natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Illustrative list of obstacles to trade considered in WTO dispute settlement and TBR Investigation
Liite EsimerkkiluetteloWTO:n riitojenratkaisumenettelyissä ja kaupan esteItä koskevissa tutkimuksissa käsitellyistä kaupan esteistä
The obstacles to trade often considered in WTO dispute settlement and TBR investigationinclude subsidies, tax discrimination, technical regulations, Intellectual property rights and customs formalities.
WTO:n riitojenratkaisumenettelyissä ja kaupan esteitä koskevissa tutkimuksissa usein käsiteltyjä kaupan esteitä ovat tuet, syrjivä verotus, tekniset määräykset, teollis- ja tekijänoikeudet ja tullimuodollisuudet.
It has long been recognized that the administrative formalities relating to the export and import of goods(commonly referred to as 'customs laws') can, in themselves, constitute barriers to trade.
Jo kauan on tunnustettu, että tavaroiden vientiin ja tuontiin liittyvät hallinnolliset muodollisuudet (joita yleensä kutsutaan ”tullilaeiksi”) voivat itsessään muodostaa kaupan esteitä.
One may refer toseveral customs practices which in practice function as barriers to trade.
On useita tullikäytänteitä, jotka käytännössä toimivat kaupan esteinä.
First, the customs requirements of all WTO Members rely on large part on the 'value' of the goods as the basis for assessing the applicable customs duties payable on importation.
Ensinnäkin kaikkia WTO:n jäseniä koskevat tullivaatimukset perustuvat suurelta osin tavaroiden ”arvoon”, jonka perusteella määritetään tuotteista tuonnin yhteydessä kannettava tullit.
As a result, the determination of the 'value' of the imported goods is a fundamental part of the duty assessmentprocess.
Siksi tuontitavaroiden ”arvon”määrittelyllä on ratkaiseva merkitys tulleja kannettaessa.
Ambiguous or arbitrary valuation methodologies can therefore easily be used to overstate the value of imported goods, thereby increasing the amount of duties that are payable.
Epämääräisillä tai mielivaltaisilla tullausarvon määrittämismenetelmillä on helppo arvioida tuontitavaroiden arvo liian korkeaksi ja siten nostaa kannettavia tulleja.
Such actions can seriously impede the free flow of goods across borders and act to undermine the value of negotiatedtariff concessions.
Tällaiset toimet voivat aiheuttaa vakavaa haittaa tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle rajojen yli ja vähentää neuvoteltujen tariffimyönnytysten merkitystä.
The WTO agreement on “Customs Valuation”establishes detailed discipline in this field.
Tullausarvosta tehdyssä WTO-sopimuksessa vahvistetaan alaa koskevat yksityiskohtaiset määräykset.
Second, fees connected with importation and exportation may also act as serious trade barriers.
Toiseksi myös tuontiin ja vientiin liittyvät maksut saattavat muodostaa vakavia kaupan esteitä.
These fees may relate to various services rendered such as consular services, licensing, exchange controls, inspections and quarantine, sanitation and fumigation.
Nämä maksut voivat liittyä erilaisiin palveluihin, kuten konsulipalveluihin, lisensseihin, valuuttavalvontaan, tarkastuksiin ja karanteeniin, sanitaatiopalveluihin ja kaasulla tapahtuvaan desinfiointiin.
To the extent that the fees charged are not limited in amount to the cost of the service rendered (the ad valorem fees with no maximumceiling is the classical example), they may prove a strong disincentive to export.
Kun perittävät maksut saavat ylittää tarjotun palvelun kustannukset (arvotullit, joille ei ole asetettu enimmäismäärää, ovat klassinen esimerkki), ne saattavat osoittautua merkittäväksi vientiä haittaavaksi tekijäksi.
Exorbitant fees are usually charged either to generate increased revenue or for reasons of protection of domestic products.
Kohtuuttomia maksuja peritään yleensä joko tulojen lisäämiseksi tai kotimaisten tuotteiden suojelemiseksi.
The basic applicable rule is article IX of GATT.
Asiassa sovellettava perusmääräys on GATT-sopimuksen artikla IX.
Third, minimum price requirements may also prove an obstacle to the free flow of goods.
