natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An interpretation of Directive 2004/38 prohibiting a host Member State from requiring prior lawful residence in another Member State would undermine the ability of the Member States to control immigration at their external frontiers.
Direktiivin 2004/38 tulkitseminen siten, että siinä kielletään jäsenvaltiota edellyttämästä aiempaa laillista oleskelua toisessa jäsenvaltiossa, horjuttaisi jäsenvaltioiden valtaa valvoa maahanmuuttoa ulkorajoillaan.
The Minister for Justice submits in particular that that interpretation would have serious consequences for the Member States by bringing about a great increase in the number of persons able to benefit from a right of residence in the Community.
Minister for Justice toteaa erityisesti, että tästä tulkinnasta olisi vakavia seurauksia jäsenvaltioille, koska se merkitsisi niiden henkilöiden lukumäärän valtavaa kasvua, jotka voivat saada oleskeluoikeuden yhteisössä.
On this point, the answer must be, first, that it is not all nationals of nonmember countries who derive rights of entry into and residence in a Member State from Directive 2004/38, but only those who are family members, within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State other than the Member State of which he is a national.
Tältä osin on vastattava yhtäältä, että direktiivin 2004/38 mukaista oikeutta tulla jäsenvaltioon ja oleskella siellä ei ole kaikilla kolmansien valtioiden kansalaisilla vaan ainoastaan niillä, jotka ovat sellaisen unionin kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen sijoittautumalla johonkin muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jonka kansalainen hän on, tämän direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja perheenjäseniä.
Second, Directive 2004/38 does not deprive the Member States of all possibility of controlling the entry into their territory of family members of Union citizens.
Toisaalta direktiivillä 2004/38 ei riistetä jäsenvaltioilta kaikkea valvontavaltaa siltä osin kuin kysymys on unionin kansalaisten perheenjäsenten tulosta niiden alueelle.
Under Chapter VI of that directive, Member States may, where this is justified, refuse entry and residence on grounds of public policy, public security or public health.
Jäsenvaltiot voivat, kun se on perusteltua, kyseisen direktiivin VI luvun nojalla kieltää maahantulon ja oleskelun yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen taikka kansanterveyteen liittyvistä syistä.
Such a refusal will be based on an individual examination of the particular case.
Tällainen kielto perustuu yksittäistapauksen tutkimiseen erikseen.
Moreover, in accordance with Article 35 of Directive 2004/38, Member States may adopt the necessary measures to refuse, terminate or withdraw any right conferred by that directive in the case of abuse of rights or fraud, such as marriages of convenience, it being understood that any such measure must be proportionate and subject to the procedural safeguards provided for in the directive.
Direktiivin 2004/38 35 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat lisäksi toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet evätäkseen, lopettaakseen tai peruuttaakseen tässä direktiivissä tarkoitetut oikeudet, jos ne on saatu oikeuksien väärinkäytöllä tai petoksella, kuten lumeavioliitolla, kun nämä toimenpiteet ovat oikeasuhteisia ja niissä sovelletaan direktiivin mukaisia menettelyä koskevia takeita.
Those governments further submit that that interpretation of Directive 2004/38 would lead to unjustified reverse discrimination, in so far as nationals of the host Member State who have never exercised their right of freedom of movement would not derive rights of entry and residence from Community law for their family members who are nationals of nonmember countries.
Samat hallitukset toteavat vielä, että kyseinen direktiivin 2004/38 tulkinta johtaisi perusteettomaan käänteiseen syrjintään, koska sellaiset jäsenvaltion kansalaiset, jotka eivät ole milloinkaan käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, eivät saisi yhteisön oikeuden perusteella maahantulo- ja oleskeluoikeutta perheenjäsenilleen, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia.
Any difference in treatment between those Union citizens and those who have exercised their right of freedom of movement, as regards the entry and residence of their family members, does not therefore fall within the scope of Community law.
