natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, it is significant that the Court of First Instance touched upon this question even earlier than paragraph 105, in the part of the judgment on the alleged infringement of acquired rights (when dealing with a plea in law which the appellant did not repeat in these appeal proceedings).
Lisäksi on merkityksellistä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sivusi tätä kysymystä jo ennen 105 kohtaa, väitettyä saavutettujen oikeuksien loukkaus- ta koskeneessa tuomion osassa (sellaisen valitusperusteen yhteydessä, jota kantaja ei nyt käsiteltävänä olevassa valituksessaan toistanut).
‘Although it is true that, in financial terms, the new method is less advantageous than the previous one, it is also true, as indicated above … in connection with the plea alleging infringement of acquired rights, that the Community legislature is free to amend the Staff Regulations by adopting provisions that are less advantageous for the officials concerned than the previous ones, on condition that it sets a sufficiently long transitional period.
”Vaikka on totta, että uusi menetelmä on taloudellisesti edellistä epäedullisempi, on myös totta, että kuten edellä – – saavutettujen oikeuksien loukkaamiseen perustuvan valitusperusteen tarkastelun yhteydessä on todettu, yhteisön lainsäätäjä on vapaa muuttamaan henkilöstösääntöjä ottamalla käyttöön asianomaisten virkamiesten osalta aiempaa epäedullisempia säännöksiä sillä edellytyksellä, että samalla säädetään riittävän pitkästä siirtymäajasta.
Nor can that freedom be limited by invoking the principle of equality of purchasing power, particularly as the transitional arrangements laid down in Article 24(2) of Annex XIII to the new Staff Regulations guarantees to pensioners such as the applicant that the nominal amount of the net pension received before the new Staff Regulations came into effect will be maintained for an unlimited period ….’ 22
Tätä vapautta ei myöskään voida rajoittaa vetoamalla ostovoimien pariteetin periaatteeseen etenkään, kun uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevassa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa siirtymäjärjestelmässä kantajan kaltaisille eläkeläisille taataan, että heidän ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa saamansa nettoeläkkeen nimellisarvo säilyy ennallaan rajoittamattoman ajan – –.” 22 muodostaa hänen väitteitään tukevan ennakkotapauksen. Tältäkään osin kantajan näkemykseen ei voida yhtyä.
I do not share the appellant’s interpretation of the passage I have just quoted.
Olen eri mieltä kantajan lainatusta kohdasta esittämän tulkinnan kanssa.
It seems clear to me that the Court of First Instance did not maintain, as the appellant appears to suggest, that the provision of an adequate transitional period is the only
Minusta on nimittäin ilmeistä, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin väitä – kuten kantaja näyttää esittävän –, että sopivan siirtymäajan säätäminen on ainoa
Here too, I cannot share the appellant’s stance.
23 – Asia T-184/00, tuomio 26.2.2003 (Kok. H. 2003, s.
23 — Case T-184/00 [2003] ECR-SC I-A-51 and II-297, confirmed by order of 29 April 2004 in Case C-187/03 P.
I-A-51 ja II-297), vahvistettu asiassa C-187/03 P 29.4.2004 annetulla yhteisöjen tuomioistuimen määräyksellä.
22 — The translation of this and all other passages from the judgment under appeal is not official.
22 – Tämän ja kaikkien muiden valituksenalaisen tuomion kohtien käännös on epävirallinen.
CAMPOLI v COMMISSION coefficient for each Member State.
CAMPOLI v. KOMISSIO ja katsoi lisäksi lainmukaiseksi vain yhden korjauskertoimen käytön kutakin jäsenvaltiota kohti.
It did not, however, state that the only mechanism acceptable for determining that correction coefficient was that adopted in the ‘capital method’.
