natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This complaint was registered by the Secretariat General on 23 July 1999.Article 90.2 of the Staff Regulations points out that “the authority shall notify the personconcerned of its reasoned decision within four months from the date on which thecomplaint was lodged. If at the end of that period no reply to the complaint has been
Henkilöstösääntöjen90artiklan 2kohdassa mainitaan,että “nimittävä viranomainen antaa perustellun päätöksensä tiedoksi asianomaiselle neljän kuukauden kuluessa valituksen jättämispäivästä.
_BAR_ 2001 received,this shall be deemed to constitute an implied decision rejecting it,against whichan appeal may be lodged under article 91”.
Josvalitukseen ei ole vastattu tämän määräajan kuluessa,asian katsotaan tullen hylätyksiimplisiittisellä päätöksellä,josta voi nostaa 91artiklassa tarkoitetun kanteen”.
The complainant was informed by letter of 30 November 1999 that his request had beenrejected by implied decision on 23 November 1999 and that the official answer wouldfollow.
Kantelijalle ilmoitettiin 30.marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä,että hänen pyyntönsä olihylätty 23.marraskuuta 1999 tehdyllä implisiittisellä päätöksellä ja että virallinen vastauslähetettäisiin myöhemmin.
After having received this letter,the complainant could have decided to lodge anappeal with the Court of First Instance,a possibility which he mentioned himself in hisletter of 14 October 1999.
Saatuaan tämän kirjeen kantelija olisi voinut päättää valituksentekemisestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle,minkä mahdollisuuden kantelijaitse mainitsi 14.lokakuuta 1999 päivätyssä kirjeessään.
Subsequently,the complaint was rejected by explicit decision of 18 February 2000.Following paragraph 3,second indent of Article 91,the period for lodging the appeal tothe Court of First Instance started to run afresh from this date.
Tämän jälkeen kantelu hylättiin 18.helmikuuta 2000 tehdyllä nimenomaisella päätöksellä.Henkilöstösääntöjen 91artiklan 3kohdan 2luetelmakohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle tehtävän kanteen nostamiselle säädetty määräaika alkaa uudelleentästä päivämäärästä.
Therefore,if thecomplainant had considered that the answer from the Appointing Authority was not satisfactory or incomplete,he could again have considered applying to the Court within threemonths from this date.
Jos kantelija katsoi,että nimittävän viranomaisen vastaus ei olluttyydyttävä tai riittävä,hän voisi harkita valituksen tekemistä tuomioistuimelle kolmenkuukauden kuluessa tästä päivämäärästä.
The complainant again decided not to do so.
Kantelija päätti jälleen olla tekemättä valitusta.
The complainant made no observations on the Commission’s opinion.
Kantelija ei esittänyt huomautuksia komission lausunnosta.
The alleged irregular annulment of question 27 from pre-selection test a)
Väitetty kysymyksen 27 sääntöjenvastainen poistaminen esivalintakokeesta a)
1.1The complainant alleged that the Commission had irregularly annulled question 27from pre-selection test (a) and should give the complainant a justification for it,especiallywith regard that the fact that a similar question was not annulled in a previous open competition. The Commission referred to the decision of the European Ombudsman in complaint761/99/BB,concerning a similar case of a candidate who had participated in open competition COM/A/11/98,in which the Ombudsman had concluded that there was no maladministration.
1.1Kantelija väitti,että komissio oli sääntöjenvastaisesti poistanut kysymyksen 27 esivalintakokeesta (a) ja että komission tulisi perustella tämä kantelijalle,erityisesti kun otetaanhuomioon,että samankaltaista kysymystä ei poistettu edellisessä avoimessa kilpailussa.Komissio viittasi Euroopan oikeusasiamiehen päätökseen kantelussa 761/99/BB,jokakoski avoimeen kilpailuun KOM/A/11/98 osallistuneen hakijan vastaavaa tapausta,jossaoikeusasiamies oli tullut siihen johtopäätökseen,että asiassa ei ilmennyt hallinnollistaepäkohtaa.
1.2In his decision on complaint 761/99/BB,the Ombudsman considered that,in the casewhere a question of a test proves to be ambiguous,the decision to eliminate this questionfrom the test is reasonable,provided that this elimination is carried out in such a way asto ensure that the interests of candidates are not negatively affected.