Näin ollen se, että näitä unionin kansalaisia, siltä osin kuin kysymys on heidän perheenjäsentensä maahantulosta ja oleskelusta, mahdollisesti kohdellaan eri tavalla kuin niitä unionin kansalaisia, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ei kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan.
Moreover, it should be recalled that all the Member States are parties to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950, which enshrines in Article 8 the right to respect for private and family life.
On lisäksi palautettava mieleen, että Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoi -keuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen, jonka 8 artiklassa vahvistetaan oikeus nauttia yksityis- ja perhe-elämän kunnioitusta, sopimuspuolia ovat kaikki jäsenvaltiot.
The answer to the first question must therefore be that Directive 2004/38 precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
Ensimmäiseen kysymykseen on siis vastattava, että direktiivi 2004/38 on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa edellytetään, että kolmannen maan kansalainen, joka on sellaisen unionin kansalaisen aviopuoliso, joka oleskelee tässä jäsenvaltiossa mutta ei ole sen kansalainen, on ennen vastaanottavaan jäsenvaltioon saapumistaan oleskellut laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, jotta häneen voidaan soveltaa mainitun direktiivin säännöksiä.
By its second question the referring court asks essentially whether the spouse of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State whose nationality he does not possess accompanies or joins that citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38, and consequently benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where the marriage took place and of the circumstances in which he entered the host Member State.
Kansallinen tuomioistuin haluaa toisella kysymyksellään selvittää, onko katsottava, että sellaisen unionin kansalaisen, joka on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja sijoittautunut jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän ei ole, aviopuoliso tulee tämän unionin kansalaisen mukana tai seuraa tätä myöhemmin direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja että kyseiseen aviopuolisoon siis sovelletaan tämän direktiivin säännöksiä riippumatta siitä, milloin ja missä avioliitto on solmittu, ja riippumatta niistä olosuhteista, joissa hän on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon.
It should be noted at the outset that, as may be seen from recitals 1, 4 and 11 in the preamble, Directive 2004/38 aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty.
Alustavasti on palautettava mieleen, että kuten direktiivin 2004/38 johdantoosan 1, 4 ja 11 perustelukappaleesta ilmenee, direktiivin tavoitteena on helpottaa sen unionin kansalaisille perustamissopimuksessa suoraan myönnetyn henkilökohtaisen perusoikeuden, joka on liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, käyttämistä.
Moreover, as recital 5 in the preamble to Directive 2004/38 points out, the right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality.
Kuten direktiivin 2004/38 johdantoosan viidennessä perustelukappaleessa lisäksi korostetaan, on niin, että jotta kaikki unionin kansalaiset voivat käyttää oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella vapauden ja ihmisarvon osalta objektiivisten edellytysten mukaisesti, tämä oikeus olisi myönnettävä myös heidän perheenjäsenilleen näiden kansalaisuudesta riippumatta.
Having regard to the context and objectives of Directive 2004/38, the provisions of that directive cannot be interpreted restrictively, and must not in any event be deprived of their effectiveness (see, to that effect, Eind, paragraph 43).
Kun otetaan huomioon direktiivin 2004/38 asiayhteys ja sillä tavoitellut päämäärät, kyseisen direktiivin säännöksiä ei voida tulkita suppeasti, eikä niiltä missään tapauksessa pidä riistää niiden tehokasta vaikutusta (ks. vastaavasti em. asia Eind, tuomion 43 kohta).
Article 3(1) of Directive 2004/38 provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them.
Direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohdan mukaan tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin unionin kansalaisiin, jotka siirtyvät toiseen jäsenvaltioon tai oleskelevat toisessa jäsenvaltiossa kuin jonka kansalaisia he ovat, sekä heidän 2 artiklan 2 alakohdassa määriteltyihin perheenjäseniinsä, jotka tulevat heidän mukanaan tai seuraavat heitä myöhemmin.
