natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since it took the view that the main action raised similar but not identical questions to those referred to the Court in Case C-20/00, the Court of Session (Scotland) decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Koska Court of Session (Skotlanti) katsoo, että pääasiassa nousee esiin samankaltaisia muttei täysin samanlaisia kysymyksiä kuin ne, jotka on esitetty yhteisöjen tuomioistuimelle asiassa C-20/00, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
of all fish at the infected farms and the destruction of the infected or contaminated fish.
Aluksi on todettava, että direktiivissä 93/53/ETY säädetään, että tiettyjen tautien esiintyessä tiloilla jäsenvaltioiden on huolehdittava muun muassa seuraavien toimenpiteiden toteuttamisesta:
The official service may, however, authorise the fattening of fish to be slaughtered until they reach commercial size (Article 9 of Directive 93/53).
I luettelon tautien osalta yhtäältä kaikki kalat, joissa havaitaan taudin kliinisiä oireita, katsotaan suuririskiseksi aineeksi ja hävitetään virallisen laitoksen valvonnassa; toisaalta kaikki elävät kalat on joko lopetettava ja hävitettävä virallisen laitoksen valvonnassa tai, kun kyseessä ovat myyntikoon saavuttaneet kalat, joissa ei havaita mitään taudin kliinisiä oireita, teurastettava virallisen laitoksen valvonnassa niiden kaupan pitämistä tai ihmisravinnoksi jalostamista varten (direktiivin 93/53/ETY 6 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohta);
In that context, the first two questions referred for a preliminary ruling in both Case C-20/00 and Case C64/00, as well as the fourth question referred in Case C64/00, are intended to ascertain, firstly, whether Directive 93/53, in so far as it imposes minimum control measures for List I diseases, is invalid because it infringes the fundamental right to property and, secondly, whether the measures adopted by a Member State against List I and List II diseases in implementing that directive are incompatible with that right, where neither the directive nor the national implementing measures provides for the award of compensation to affected owners.
Tässä yhteydessä kummassakin asiassa C-20/00 ja C-64/00 esitetyillä kahdella ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellä ja asiassa C-64/00 esitetyllä neljännellä ennakkoratkaisukysymyksellä pyritään selvittämään yhtäältä, onko direktiivi 93/53/ETY pätemätön - siltä osin kuin siinä säädetään vähimmäistoimenpiteistä I luettelon tautien torjumiseksi — omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden loukkaamisen takia ja toisaalta, eivätkö jäsenvaltion mainitun direktiivin soveltamisen yhteydessä I ja II luettelojen tauteja vastaan toteuttamat toimenpiteet ole yhteensopimattomia tämän saman oikeuden kanssa, koska kyseisessä direktiivissä tai sen täytäntöönpanemiseksi toteutetuissa kansallisissa toimenpiteissä ei todeta mitään korvauksen myöntämisestä omistajille, joihin toimenpiteet ovat kohdistuneet.
It must be stated at the outset that no right of compensation for the benefit of owners whose fish have been destroyed or slaughtered following the implementation of such measures follows either from the scheme or from the terms of Directive 93/53.
On aluksi todettava, ettei direktiivin 93/53/ETY yleisestä rakenteesta eikä sanamuodosta ilmene niiden omistajien oikeutta korvaukseen, joiden kalat on hävitetty tai teurastettu kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen johdosta.
It is therefore necessary to determine whether, in the absence of compensation for affected farmers, Directive 93/53 is compatible with the fundamental right to property.
Näin ollen on tutkittava, onko direktiivi 93/53/ΕΤΎ yhteensopiva omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden kanssa, kun toimenpiteiden kohteina olevien kalojen omistajille ei makseta korvausta.
It is apparent from the preamble of Directive 93/53 that it too fulfils a double function.
Direktiivin 93/53/ΕΤΎ johdanto-osasta käy ilmi, että sillä pyritään kahteen tavoitteeseen.
Firstly, it enables the taking of control measures as soon as the presence, on a farm, of a List I or II disease is suspected, so that immediate and effective action can be implemented once the presence of the disease is confirmed.
Yhtäältä direktiivillä on tarkoitus mahdollistaa torjuntatoimenpiteiden toteuttaminen heti, kun jonkun I tai II luettelojen taudin esiintymistä epäillään, jotta voidaan toteuttaa välittömät ja tehokkaat toimet niin pian kuin taudin esiintyminen on vahvistettu.
Secondly, as an outbreak of disease can quickly spread and become epizootic, causing the death of numerous fish as well as disturbances on such a scale that the profitability of aquaculture can be seriously reduced, that directive seeks to prevent the spread of the disease, in particular by carefully monitoring movements of fish and products liable to spread the infection.