Se ei kuitenkaan millään tavalla esittänyt, että vain pääkaupunkimenetelmään perustuva menetelmä olisi hyväksyttävä tällaisen korjauskertoimen määrittämiseksi.
are concentrated, refers to the decision to abolish the system of correction coefficients, which is of no relevance for the purposes of this case, since the abolition does not affect those who, like the appellant, retired before the new Staff Regulations came into effect.
osittain. Mielestäni on nimittäin ilmeistä, että johdantoosan perustelukappaleen ensimmäinen lause, johon kantajan kritiikki keskittyy, koskee päätöstä luopua korjauskerroinjärjestelmästä, eikä tällä päätöksellä ole mitään merkitystä nyt käsiteltävänä olevan asian kannalta, koska järjestelmästä luopuminen ei koske niitä, jotka – kuten kantaja – ovat siirtyneet eläkkeelle ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa.
I therefore consider that the first argument of the single plea in the appeal should not be accepted, since it fails to demonstrate that the Court of First Instance erred in law.
Katson siis, ettei ainoan valitusperusteen ensimmäistä väitettä voida hyväksyä, koska siinä ei ole näytetty toteen mitään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemää oikeudellista virhettä.
The appellant also focuses on recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004, cited at paragraph 8 above, which indicates, as reasons for the decision to abolish the system of correction coefficients, both the need for ever greater integration of the Member States of the Union and practical difficulties in operating the system.
Kantaja kiinnittää lisäksi huomiota asetuksen N:o 723/2004 johdantoosan 30 perustelukappaleeseen, jota lainattiin jo edellä (8 kohdassa) ja jossa syinä päätökselle luopua korjauskerroinjärjestelmästä mainitaan sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden syventynyt integraatio että järjestelmän hallinnointiin liittyvät käytännön ongelmat.
The appellant claims this to be both wrong, since, in his view, European integration is still far from being achieved, and contradictory, since he considers that the increased freedom of movement referred to in that recital should lead to a more appropriate system of cor -rection coefficients so as to permit more effective freedom of movement.
Kantaja esittää, että perustelukappale on virheellinen, koska Euroopan yhdentyminen on vielä kaukana toteutumisestaan, ja myös ristiriitainen, koska kyseisessä perustelukappaleessa mainitun lisääntyneen liikkumisvapauden tulisi johtaa paremmin soveltuvaan korjauskerroinjärjestelmään, joka mahdollistaisi todellisen vapaan liikkuvuuden.
relation to
suhteessa
D — Discrimination in pensioners living in Belgium
Belgiassa asuviin
The Commission submits that such considerations are inadmissible, both because they relate to considerations of fact and as such are outside the purview of the Court of Justice in an appeal, and because they were raised for the first time in the appeal before the Court.
Komissio katsoo, että kyseisten väitteiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat toisaalta siksi, että väitteet koskevat tosiseikkojen arviointia eivätkä ne siten kuulu yhteisöjen tuomioistuimen muutoksenhakuasteena harjoittaman valvonnan piiriin, ja toisaalta siksi, että ne on esitetty ensimmäisen kerran vasta muutoksenhakuvaiheessa yhteisöjen tuomioistuimessa.
Reiterating the third argument raised before the Court of First Instance maintaining that the principle of equal treatment had been infringed, the appellant claims discrimination in relation to pensioners living in Belgium, who allegedly continue to enjoy a pension adjusted to the cost of living in Brussels.
Kantaja toistaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkauksen tueksi esittämistään väitteistä kolmannen väittäen, että suhteessa Belgiassa asuviin eläkeläisiin syrjintää esiintyy, koska Belgiassa asuvat eläkeläiset nauttivat edelleen Brysselin elinkustannuksiin sovitettua eläkettä.
All the arguments developed by the Court of First Instance in addition to that basic finding are therefore, according to the Commission, superfluous, so that the criticisms directed against them should be dismissed as incapable of altering the conclusions reached in the judgment.
Kaikki ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tämän olennaisen toteamuksen lisäksi esittämät perustelut ovat sen mukaan siis olleet tarpeettomia, niin että niitä koskevat väitteet olisi hylättävä, koska ne eivät voi muuttaa tuomiossa saavutettua ratkaisua.