Articles 6 and 7 of Directive 2004/38, relating respectively to the right of residence for up to three months and the right of residence for more than three months, likewise require that the family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State ‘accompany’ or ‘join’ him in the host Member State in order to enjoy a right of residence there.
Direktiivin 2004/38 6 artiklassa, joka koskee oikeutta oleskella toisen jäsenvaltion alueella enintään kolme kuukautta, ja 7 artiklassa, joka koskee oikeutta oleskella toisen jäsenvaltion alueella yli kolme kuukautta, edellytetään myös, että unionin kansalaisen perheenjäsenet, jotka eivät ole minkään jäsenvaltion kansalaisia, tulevat unionin kansalaisen mukana tai seuraavat häntä myöhemmin vastaanottavaan jäsenvaltioon, jotta he voivat saada siellä oleskeluoikeuden.
First, none of those provisions requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Ensiksi missään näistä säännöksistä ei edellytetä, että unionin kansalainen olisi jo perustanut perheen silloin, kun hän siirtyy vastaanottavaan jäsenvaltioon, jotta hänen perheenjäseniinsä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, voitaisiin soveltaa kyseisessä direktiivissä vahvistettuja oikeuksia.
Where a Union citizen founds a family after becoming established in the host Member State, the refusal of that Member State to authorise his family members who are nationals of nonmember countries to join him there would be such as to discourage him from con -tinuing to reside there and encourage him to leave in order to be able to lead a family life in another Member State or in a nonmember country.
Kun unionin kansalainen perustaa perheen sijoittauduttuaan vastaanottavaan jäsenvaltioon, se, että tämä jäsenvaltio ei salli hänen perheenjäsentensä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, seurata häntä sinne myöhemmin, olisi omiaan saamaan hänet luopumaan siellä oleskelusta ja kannustaisi häntä lähtemään sieltä, jotta hän voisi viettää perheelämää jossakin toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa.
It must therefore be held that nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen derive from Directive 2004/38 the right to join that Union citizen in the host Member State, whether he has become established there before or after founding a family.
On näin ollen todettava, että kolmannen maan kansalaisilla, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, on direktiivin 2004/38 perusteella oikeus seurata tätä unionin kansalaista myöhemmin vastaanottavaan jäsenvaltioon riippumatta siitä, onko viimeksi mainittu sijoittautunut tähän jäsenvaltioon ennen perheen perustamista vai sen jälkeen.
Second, it must be determined whether, where the national of a nonmember country has entered a Member State before becoming a family member of a Union citizen who resides in that Member State, he accompanies or joins that Union citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38.
Toiseksi on ratkaistava, onko kolmannen maan kansalainen, joka on saapunut jäsenvaltioon ennen kuin hänestä on tullut tässä jäsenvaltiossa oleskelevan unionin kansalaisen perheenjäsen, tullut tämän unionin kansalaisen mukana tai seurannut häntä myöhemmin direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
It makes no difference whether nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen have entered the host Member State before or after becoming family members of that Union citizen, since the refusal of the host Member State to grant them a right of residence is equally liable to discourage that Union citizen from continuing to reside in that Member State.
Merkitystä ei ole sillä, ovatko kolmannen maan kansalaiset, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, tulleet vastaanottavaan jäsenvaltioon ennen kuin heistä on tullut tämän unionin kansalaisen perheenjäseniä vai sen jälkeen, koska se, että vastaanottava jäsenvaltio kieltäytyy myöntämästä heille oleskeluoikeutta, on myös omiaan saamaan tämän unionin kansalaisen luopumaan oleskelusta tässä jäsenvaltiossa.