1.2Päätöksessään kanteluun 761/99/BB oikeusasiamies katsoi,että mikäli kokeenkysymys osoittautuu moniselitteiseksi,päätös poistaa kysymys kokeesta on perusteltu silläedellytyksellä,että poistaminen toteutetaan loukkaamatta hakijoiden etuja.
On the basis of theevidence submitted to him,the Ombudsman took the view that there was nothing tosuggest that this condition was not complied with in the present case,given that the Commission appeared to have eliminated the relevant question for all candidates.
Hänelle toimitettujen todisteiden perusteella oikeusasiamies katsoi,että mikään ei viitannut siihen,ettätätä ehtoa ei ollut noudatettu käsiteltävänä olevassa tapauksessa,koska näytti siltä,ettäkomissio oli poistanut kyseisen kysymyksen kaikilta hakijoilta.
1.3On the basis of the above,there appeared to be no maladministration on the part ofthe Commission in so far as the first allegation of the complainant was concerned.
1.3Edellä kuvatun perusteella komission toiminnassa ei ilmennyt hallinnollistaepäkohtaa kantelijan ensimmäisen väitteen osalta.
The alleged failure to take into account the information from the inter-serviceconsultation
Väite,jonka mukaan sisäiseltä lausuntokierrokselta saatuja tietoja ei ollut otettu huomioon
2.1The complainant alleged that the decision of the Appointing Authority of 18 February2000 did not take into account the information from the interservice consultation and thecomplainant’s letter of 14 October 1999.
2.1Kantelija väitti,että nimittävän viranomaisen 18.helmikuuta 2000 tekemässä päätöksessä ei otettu huomioon sisäiseltä lausuntokierrokselta sekä kantelijan 14.lokakuuta 1999päivätystä kirjeestä saatuja tietoja.
The Commission observed that,if thecomplainant considered that the answer from the Appointing Authority was not satisfactory or incomplete,he could have opted to apply to the Court within three months.
_BAR_ 2001 viranomaisen vastaus ei ollut tyydyttävä tai riittävä,hän olisi voinut valittaa tuomioistuimelle kolmen kuukauden kuluessa.
2.2From the documents in the file,it appeared that on 13 July 1999 the complainant haslodged an appeal under Article 90.2 of the Staff Regulations.
2.2Tapausta koskevista asiakirjoista kävi ilmi,että 13.heinäkuuta 1999 kantelija tekivalituksen henkilöstösääntöjen 90artiklan 2kohdan mukaisesti.
His appeal was registered on23 July 1999 (R/463/99).
Hänen valituksensa rekisteröitiin 23.heinäkuuta 1999 (R/463/99).
On 29 September 1999 the complainant participated in an interservice consultation during which he was given the possibility to explain his point of view.
Syyskuun 29.päivänä 1999 kantelija osallistuisisäiseen lausuntokierrokseen,jonka aikana hänelle annettiin mahdollisuus selvittää omaakantaansa.
Further to this interservice consultation,the complainant sent a new letter on 14 October1999 clarifying his initial appeal.
Viitaten tähän sisäiseen lausuntokierrokseen kantelija lähetti 14.lokakuuta1999 uuden kirjeen,jossa hän selvensi alkuperäistä valitustaan.
2.3The Ombudsman carefully analysed the decision of the Appointing Authority dated18 February 2000.
2.3Oikeusasiamies tutki huolellisesti nimittävän viranomaisen 18.helmikuuta 2000antaman päätöksen.
It was true that this decision neither referred to the interservice consultation nor to the complainant’s additional letter of 14 October 1999.
On totta,ettei päätöksessä viitattu sisäiseen lausuntokierrokseen taikantelijan 14.lokakuuta 1999 päivättyyn kirjeeseen.
However,thecomplainant’s additional letter was sent 3 months after the lodging of the initial appeal.
Kantelijan uusi kirje lähetettiinkuitenkin kolme kuukautta sen jälkeen,kun alkuperäinen valitus oli jätetty.
2.4The Ombudsman noted that the decision of the Appointing Authority first describedin detail the facts at the root of the complaint.
