natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By the first limb of its second question the national court is asking whether, independently of Article 3(l)(e) of the Directive, Article 3(l)(c) also has significance for threedimensional shape of product marks.
Toisen kysymyksensä ensimmäisellä osalla Bundesgerichtshof haluaa tietää, onko direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdalla direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan ohella itsenäistä merkitystä tavaran muodosta muodostuvien kolmiulotteisten tavaramerkkien osalta.
In the event that, independently of Article 3(l)(e) of the Directive, Article 3(l)(c) also has significance for threedimensional shape of product marks, the national court is asking whether, for the purposes of interpreting Article 3(l)(c), regard should be had to the general interest of the trade in the preservation of the availability of the shape of the product, so that registration is in principle excluded and is as a rule possible only for marks that satisfy the conditions in the first sentence of Article 3(3) of the Directive.
Jos 3 artiklan 1 kohdan c alakohdalla on saman kohdan e alakohdan ohella merkitystä tavaran muodosta muodostuvien kolmiulotteisten tavaramerkkien osalta, Bundesgerichtshof kysyy, onko c alakohdan tulkinnassa otettava huomioon yleinen elinkeinonharjoittajien tarve siihen, että tavaran muoto pidetään vapaasti käytettävissä, minkä vuoksi rekisteröinti on lähtökohtaisesti mahdotonta eli se on mahdollista yleensä vain, jos tavaramerkit täyttävät direktiivin 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä asetetut edellytykset.
If the reply to the first limb of the second question is in the negative, that is to say if Article 3(l)(e) of the Directive alone applies to threedimensional shape of product marks, the national court is none the less asking whether, for the purposes of interpreting that provision, regard should also be had to the interests of the trade in the preservation of the availability of the shape of the product.
Jos taas toisen kysymyksen ensimmäiseen osaan vastataan kieltävästi eli niin, että tavaran muodosta muodostuviin kolmiulotteisiin tavaramerkkeihin sovelletaan ainoastaan direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohtaa, Bundesgerichtshof tiedustelee edelleen, onko myös tämän säännöksen tulkinnassa otettava huomioon yleinen elinkeinonharjoittajien tarve siihen, että tavaran muoto pidetään vapaasti käytettävissä.
It is clear from Article 3(1) of the Directive that each of the grounds for refusal listed in that provision is independent of the others and calls for separate examination.
Tästä seuraa, että vaikka tavaran muodosta muodostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröintiä ei evättäisi direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan perusteella, on silti mahdollista, että rekisteröinti evätään, jos tämä merkki kuuluu yhteen tai useampaan 3 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa mainittuun ryhmään.
It follows that if a threedimensional shape of product trade mark is not refused registration under Article 3(l)(e) of the Directive, registration may still be refused if it falls within one or more of the categories set out in Article 3(l)(b) to (d).
Erityisesti direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan osalta on todettava, että mikään ei lähtökohtaisesti estä sitä, että tätä säännöstä sovelletaan rekisteröintihakemukseen, joka koskee tavaran muodosta muodostuvaa kolmiulotteista tavaramerkkiä.
In regard to Article 3(l)(c) of the Directive in particular, there is nothing in principle to stop that provision applying to an application for a threedimensional shape of product trade mark.
Tarkemmin ottaen Bundesgerichtshofin mainitsemasta toisesta tilanteesta, joka koskee direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohtaa, on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on jo lausunut tiettyjen tavaran muodosta muodostuvien kolmiulotteisten merkkien osalta, että tässä säännöksessä tarkoitettujen rekisteröintiesteiden tarkoituksena on sen estäminen, että tavaramerkkisuojan antaminen johtaa siihen, että tavaramerkin haltijalle annetaan monopoli sellaisiin teknisiin ratkaisuihin tai tavaran käyttöön liittyviin piirteisiin, joita tavaroiden käyttäjät saattavat haluta sisältyvän myös kilpailijoiden tavaroihin.
