sale of vehicles are transactions subject to VAT.
Ajoneuvojen vuokraus ja luovutus ovat arvonlisäveron alaisia toimintoja.
Financial services, by contrast, are exempt from VAT under Article 13B(d) of the Sixth Directive.
Sen sijaan rahoituspalvelut on vapautettu arvonlisäverosta kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan d alakohdan nojalla.
II — The facts of the dispute in the main proceedings
II Tosiseikat
Finans A/S and BG Factoring A/S are the successors in law, operated a substantial leasing undertaking in the form of hire purchase, primarily of cars.
Yhtiö BG Erhvervsfinans A/S, 3jonka oikeusseuraajia ovat yhtiöt Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S, harjoitti vuosina 1995–1998 merkittävää leasingtoimintaa pääasiallisesti autojen osamaksukaupan muodossa.
It also provided financial services.
Yhtiö tarjosi myös rahoituspalveluja.
Over the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans incurred general costs relating to its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, auditing of its accounts and so on, on which it paid VAT.
Erhvervsfinansille aiheutui vuosina 1995–1998 yleisiä kustannuksia, jotka liittyivät muun muassa sen työtiloihin, toimistokalusteisiin, tietoteknisiin välineisiin, puhelinliikenteeseen ja tilintarkastukseen ja joista se maksoi arvonlisäveron.
It therefore had to calculate the proportion of its right to deduction for VAT purposes in accordance with Articles 17(5) and 19(2) of the Sixth Directive.
Se joutui näin ollen laskemaan arvonlisäveron vähennysoikeuden suhdelukunsa kuudennen direktiivin 17 artiklan 5 kohdan ja 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
The leasing operations consisted in leasing vehicles for a period of typically 36 months and the sale of the cars upon
Leasingtoiminnassa ajoneuvot vuokrattiin tietyksi ajanjaksoksi, yleensä 36 kuukaudeksi, jonka jälkeen ne myytiin.
In making this calculation, Erhvervsfinans included the turnover attributable to the sales of vehicles in its annual turnover, as it took the view that those sales ought to be regarded as normal sales of goods.
Erhvervsfinans sisällytti tässä laskelmassa ajoneuvojen myynnistä saadun liikevaihdon vuotuiseen liikevaihtoonsa, koska tällainen luovutus oli sen mielestä tavallista tavaroiden myyntiä.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 thereupon appealed to the Højesteret (Supreme Court) against the decision of the Østre Landsret.
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-98/07
By decision of 17 November 1999, the Danish tax authorities determined that the vehicles sold at the end of the leasing contract should be treated as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’, with the result that the turnover attributable to the sale thereof ought to be excluded from the deductible proportion.
Tanskan veroviranomaiset katsoivat 17.11.1999 tekemässään päätöksessä, että vuokrasopimuksen päätyttyä luovutetut ajoneuvot olivat ”investointitavaroita, joita verovelvollinen käyttää yrityksessään”, joten niiden myynnistä peräisin olevaa liikevaihtoa ei voitu ottaa huomioon vähennyksen suhdeluvussa.
That decision led to a reduction in that proportion.
Päätöksen seurauksena suhdeluku pieneni.
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
”Onko [kuudennen direktiivin] 19 artiklan 2 kohtaan sisältyvää ilmausta ’investointitavarat – –, [joita] verovelvollinen käyttää – – yrityksessään’, tulkittava siten, että se kattaa tavarat, jotka leasingyritys ostaa osin vuokraustarkoituksessa ja osin siinä tarkoituksessa, että ne myydään edelleen leasingsopimusten päätyttyä?”
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Erhvervsfinans riitautti edellä mainitun päätöksen Landsskatteretissä, joka ratkaisi asian sen eduksi.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
Tuomioistuin katsoi, että vuokratut ajoneuvot ostettiin sitä varten, että ne vuokrattaisiin ja sen jälkeen myytäisiin leasingsopimusten päätyttyä joko kolmansille osapuolille tai haltijoilleen.