Toisaalta, koska tautipesäke voi levitä nopeasti ja kehittyä epitsoottiseksi eläintaudiksi, joka aiheuttaa lukuisten kalojen kuoleman ja laajuudeltaan sellaisia häiriöitä, että vesiviljelyn kannattavuus voi niiden johdosta huomattavasti laskea, mainitun direktiivin tarkoituksena on estää taudin leviäminen erityisesti valvomalla perusteellisesti sellaisten kalojen ja tuotteiden liikkumista, jotka voivat levittää tartuntaa.
Directive 93/53 therefore seeks to contribute to the completion of the internal market in aquaculture animals and products and forms part of a regime intended to introduce minimum Community measures for the control of certain fish diseases.
Direktiivillä 93/53/ΕΤΎ pyritään näin ollen edistämään vesiviljeltyjen eläinten ja tuotteiden sisämarkkinoiden toteutumista, ja se on osa järjestelmää, jonka tarkoituksena on yhteisön vähimmäistoimenpiteiden luominen tiettyjen kalatautien torjumiseksi.
Accordingly, the measures which that directive imposes are in conformity with objectives of general interest pursued by the Community.
Tämän johdosta kyseisen direktiivin mukaiset toimenpiteet tosiasiassa palvelevat yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita.
It follows from all the preceding considerations that the minimum measures of immediate destruction and slaughter laid down by Directive 93/53 in order to control List I diseases do not constitute, in the absence of compensation for affected owners, a disproportionate and intolerable interference impairing the very substance of the right to property.
Mitä tulee kysymykseen siitä, puututaanko näistä toimenpiteistä omaisuudensuojalle aiheutuvilla rajoituksilla — tavoitellun päämäärän kannalta ja korvauksen puuttuessa — perusoikeuksiin suhteettomasti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä ja jolla loukataan omaisuudensuojan keskeistä sisältöä, on ensinnäkin
In circumstances such as those in the main proceedings, the implementation by a Member State of control measures against List II diseases, which are similar to the minimum measures which the Community has laid down for List I diseases and which do not provide for compensation, corresponds to objectives of general interest pursued by the Community and does not constitute a disproportionate and intolerable interference impairing the very substance of the right to property.
todettava, että mainitut toimenpiteet ovat luonteeltaan kiireellisiä ja ne on tarkoitettu takaamaan tehokkaiden toimien toteuttaminen heti taudin esiintymisen vahvistamisen jälkeen sekä poistamaan taudinaiheuttajan kaiken leviämis- tai säilymisvaaran.
The measures for the immediate destruction and slaughter offish implemented by a Member State in order to control List I and H diseases in the context of the application of Directive 93/53, which are, respectively, identical and similar to tìie minimum measures which the Community has laid down for List I diseases and which do not provide for compensation, are not, in circumstances such as those in the main proceedings, incompatible with the fundamental right to property.
Mainitut toimenpiteet mahdollistavat näin ollen sen, että I ja II luettelojen taudeille alttiisiin lajeihin kuuluvien elävien kalojen kuljetuksia ja markkinoille saattamista yhteisössä jatketaan niin, että kaikki asianosaiset, vesiviljelylaitosten omistaja mukaan lukien, voivat hyötyä niiden vaikutuksista.
In circumstances such as those in the main proceedings, the fact that the outbreak of the disease is due or not due to the fish owner's fault has no bearing on the compatibility with the fundamental right to property of the measures imposed by a Member State in order to control List I and II diseases in the context of the application of Directive 93/53.'
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että direktiivissä 93/53/ΕΤΎ I luettelon tautien torjumiseksi säädetyillä välitöntä hävittämistä ja teurastusta koskevilla vähimmäistoimenpiteillä ei toimenpiteiden kohteina olevien kalojen omistajille maksettavan korvauksen puuttuessa puututa perusoikeuksiin suhteettomasti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä ja jolla loukattaisiin omaisuudensuojan keskeistä sisältöä.
