natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 23 April 2007 the Council adopted Regulation (EC) No 452/2007 imposing a definitive antidumping duty and collecting definitively the provisional duty imposed on imports of ironing boards originating in the People’s Republic of China and Ukraine (OJ 2007 L 109, p.
Neuvosto antoi 23.4.2007 asetuksen (EY) N:o 452/2007 lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Ukrainasta peräisin olevien silityslautojen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta (EUVL L 109, s.
12) (‘the contested regulation’).
12; jäljempänä riidanalainen asetus).
The contested regulation imposed a definitive antidumping duty of 18.1 % on imports of ironing boards manufactured by the applicant.
Asetuksella otettiin käyttöön 18,1 prosentin suuruinen lopullinen polkumyyntitulli kantajan valmistamien silityslautojen tuonnissa.
Procedure and forms of order sought
Asian käsittelyn vaiheet ja asianosaisten ja muiden osapuolten vaatimukset
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 June 2007, the applicant brought the present action.
Kantaja nosti käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 12.6.2007 toimittamallaan kannekirjelmällä.
By a separate document lodged on the same date, the applicant applied for the proceedings to be expedited pursuant to Article 76a(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Kantaja esitti samana päivänä toimittamallaan erillisellä asiakirjalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 a artiklan 1 kohdan mukaisen hakemuksen asian ratkaisemiseksi nopeutetussa menettelyssä.
On 10 July 2007, after receiving observations from the Council, the Second Chamber of the Court of First Instance decided to grant the application for an expedited procedure.
Vastaanotettuaan neuvoston huomautukset 10.7.2007 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toinen jaosto päätti myöntää nopeutetun menettelyn.
By way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, the applicant and the Council were requested to attend an informal meeting with the Judge-Rapporteur on 19 July 2007 in order to discuss the detailed arrangements for the expedited procedure.
Työjärjestyksen 64 artiklan mukaisina prosessinjohtotoimenpiteinä kantajaa ja neuvostoa pyydettiin osallistumaan esittelevän tuomarin kanssa 19.7.2007 pidettävään epäviralliseen kokoukseen nopeutetun menettelyn yksityiskohtien selvittämiseksi.
By documents lodged at the Registry on 28 August, 5 September and 6 September 2007, respectively, first the Commission, then Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA and Colombo New Scal SpA (‘the intervening companies’) and, lastly, the Italian Republic sought leave to intervene in support of the forms of order sought by the Council.
Kirjaamoon 28.8.2007, 5.9.2007 ja 6.9.2007 toimitetuilla asiakirjoilla komissio ensimmäisenä, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA- ja Colombo New Scal SpA -nimiset yhtiöt (jäljempänä väliintulijoina olevat yhtiöt) seuraavina sekä Italian tasavalta viimeisenä pyysivät saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen neuvoston vaatimuksia.
The composition of the Chambers of the Court of First Instance changed and the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Sixth Chamber, to which this case was accordingly assigned.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoja muutettiin, ja esittelevä tuomari nimitettiin puheenjohtajaksi kuudenteen jaostoon, jolle esillä oleva asia näin ollen siirrettiin.
By three orders of 3 October 2007 the President of the Sixth Chamber of the Court of First Instance allowed the applications for intervention.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi väliintulohakemukset 3.10.2007 antamallaan kolmella määräyksellä.
Also, by way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, the interveners were requested to lodge their statements in intervention, which they did within the time-limits set.
Työjärjestyksen 64 artiklan mukaisina prosessinjohtotoimenpiteinä väliintulijoita pyydettiin lisäksi toimittamaan väliintulokirjelmänsä, jotka ne toimittivat määräajassa.
By decision of 6 December 2007, the President of the Court of First Instance, Mr Jaeger, was appointed acting President of Chamber under the third paragraph of Article 8 and Article 32(3) of the Rules of Procedure, replacing Judge Tchipev, who was unable to sit in this case.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti M. Jaeger nimettiin 6.12.2007 tehdyllä päätöksellä työjärjestyksen 8 artiklan kolmannen kohdan ja 32 artiklan 3 kohdan mukaisesti asiaa käsittelevän jaoston puheenjohtajaksi tuomari Tchipevin tilalle, joka oli estynyt osallistumasta käsittelyyn.
