natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Court of First Instance such that the applicant was excluded (judgment of 9 November 2004 in Joined Cases T-285/02 and T-395/02 Vega Rodríguez v Commission, not yet published in the ECR), or refusing to include the applicant on a reserve list (judgments of 28 April 2004 in Case T-277/02 Pascall v Council and of 10 November 2004 in Case T-165/03 Vonier v Commission, neither yet published in the ECR);
Korostaen, että jäsenvaltiot ovat erilaisessa asemassa kuin muut kolmannet, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että jäsenvaltiot voivat pyytää toimielimiä olemaan luovuttamatta jäsenvaltiosta peräisin olevaa asiakirjaa ja toimielimellä on velvollisuus olla luovuttamatta sitä ilman jäsenvaltion ”etukäteen antamaa suostumusta”.
– decisions taken in the course of disciplinary procedures (judgment of 16 December 2004 in Joined Cases T-120/01 and T-300/01 De Nicola v EIB, not yet published in the ECR), or imposing disciplinary sanctions (judgments of 16 March 2004 in Case T-11/03 Afari v European Central Bank, of 1 April 2004 in Case T-198/02 N v Commission, and of 10 June 2004 in Case T-307/01 Eveillard v Commission and in Case T-307/01 François v Commission, none yet published in the ECR).
Näin ollen toisin kuin kantaja ja tätä tukeneet kolme jäsenvaltiota väittivät, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kun jäsenvaltio esittää edellä mainitun säännöksen mukaisen pyynnön, kyseisen toimielimen on oltava luovuttamatta asiakirjaa.
Other judgments rule on claims for compensation for the damage suffered as a result of delay in drawing up staff reports (judgments of 6 July 2004 in Case T-281/01 Huygens v Commission and of 30 September 2004 in Case T-16/03 Ferrer de Moncada v Commission, neither yet published in the ECR), or as a result of an occupational disease of an official (judgments of 3 March 2004 in Case T-48/01 Vainker and Vainker v Parliament and of 14 October 2004 in Case T-256/02 I v Court of Justice and in Case T-389/02 Sandini v Court of Justice, none yet published in the ECR).
Asiassa Turco vastaan neuvosto annettu tuomio perustuu neuvoston kieltäytymiseen luovuttamasta kantajalle oikeudellisen osastonsa laatimaa lausuntoa ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi, jolla vahvistetaan vähimmäisstandardit turvapaikanhakijoiden vastaanottamiseksi jäsenvaltioissa.
Also of interest are the judgments of 5 October 2004 in Case T-45/01 Sanders and Others v Commission and in Case T-144/02 Eagle v Commission, neither yet published in the ECR, which order the defendant institution to pay damages for the loss sustained by the applicants as a result of the fact that they were not recruited as temporary servants of the Communities during the time they worked at the Joint European Tours (JET) Joint Undertaking.
Neuvosto vetosi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaan, jossa säädetään, että toimielimet kieltäytyvät antamasta tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi muun muassa tuomioistuinkäsittelyn ja oikeudellisen neuvonannon suojaa, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
For the Community to incur non-contractual liability for an unlawful act, three conditions must be fulfilled: the conduct alleged against the Community institutions must be unlawful, there must be actual damage and there must be a causal link between that conduct and that damage.
II-3521) viitaten, että oikeudenkäyntimenettelyn yhteydessä laaditut oikeudelliset neuvonannot kuuluvat jo mainittujen menettelyjen suojaa koskevan poikkeuksen piiriin.
The concurrence of those three conditions allowing the non-contractual liability of the Community to be incurred was regarded as established by the Court in its interlocutory judgment of 23 November 2004 in Case T-166/98 Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, not yet published in the ECR.
Koska poikkeuksia asetuksen N:o 1049/2001 mukaiseen yleisön oikeuteen saada tietoja asiakirjoista täytyy tulkita ja soveltaa suppeasti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että se seikka, että kyseessä oleva asiakirja on oikeudellinen neuvonanto, ei yksinään oikeuta esitetyn poikkeuksen soveltamista.
As one or more of those conditions were not met in the other actions for damages, the Court of First Instance dismissed all the other actions brought under Article 288 EC.
Koska neuvosto ei kuitenkaan toiminut virheellisesti arvioidessaan, että pyydetyn oikeudellisen neuvonannon paljastaminen olisi omiaan aiheuttamaan epäilyksiä sen kohteena olevan lainsäädäntötoimen laillisuudesta ja että kyseinen oikeudellinen lausunto oli täten suojan tarpeessa sekä että kantajan esiin tuomat ylivoimaiset yleiset edut eivät olleet luonteeltaan sellaisia, että ne olisivat oikeuttaneet paljastamaan kyseessä olevan asiakirjan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen kokonaisuudessaan.