Kolmanneksi myös vähimmäishintaa koskevat vaatimukset saattavat muodostaa esteen tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle.
In particular, requirements that prohibit the importation of goods below a certain price constitute one of the worstrestrictions in international trade and are contrary to article XI GATT.
Erityisesti vaatimukset, jotka estävät tavaroiden tuonnin tiettyä hintaa alhaisempaan hintaan, ovat yksi pahimmista kansainvälisen kaupan rajoituksista ja GATT-sopimuksen artiklan XI vastaisia.
Intellectual property rights (IPRs)
Teollis- ja tekijänoikeudet
Intellectual property rights are the rights given to persons over the creations of their minds.
Teollis- ja tekijänoikeudet ovat oikeuksia, jotka koskevat ihmisten luovan työn tuloksia.
They usually givethe creator an exclusive right over the use of his/her creation for a certain period of time.
Niillä annetaan yleensä teoksen luojalle yksinoikeus siihen tietyksi ajaksi.
Such exclusive rightare generally subject to a number of limitations and exceptions, aimed at fine-tuning the balance that has tobe found between the legitimate interests of right holders and of users.
Tällaiseen yksinoikeuteen kohdistuu yleensä useita rajoituksia ja poikkeuksia, joiden tarkoituksena on löytää sopiva tasapaino oikeuksien haltijoiden ja teoksen käyttäjien oikeutettujen etujen välillä.
The WTO’s Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (TRIPS) narrowed the gaps inthe way these rights are protected around the world, and brought them under common international rules.
WTO:n sopimuksella teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista (TRIPs-sopimus) yhteensovitetaan näiden oikeuksien suojaamistapoja eri puolilla maailmaa ja kootaan ne yhteisten kansainvälisten määräysten piiriin.
The rights of authors of literary and artistic works (such as books and other writings, musical compositions,paintings, sculpture, computer programs and films) are protected by copyright, for a minimum period of50 years after the death of the author.
Kirjallisten teosten ja taideteosten (kuten kirjojen ja muiden kirjoitusten, sävelteosten, maalausten, veistosten, tietokoneohjelmien ja elokuvien) oikeudet kuuluvat tekijänoikeussuojan piiriin vähintään 50 vuotta tekijän kuoleman jälkeen.
Also protected through copyright and related rights are the rights ofperformers (e.g. actors, singers and musicians), producers of phonograms (sound recordings) and broadcastingorganisations.
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojan piiriin kuuluvat myös esiintyjien (esim. näyttelijöiden, laulajien ja muusikkojen), äänitteiden (äänitallenteiden) tuottajien sekä yleisradiopalvelujen harjoittajien oikeudet.
Industrial property can usefully be divided into two main areas:
Teollisoikeudet voidaan tavallisesti jakaa kahteen pääalueeseen:
These are in particular trademarks (which distinguish the goods or services of one undertaking from those of other undertakings) and geographical indications (which identify a good as originating in a place where a given characteristic of the good is essentially attributable to its geographical origin).
Tunnusmerkit Näitä ovat erityisesti tavaramerkit (jotka erottavat yhden yrityksen tuotteet tai palvelut toisen yrityksen tuotteista tai palveluista) ja maantieteelliset merkinnät (jotka ilmaisevat tuotteen alkuperäalueen, jos jokin tuotteen luonne liittyy olennaisesti sen maantieteelliseen alkuperään).
The protection of such distinctive signs aims to stimulate and ensure fair competition and to protectconsumers, by enabling them to make informed choices between various goods and services.
Näiden tunnusmerkkien suojalla pyritään edistämään ja varmistamaan terve kilpailu ja suojelemaan kuluttajia, jotta nämä voivat tehdä tietoon perustuvia valintoja eri tuotteiden ja palvelujen välillä.
Other types of industrial property are protected primarily to stimulate innovation, design and the creation of technology.
Muut Muita teollisoikeuksien tyyppejä suojellaan ensisijaisesti innovaation, suunnittelun ja tekniikan luomisen kannustamiseksi.
In this category fall inventions (protected by patents), industrial designs and trade secrets.
Tähän luokkaan kuuluvat keksinnöt (joita suojellaan patenteilla), teollismallit ja kauppasalaisuudet.
The protection is usually given for a finite term (typically 20 years in the case of patents).