Therefore, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Dir -ective 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that
Näin ollen koska direktiivin 2004/38 säännöksiä ei pidä tulkita suppeasti, eikä niiltä saa riistää niiden tehokasta vaikutusta, kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvää ilmausta ”[unionin kansalaisten] perheenjäseniin – –, jotka tulevat heidän mukanaan” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan samalla sekä niitä unionin kansalaisen perheenjäseniä, jotka ovat tulleet vastaanottavaan jäsenvaltioon hänen kanssaan, että niitä, jotka oleskelevat hänen kanssaan tässä jäsenvaltiossa, eikä tässä toisessa tapauksessa ole tarpeen tehdä eroa sen mukaan, ovatko kolmannen maan
Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
kansalaiset tulleet kyseiseen jäsenvaltioon ennen unionin kansalaista vai hänen jälkeensä, tai ennen kuin heistä on tullut hänen perheenjäseniään vai sen jälkeen.
Application of Directive 2004/38 solely to the family members of a Union citizen who ‘accompany’ or ‘join’ him is thus equivalent to limiting the rights of entry and residence of family members of a Union citizen to the Member State in which that citizen resides.
Se, että direktiiviä 2004/38 sovellettaisiin ainoastaan niihin unionin kansalaisen perheenjäseniin, jotka ”tulevat” viimeksi mainitun ”mukana” tai ”seuraavat häntä myöhemmin”, vastaisi siis sitä, että unionin kansalaisen perheenjäsenten oikeus maahantuloon ja oleskeluun rajoitettaisiin siihen jäsenvaltioon, jossa unionin kansalainen oleskelee.
From the time when the national of a nonmember country who is a family member of a Union citizen derives rights of entry and residence in the host Member State from Directive 2004/38, that State may restrict that right only in compliance with Articles 27 and 35 of that directive.
Siitä hetkestä lähtien, jolloin kolmannen maan kansalainen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, saa direktiivin 2004/38 perusteella oikeuden tulla vastaanottavaan jäsenvaltioon ja oleskella siellä, jäsenvaltio voi rajoittaa tätä oikeutta vain kyseisen direktiivin 27 ja 35 artiklaa noudattaen.
Compliance with Article 27 is required in particular where the Member State wishes to penalise the national of a nonmember country for entering into and/or residing in its territory in breach of the national rules on immigration before becoming a family member of a Union citizen.
Mainittua 27 artiklaa on noudatettava erityisesti silloin, kun jäsenvaltio haluaa määrätä kolmannen maan kansalaiselle seuraamuksia sen vuoksi, että tämä on tullut maahan tai oleskellut siellä kansallisten maahanmuuttosäännösten vastaisesti ennen kuin hänestä on tullut unionin kansalaisen perheenjäsen.
However, even if the personal conduct of the person concerned does not justify the adoption of measures of public policy or public security within the meaning of Article 27 of Directive 2004/38, the Member State remains entitled to impose other penalties on him which do not interfere with freedom of movement and residence, such as a fine, provided that they are proportionate (see, to that effect, MRAX, paragraph 77 and the caselaw cited).
Vaikka asianomaisen oman käyttäytymisen vuoksi ei olisi perusteltua toteuttaa toimenpiteitä yleisen järjestyksen tai yleisen turvallisuuden vuoksi direktiivin 2004/38 27 artiklassa tarkoitetuin tavoin, jäsenvaltiolla säilyy oikeus määrätä hänelle muita seuraamuksia, kuten sakkoja, jotka eivät loukkaa vapaata liikkuvuutta ja oleskeluoikeutta, edellyttäen, että ne ovat oikeasuhteisia (ks. vastaavasti em. asia MRAX, tuomion 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
The answer to the second question must therefore be that Article 3(1) of Dir -ective 2004/38 must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaiseen, joka on sellaisen unionin kansalaisen aviopuoliso, joka oleskelee jäsenvaltiossa mutta ei ole sen kansalainen, ja joka tulee maahan kyseisen unionin kansalaisen mukana tai seuraa häntä sinne myöhemmin, sovelletaan kyseisen direktiivin säännöksiä riippumatta siitä, missä ja milloin heidän avioliittonsa on solmittu, ja riippumatta siitä, millä tavoin tämä kolmannen maan kansalainen on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon.