Excluding Community staff cases.
Yhteisön henkilöstöasiat
Proceedings must be established (judgment in Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291).
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kokoavan luonteen johdosta mainitut tilanteet voidaan väistämättä esittää vain osittain.
As regards the requirement that the breach must be sufficiently serious, the decisive test for finding that there has been such a breach is whether the Member State or the Community institution concerned manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
Tämän vuoksi todettakoon ainoastaan, että kanteilla pyrittiin riitauttamaan muun muassa seuraavien seikkojen lainmukaisuus:
Where the Member State or the institution in question has only considerably reduced discretion, or even no discretion at all, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach.
– ylentämättä jättämistä koskevat päätökset (asia T-97/02, Mavridis v. komissio, tuomio 21.1.2004; asia T-197/02, Caravelis v. parlamentti, tuomio 2.3.2004; asia T-175/02, Lebedef v. komissio, tuomio 17.3.2004; asia T-4/03, Lebedef v. komissio, tuomio 17.3.2004; asia T-330/03, Liankoura v. neuvosto, tuomio 10.6.2004 ja asia T-216/03, Tenreiro v. komissio, tuomio 28.9.2004; mitään tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)
The expression ‘rule of law intended to confer rights on individuals’ has been analysed on several occasions by the Court of First Instance.
– nimittämismenettelyn yhteydessä tehdyt päätökset (asia T-328/01, Robinson v. parlamentti, tuomio 21.1.2004; asia T-234/02, Michael v. komissio, tuomio 2.3.2004; asia T-310/02, Theodorakis v. neuvosto, tuomio 23.3.2004 ja asia T-10/02, Girardot v. komissio, tuomio 31.3.2004, mitään tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
For instance, it has been held that the aim of the rules applicable to the system of the division of powers between the various Community institutions is to ensure that the balance between the institutions provided for in the Treaty is maintained and not to confer rights on individuals.
Tältä osin on syytä mainita vielä, että asiassa T-116/03, Montalto vastaan neuvosto, 9.11.2004 annetulla tuomiolla (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumottiin SMHV:n valituslautakunnan ylimääräisen puheenjohtajan ja valitusosaston puheenjohtajan nimittämisestä 23.5.2002 tehty neuvoston päätös
Accordingly, any unlawful delegation of the Council’s powers to the Commission is not such as to engage the Community’s liability (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, cited above). It has also been held, by reference to the case-law of the Court of Justice, that infringement of the obligation to state reasons is not such as to give rise to the liability of the Community (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission and judgment of 25 May 2004 in Case T-154/01 Distilleria F. Palma v Commission, not yet published in the ECR). On the other hand, in its judgment in Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, the Court of First Instance held that the prohibition on unjust enrichment and the principle of non-discrimination were intended to confer rights on individuals.
– päätökset olla ottamatta palvelukseen yli 65-vuotiaita konferenssitulkkeja (yhdistetyt asiat T-153/01 ja T-323/01, Alvarez Moreno v. komissio, tuomio 10.6.2004 (valitus kirjattu asianumerolle C-373/04 P); asia T-275/01, Alvarez Moreno v. parlamentti, tuomio 10.6.2004 ja asia T-276/01, Garroni v. parlamentti, tuomio 10.6.2004, mitään tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)
The breach by the Commission of those principles was held to be sufficiently serious, a conclusion which the Court of First Instance did not reach with regard to any of the other actions for damages in which it ruled in 2004.