2.4Oikeusasiamies totesi,että nimittävän viranomaisen päätöksessä kuvattiin ensiksiyksityiskohtaisesti kantelun ydinasioita.
The decision then set out the complainant’sallegations contained in his letter of 13 July 1999.
Päätöksessä kerrottiin tämän jälkeen kantelijan13.heinäkuuta 1999 päivätyn kirjeen sisältämät väitteet.
The Appointing Authority finally madea two page legal assessment of the complainant’s claims,before rejecting the appeal.
Lopuksi nimittävä viranomainenesitti kahden sivun pituisen oikeudellisen arvion kantelijan väitteistä,ennen kuin hänhylkäsi valituksen.
The Ombudsman concluded from the above that the decision of the Appointing Authorityprovided the complainant with all the reasons necessary to understand the rejection of hisappeal.
Oikeusasiamies katsoi edellä esitetyn perusteella,että nimittävänviranomaisen päätöksessä hakijalle ilmoitettiin kaikki tarvittavat perusteet hänen valituksensa hylkäämisen ymmärtämiseksi.
No instance of maladministration was therefore found with regard to this aspect ofthe complaint.
Kantelun tässä näkökohdassa ei näin ollen ilmennythallinnollista epäkohtaa.
The alleged failure to reply to the complainant’s appeal of 13 July 1999
Väite,jonka mukaan kantelijan 13.heinäkuuta 1999 tehtyyn valitukseen ei vastattu
3.1The complainant alleged that the Commission did not reply within 4 months to hisappeal of 13 July 1999.
3.1Kantelija väitti,että komissio ei vastannut hänen 13.heinäkuuta 1999 tekemäänsävalitukseen neljän kuukauden kuluessa.
The Commission observed that complainant was informed byletter of 30 November 1999 that his appeal had been rejected by implied decision of 23November 1999 and that the official answer would follow.
Komissio huomautti,että kantelijalle ilmoitettiin30.marraskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä,että hänen valituksensa oli hylätty implisiittisellä päätöksellä 23.marraskuuta 1999,ja että virallinen vastaus lähetettäisiinmyöhemmin.
The Commission stated that,after receiving this letter,the complainant could have lodged an appeal to the Court of First Instance.
Komissio totesi,että saatuaan kirjeen kantelija olisi voinut tehdä valituksenensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
The explicit rejection decision was sent to the complainant on 18 February 2000.
Nimenomainen hylkäämispäätös lähetettiinkantelijalle 18.helmikuuta 2000.
3.2According to Article 90.2 of the Staff Regulations “(…) The authority shall notify theperson concerned of its reasoned decision within four months from the date on which thecomplaint was lodged.
3.2Henkilöstösääntöjen 90artiklan 2kohdan mukaan “nimittävä viranomainen antaaperustellun päätöksensä tiedoksi asianomaiselle neljän kuukauden kuluessa valituksenjättämispäivästä.
If at the end of that period no reply to the complaint has beenreceived,this shall be deemed to constitute an implied decision rejecting it,against whichan appeal may be lodged under article 91”.
Jos valitukseen ei ole vastattu tämän määräajan kuluessa,asian katsotaantullen hylätyksi implisiittisellä päätöksellä,josta voi nostaa 91artiklassa tarkoitetunkanteen”.
3.3In his decision on complaint 1479/99/(OV)MM,the Ombudsman considered that,according to this provision,the Appointing Authority shall notify the person concerned ofits reasoned decision within four months.
3.3Päätöksessään kanteluun 1479/99/(OV)MM oikeusasiamies katsoi,että kyseisensäännön mukaan nimittävän viranomaisen on ilmoitettava asianomaiselle perustellustapäätöksestään neljän kuukauden kuluessa.
This is in line with principles of good administration.
Tämä on hyvän hallintotavan periaatteidenmukaista.
If the Appointing Authority fails to act in this way,i.e. does not follow the principles of good administration,the person concerned is protected from further delay by therule that the lack of reply constitutes a negative decision.
Jos nimittävä viranomainen ei toimi näin,toisin sanoen ei noudata hyvän hallintotavan periaatteita,asianomaista suojellaan päätöksen enemmältä viivästymiseltä sään-nöllä,jonka mukaan vastaamatta jättäminen tarkoittaa kielteistä päätöstä.