Suoja annetaan yleensä tietyksi ajaksi (patenteille yleensä 20 vuodeksi).
Possible violations
Mahdolliset rikkomiset
Legislation limiting IPRs in breach of TRIPs' rules (e.g.: duration of copyrights for less than 50 years, duration of patents for less than 20 years, lack of prohibition to use wine names in connection with “style”, “kind”, “type”);
Teollis- ja tekijänoikeuksia saattaa rikkoa lainsäädäntö, jolla ei taata WTO:n jäsenmaiden kansalaisille kansallista kohtelua eikä myönnetä automaattisesti ja ehdottomasti kaikille WTO:n jäsenmaiden kansalaisille etuja, hyötyjä, etuoikeuksia tai immuniteettia, jotka on myönnetty jonkin muun maan kansalaisille (ns. velvollisuus myöntää suosituimmuuskohtelu), lainsäädäntö, jolla rajoitetaan TRIPs-sopimuksen määräyksiä (esimerkiksi 50:tä vuotta lyhyempi tekijänoikeuksien voimassaoloaika, patenttien alle 20 vuoden voimassaoloaika, sellaisten ilmaisujen kuin ”style”, ”kind”ja ”type”käyttöä viinien nimissä koskevan kiellon puuttuminen), lainsäädäntö, jossa tulkitaan liian laajasti TRIPs-sopimuksessa määrättyjä poikkeuksia (esimerkiksi maantieteelliset merkinnät, joita pidetään perusteettomasti yleisniminä),
(e.g.: geographical indications improperly considered as generic);
TRIPs-sopimuksen täytäntöönpanomääräysten rikkominen.
Technical regulations and industrial standards vary from country to country.
Tekniset määräykset ja teollisuusstandardit vaihtelevat maittain.
Producers and exporters have toadjust to different regulations and standards in order to market their products.
Tuottajien ja viejien on sopeuduttava erilaisiin määräyksiin ja standardeihin voidakseen markkinoida tuotteitaan.
If the standards are set arbitrarily,they can become obstacles to trade.
Jos standardit asetetaan mielivaltaisesti, ne voivat muodostaa kaupan esteitä.
EU industries and companies can rely on the Agreement on Technical Barriers to Trade (TBT) to ensure that regulations, standards, testing and certification procedures in thirdcountries do not create unnecessary obstacles.
EU:n tuotannonalat ja yritykset voivat luottaa siihen, että kaupan teknisistä esteistä tehdyllä sopimuksella varmistetaan, etteivät kolmansien maiden määräykset, standardit, testaus- ja hyväksymismenettelyt aiheuta tarpeettomia esteitä.
The TBT agreement applies to a broad range of measures: composition of goods, design requirements,packaging and labelling requirements etc.
Kaupan teknisistä esteistä tehtyä sopimusta sovelletaan erilaisiin toimiin: tuotteiden koostumukseen, suunnitteluvaatimuksiin, pakkaus- ja merkintävaatimuksiin jne.
It applies both to mandatory regulations laying down productcharacteristics, and to voluntary standards.
Sitä sovelletaan sekä tuotteen ominaisuuksia koskeviin pakollisiin määräyksiin että vapaaehtoisiin standardeihin.
Not only technical measures adopted by central governments aresubject to trade disciplines: the TBT agreement also includes provisions describing how local government andnon-governmental bodies should apply their own regulations.
Kaupan säännöt eivät koske ainoastaan keskushallintojen toteuttamia teknisiä toimenpiteitä, vaan kaupan teknisistä esteistä tehty sopimus sisältää määräyksiä myös siitä, kuinka paikallisviranomaisten ja kansalaisjärjestöjen tulisi soveltaa omia määräyksiään.
The TBT agreement forbids discrimination against imported goods through more burdensome design ortesting requirements.
Kaupan teknisistä esteistä tehdyssä sopimuksessa kielletään tuontitavaroiden syrjintä tiukemmilla suunnittelutai testausvaatimuksilla.
WTO Members must also ensure that their technical regulations are not more traderestrictive than necessary to achieve their legitimate objectives.
WTO:n jäsenmaiden on myös varmistettava, etteivät niiden tekniset määräykset rajoita kauppaa enempää kuin mikä on tarpeen jäsenmaiden oikeutettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
The procedures used to decide whether aproduct conforms to national standards have to be fair and equitable.