— annul the contested regulation in so far as it imposes an antidumping duty on imports of ironing boards manufactured by the applicant;
– kumoaa riidanalaisen asetuksen siltä osin kuin siinä otetaan käyttöön sen valmistamien silityslautojen tuontia koskeva polkumyyntitulli
— order the Council to pay the costs.
– velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The Council, supported by the Commission and the intervening companies, contends that the Court should:
Neuvosto, jota komissio ja väliintulijoina olevat yhtiöt tukevat, vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the action;
– hylkää kanteen
— order the applicant to pay the costs.
– velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The Italian Republic contends that the Court should dismiss the action.
Italian tasavalta vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää kanteen.
The applicant puts forward two pleas, alleging, first, an error of law in the application of Article 2(7)(c) of the basic regulation and, second, infringement of the rights of the defence and of Article 20(5) of the basic regulation.
Kantaja esittää kaksi kanneperustetta, joista ensimmäinen koskee oikeudellista virhettä perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan soveltamisessa ja toinen puolustautumisoikeuksien loukkaamista sekä perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdan rikkomista.
First plea: an error of law in the application of Article 2(7)(c) of the basic regulation
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee oikeudellista virhettä perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan soveltamisessa
The applicant claims that the only explanation supplied to justify the Commission’s sudden change of position regarding the grant of MET is contained in the letter of 4 April 2007, in which the Commission stated that the caselaw concerning consideration of claims for such status did not permit a new assessment of old facts.
Kantaja väittää, että ainoa selitys, jolla on perusteltu komission markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämistä koskevan kannan äkillistä muutosta, on esitetty 4.4.2007 päivätyssä kirjeessä, jossa komissio väitti, että tällaisen aseman myöntämiseksi esitetyn pyynnön tutkimista koskevan oikeuskäytännön mukaan vanhoja tosiseikkoja ei saa arvioida uudelleen.
The applicant notes that the Commission did not explain in what way the findings contained in the general final disclosure document are unfounded and implies that the proposal for definitive measures submitted to the Council did not therefore state the reasons on which it was based, in breach of Article 253 EC.
Kantaja huomauttaa, että komissio ei ole selittänyt, miltä osin yleisessä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa esitetyt päätelmät olivat perusteettomia, sekä antaa ymmärtää, että neuvostolle toimitettua ehdotusta lopullisiksi toimenpiteiksi ei näin ollen ole perusteltu, mikä on ristiriidassa EY 253 artiklan kanssa.
The applicant points out that the question whether the institutions are entitled to alter the determination of the status of an undertaking for the purposes of Article 2(7)(c) of the basic regulation was covered in Case T-138/02 Nanjing Metalink v Council [2006] ECR II-4347.
Kantaja muistuttaa, että kysymystä siitä, voivatko toimielimet muuttaa yrityksen aseman määrittämistä perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan nojalla, on jo käsitelty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-138/02, Nanjing Metalink vastaan neuvosto, 14.11.2006 antamassa tuomiossa (Kok. 2006, s. II-4347).
It was thus argued that that provision prohibited the institutions from reassessing information which was already available to them at the time of the initial determination as to MET.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi täten, että kyseisen säännöksen vastaista on se, että toimielimet arvioivat uudelleen tietoja, jotka olivat niiden käytettävissä jo markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman alkuperäisen määrittämisen aikana.
The Court held, however, that the institutions could revoke MET if it appeared that, following changes in the factual situation or the discovery of new evidence, the company concerned did not fulfil the criteria for recognition of such status.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi kuitenkin, että toimielimet voivat peruuttaa markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman, jos osoittautuu, että kyseinen yritys ei täytä tällaisen aseman myöntämiselle asetettuja edellytyksiä sen vuoksi, että tosiasiallinen tilanne on muuttunut tai että uusia tosiseikkoja on tullut esille.
The applicant maintains that the rule whereby the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation precludes the institutions from reassessing information which was already available to them at the time of the initial MET determination requires a preliminary decision on that issue to have been adopted before the determination of the normal value.