Where, in implementation of an obligation under Council Directive 93/53/EEC of 24 June 1993 introducing minimum Community measures for the control of certain fish diseases, to take control measures for an outbreak of a List II disease on an approved farm or in an approved zone, a Member State adopts a domestic measure the application of which results in the destruction and slaughter of fish, the principles of Community law relating to the protection of fundamental rights, in particular the right of property, are not to be interpreted as having placed on the Member State the obligation to adopt measures providing for the payment of compensation
Jäsenvaltion direktiivin 93/53/ETY soveltamisen yhteydessä mainitussa liitteessä olevien I ja Π luettelojen tautien torjumiseksi toteuttamat välittömät kalojen hävutämis- ja teurastamistoimenpiteet, jotka ovat vastaavasti samanlaisia tai samankaltaisia kuin yhteisön I luettelon tautien osalta säätämät vähimmäistoimenpiteet ja joissa ei määrätä korvauksen myöntämisestä, eivät ole pääasioiden kaltaisissa olosuhteissa yhteensopimattomia omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden kanssa.
(b) to an owner of fish which are required to be slaughtered immediately, thereby necessitating the immediate sale of those fish by that owner,
3) Jäsenvaltion direktiivin 93/53/ETY soveltamisen yhteydessä mainitussa liitteessä olevien I ja Π luettelojen tautien torjumiseksi määräämien toimenpiteiden yhteensopivuuteen omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden kanssa ei pääasioiden kaltaisissa olosuhteissa vaikuta se,johtuiko taudinpuhkeaminen kalojen omistajan tuottamuksesta vai et
'(2) In Case C-64/00
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Where, in implementation of an obligation under Council Directive 93/53 to take control measures for an outbreak of a List I disease on an approved farm or in an approved zone, a Member State adopts a domestic measure the application of which results in the destruction and slaughter of fish, the principles of Community law relating to the protection of fundamental rights, in particular the right of property, are not to be interpreted as having placed on the Member State the obligation to adopt measures providing for the payment of compensation
— vastaa ensimmäiseen kysymykseen, että kun jäsenvaltio, joka täyttääkseen direktiivin 93/53/ETY mukaisen velvoitteensa ryhtyä torjuntatoimenpiteisiin luettelossa II mainitun taudin puhkeamisen vuoksi hyväksytyllä viljelylaitoksella tai hyväksytyllä vyöhykkeellä toteuttaa sisäisen toimenpiteen, jonka soveltaminen johtaa kalojen hävittämiseen ja perkaamiseen, perusoikeuksien suojaa ja erityisesti omaisuudensuojaa koskevia yhteisön oikeuden periaatteita ei ole tulkittava siten, että ne velvoittavat jäsenvaltiota toteuttamaan toimenpiteet korvauksen maksamiseksi a) hävitettyjen kalojen omistajalle eikä b) sellaiselle kalojen omistajalle, jonka on tapettava ja perattava kalat välittömästi, jolloin tämän on myytävä ne välittömästi;
(a) to an owner of fish which are destroyed; and
— jättää vastaamatta toiseen ja kolmanteen kysymykseen.
Examination of Directive 93/53 in the light of the need to respect the right of property reveals no factors affecting its validity.'
— vastaa ensimmäiseen kysymykseen, että kun jäsenvaltio, joka täyttääkseen direktiivin 93/53/ΕΤΎ mukaisen velvoitteensa ryhtyä torjuntatoimenpiteisiin luettelossa I mainitun taudin puhkeamisen vuoksi, toteuttaa sisäisen toimenpiteen, jonka soveltaminen johtaa kalojen hävittämiseen ja perkaamiseen, perusoikeuksien suojaa ja erityisesti omaisuudensuojaa koskevia yhteisön oikeuden periaatteita ei ole tulkittava siten, että ne velvoittavat jäsenvaltiota toteuttamaan toimenpiteet korvauksen maksamiseksi a) hävitettyjen kalojen omistajalle eikä b) sellaiselle kalojen omistajalle, jonka on tapettava ja perattava kalat välittömästi, jolloin tämän on myytävä ne välittömästi;
Case C-472/00 Ρ Commission of the European Communities ν Fresh Marine Company A/S Commercial policy
— jättää vastaamatta toiseen ja kolmanteen kysymykseen ja vastaa neljänteen kysymykseen seuraavasti:
(Appeal — Non-contractual liability of the Community — Provisional anti-dumping and countervailing duties imposed on imports of farmed Atlantic salmon originating in Norway)
Tarkasteltaessa direktiiviä 93/53/ΕΤΎ omaisuudensuojan asianmukaisen kunnioittamisen kannalta ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin pätevyyteen.