This last rule is meant to establish a possibility of a legal remedy for a citizen,even when the Appointing Authority doesnot follow its legal obligations.
Tämänviimeisen säännön tarkoituksena on antaa kansalaiselle mahdollisuus käyttää oikeus-keinoa,jos nimittävä viranomainen ei täytä oikeudellisia velvollisuuksiaan.
It does not in any way give the right to the Appointing Authority to omit from its obligation to follow a good administrative behaviour.
Se ei kuitenkaan anna nimittävälle viranomaiselle oikeutta olla noudattamatta hyvää hallintotapaa.
3.4In the present case,the appeal was lodged on 13 July 1999.
3.4Käsiteltävänä olevassa tapauksessa valitus jätettiin 13.heinäkuuta 1999.
On 30 November 1999,i.e. two weeks after the expiry of the 4 months period indicated in Article 90.2 of the Staff Regulations, the Commission informed the complainant that it had implicitly rejected hisappeal on 23 November 1999.
Marraskuun30.päivänä 1999,toisin sanoen kaksi viikkoa henkilöstösääntöjen 90artiklan 2kohdanmukaisen neljän kuukauden määräajan umpeutumisen jälkeen,komissio ilmoitti kanteli-jalle,että se oli 23.marraskuuta 1999 hylännyt hänen valituksensa implisiittisellä päätöksellä.
The explicit decision was sent to the complainant only on18 February 2000,i.e. more than 7 months after the lodging of the complaint and morethan 3 months after the expiry of the deadline indicated in the Staff Regulations.
Nimenomainen päätös lähettiin kantelijalle vasta 18.helmikuuta 2000,toisin sanoenyli seitsemän kuukauden kuluttua kantelun jättämisestä ja yli kolmen kuukauden kuluttuahenkilöstösäännöissä mainitun määräajan umpeutumisesta. Oikeusasiamies katsoi,että
The Ombudsman considered that this late reply constitutes an instance of maladministrationand made the critical remark below.
149 viivästynyt vastaus muodosti hallinnollisen epäkohdan ja esitti seuraavan kriittisenhuomautuksen.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into part 3 of this complaint,itappears necessary to make the following critical remark:
Kantelun 3.osan johdosta suoritetun Euroopan oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteellaoli esitettävä seuraava kriittinen huomautus:
According to Article 90.2 of the Staff Regulations,the Appointing Authority shall notify theperson concerned of its reasoned decision within four months. This is in line with princi-
Henkilöstösääntöjen 90artiklan 2kohdan mukaan nimittävä viranomainen antaa perustellun päätöksensä tiedoksi asianomaiselle neljän kuukauden kuluessa.
_BAR_ 2001 ples of good administration.
Tämä on hyvänhallintotavan periaatteiden mukaista.
If the Appointing Authority fails to act in this way,i.e. doesnot follow the principles of good administration,the person concerned is protected fromfurther delay by the rule that the lack of reply constitutes a negative decision.
Jos nimittävä viranomainen ei käyttäydy näin,toisinsanoen ei noudata hyvän hallintotavan periaatteita,asianomaista suojellaan päätöksenenemmältä viivästymiseltä säännöllä,jonka mukaan vastaamatta jättäminen tarkoittaakielteistä päätöstä.
This last ruleis meant to establish a possibility of a legal remedy for a citizen,even when the Appointing Authority does not follow its legal obligations.
Tämän viimeisen säännön tarkoituksena on antaa kansalaisellemahdollisuus käyttää oikeuskeinoa,jos nimittävä viranomainen ei täytä oikeudellisiavelvollisuuksiaan.
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Koska tapauksen kyseinen näkökohta koski tiettyjä menneisyyteen liittyviä tapahtumia,sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista.
The Ombudsmantherefore decides to close the case.
Oikeusasiamies lopetti näin ollen asiankäsittelyn.
Decision on complaint821/2000/GG againstthe European Commission
KIRJALLISTEN PERUSTELUJEN ANTAMATTA JÄTTÄMINEN
In January 1998,the complainant,a Portuguese company,entered into a contract for thesupply of 1 800 metric tonnes of sunflower oil to Angola in the context of an EU food aidaction.