– kurinpitomenettelyssä tehdyt päätökset (yhdistetyt asiat T-120/01 ja T-300/01, De Nicola v. EIP, tuomio 16.12.2004, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tai päätökset, joilla määrättiinkurinpidollisia seuraamuksia (asia T-11/03, Afari v. Euroopan keskuspankki, tuomio 16.3.2004; asia T-198/02, N v. komissio, tuomio 1.4.2004; asia T-258/01, Eveillard v. komissio, tuomio 10.6.2004 ja asia T-307/01, François v. komissio, T-307/01, tuomio 10.6.2004, mitään tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Further, in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, the Court of First Instance outlined the conditions which would give rise to the non-contractual liability of the Community in the event of the principle of such liability as a result of a lawful act being recognised in Community law (see, on that subject, the 2001, 2002 and 2003 Annual Reports). Citing its previous decisions, it thus considered that those three conditions would have to be met, namely the reality of the damage allegedly suffered, the causal link between it and the act on the part of the Community institutions, and the unusual and special nature of that damage, it being specified that damage is ‘special’ when it affects a particular class of economic operators in a disproportionate manner by comparison with other operators, and ‘unusual’ when it exceeds the limits of the economic risks inherent in operating in the sector concerned, the legislative measure that gave rise to the damage pleaded not being justified by a general economic interest. In that case, the Court of First Instance held that damage of that sort was manifestly not established. 121
Henkilöstöasioissa annetuissa muissa tuomioissa kyseessä olivat muun muassa vaatimus vahingonkorvauksen suorittamisesta ensinnäkin liian myöhään laaditun arviointikertomuksen johdosta (asia T-281/01, Huygens v. komissio, tuomio 6.7.2004 ja asia T-16/03, Ferrer de Moncada v. komissio, tuomio 30.9.2004, kumpaakaan tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tai virkamiehelle aiheutuneen ammattitaudin
Finally, the order of 7 June 2004 in Case T-338/02 Segi and Others v Council, not yet published in the ECR (under appeal, Case C-355/04 P) 56 is interesting and important.
Toiminta perusteella (asia T-48/01, Vainker ja Vainker v. parlamentti, tuomio 3.3.2004; asia T-256/02, I v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomio 14.10.2004 ja asia T-389/02, Sandini v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomio 14.10.2004, mitään tuomioista ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
By their action, the applicants seek compensation for damage suffered as a result of their being included in the list annexed to Council Common Position 2001/931/CFSP of 27
Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vahingonkorvausvastuun syntyminen lainvastaisen toimen johdosta edellyttää kolmen edellytyksen täyttymistä eli sitä, että moitittu toiminta on lainvastaista, että vahinko on todella syntynyt ja että tämän toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.
December 2001 on the application of specific measures to combat terrorism, 57 updated by Common Positions 2002/340 and 2002/462.
Kyseisten kolmen edellytyksen katsottiin täyttyneen asiassa T-166/98, Cantina sociale di Dolianova ym. vastaan komissio, 23.11.2004 annetussa tuomiossa (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
58 Common Position 2001/931/CFSP was adopted on the basis of Article 15 of the Treaty on European Union under Title V: ‘Provisions on a common foreign and security policy’ (CFSP), and Article 34 of the Treaty on European Union under Title VI: ‘Provisions on police and judicial cooperation in criminal matters’ (together called justice and home affairs (JHA)).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kaikki muut EY 288 artiklan nojalla nostetut vahingonkorvauskanteet, koska jokin tai jotkin edellä mainituista edellytyksistä eivät täyttyneet.
Holding that the provision 59 of the Common Position which affects the applicants entails no measure coming under the CFSP and that, therefore, Article 34 of the Treaty on European Union is the only relevant legal basis as regards the measures which, it is claimed, give rise to the alleged damage, the Court of First Instance declared that it was clear that it had no jurisdiction to take cognisance of the action for damages since the only remedies provided for under Title VI of the Treaty on European Union are a reference for a preliminary ruling, an action for annulment and a ruling in disputes between Member States and, therefore, there is no provision for an action for damages under Title VI.
Se totesi muun muassa, että yhteisön toimielinten välillä tapahtuvaa toimivallan jakamista koskevien säännösten tarkoituksena ei ole luoda yksityishenkilöille oikeuksia ja tämän johdosta mahdollinen lainvastainen neuvoston toimivallan delegointi komissiolle ei ole omiaan aiheuttamaan sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta (em. asia Afrikanische Frucht-Compagnie ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v. komissio). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön viitaten myös, että perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämisen johdosta ei voi syntyä yhteisön 55
The Court of First Instance points out that the fact that the applicants ‘probably have no effective judicial remedy’ cannot of itself found a claim to Community jurisdiction proper in a legal system based on the principle of specific jurisdiction.
Lukuun ottamatta yhteisön henkilöstöasioihin liittyviä vahingonkorvausvaatimuksia.
As regards the applicants’ claim for damages, in so far as it seeks a finding that the Council, acting in the area of JHA, has encroached on the jurisdiction of the Community, the Court of First Instance declared that it had jurisdiction but held that the claim manifestly lacked any foundation in law, since the relevant legal basis for the adoption of the provision giving rise to damage was actually Article 34 of the Treaty on European Union.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vastuuta (em. asia Afrikanische Frucht-Compagnie GmbH ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v. komissio ja asia T-154/01, Distilleria F. Palma v. komissio, tuomio 25.5.2004, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Sitä vastoin edellä mainitussa asiassa Cantina sociale di Dolianova ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että perusteettoman edun saamisen kieltoa koskevan periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille.