With regard more specifically to the second situation contemplated by the referring court relating to Article 3(l)(e) of the Directive, for certain threedimensional shape of product signs, the Court has already held that the rationale of the grounds for refusing registration laid down in Article 3(l)(e) is to prevent trade mark protection from granting its proprietor a monopoly on technical solutions or functional characteristics of a product which a user is likely to seek in the products of competitors.
Tavaran muodosta muodostuvaa kolmiulotteista tavaramerkkiä — samoin kuin muuntyyppisiäkin tavaramerkkejä — on tarkasteltava niin, että tutkitaan, soveltuuko siihen jokin direktiivin 3 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa mainituista rekisteröintiesteistä, ja jokaista näistä rekisteröintiesteistä on tulkittava ja sovellettava jokaisessa yksittäistapauksessa sen yleisen edun valossa, joka on kulloisenkin rekisteröintiesteen tausta-ajatuksena.
A threedimensional shape of product mark must, like any other category of trade mark, be examined for compliance with all the conditions listed in Article 3(l)(b) to (e) of the Directive, and that these must be construed and applied in the light of the public interest underlying each one.
2) Direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdatta on direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan ohella itsenäistä merkitystä tavaran muodosta muodostuvien kolmiulotteisten tavaramerkkien osalta.
The Court ruled:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
When assessing the distinctiveness of a threedimensional shape of product trade mark for the purposes of Article 3(l)(b) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, a stricter test than that used for other types of trade mark must not be applied
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei pidä tulkita niin, että siinä edellytetään, että tavaran muodosta muodostuvan kolmiulotteisen merkin erottamiskykyä tutkittaessa on sovellettava tiukempia arviointiperusteita kuin muiden 2 artiklassa tarkoitettujen tavaramerkkityyppien osalta.
Independently of Article 3(1) (e) of First Directive 89/104, Article 3(l)(c) also has significance for threedimensional shape of product trade marks.
Arvioitaessa, johtuvatko tavaran muodosta muodostuvan kolmiulotteisen merkin olennaiset piirteet tavaran luonteen asettamasta vaatimuksesta taikka tarpeesta saavuttaa tekninen tulos tai vaikuttaa tavaran arvoon olennaisesti, on otettava huomioon yleinen etu, joka koskee tarvetta pitää tämä merkki vapaasti kaikkien yritysten käytettävissä.
When examining the ground for refusing registration in Article 3(1) (c) of First Directive 89/104 in a concrete case, regard must be had to the public interest underlying that provision, which is that all threedimensional shape of product trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve to designate the characteristics of the goods or service within the meaning of that provision should be freely available to all and, subject always to Article 3(3) of the Directive, cannot be registered'
Tämä tutkinta ei estä sitä, että vapaana pitämisen tarvetta arvioidaan merkin osalta toistamiseen direktiivin 89/104/ETY 3 artiklani kohdan c alakohdan perusteella siinä tapauksessa, että merkki on kuvaileva.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 24 October 2002.
Se, että merkin todetaan saavuttaneen erottamiskyvyn käytössä direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti, voi vaikuttaa vain tämän jälkimmäisen arvioinnin tulokseen.
Case C-114/02 Commission of the European Communities ν French Republic Approximation of laws
Asia C-114/02 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Ranskan tasavalta Lainsäädännön lähentäminen
10 April 2003
10 päivänä huhtikuuta 2003
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Directive 98/81EC — Failure to transpose within the prescribed period) (First Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen —Direktiivi 98/8/EY—Direktiivin säädetyssä määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti (ensimmäinen jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 27 March 2002, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/8/EC of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.3.2002 ja jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
The French Government accepts that it has not ensured a complete transposition of Directive 98/8.
Ranskan hallitus myöntää, että se ei ole huolehtinut direktiivin 98/8/EY täydellisestä täytäntöönpanosta.
That delay was mainly due to the need to organise optimally the procedure for assessing the files, which requires the involvement of several bodies.
Tämä viivästys johtuu pääasiallisesti siitä, että asiakirjoja koskeva arviointimenettely täytyy järjestää parhaimmalla mahdollisella tavalla, mikä edellyttää useiden elinten myötävaikutusta.
However, it contends that various texts, still at the draft stage, will serve to complete the transposition into national law of all the provisions of the directive.