Menettelyjen, joiden perusteella päätetään, onko tuote kansallisten standardien mukainen, on oltava oikeudenmukaisia ja tasapuolisia.
In order to promote greater convergence between national technical regulations and standards, theagreement requires countries to use international standards as a basis for their regulations where these areappropriate to fulfil the legitimate goals pursued.
Kansallisten teknisten määräysten ja standardien yhdenmukaisuuden edistämiseksi sopimuksessa asetetaan maille velvollisuus käyttää määräystensä perustana kansainvälisiä standardeja siltä osin kuin ne sopivat yhteen oikeutettujen tavoitteiden kanssa.
WTO Members have undertaken to discipline subsidies through the Agreement on Subsidies and Countervailing Measures.
WTO:n jäsenmaat sääntelevät tukia tuista ja tasoitustulleista tehdyllä WTO-sopimuksella.
This discipline exists because it is recognised that subsidies on the whole involve amisallocation of resources, which can potentially distort trade and cause adverse effects to competing nonsubsidised enterprises.
Nämä määräykset laadittiin, koska tukien katsotaan kaiken kaikkiaan olevan huonoa resurssien kohdentamista, joka saattaa vääristää kauppaa ja aiheuttaa kielteisiä vaikutuksia kilpaileville tukea saamattomille yrityksille.
Under WTO law, a “subsidy”is broadly defined as a financial contribution from a government, which confers abenefit on the recipient, which he could not otherwise obtain in the market.
WTO:n määräyksissä ”tuki”määritellään laajasti valtion myöntämänä rahoituksena, jonka ansiosta vastaanottaja saa markkinoilla edun, jota sillä muutoin ei olisi.
For example, a non-repayabletransfer of government funds, such as a grant or a tax exemption to a company would obviously fall into thiscategory.
Määritelmään kuuluvat luonnollisesti esim. valtionvarojen siirrot, joita ei tarvitse maksaa takaisin, kuten yrityksille myönnettävät avustukset ja verovapautukset.
In other cases, a comparison with the market is necessary to establish whether a subsidy exists.
Muissa tapauksissa tuen olemassaolon toteaminen edellyttää markkinoiden vertailua.
Forexample, a Government loan would only involve a subsidy if it were granted on more favourable terms thanthe market i.e. a loan at below market rates; the same consideration applies to loan guarantees, equity infusionsand the Government provision of goods.
Esimerkiksi valtion myöntämä laina on tukea vain, jos se myönnetään markkinoita edullisemmin ehdoin eli markkinakorkoa alhaisemmalla korolla. Sama koskee lainatakuita, pääomanlisäystä ja julkisten viranomaisten tavaratoimituksia.
It is important to note that subsidy disciplines apply only to benefits, which result from a financial interventionby Governments.
On tärkeää huomata, että tukimääräyksiä sovelletaan vain etuihin, jotka ovat seurausta valtion rahoitustuesta.
Many kinds of Government actions confer benefits but cannot be considered as subsidies.
Monenlaiset viranomaistoimet voivat luoda edun, mutta niitä ei voida pitää tukina.
Forinstance, if a Government lowers social or, especially relevant today, environmental standards, this may reducecompanies’costs and confer a benefit, at least from the purely selfish point of view of the company.
Jos hallitus esimerkiksi alentaa sosiaalisia tai - mikä on erityisen merkityksellistä nykyaikana - ympäristöä koskevia standardeja, tämä saattaa alentaa yritysten kustannuksia ja luoda edun ainakin yrityksen puhtaasti itsekkäästä näkökulmasta.
However,as there is no financial contribution from the Government, it is not a subsidy and cannot be subject to remediesagainst subsidies.
Koska valtion rahoitusta ei kuitenkaan ohjata yritykselle, kyseessä ei ole tuki eikä siihen voida kohdistaa tukien vastaisia toimia.
Similarly, an export ban on steel scrap may benefit still producers by reducing the price oftheir raw material; this is not a subsidy.
Vastaavasti teräsromun vientikielto saattaa hyödyttää teräksentuottajia alentamalla niiden raaka-aineen hintaa eikä silloin ole kyse tuesta.