From this it concluded that the sale of the leased vehicles had to be regarded as forming a natural part of Erhvervsfinans’ business activities, with the result that those vehicles could not be treated as ‘capital goods’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Tuomioistuin päätteli, että vuokrattujen ajoneuvojen myyntiä oli näin ollen pidettävä luonnollisena osana Erhvervsfinansin toimintaa, joten ajoneuvoja ei voitu määritellä kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi investointitavaroiksi.
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tietää, onko Erhvervsfinansin vuokraamien ajoneuvojen kaltaisten tavaroiden tavallisesta myynnistä saatu liikevaihto otettava huomioon vähennyksen suhdeluvun laskennassa.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
Skatteministeriet (valtiovarainministeriö) valitti päätöksestä Østre Landsretiin, joka totesi kanteen perustelluksi, koska sen mielestä vuokratut ajoneuvot olivat edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettuja investointitavaroita.
Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, successors in law to Erhvervsfinans,
Erhvervsfinansin oikeusseuraajina Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S nostivat tuolloin Østre Landsretin päätöksestä kanteen Højesteretissä.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC. 5It held that numerator and the denominator of the fraction used to determine the proportion, which will have the effect of increasing the end figure and therefore the taxable person’s right to deduct.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING kitsi toisen neuvoston direktiivin 67/228/ETY 5 17 artiklassa tarkoitettua investointita- luvun osoittajaan ja nimittäjään, jolloin sen tulos ja siten verovelvollisen vähennysoikeus kasvaa.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
varan käsitettä. Se katsoi, että käsitteen kannalta olennaisia perusteita olivat tavaroiden käytön kestävyys ja niiden hankintakulujen kuoletuskäytännöt ja että jäsenvaltioilla oli tietty harkintavalta perusteiden sisällön määrittelyssä.
The Danish Government, which is opposed to that outcome, considers that goods purchased by a leasing company with a view to leasing and reselling them must be regarded as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive for the reasons that follow.
Tätä ratkaisua vastustava Tanskan hallitus katsoo, että tavaroita, jotka leasingyritys ostaa vuokrattaviksi ja sen jälkeen myytäviksi, on jäljempänä esitettävistä syistä pidettävä kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina ”investointitavaroina, joita verovelvollinen käyttää yrityksessään”.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
Tanskan hallitus väittää, että käsiteltävänä olevat vuokratut ajoneuvot täyttävät nämä perusteet.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
Sen mielestä ei ole tarpeen tehdä Nordania Finans A/S:n ja BG Factoring A/S:n pyytämää erottelua tällaisten investointitavaroiden ja kauppatavaroiden välillä.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
Tanskan hallituksen mukaan edellä mainittua säännöstä on luettava yhdessä kuudennen direktiivin 20 artiklan 4 kohdan kanssa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat määritellä investointitavaran käsitteen.
That concept, it is agreed, must therefore have the same content in the whole of the Directive, as the reference to Article 20(5) in the last sentence of Article 19(2) confirms.
Käsitteellä pitäisi siis olla sama sisältö koko direktiivissä, ja Tanskan hallituksen mukaan tämän vahvistaa 19 artiklan 2 kohdan viimeisessä virkkeessä tehty viittaus 20 artiklan 5 kohtaan.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
Jäsenvaltiot voisivat siis määritellä investointitavaran käsitteen yhtä lailla mainitun direktiivin 19 artiklan kuin sen 20 artiklan puitteissa.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.
Lopuksi Tanskan hallitus tuo esiin, että sen kanta vastaa kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdan kohdetta ja kyseisen säännöksen antamiseen johtaneita valmistelutöitä.
Accordingly, Article 19(2) of the Sixth Directive, it is submitted, is intended to guarantee that the sale of assets with a high value and durable nature does not distort the deductible proportion.
Kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdalla on sen mielestä tarkoitus taata, ettei arvokkaan ja kestävän omaisuuden myynti vääristä vähennyksen suhdelukua.