Se vetoaa kuitenkin siihen, että useiden vielä valmisteluvaiheessa olevien säädösten avulla kyseisen direktiivin säännökset saatetaan kokonaisuudessaan osaksi kansallista oikeutta.
Declares that, by failing to adopt, within the prescribed period, aü the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Directive 98/8/EC of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998 concerning the placing of biocidal products on the market, the French Republic has failed to fulfil its obligations under mat directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kaikkia tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 14 January 2003.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 14 päivänä tammikuuta 2003.
'— declare that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/8/EC of the Parliament and of the Council of 16 February 1998 concerning the placing of biocidal products on the market, or, in any event, by failing to communicate those provisions to the Commission of the European Communities, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
— toteaa, että koska Ranskan tasavalta ei ole antanut biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä Euroopan yhteisöjen komissiolle, se ei ole noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, ja
- order the French Republic to pay the costs.'
— velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Preliminary ruling (Plant varieties — System of protection —Article 14(3) of Regulation (EC) No 2100/94 and Article 8 of Regulation (EC) No 1768/95 — Use by farmers of the product of the harvest — Obligation to provide information to the holder of the Community right) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kasvilajikkeet — Suojaa koskeva järjestelmä — Asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohta ja asetuksen N:o 1768/95 8 artikla — Se, että viljelijät käyttävät korjattuja tuotteita — Velvollisuus toimittaa tietoja yhtetiön kasvinjalostajanoikeuden haltijalle (viides jaosto)
By order of 1 August 2000 the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Frankfurt am Main referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of the sixth indent of Article 14(3) of Council Regulation (EC) No 2100/94 of 27 July 1994 on Community plant variety rights and Article 8 of Commission Regulation (EC) No 1768/95 of 24 July 1995.
Oberlandesgericht Frankfurt am Main on esittänyt 1.8.2000 tekemällään päätöksellä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan kuudennen luetelmakohdan ja 24.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 8 artiklan tulkinnasta.
It is clear from the order for reference that Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaft mbH ('STV') has been empowered by a large number of breeders and holders of plant variety protection rights to enforce, in its own name, the rights to remuneration inter alia which they derive from the cultivation of protected plant varieties.
Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että useat suojattujen lajikkeiden kasvinjalostajanoikeuksien ja viljelylupien haltijat olivat valtuuttaneet Saatgut-Treuhandverwaltungsgesellschaftin (jäljempänä STV) valvomaan omissa nimissään oikeutta korvaukseen, joka niille kuuluu suojattujen kasvilajikkeiden viljelyn johdosta.
STV asked Mr Schulin to inform it whether and, if appropriate, to what extent he, as a farmer, had sowed a total of 525 plant varieties, of which 180 were varieties protected by Regulation No 2100/94, in the 1997/98 cropping season.
STV pyysi Schulinilta ilmoitusta siitä, onko hän kasvukautena 1997/1998 viljelijänä viljellyt jotain tai joitakin yhteensä 525 kasvilajikkeesta, joista 180 oli suojattu asetuksella N:o 2100/94, ja jos on, niin missä laajuudessa.
STV argued that it could demand that information from Mr Schulin without being required specifically to establish that he has grown a particular variety.
STV korosti voivansa vaatia kyseisiä tietoja Schulinilta ilman, että sen tarvitsisi konkreettisesti osoittaa tämän viljelleen tiettyä lajiketta.
That obligation to provide information derives, so far as the varieties protected under Regulation No 2100/94 are concerned, from the sixth indent of Article 14(3) of that regulation and from Article 8(2) of Regulation (EC) No 1768/95
Tämä tiedonantovelvollisuus seuraa asetuksella N:o 2100/94 suojattujen kasvilajikkeiden osalta kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdan kuudennesta luetelmakohdasta ja asetuksen N:o 1768/95 8 artiklan 2 kohdasta.
Mr Schulin disputed those claims, contending inter alia that farmers are obliged merely to indicate the actual extent of subsequent planting where STV has become aware of it.