Another example is customs tariff increases – these benefit companiesby granting them protection, but the Government gains rather than forgoes revenue.
Toinen esimerkki ovat tullien korotukset - ne hyödyttävät yrityksiä tarjoamalla niille suojaa, mutta tästä koituu valtiolle pikemminkin tuloja kuin menoja.
Not all subsidies can, however, be challenged.
Kaikkia tukia ei kuitenkaan voida riitauttaa.
Certain kinds of subsidies are, in that respect, viewed morefavourably than others.
Joihinkin tukiin suhtaudutaankin tässä yhteydessä suotuisammin kuin toisiin.
For instance, subsidies which apply across the board in the territory of the governmentwhich grants them, and thus do not give certain firms an advantage over others, are not normally consideredto distort trade.
Esimerkiksi tukien, joita sovelletaan kaikkialla myöntävän valtion alueella ja jotka siten eivät anna tietyille yrityksille etua muihin nähden, ei yleensä katsota vääristävän kilpailua.
An example may be a lower rate of corporate income tax for Small and Medium Enterprisesso-called non-specific subsidies.
Esimerkki niin sanotusta ei-erityisestä tuesta on alhaisempi yritystulovero pienille ja keskisuurille yrityksille.
Under WTO law, no action can be taken against a non-specific subsidy.
WTO:n määräysten mukaan ei-erityistä tukea vastaan ei voida toteuttaa toimenpiteitä.
On the other hand, specific subsidies e.g. those limited to certain enterprises, potentially can distort trade andcan, therefore, be challenged, if they cause adverse effects (e.g. injury to domestic industry, displacement ofexports, price undercutting) to other WTO Members; these are referred to as “actionable”subsidies.
Toisaalta esim. pelkästään tiettyjä yrityksiä koskevat erityiset tuet saattavat vääristää kauppaa ja ne voidaan sen vuoksi riitauttaa, jos ne aiheuttavat kielteisiä vaikutuksia (joita ovat esimerkiksi vahinko kotimaiselle tuotannonalalle, viennin korvautuminen, hinnan alittavuus) muille WTO:n jäsenille. Tällaisia tukia kutsutaan riitautettaviksi tuiksi.
Proof ofsuch effects needs of course to be provided before any action is taken.
Mitään toimenpiteitä ei tietenkään toteuteta, ennen kuin näistä vaikutuksista on esitetty todisteet.
Finally, certain subsidies are considered to have in all circumstances, by their very nature, a direct negative effecton trade and are, therefore, outrightly prohibited: these are export subsidies and subsidies which favour theuse of domestic rather than imported products.
Eräillä tuilla katsotaan olevan kaikissa tilanteissa niiden luonteen vuoksi välitön kielteinen vaikutus kauppaan ja siksi ne on yksiselitteisesti kielletty. Tällaisia ovat vientituet sekä tuet, joilla suositaan kotimaisten tuotteiden käyttöä tuontituotteiden asemesta.
For example, government loans at preferential rates providedonly to exporters or tax exemptions based on the percentage of domestic parts used in production.
Esimerkkejä jälkimmäisestä ovat valtion ainoastaan viejille myöntämät matalakorkoiset lainat tai verovapautukset, jotka perustuvat kotimaisten osien osuuteen tuotannossa käytetyistä osista.
Tax discrimination
Verosyrjintä
Article III:2 of GATT 1994 establishes the principle of National Treatment, which creates on WTO members theobligation to treat, imported products in the same way as domestic ones.
Vuoden 1994 GATT-sopimuksen artiklassa III olevassa 2 kohdassa määrätään kansallisen kohtelun periaatteesta, jonka mukaan WTO:n jäsenillä on velvollisuus kohdella tuontituotteita samalla tavalla kuin kotimaisia tuotteita.
In other words, it prohibits WTOmembers from imposing on imported products discriminatory taxes not applicable to domestic goods.
Toisin sanoen siinä kielletään WTO:n jäsenmaita asettamasta tuontituotteille syrjiviä veroja, joita ei sovelleta kotimaisiin tuotteisiin.
In order to establish the compatibility of a measure with Article III:2 of GATT 1994, it is necessary to examinewhether imported products are "like products" or "directly competitive or substitutable products" to domesticproducts.