Kantelija,portugalilainen yritys,teki tammikuussa 1998 sopimuksen,jossa se sitoutui EU:n elintarvikeapuun liittyvän toimen puitteissa toimittamaan 1 800 tonnia auringonkukkaöljyä Angolaan.
The materials had to be delivered to warehouses in Angola.
Tavara oli toimitettava Angolassa sijaitseviin varastoihin.
To control the execution of the contract,the Commission nominated a company called Socotec as surveyor.Payment of the contract sum by the Commission was dependent on the presentation of asupply certificate issued by Socotec.
Komissionimitti Socotec-nimisen yrityksen valvomaan sopimuksen täytäntöönpanoa. Komission olimäärä maksaa sopimussumma saatuaan Socotecilta toimitustodistuksen.
According to the complainant,Socotec has to beconsidered as the Commission’s representative or agent.
Kantelijanmukaan Socotec on katsottava komission edustajaksi tai asiamieheksi.
To cover the risks of losses,thecomplainant had to take out an insurance.
Kantelijan oli otettava vakuutus vahinkojen varalta.
The certificate subsequently issued by Socotec mentioned a shortage of 8 089 cartons of
Päätös kanteluun821/2000/GGEuroopan komissiotavastaan
12 litres (i.e.,97 068 bottles containing 1 litre each) equivalent to 83820 which the Commission therefore refused to pay. The Commission furthermore imposed a penalty of
Socotecin myöhemmin antamassa todistuksessa mainittiin,että toimituksesta puuttui8089 kappaletta 12 litran laatikkoja (eli 97068 kappaletta yhden litran pulloja),joidenarvo oli 83820 euroa.
7916 on account of the shortage.
Komissio kieltäytyi maksamasta mainittua summaa ja määräsilisäksi 7916 euron sakkorangaistuksen toimituksen puutteellisuuden tähden.
The complainant claimed that it had sent all the quantities provided for by the contract.
Kantelija väitti lähettäneensä Angolaan kaikki sopimuksessa määrätyt tavaramäärät.
Inthis context,the complainant pointed out that it had received delivery bills issued by itsfreight forwarder in Angola and duly signed by “receiver’s employees”in Luanda (whereone of the warehouses was situated).
Tässäyhteydessä kantelija huomautti saaneensa huolintayrityksensä Angolassa laatimat ja“vastaanottajan työntekijöiden”Luandassa (jossa yksi varastoista sijaitsi) asianmukaisestiallekirjoittamat toimituslaskut.
The complainant furthermore claimed that thecontrol carried out by Socotec had been defective.
Lisäksi kantelija väitti,että Socotec oli valvonut toimituksia kehnosti.
According to the complainant,Socoteconly informed it of the shortages on 5 May 1998 (whereas delivery of the relevantcontainers had taken place by 5 April) and 19 May 1998 (whereas the bulk of thecontainers concerned had been delivered during April and the small remainder by 14May). This meant that the insurance company was not able to investigate the causes of the shortage.
Kantelijan mukaan Socotec ilmoitti kantelijalle toimitusten puutteellisuudesta vasta 5.toukokuuta 1998 (kun kyseiset kontit oli toimitettu 5. huhtikuuta mennessä)ja 19. toukokuuta 1998 (kun pääosa kyseisistä konteista oli toimitettu huhtikuussa ja pienijäännöserä 14.toukokuuta).
As a result,the insurance company only accepted to pay an amount of 30510on account of cartons missing in some containers that had been reported by Socotec as having been violated during transport.
Vakuutusyhtiö ei voinut selvittää syitä tavaran puuttumiseen,joten se suostui maksamaan vain 30510 euroa Socotecin mukaan kuljetuksen aikanavahingoittuneista konteista puuttuvista laatikoista.
The complainant alleged that both Socotec and the EU’s delegation in Luanda had been aware of the fact that it was crucial for Socotec toinform the complainant immediately.
Kantelija väitti,että Socotec ja EU:nedustusto Luandassa olivat tienneet,että Socotecin olisi ehdottomasti ollut heti ilmoitettava kantelijalle kyseisistä puutteellisuuksista.
53310,and reimburse the penalty it had been asked to pay.