Kantaja väittää, että sääntö, jonka mukaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisen virkkeen vastaista on se, että toimielimet arvioivat uudelleen tietoja, jotka olivat jo niiden käytettävissä markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman alkuperäisen määrittämisen aikana, edellyttää, että kyseistä asemaa koskeva alustava päätös on tehty ennen kuin normaaliarvo määritetään.
In the applicant’s view, that rule would otherwise be meaningless.
Kantajan mukaan tämä säännös olisi muuten merkityksetön.
In the present case, the Commission carried out at one and the same time an examination as to whether the applicant should be granted MET and also determination of the normal value.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio kuitenkin samanaikaisesti tutki sitä, voidaanko kantajaa pitää markkinataloudessa toimivana yrityksenä, ja määritti normaaliarvon.
In those circumstances, according to the applicant, there are no grounds for dealing differently with the question of the applicant’s status under Article 2(7)(c) of the basic regulation and the other aspects of the provisional determination of the dumping margin that might be reviewed during the investigation.
Kantajan mukaan näin ollen ei ole olemassa perustetta käsitellä kantajan asemaa perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan nojalla eri tavalla kuin polkumyyntimarginaalin väliaikaista määrittämistä koskevia muita näkökohtia, joita voidaan tarkistaa tutkinnan aikana.
The Commission’s interpretation of that provision also conflicts with the principle of sound administration in that it requires the Council and the Commission to impose definitive duties on an incorrect basis.
Komission tulkinta kyseisestä säännöksestä on lisäksi hyvän hallinnon periaatteen vastainen siksi, että sen mukaan neuvoston ja komission on otettava käyttöön lopulliset polkumyyntitullit virheellisin perustein.
Since the Commission reached the conclusion that the initial determination of the applicant’s status was unjustified for the reasons contained in the final general disclosure document of 20 February 2007, it had not only the right but also the obligation to correct the determination of that status.
Koska komissio katsoi 20.2.2007 päivätyssä yleisessä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa esitettyjen perusteiden nojalla, että kantajan aseman alkuperäinen määrittäminen oli perusteeton, komissiolla ei olisi vain ollut oikeus vaan myös velvollisuus korjata kyseisen aseman määrittäminen.
Consequently, the proposal for definitive measures is based on an infringement of Article 2(7)(c) of the basic regulation.
Ehdotus lopullisiksi toimenpiteiksi perustuu siten perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan rikkomiseen.
That infringement also invalidates the contested regulation.
Tämän lainvastaisuuden seurauksena myös riidanalainen asetus on pätemätön.
The Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it dispute the merits of this plea.
Neuvosto ja osapuolet, jotka saavat osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen neuvoston vaatimuksia, pitävät tätä kanneperustetta perusteettomana.
First, it is appropriate to ascertain whether the Commission reversed its proposal contained in the final disclosure document of 20 February 2007 on the ground that it was not permitted to reassess old facts.
Ensimmäiseksi on tutkittava, onko komissio muuttanut 20.2.2007 päivättyyn lopulliseen ilmoitusasiakirjaan sisältyvää ehdotustaan sen johdosta, että se ei saanut arvioida uudelleen vanhoja tosiseikkoja.
In that regard, it should be pointed out first of all that, in recitals 12 to 14 in the preamble to the contested regulation, the Council stated:
Tältä osin on ensiksi korostettava, että riidanalaisen asetuksen johdantoosan 12–14 perustelukappaleessa neuvosto on todennut seuraavaa:
‘(12) Following the imposition of provisional measures, one Chinese cooperating exporting producer claimed that it should have been granted MET.
”(12) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yksi yhteistyössä toimiva kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sille olisi pitänyt myöntää markkinatalouskohtelu.
The company reiterated that the accounting practices set out in recital 25 of the provisional Regulation, which led to the rejection of MET of five Chinese exporting producers (three were rejected only for this reason), were not sufficiently material to affect the reliability of the accounts, which were in fact complete, and do not impact on the determination of the dumping margin.