The first and second grounds of appeal, relating to the cause of the damage and to the seriousness of the breach of Community law
Ensimmäinen ja toinen valitusperuste, jotka koskevat vahingon syytä ja yhteisön oikeuden rikkomisen vakavuutta
By its first two grounds of appeal, which it is appropriate to examine together, the Commission submits that the Court of First Instance erred in law by holding, first, at paragraph 57 of the contested judgment, that the damage pleaded by Fresh Marine arose from the allegedly unlawful conduct of the Commission when examining the October 1997 report and, second, at paragraphs 59 and 60 of the contested judgment, that the judgments of the Community judicature cited by the Commission in the proceedings at first instance, in which anti-dumping measures are characterised as legislative acts involving choices of economic policy, concerned cases with a 'radically different' background and by concluding therefore, at paragraph 61 of the contested judgment, that mere infringement of Community law was sufficient, in the present case, to lead to liability of the Community under Article 215 of the Treaty.
Kahdessa ensimmäisessä valitusperusteessaan, joita on aiheellista tarkastella yhdessä, komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä katsoessaan toisaalta valituksenalaisen tuomion 57 kohdassa, että Fresh Marinelle aiheutunut vahinko johtuu säännönvastäisestä toiminnasta, jota komission väitetään harjoittaneen sen tarkastellessa vuoden 1997 lokakuussa tehtyä kertomusta, ja toisaalta 59 ja 60 kohdassa, että yhteisöjen tuomioistuinten tuomiot, joihin komissio viittasi ensimmäisessä oikeusasteessa ja joissa polkumyynninvastaista menettelyä koskevia toimenpiteitä on pidetty talouspoliittisia valintoja sisältävinä lainsäädäntötoimina, koskivat asioita, joiden asiayhteys "erosi huomattavasti" nyt käsiteltävistä asioista,ja päätellessään näin ollen valituksenalaisen tuomion 61 kohdassa, että yhteisön oikeuden rikkominen riitti käsiteltävänä olevassa asiassa sellaisenaan synnyttämään perustamissopimuksen 215 artiklaan perustuvan yhteisön vastuun.
In the present case, the Commission, when adopting Regulation No 2529/97, which imposed provisional duties on Fresh Marine's imports, relied solely on the analysis of a report which, as the Court of First Instance found at paragraphs 79 and 80 of the contested judgment, gave reason to believe that that company had complied with its undertaking not to make sales on the Community market below a minimum average price, but which the Commission had amended on its own initiative, without taking the precaution of asking Fresh Marine what impact its unilateral action might have on the reliability of the information with which Fresh Marine had provided to it.
Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on antanut asetuksen N:o 2529/97, jolla Fresh Marinen vientiin on kohdistettu väliaikaisia tulleja, yksinomaan sellaisen kertomuksen perusteella, joka — kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 79 ja 80 kohdassa — antoi olettaa, että kyseinen yhtiö oli noudattanut sitoumustaan olla myymättä tuotteita yhteisön markkinoilla tiettyä keskihintaa alemmilla hinnoilla, mutta että komissio oli omasta aloitteestaan muuttanut kyseistä kertomusta tiedustelematta Fresh Marineita, miten tämä yksipuolinen toiminta vaikuttaisi Fresh Marinen komissiolle toimittamien tietojen luotettavuuteen.
It follows that the Commission clearly did not comply with its obligation to impose provisional duties only where there is reason to believe that the undertaking has been breached.
Tästä seuraa, että komissio ei selvästikään ole noudattanut velvollisuuttaan ottaa käyttöön väliaikaisia tulleja ainoastaan, jos on syytä uskoa, että sitoumusta on rikottu.
In the circumstances of the present case, such conduct must be regarded as a sufficiently serious breach of a rule of Community law satisfying one of the conditions for the incurring of non-contractual liability by the Community.
Käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa tällaista toimintaa on pidettävä yhteisön oikeussäännön riittävän ilmeisenä rikkomisena, joka täyttää yhden sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntyedellytyksistä.
The third ground of appeal, relating to the Commission's actions in assessing the October 1997 report
Kolmas valitusperuste, joka koskee komission toimintaa sen tarkastellessa vuoden 1997 lokakuussa tehtyä kertomusta
It need only be stated that, even if the third ground of appeal is admissible, it is of no consequence.
Tältä osin on todettava, että vaikka komission kolmas valitusperuste olisi otettava tutkittavaksi, se on perusteeton.
The fourth ground of appeal, relating to the diligence shown by Fresh Marine in mitigating the loss
Neljäs valitusperuste, joka koskee valppautta,jota Fresh Marine on osoittanut vähentääkseen vahingon määrää
The Court of First Instance concluded accordingly that Fresh Marine would have run an unusual commercial risk going beyond the level of risk inherent in the pursuit of any economic activity if it had continued to export to the Community over the period during which Regulation No 2529/97 applied to imports of its products.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että Fresh Marine olisi ottanut tavanomaiseen liiketoimintaan yleensä sisältyvää riskiä huomattavasti suuremman taloudellisen riskin, jos se olisi harjoittanut yhteisöön suunnattua vientiä ajanjaksona, jona sen tuotteiden tuontiin sovellettiin asetusta N:o 2529/97.