Even if it has already been decided at the time when such assets are purchased that they will be sold when they have been used, the inclusion of the sale price in the calculation of the deductible proportion is liable to distort that proportion.
Vaikka jo tällaisen omaisuuden ostohetkellä päätettäisiin, että siitä luovutaan käytön jälkeen, myyntihinnan sisällyttäminen vähennyksen suhdeluvun laskelmaan saattaisi vääristää kyseistä suhdelukua.
I do not share that analysis.
En ole samaa mieltä.
Like the appellants in the main proceedings and the Commission, I am of the view that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive does not cover assets acquired by an undertaking for the purposes of leasing them and then selling them, where the sale at the end of the leasing contracts is an integral part of the taxable person’s usual economic activity.
Katson pääasian kantajien ja komission tavoin, että kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite ”investointitavarat, joita verovelvollinen käyttää yrityksessään” ei kata tavaroita, jotka yritys on hankkinut vuokrattaviksi ja sen jälkeen myytäviksi, silloin kun vuokrasopimusten päätyttyä tapahtuva myynti on erottamaton osa verovelvollisen tavallista taloudellista toimintaa.
The sales of such assets, the argument goes on, are isolated transactions which affect the company’s resources to a limited extent in relation to its day-to-day business.
Tanskan hallituksen mukaan tällaisen omaisuuden myynti koostuu yksittäisistä liiketapahtumista, jotka rasittavat yrityksen resursseja vain vähän suhteessa tavanomaisiin toimintakuluihin.
If a significant amount were to be included as the sale price in the calculation of the deductible proportion, after the asset in question had been used in the undertaking for several years, that would distort the deductible proportion, since the amount of the sale would not reflect the actual effect of the transaction on the company’s financial assets.
Jos vähennyksen suhdeluvun laskelmaan sisällytettäisiin merkittävä määrä myyntihintana, sen jälkeen kun kyseistä omaisuutta on käytetty yrityksessä usean vuoden ajan, vähennyksen suhdeluku vääristyisi, koska myynnin määrä ei heijastaisi tapahtuman tosiasiallista vaikutusta resursseihin.
It is also common ground that the concept of capital goods is not defined in that article or in any other provision of the Sixth Directive.
Sekin on selvää, ettei investointitavaran käsitettä ole määritelty kyseisessä artiklassa eikä missään muussakaan kuudennen direktiivin säännöksessä.
According to the Danish Government, the preparatory material relating to Article 19(2) of the Sixth Directive shows that it was the specific intention of the Commission of the European Communities that all amounts of turnover relating to capital goods be disregarded, irrespective of whether the sales of capital goods form part of the business usually carried on by the taxable person.
Kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdan valmistelutöistä taas ilmenee, että Euroopan yhteisöjen komission tarkoituksena oli nimenomaan jättää huomioimatta kaikki investointitavaroihin liittyvät liikevaihdon määrät riippumatta siitä, onko investointitavaroiden myynti verovelvollisen tavallisesti harjoittamaa ammattitoimintaa.
Article 20(4) of the Directive does, admittedly, provide that the Member States
Direktiivin 20 artiklan 4 kohdassa säädetään toki, että jäsenvaltiot voivat 2 ja 3 kohtaa
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING goods in the system for adjusting deductions, provided for in Article 20 of the Sixth Directive, is not deprived of usefulness or even called into question by the fact that the concept of ‘capital goods’ referred to in Article 19 of that Directive must have an autonomous and uniform content throughout the European Community.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING käsitteellä on oltava itsenäinen ja yhtenäinen sisältö koko yhteisössä, ei heikennä eikä kyseenalaista saman direktiivin 20 artiklassa säädettyä jäsenvaltioiden oikeutta määritellä investointitavaran käsite vähennysten oikaisujärjestelmän puitteissa.
may define the concept of capital goods for the application of Article 20(2) and (3).
sovellettaessa määritellä investointitavaran käsitteen.