Schulin kiisti nämä väitteet korostaen erityisesti, että viljelijöillä on velvollisuus ilmoittaa tosiasiallisen viljelyn laajuus ainoastaan silloin, kun STV on saanut siitä tiedon.
The referring court observes that, according to its own submissions, STV has no evidence to indicate that Mr Schulin has carried out one of the acts listed in Article 13(2) of Regulation No 2100/94, by using the plant varieties indicated in the application and protected under that regulation, or that he has, at the very least, otherwise used the varieties at issue in the main proceedings on his holding.
Kansallinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että STV:llä ei ole sen asiassa esittämien seikkojen perusteella mitään viitteitä siitä, että vastaaja olisi toteuttanut asetuksen N:o 2100/94 13 artiklan 2 kohdan mukaisia toimia pyynnössä mainittujen ja kyseisen asetuksen nojalla suojattujen lajikkeiden osalta tai vähintäänkin muutoin käyttänyt kyseisiä lajikkeita tilallaan.
The Landgericht (Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) ordered Mr Schulin to provide the information requested.
Landgericht Frankfurt am Main (Saksa) velvoitti Schulinin toimittamaan pyydetyt tiedot.
Mr Schulin appealed against that decision before the Oberlandesgericht Frankfurt am Main.
Schulin on valittanut tästä päätöksestä Oberlandesgericht Frankfurt am Mainiin.
It is against that background that the Oberlandesgericht Frankfurt am Main decided to stay proceedings and refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Tässä tilanteessa Oberlandesgericht Frankfurt am Main on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
By its question the referring court seeks to know essentially whether the combined provisions of the sixth indent of Article 14(3) of Regulation No 2100/94 and Article 8 of Regulation No 1768/95 must be interpreted as giving a holder of a Community protected plant variety right the option of asking for the information provided for by those provisions from a farmer where the holder has no evidence that the farmer has used or will use for propagating purposes in the field on his own holding the product of the harvest obtained by planting, on his own holding, propagating material of a variety other than a hybrid or synthetic variety, which is covered by that right, belonging to one of the agricultural plant species listed in Article 14(2) of Regulation No 2100/94.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa kysymyksellään selvittää, onko asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan kuudetta luetelmakohtaa ja neuvoston asetuksen N:o 1768/95 8 artiklaa tulkittava siten, että niissä annetaan kasvinjalostajaoikeuden haltijalle oikeus vaatia mainittujen säännösten mukaisia tietoja viljelijältä, kun haltijalla ei ole mitään viitteitä siitä, että viljelijä on käyttänyt tai aikoo käyttää avomaalla omalla tilallaan lisäystarkoituksiin korjattua tuotetta, jonka hän on saanut viljelemällä omalla tilallaan sellaisen lajikkeen, muun kuin hybridilajikkeen tai synteettisen lajikkeen, lisäysaineistoa, johon kohdistuu kyseinen oikeus ja joka kuuluu yhteen asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 2 kohdassa luetelluista viljelykasvilajeista.
In the present case, it is not established clearly and precisely that the term 'farmers' used in the sixth indent of Article 14(3) of Regulation No 2100/94 refers to any farmer, even those having no legal relationship whatsoever with the holder of the Community plant variety right.
Käsiteltävässä asiassa ei käy selvästi ja täsmällisesti ilmi, että 14 artiklan 3 kohdan kuudennessa luetelmakohdassa käytetyllä nimityksellä "viljelijä" tarkoitettaisiin kaikkia mahdollisia viljelijöitä, myös niitä, joilla ei ole vähäisintäkään oikeudellista suhdetta kasvinjalostajanoikeuden haltijaan.
On the contrary, it is clear from a systematic and consistent interpretation of Article 14 that the term 'farmer' is used there to denote a uniform concept, referring only to farmers taking advantage of the derogation referred to in that article.
Mainitun 14 artiklan systemaattisesta ja johdonmukaisesta tulkinnasta käy päinvastoin ilmi, että nimitystä "viljelijän" käytetään siinä kattamaan sisällöltään yhtenäinen käsite, joka tarkoittaa ainoastaan tämän artiklan mukaista poikkeusta hyödyntäviä viljelijöitä.