Yritys totesi jälleen, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdantoosan 25 kappaleessa esitetty kirjanpitokäytäntö, jonka vuoksi viideltä kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta evättiin markkinatalouskohtelu (kolme hylättiin ainoastaan tästä syystä), ei ollut niin merkittävä, että se olisi vaikuttanut kirjanpidon luotettavuuteen – kirjanpito oli itse asiassa kattava – eikä sillä ole vaikutusta polkumyyntimarginaalin määrittämiseen.
(13) In this respect, it is noted that the aforesaid accounting practices used by the company were found during the on-the-spot verification visit to be in clear breach of the International Accounting Standards (IAS), namely IAS No 1, and could not be considered immaterial.
(13) Edellä mainittujen yrityksen käyttämien kirjanpitokäytäntöjen havaittiin tarkastuskäynnillä olevan selvästi [IAS-standardien], erityisesti [IAS-standardi] nro 1:n, vastaisia, eikä niitä voitu pitää merkityksettöminä.
No new evidence which could alter the findings set out in recital 25 of the provisional regulation was submitted.
Sellaista uutta näyttöä, joka voisi muuttaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdantoosan 25 kappaleessa olevat päätelmät, ei esitetty.
(14) In the absence of any other relevant and substantiated comment, recitals 15 to 28 of the provisional regulation are hereby confirmed.’
(14) Koska tältä osin ei esitetty muita asiaan liittyviä ja perusteltuja huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdantoosan 15–28 kappale vahvistetaan.”
It follows from the foregoing that in the contested regulation the reason for the refusal to alter the MET determination made in the provisional regulation was not the prohibition on the reassessment of old facts contained in the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation, but rather the fact that the applicant’s accounts were not in line with the IAS and the absence of any new evidence likely to affect that finding.
Edellä lausutusta seuraa, että se, että riidanalaisessa asetuksessa ei muutettu väliaikaisessa asetuksessa tehtyä markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevaa määrittämistä, ei perustunut perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisessä virkkeessä säädettyyn vanhojen tosiseikkojen uudelleenarviointia koskevaan kieltoon, vaan siihen, että kantajan kirjanpito oli IAS-standardien vastainen, sekä siihen, että sellaisia uusia seikkoja ei ollut, jotka olisivat voineet vaikuttaa tähän arviointiin.
The refusal therefore arose from application of the substantive criteria of the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of that regulation.
Tämä muuttamatta jättäminen seuraa siten kyseisen asetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisen alakohdan toisen luetelmakohdan aineellisista edellytyksistä.
Nor is it clear from the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document that the reason for the Commission’s refusal to grant the applicant MET was the prohibition on reassessment of old facts, since the Commission’s arguments on that point related only to the fact that the applicant’s accounting practices were not in line with the IAS.
Seuraavaksi on todettava, että myöskään tarkistetusta yleisestä lopullisesta ilmoitusasiakirjasta ja tarkistetusta erityisestä ilmoitusasiakirjasta ei ilmene, että sitä, että komissio ei ehdottanut markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämistä kantajalle, olisi perusteltu sillä, että vanhoja tosiseikkoja ei saanut arvioida uudelleen, vaan komission väitteet koskivat tältä osin yksinomaan sitä, että kantajan kirjanpitokäytäntö oli IAS-standardien vastainen.
The only document in which the Commission states that the caselaw concerning the MET determination does not permit a reassessment of old facts is, as the applicant itself states, the Commission’s letter of 4 April 2007.
Ainoa asiakirja, jossa komissio esittää, että markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman määrittämistä koskevan oikeuskäytännön mukaan vanhoja tosiseikkoja ei saa arvioida uudelleen, on komission 4.4.2007 päivätty kirje, minkä myös kantaja on itse todennut.
In that letter the Commission states in particular:
Komissio toteaa kirjeessään erityisesti seuraavaa:
‘Your client with its submission of 2 April 2007 continues to repeat the same arguments, already submitted before the Definitive Disclosure, on the accounting discrepancies and their compliance or not with IAS but as you are well aware jurisprudence in the assessment of MET claims does not allow a reassessment of old facts.’