Jotta tietyn toimen yhteensoveltuvuus vuoden 1994 GATT-sopimuksen artiklassa III olevan 2 kohdan kanssa voidaan todeta, on tutkittava, ovatko tuontituotteet kotimaisiin tuotteisiin nähden ”samankaltaisia tuotteita”vai ”suoraan kilpailevia tai korvaavia tuotteita”.
Rules are more stringent for the former than for the latter.
Ensin mainittuihin sovelletaan tiukempia sääntöjä kuin viimeksi mainittuihin.
Like products If imported products are “like”to domestic ones, then their taxation should be identical.
Samankaltaiset tuotteet Jos tuontituotteet ovat kotimaisiin tuotteisiin nähden ”samankaltaisia”, niiden verokohtelun tulee olla samanlaista.
In other words,if imported products are found to be taxed in excess of domestically produced products, even by very small(de minimis) margins, there is discrimination and consequently a violation of the national treatment principle.
Toisin sanoen jos tuontituotteita verotetaan tiukemmin kuin kotimaisia tuotteita, vaikka marginaalit olisivat hyvin pieniä (vähimmäistason marginaali), kyseessä on syrjintä ja näin ollen kansallisen kohtelun periaatteen loukkaaminen.
The term“like product”is not defined in GATT; the interpretation of the term should, therefore, be examined ona case-by-case basis.
Termiä ”samankaltainen tuote” ei ole määritelty GATT-sopimuksessa, minkä vuoksi sen tulkinta on harkittava tapauskohtaisesti.
This would allow a fair assessment in each case of the different elements that constitutelikeness.
Tämä mahdollistaa oikeudenmukaisen tapauskohtaisen arvion siitä, mistä tekijöistä samankaltaisuus muodostuu.
To establish whether imported products are “like”to domestic products similarities in their physicalcharacteristics (i.e. the product's properties, nature and quality such as raw material, outlook, colour,presentation, and packaging) are very important.
Määriteltäessä sitä, ovatko tuontituotteet ”samankaltaisia” kotimaisiin nähden, fyysisten ominaisuuksien samankaltaisuudet (tuotteen ominaisuudet, luonne ja laatu, kuten raaka-aine, olemus, väri, esittämismuoto ja pakkaus) ovat hyvin tärkeitä.
In addition, one needs to examine elements such as theirproduction techniques and methods (including distillation, filtration, colouring or ageing processes), theproduct's end-uses in the market in question and their tariff classification.
Lisäksi on tarkasteltava sellaisia tekijöitä kuin tuotteiden tuotantotekniikat ja -menetelmät (kuten tislaus-, suodatus-, värjäys- tai kypsytysprosessit), tuotteiden käyttötarkoitukset kyseisillä markkinoilla sekä niiden tariffiluokitus.
Directly competitive or substitutable products If imported products are “directly competitive or substitutable products”to domestic ones, then very small(de minimis) differences in taxation are permitted (e.g. a difference of 0.5% could perhaps be tolerated but nota difference of 3%).
Suoraan kilpailevat tai korvaavat tuotteet Jos tuontituotteet ovat kotimaisiin tuotteisiin nähden ”suoraan kilpailevia tai korvaavia”, verotuksessa sallitaan hyvin pienet (vähimmäistaso) erot (esimerkiksi 0,5 prosentin ero saattaa olla hyväksyttävissä, mutta 3 prosentin ero ei).
Furthermore, for a violation to be found it would need to be established that the heaviertaxation of the imported products is applied in order to “afford protection”to domestic production.
Rikkomisen toteaminen edellyttää lisäksi, että osoitetaan, että tuontituotteiden raskaamman verotuksen tarkoituksena on ”suojata”kotimaista tuotantoa.
As theestablishment of the intent of the legislator is not always easy or self-evident, in deciding this issue, it would benecessary to look at the overall design, architecture, and structure of a measure.
Koska lainsäätäjän tarkoitus ei aina ole helposti määriteltävissä tai ilmeinen, asiasta päätettäessä on tarpeen tarkastella toimenpiteen kokonaisluonnetta, suunnitelmaa ja rakennetta.
When are imported and domestic products “directly competitive or substitutable”?
Milloin tuontituotteet ja kotimaiset tuotteet ovat ”suoraan kilpailevia tai korvaavia”?