It follows that to interpret the term 'farmer' appearing in the sixth indent of Article 14(3) as referring to any farmer breaches the principle of legal certainty.
Tästä seuraa, että tulkinta, jonka mukaan asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan kuudennessa luetelmakohdassa käytetty nimitys "viljelijä" koskee kaikkia mahdollisia viljelijöitä, on oikeusvarmuuden periaatteen vastainen.
As regards the interpretation of Article 8(2) of Regulation No 1768/95, suffice it to note that, given that that regulation is an implementing regulation laying down conditions to give effect to the derogation provided for in Article 14(1) of Regulation No 2100/94, those provisions cannot, in any event, impose more extensive obligations on farmers than those under Regulation No 2100/94.
Asetuksen N:o 1768/95 8 artiklan 2 kohdan tulkinnan osalta riittää sen toteaminen, että koska mainittu asetus on soveltamisasetus, jossa täsmennetään asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 1 kohdassa säädetyn poikkeuksen mahdollistavat edellytykset, sen säännöksillä ei missään tapauksessa voida asettaa viljelijöille laajempia velvollisuuksia kuin ne, jotka seuraavat asetuksesta N:o 2100/94.
It follows that Article 14(3) of Regulation No 2100/94 and Article 8(2) of Regulation No 1768/95 cannot be interpreted as authorising holders to require any farmer to provide all relevant information on request.
Tästä seuraa, ettei asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen N:o 1768/95 8 artiklan 2 kohtaa voida tulkita siten, että niissä annettaisiin haltijoille oikeus vaatia kaikilta viljelijöiltä, että ne toimittavat haltijoiden pyynnöstä kaikki asiaankuuluvat tiedot.
However, given, on the one hand, the difficulty the holder has in asserting his right to information, by reason of the fact that, as the referring court, in particular, pointed out, examination of a plant does not reveal whether it was obtained by the use of the product of the harvest or by the purchase of seed, and, on the other hand, the obligation to safeguard the legitimate interests of both the breeder and the farmer under Article 14(3) of Regulation No 2100/94 and Article 2 of Regulation No 1768/95, the holder must be authorised to request information from a farmer where he has some indication that the latter has relied or will rely on the derogation provided for by Article 14(1) of Regulation No 2100/94.
Kun otetaan huomioon yhtäältä ne haltijan vaikeudet toteuttaa tiedonsaantioikeuttaan, jotka johtuvat siitä syystä, että — kuten kansallinen tuomioistuin on erityisesti täsmentänyt — kasvin tarkastelu ei mahdollista sen toteamista, onko kasvi tuotettu korjattua tuotetta käyttämällä vai hankkimalla siemeniä, ja toisaalta jalostajan ja viljelijän vastavuoroisten laillisten etujen turvaamisvelvollisuus, sellaisena kuin se käy ilmi asetuksen N :o 2100/94 14 artiklan 3 kohdasta ja asetuksen N:o 1768/95 2 artiklasta, haltijalla on kuitenkin oltava oikeus pyytää tietoja viljelijältä heti, kun hänellä on viitteitä siitä, että viljelijä on käyttänyt tai aikoo käyttää asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 1 kohdassa säädettyä poikkeusta.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 March 2002.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 21 päivänä maaliskuuta 2002.
Preliminary ruling (Brussels Convention —Article 5(1) — Court for the place of performance of the contractual obligation — Contract of employment — Place where the employee habitually carries out his work — First contract fixing the place of performance of the work in one Contracting State — Second contract concluded with reference to the first contract and under which the employee carries out his work in another Contracting State — First contract suspended during the performance of the second) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Brysselin yleissopimus — 5 artiklan 1 kohta — Sen paikkakunnan tuomioistuin, jossa sopimusvelvoite on täytettävä — Työsopimus — Paikkakunta, jossa työntekijä tavallisesti suorittaa työnsä — Ensimmäinen sopimus, jossa määrätään työskentelypaikkakunnasta sopimusvaltiossa — Toinen sopimus, joka on tehty ottaen ensimmäinen sopimus huomioon