In view of the answer to the second question, there is no need to answer the third question.
Kun otetaan huomioon toiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettu vastaus, kolmanteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa edellytetään, että kolmannen maan kansalainen, joka on sellaisen unionin kansalaisen aviopuoliso, joka oleskelee tässä jäsenvaltiossa mutta ei ole sen kansalainen, on ennen vastaanottavaan jäsenvaltioon saapumistaan oleskellut laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, jotta häneen voidaan soveltaa mainitun direktiivin säännöksiä.
Case C-152/08
Asia C-152/08
Real Sociedad de Fútbol SAD and Nihat Kahveci v
Real Sociedad de Fútbol SAD ja Nihat Kahveci vastaan
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Superior de Justicia de Madrid)
(Tribunal Superior de Justicia de Madridin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Article 104(3) of the Rules of Procedure — EEC-Turkey Association Agreement — Article 37 of the Additional Protocol — Direct effect — Working conditions — Principle of nondiscrimination — Football — Limit on the number of professional players from nonmember States who may be fielded per team in national competitions)
Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Lisäpöytäkirjan 37 artikla – Välitön oikeusvaikutus – Työsuhteen ehdot – Syrjintäkiellon periaate – Jalkapallo – Rajoitus, jonka mukaan joukkue voi peluuttaa kansallisessa jalkapallokilpailussa vain tiettyä määrää sellaisia ammattipelaajia, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia
Order of the Court (Fifth Chamber), 25 July 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 25.7.2008 . . . . . . . . .
International agreements — Agreements concluded by the Community — Direct effect
Kansainväliset sopimukset – Yhteisön tekemät sopimukset – Välitön oikeusvaikutus
(Additional Protocol to the EEC-Turkey Association Agreement, Art. 37; Decision No 1/80 of the EEC-Turkey Association Council, Art. 10(1))
(ETY:n ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen lisäpöytäkirjan 37 artikla; ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 10 artiklan 1 kohta)
SUMMARY — CASE C-152/08
TIIVISTELMÄ – ASIA C-152/08
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Workers — Equal treatment
Kansainväliset sopimukset – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu
discriminating, on the basis of nationality, against Turkish migrant workers duly registered as belonging to their labour force as regards remuneration and other conditions of work.
syrjiä kansalaisuuden perusteella turkkilaisia siirtotyöläisiä, jotka työskentelevät näiden valtioiden laillisilla työmarkkinoilla, palkkauksen ja muiden työehtojen osalta.
The wording of Article 37 of the Additional Protocol, annexed to the EEC-Turkey Association Agreement, is essentially the same as that in the first indent of Article 38(1) of the Association Agreement with Slovakia and Article 23(1) of the Communities-Russia Partnership Agreement which lay down, in clear, precise and unconditional terms, a prohibition precluding any Member State from discriminating, on grounds of nationality, against the workers from the nonmember State concerned, vis-à-vis their own nationals, so far as their conditions of work, remuneration and dismissal are concerned.
ETY:n ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen liitteenä olevan lisäpöytäkirjan 37 artiklan sanamuoto ei mitenkään olennaisesti eroa yhteisöjen ja Slovakian välisen assosiaatiosopimuksen 38 artiklan 1 kohdan ja yhteisöjen ja Venäjän kumppanuussopimuksen 23 artiklan 1 kohdan sanamuodosta, joissa asetetaan selvä, täsmällinen ja ehdoton jäsenvaltioita koskeva kielto kohdella kyseisen kolmannen valtion työntekijöitä työehdoissa, palkkauksessa ja irtisanomisessa omiin kansalaisiinsa nähden syrjivästi heidän kansalaisuutensa perusteella.
Those provisions may therefore be relied on by individuals before the courts of the Member States.
Yksityiset voivat näin ollen vedota näihin määräyksiin jäsenvaltioiden tuomioistuimissa.