The number of applications for interim relief submitted in 2004 was lower than for the previous year, since 26 were registered, compared with 39 in 2003.
2001 hyväksytyn neuvoston yhteisen kannan 2001/931/YUTP57liitteenä olleeseen luetteloon, jota oli päivitetty yhteisellä kannalla 2002/340 ja 2002/462.58 Yhteisen kannan
Contrary to what had been observed in 2002, the fall in the number of applications for interim relief was not offset by a large number of applications for expedited procedures in the main proceedings, since, as indicated previously, only 13 applications for expedited procedure were lodged.
2001/931/YUTP hyväksyminen perustui Euroopan unionin perustamissopimuksen 15 artiklaan, joka kuuluu kyseisen sopimuksen V osastoon, jonka otsikkona on ”Määräykset yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta”, sekä mainitun sopimuksen 34 artiklaan, joka kuuluu sopimuksen VI osastoon, jonka otsikkona on ”Määräykset poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa” (josta yleisesti käytetään nimitystä oikeus- ja sisäasiat).
See also the order of the same date in Case T-333/02 Gestoras Pro-Amnistía and Others v Council, not yet published in the ECR; under appeal, Case C-354/04 P.
Ks. myös samana päivänä annettu määräys asiassa T-333/02, Gestoras Pro-Amnistia ym. v. neuvosto (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa; valitus kirjattu asianumerolle C-354/04 P).
Common Positions 2002/340/CFSP and 2002/462/CFSP adopted by the Council pursuant to Articles 15 and 34 of the Treaty on European Union of 2 May and 17 June 2002 respectively (OJ 2002 L 116, p.
Neuvoston Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 15 ja 34 artiklan nojalla 2.5.2002 ja 17.6.2002 hyväksymät yhteiset kannat 2002/340/YUTP ja 2002/462/YUTP (EYVL L 116, s.
75, and OJ 2002 L 160, p. 32).
75 ja EYVL L 160, s. 32).
Namely, Article 4, according to which the Member States are, through police and judicial cooperation in criminal matters within the framework of Title VI of the Treaty on European Union, to afford each other the widest possible assistance in preventing and combating terrorist acts.
Kyse oli 4 artiklasta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puitteissa rikosasioissa toteutettavan jäsenvaltioiden välisen poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön avulla annettava toisilleen mahdollisimman laajaa tukea terroritekojen estämiseksi ja torjumiseksi.
The President of the Court of First Instance, in his capacity as judge responsible for granting interim relief, completed 34 interim relief cases.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
In the latter case, the President of the Court of First Instance, by order of 22 December 2004 in Case T-201/04 R Microsoft v Commission, not yet published in the ECR, the President of the Court of First Instance found that the evidence adduced by Microsoft was not sufficient to show that the immediate enforcement of the remedies imposed by the Commission might cause Microsoft serious and irreparable damage.
Viimeksi mainitussa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti antoi asiassa T-201/04 R, Microsoft vastaan komissio, 22.12.2004 määräyksen (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), jossa se katsoi, että Microsoftin esittämät todisteet eivät riittäneet sen osoittamiseen, että komission asettamilla korjaavilla toimenpiteillä saatettiin aiheuttaa sille vakavaa ja peruuttamatonta vahinkoa.
That case originated in the Commission’s decision of 24 March 2004 60finding that Microsoft had infringed Article 82 EC by abusing its dominant position by engaging in two distinct types of conduct.
Kyseinen asia perustuu komission 24.3.2004 tekemään päätökseen,60jossa todettiin, että Microsoft oli rikkonut EY 82 artiklaa ja syyllistynyt määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön kahden eri toiminnan johdosta.
The Commission also fined Microsoft more than EUR 497 million.
Komissio määräsi Microsoftille lisäksi 497 miljoonan euron sakon.
The first type of conduct concerned Microsoft’s refusal to provide its competitors with certain ‘interoperability information’ and to authorise its use in the development and distribution of products competing with its own products on the work group server operating system market during the period October 1998 to the date of adoption of the decision.