”Asiakkaanne toistaa edelleen 2.4.2007 päivätyissä huomautuksissaan samat väitteet, jotka on jo esitetty ennen lopullisen ilmoitusasiakirjan laatimista ja jotka koskevat kirjanpitovirheitä ja sitä, ovatko kirjanpitovirheet IAS-standardien mukaisia, mutta, kuten olette varsin tietoinen, sen oikeuskäytännön mukaan, joka koskee markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämiseksi esitetyn pyynnön arviointia, vanhoja tosiseikkoja ei voida arvioida uudelleen.”
As is clear from that letter, the Commission was referring to the caselaw prohibiting the reassessment of old facts for the purposes of rejecting arguments which the applicant had put forward before the final disclosure document was sent.
Kyseisestä kirjeestä käy ilmi, että komissio vetosi oikeuskäytäntöön, jossa kielletään vanhojen tosiseikkojen arvioiminen uudelleen, siinä tarkoituksessa, että se voisi hylätä kantajan väitteet, jotka kantaja oli jo esittänyt ennen lopullisen ilmoitusasiakirjan lähettämistä.
In reply to a question put by the Court during the hearing, the Commission stated, and was not contradicted by the applicant on this point, that the arguments to which that observation related were contained in the letter of 1 September 2006, sent by the applicant before the initial MET determination on 15 September 2006 and put into effect in the provisional regulation.
Vastauksessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen komissio täsmensi, eikä kantaja kiistänyt asiaa tältä osin, että kyseisissä huomautuksissa olevat väitteet sisältyivät 1.9.2006 päivättyyn kirjeeseen, jonka kantaja lähetti ennen 15.9.2006 tehtyä markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman alkuperäistä määrittämistä, joka pantiin täytäntöön väliaikaisella asetuksella.
It should be noted, however, that in its letter of 4 April 2007, the Commission based its refusal to grant MET on the ground that, in breach of the IAS, the applicant’s accounts disregarded the accrual basis of accounting, performed offsetting and grouped transactions together instead of representing them separately.
On kuitenkin todettava, että 4.4.2007 päivätyssä kirjeessään komissio perusteli markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman epäämistä sillä, että kantajan kirjanpito ei IAS-standardien vastaisesti noudattanut suoriteperusteisen kirjanpidon periaatetta, siinä tehtiin tasoituksia ja esitettiin kokonaismyynti sen sijaan, että myynnit olisi esitetty eriteltyinä.
The Commission pointed out in that regard that the auditors had not commented on those points.
Komissio toteaa tältä osin, että suoritetuissa tarkastuksissa ei ollut esitetty huomautuksia tältä osin.
The Court of First Instance notes that the Commission also stated that the information on steel prices did not allow for a new assessment to be made of the shortcomings discovered in the applicant’s accounts.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että komissio totesi myös, että kantajan kirjanpidossa ilmeneviä puutteita ei voitu arvioida uudelleen teräksen hintaa koskevien tietojen perusteella.
It is therefore clear from that letter as a whole that the Commission’s observation that it was not permissible to reassess old facts is incidental, as the institution based its refusal to grant MET on an assessment of whether the applicant complied with the relevant substantive criteria.
Kirjeestä käy täten ilmi, että komission huomautus, jonka mukaan vanhoja tosiseikkoja ei voida arvioida uudelleen, on luonteeltaan liitännäinen, koska komissio oli perustellut markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämisen ehdottamatta jättämistä arvioinnilla siitä, täyttikö kantaja sovellettavat aineelliset edellytykset.
It is clear therefore that the applicant’s assertion that the Commission based its arguments in this case on a prohibition on the reassessment of old facts has no basis in fact.
Täten on todettava, että kantajan väite, jonka mukaan komissio nojautui nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kieltoon arvioida vanhoja tosiseikkoja uudelleen, on tosiseikkojen osalta virheellinen.
Since the first plea cannot be accepted on that ground, any discussion concerning the interpretation of the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation and of paragraph 44 of the judgment in Nanjing Metalink v Council is irrelevant.
Koska ensimmäistä kanneperustetta ei tästä syystä voida hyväksyä, keskustelu perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisen virkkeen ja edellä mainitussa asiassa Nanjing Metalink vastaan neuvosto annetun tuomion 44 kohdan tulkinnasta on siten merkityksetön.