It is clear that the Commission has failed to demonstrate how those findings constitute a distortion of the sense of the evidence submitted to the Court of First Instance.
On todettava, että komissio ei ole näyttänyt, että kyseiset toteamukset osoittaisivat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyä todistusaineistoa olisi otettu huomioon vääristyneellä tavalla.
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs relating to the main appeal;
Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan päävalttukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut
Orders Fresh Marine Company A/S to pay the costs relating to the cwss-appeaV
Fresh Marine Company A/S velvoitetaan korvaamaan vastavalitukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Full Court on 28 November 2002.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 28 päivänä marraskuuta 2002.
— order the Commission and Fresh Marine to bear their own costs.'
— hylkää valituksen ja vastavalituksen sekä
- set aside the contested judgment and draw all the appropriate inferences from that annulment.
— toteaa, että komissio ja Fresh Marine vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.
The ground of appeal alleging breach of the principle of effectiveness of Community law
Asia C-87/01 Ρ Euroopan yhteisöjen komissio v. Conseil des communes et régions d'Europe (CCRE) Yhteisön oikeuden periaatteet
The Court notes that for the purpose of adjudicating on the second ground of appeal, it is sufficient to state that, on the assumption that it is actually authorised by Community law on certain conditions, out-of-court set-off is in any event, and contrary to what the Court of First Instance held at paragraphs 60 and 61 of the judgment under appeal, subject to a prior obligation to ascertain that the use of the funds concerned for the purposes prescribed and the completion of the activities which justified the granting of the funds concerned will remain assured in spite of the proposed set-off.
Muutoksenhaku — Komission päätös kahden eri oikeusjärjestelmään kuuluvan saatavan kuittaamisesta toisiaan vastaan — Kuittaus vastoin toista näistä saatavista koskevaa kansallista lainsäädäntöä — Lainvastaisuus (täysistunto)
In deriving such an obligation from a principle of effectiveness of Community law which means that the Community funds must be made available and used for the intended purpose, the Court of First Instance made an error of law.
Euroopan yhteisöjen komissio on EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan nojalla valituskirjelmällään, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 21.2.2001, hakenut muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-105/99, CCRE vastaan komissio, 14.12.2000 antamaan tuomioon (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla tämä hyväksyi Ranskanoikeuden mukaan perustetun yhteenliittymän nimeltä Conseil des communes et régions d'Europe (jäljempänä CCRE) kanteen, jossa vaadittiin kumottavaksi komission 15.2.1999 päivättyyn kirjeeseen sisältynyttä päätöstä (jäljempänä riidanalainen päätös), jolla komissio kuittasi velkansa CCRE:lle tältä olevalla vastasaamisellaan.
Ground of appeal alleging breach of the principles of sound financial management and the proper administration of justice
Komissio vaatii valituksessaan, että yhteisöjen tuomioistuin
In formulating such a requirement for a preliminary examination, the Court of First Instance made an error of law.
— kumoaa valituksenalaisen tuomion ja päättää kaikista tähän kumoamiseen liittyvistä oikeudellisista seurauksista
Since the Court of First Instance annulled the contested decision solely because the Commission unlawfully failed to carry out such a preliminary examination, and since such an assessment was not required under Community law, the judgment under appeal must be set aside on that account, without there being any need to consider further the Commission's arguments alleging breach of the principles of sound financial management and the proper administration of justice.
Komissio esittää valituksensa tueksi kolmevalitusperustetta, jotka koskevat saatavien kuittauksen käsitettä koskevan yhteisön oikeuden periaatteen loukkaamista, yhteisön oikeuden tehokkuuden periaatteen loukkaamista sekä hyvän taloushallinnon ja hyvän oikeudenhoidon periaatteiden loukkaamista.
Since, in accordance with Article 61 of the EC Statute of the Court of Justice, the state of the proceedings is such as to permit final judgment to be given in the matter, it is appropriate to rule on the substance of the application for annulment of the contested decision presented by the CEMR at first instance.
Komissio väittää ensinnäkin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraavan, että kuittaus suoritustapanaja toimituksena,jossa kaksivastakkaista saamistayhtäaikaisesti lakkaavat,voi nimenomaisen säännöksen puuttuessakin tulla kyseeseen sellaisen yhteisön oikeuden periaatteen nojalla, joka perustuu kaikille jäsenvaltioille yhteisiin periaatteisiin.