However, unlike the Danish Government, I take the view that the reference in the third sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to the provisions of Article 20(5) does not allow Article 20(4) of the Directive to be interpreted in a manner contrary to its wording.
Katson kuitenkin – toisin kuin Tanskan hallitus – että kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdan kolmannessa virkkeessä tehty viittaus 20 artiklan 5 kohtaan ei tarkoita, että saman direktiivin 20 artiklan 4 kohtaa voitaisiin tulkita sen sanamuodon vastaisesti.
It is solely for the application of Article 20(2) and (3) of the Sixth Directive relating to the adjustment of deductions that Article 20(4) entrusts each Member State with the task of defining the concept of capital goods.
Kuudennen direktiivin 20 artiklan 4 kohdassa annetaan kaikille jäsenvaltioille mahdollisuus määritellä investointitavaran käsite vain tämän vähennysten oikaisemista käsittelevän 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamisen yhteydessä.
That possibility cannot therefore be extended to the context of Article 19 of the Sixth Directive, which relates to calculation of the deductible proportion, without infringing the clear and precise wording of Article 20(4).
Tätä mahdollisuutta ei siis voida ulottaa vähennyksen suhdeluvun laskentaa koskevaan kuudennen direktiivin 19 artiklaan ilman, että jätettäisiin huomioimatta 20 artiklan 4 kohdan selkeä ja täsmällinen sanamuoto.
The purpose of Article 20 of the Sixth Directive is to make possible the correction of mistakes in the calculation of the deductions from which the taxable person has benefited.
Kuudennen direktiivin 20 artiklalla on todellakin tarkoitus mahdollistaa verovelvollisen tekemässä vähennysten laskennassa tapahtuneiden epätäsmällisyyksien korjaaminen.
That article is applicable in particular where changes in the factors initially taken into consideration to determine the amount of the deductions occurred after the declaration made by the taxable person.
Tätä artiklaa sovelletaan muun muassa silloin, kun vähennysten määrän määräytymisessä alun perin huomioon otetuissa tekijöissä tapahtuu muutoksia ilmoituksen jättämisen jälkeen.
6Such may be the case, for example, where the taxable person who has acquired goods to carry out a taxable activity and deducted all the VAT on the purchase of the goods subsequently uses them in whole or in part for an exempt activity.
6 Näin voi käydä esimerkiksi, jos verovelvollinen on hankkinut tavaran verollista toimintaa varten ja vähentänyt tavaran hankinnan yhteydessä maksamansa arvonlisäveron kokonaisuudessaan mutta käyttää myöhemmin kyseistä tavaraa kokonaan tai osaksi toiminnassa, joka on vapautettu arvonlisäverosta.
Such an extension of the scope of the latter provision would also run counter to the objective pursued by Article 19 of the Sixth Directive, as set out in the 12th recital in the preamble thereto, which states that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Viimeksi mainitun säännöksen soveltamisalan laajentaminen mainitulla tavalla olisi myös vastoin kuudennen direktiivin 19 artiklan tavoitetta, sellaisena kuin se esitetään direktiivin johdanto-osan 12. perustelukappaleessa, jonka mukaan vähennyksen suhdeluku olisi laskettava samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa.
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
Tällainen tavaran käyttötarkoituksessa tapahtuva muutos on huomattavasti todennäköisempi investointitavaroiden kohdalla, koska verovelvolliset voivat käyttää niitä usean vuoden ajan.
6 — Case C-184/04 Uudenkaupungin ECR I-3039, paragraph 25.
6 – Asia C-184/04, Uudenkaupungin kaupunki, tuomio 30.3.2006 (Kok. 2006, s. I-3039, 25 kohta).
Furthermore, the right of the Member States to define the concept of capital
Lisäksi se, että kuudennen direktiivin 19 artiklassa tarkoitetulla investointitavaran
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-98/07 direktiivin 20 artiklassa otetaan niitä varten käyttöön erityinen oikaisujärjestelmä.