Ensimmäisessä toiminnassa, jonka johdosta seuraamuksia määrättiin, oli kyse siitä, että lokakuusta 1998 päätöksen tekemisen ajankohtaan asti Microsoft kieltäytyi toimittamasta kilpailijoilleen eräitä ”yhteentoimivuutta koskevia tietoja” eikä sallinut niiden käyttämistä omien tuotteidensa kanssa kilpailevien tuotteiden kehittämiseen ja jakamiseen työryhmäpalvelinten käyttöjärjestelmämarkkinoilla.
By way of remedy, the Commission ordered Microsoft to disclose the ‘specifications’ for its client-to-server and server-to-server communications protocols to any undertaking wishing to develop and distribute work group server operating systems.
Korjaavana toimenpiteenä komissio määräsi Microsoftin antamaan kaikille yrityksille, jotka haluavat kehittää ja jakaa työryhmäpalvelinten käyttöjärjestelmiä, asiakas–palvelin- ja palvelin–palvelin-yhteys-käytäntöjään koskevat ”tekniset tiedot”.
The specifications describe certain characteristics of a program and must therefore be distinguished from the program’s ‘source code’, which designates the software code actually run by the computer.
Näissä teknisissä tiedoissa kuvataan ohjelman eräitä ominaispiirteitä ja ne on erotettava ohjelman ”lähdekoodista”, joka kuvaa tietokoneen tosiasiallisesti suorittamaa konekielistä koodia.
The second type of conduct sanctioned by the Commission was the tying of Windows Media Player with the Windows operating system.
Toinen toiminta, jonka johdosta komissio määräsi seuraamuksia, oli Windows Media Player -nimisen mediasoittimen myynti yhdessä Windows-käyttöjärjestelmän kanssa.
The Commission considered that that practice affected competition on the media reader market.
Komissio katsoi, että tällaisella toiminnalla vaikutettiin mediasoitinten markkinoihin.
By way of remedy, the Commission ordered Microsoft to offer for sale a version of Windows without Windows Media Player.
Korjaavana toimenpiteenä komissio velvoitti Microsoftin tarjoamaan myytäväksi Windowsista sellaisen version, johon ei kuulu Windows Media Player -ohjelmistoa.
Microsoft none the less retains the possibility to market Windows with Windows Media Player.
Microsoftille annettiin kuitenkin mahdollisuus edelleen myydä Windowsia myös Windows Media Playerin kanssa.
On 7 June 2004, Microsoft brought an action before the Court of First Instance for annulment of the Commission’s decision (Case T-201/04).
Microsoft nosti asiassa kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 7.6.2004 (asia T-201/04).
On 25 June 2004, Microsoft sought suspension of operation of the remedies imposed by that decision.
Microsoft pyysi 25.6.2004, että riidanalaisella päätöksellä asetettujen korjaavien toimenpiteiden täytäntöönpanoa lykätään.
Following the lodging of that application, the Commission stated that it did not intend to enforce the remedies until a decision had been reached on the application for suspension.
Tutkittuaan esillä olleen tapauksen olosuhteet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti katsoi 22.12.2004 antamassaan määräyksessä, että Microsoft ei ollut osoittanut, että sille aiheutuisi riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanosta vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.
Commission Decision C(2004) 900 final of 24 March 2004 relating to a proceeding under Article 82 of the EC Treaty (Case COMP/C-37.792 Microsoft).
EY 82 artiklan soveltamisesta (asia COMP/C-3/37.792) 24 päivänä maaliskuuta 2004 tehty komission päätös K(2004) 900 lopullinen.
Emphasising that it is solely for the court dealing with the substance of the application to answer those questions, the President of the Court of First Instance concluded that the application for annulment lodged by Microsoft was not at first sight unfounded and that the prima facie requirement (which entails an assessment of whether the main action is prima facie well founded) was therefore satisfied.
Toiminta voidaan ratkaista ainoastaan pääasian ratkaisemisen yhteydessä, ja totesi, että Microsoftin kumoamiskanne ei ensi näkemältä ole ilmeisen perusteeton ja että fumus boni jurista koskeva edellytys (jossa arvioidaan ensi näkemältä pääasiassa nostetun kanteen perusteltavuus) näin ollen täyttyi.
However, the President of the Court of First Instance held that the condition relating to urgency was not satisfied, since Microsoft had not adduced evidence that disclosure of the information thus far kept secret would cause serious and irreparable harm.
Presidentti katsoi kuitenkin, että kiireellisyyttä koskeva edellytys ei täyttynyt, koska Microsoft ei ollut esittänyt näyttöä siitä, että tuohon saakka salassa pidettyjen tietojen paljastaminen aiheuttaisi vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.