Kantelija vaati,että komission olisi maksettava suorittamatta jäänyt osuus sopimussummasta eli 53310 euroa ja palautettava kantelijalta vaatimansa sakko.
It further complained thatthe Commission had never explained in writing its reasons for refusing to pay,despite various reminders from the complainant.
Hän kanteli lisäksi,että komissio ei ollut missään vaiheessa perustellut kirjallisesti päätöstään loppusummanmaksamatta jättämisestä,vaikka kantelija oli useaan otteeseen muistuttanut asiasta.
In its complaint lodged with the Ombudsman in June 2000,the complainant made thefollowing claims :
Kantelija esitti kesäkuussa 2000 oikeusasiamiehelle tekemässään kantelussa seuraavatväitteet:
(2)The Commission had failed to explain in writing the reasons why it refused to pay therelevant amount.
(2)Komissio ei ollut perustellut kirjallisesti,miksi se kieltäytyi maksamasta asianomaista summaa.
The question of whether or not and on what grounds the Commission effectively owed thecomplainant payment for any quantity of sunflower oil that was never delivered to thebeneficiaries under the contract had eventually to be discussed and decided in the propercourts of law. The Commission therefore restricted its comments to the question ofmaladministration attributable to any of its services.
Kysymys siitä,oliko komissio – ja millä perusteella −velkaa kantelijalle jostain määrästäauringonkukkaöljyä,jota ei koskaan toimitettu edunsaajille sopimuksen mukaisesti,oliviime kädessä asianomaisten tuomioistuinten käsiteltävissä ja ratkaistavissa oleva asia.Tämän vuoksi komissio rajasi huomautuksensa kysymykseen,ilmenikö sen yksikköjentoiminnassa hallinnollinen epäkohta.
Socotec had controlled the shipments on arrival and had attested a shortage of some 102,5tons that had either been damaged or lost during transport or had not been shipped in thefirst place.
Socotec oli valvonut lähetysten saapumista perille ja osoittanut noin 102,5 tonnin tavaraerän puuttumisen,joka johtui joko tavaroiden tuhoutumisesta tai katoamisesta kuljetuksenaikana tai jäämisestä kokonaan lähettämättä.
The complainant had been paid the full contract price for the supplies that hadbeen delivered,minus a small contract penalty for late and incomplete delivery.
Kantelijalle oli maksettu toimitetusta tavarasta sopimuksen mukainen täysi hinta,josta oli vähennetty pieni sopimussakko toimituksen myöhästymisestä ja puutteellisuudesta.
Socotec had been selected and paid for its services by the Commission but acted as anindependent service provider that transacted business under its own professional responsibility and liability.
Socotec toimi komission nimittämänä ja sai komissiolta maksun palveluistaan,mutta olisilti itsenäinen palveluntarjoaja,joka harjoitti liiketoimintaa omalla ammatillisellavastuullaan.
Eventual errors and omissions of this company in the discharge of itsduties were not attributable as administrative misconduct to the Commission.
Virheitä ja laiminlyöntejä,jotka tämä yritys oli mahdollisesti tehnyt suorittaessaan velvollisuuksiaan,ei voitu katsoa komission tekemiksi hallinnollisiksi rikkomuksiksi.
The Commission’s reaction to the complainant’s claim for full payment formed the subjectof an intensive correspondence between the parties.
Komission reaktiosta kantelijan vaatimukseen,joka koski kokonaismaksun suorittamista,alkoi tiivis kirjeenvaihto osapuolten välillä.
The Commission’s point of view hadalso been discussed with the complainant’s representative at a meeting on 25 November1999 and had been confirmed in a fax dated 12 May 2000.
Komission kantaa oli käsitelty myös komission ja kantelijan edustajan välisessä kokouksessa 25. marraskuuta 1999,ja se vahvistettiin faksilla 12.toukokuuta 2000.
In its observations on the Commission’s opinion,the complainant took the view that evenif Socotec was to act independently under the terms of its contract with the Commission,it still had the obligation to fulfil its obligations as a surveyor.
Huomautuksissaan komission lausunnosta kantelija katsoi,että vaikka Socotecin oli määrätoimia itsenäisesti komission kanssa tekemänsä sopimuksen mukaisesti,sen oli silti täytettävä velvollisuutensa valvojana.