In any event, the Commission maintains, in the alternative, that the additional arguments put forward by the Court of First Instance are correct.
Joka tapauksessa komissio kuitenkin katsoo toissijaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämien lisäperustelujen olevan virheettömiä.
In particular, having repeated his interpretation of the Staff Regulations, according to which the pensions of former officials living in Belgium are calculated only on the basis of the cost of living in Brussels, and hence without applying the ‘country method’, the appellant contests the arguments set out by the Court of First Instance at paragraph 124 of the judgment under appeal, where it observes that ‘the legality of a Community regulation cannot depend on the manner in which it is applied in practice’, and at paragraph 125, where it recalls the settled caselaw under which ‘respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party’.
Viitattuaan henkilöstösääntöjä koskevaan tulkintaansa, jonka mukaan Belgiassa asuvien entisten virkamiesten eläkkeet lasketaan ainoastaan Brysselin elinkustannusten perusteella käyttämättä siis maamenetelmää, kantaja erityisesti riitauttaa väitteet, joita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt niin 124 kohdassa, jossa tuomioistuin on todennut, että ”yhteisön lainsäädäntötoimen laillisuus ei voi riippua siitä, miten mainittua tointa käytännössä sovelletaan”, kuin 125 kohdassa, jossa se on viitannut vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka perusteella ”yhdenvertaisuusperiaatteen noudattamisen on oltava sopusoinnussa laillisuusperiaatteen kanssa, jonka mukaan kukaan ei voi edukseen vedota lainvastaisuuteen, joka hyödyttää jotakuta toista”.
The first problem to be addressed in order to assess this argument is to determine, objectively, what result the appellant’s claim is intended to achieve.
Ensimmäinen ongelma, jota esillä olevan väitteen arvioimiseksi on käsiteltävä, koskee sen määrittelyä, mihin lopputulokseen kantaja objektiivisesti katsottuna pyrkii.
In particular, as regards the first of the two cited statements of the Court of First Instance, the appellant not only disputes that the caselaw endorses the interpretation of the Court of First Instance but also wonders what other acts (for the practical implementation of the new pension scheme) he could have challenged in order to obtain redress for his claims.
Erityisesti mitä tulee edellä lainatuista kahdesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksesta ensimmäiseen, kantaja kiistää, että oikeuskäytäntö tukisi tuomioistuimen tulkintaa, ja lisäksi hän ihmettelee, mihin muihin toimiin (joilla uutta eläkejärjestelmää käytännössä sovelletaan) hän olisi voinut hakea muutosta saadakseen vastauksen kysymyksiinsä.
As to the second statement, by contrast, the appellant observes that it is not a question here of challenging an unlawful act committed in favour of a third party but only of proving discriminatory treatment between two persons belonging to the same category.
Mitä sen sijaan tulee toiseen väitteeseen, kantaja huomauttaa, ettei kyse tässä ole joitakuita toisia hyödyttävästä lainvastaisuudesta, vaan ainoastaan syrjinnän olemassaolon toteen näyttämisestä kahden samaan ryhmään kuuluvan tahon välillä.
The Commission first repeats the text of Article 1(3)(a) of Annex XI to the new Staff Regulations to confirm that the new pension scheme makes no provision for any link to the cost of living in Brussels.
Komissio vetoaa ensinnäkin liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdan a alakohtaan todetakseen, ettei uudessa eläkejärjestelmässä ole minkäänlaista viittausta Brysselin elinkustannuksiin.
It is common ground, in the caselaw, that one of the conditions for the admissibility of an action is having a legal interest in bringing proceedings.
Oikeuskäytännössä on näet riidatonta, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiin kuuluu muun muassa oikeussuojan tarve.
Moreover, this is a matter of public policy that can be raised of the Court’s own motion.
Kyse on sitä paitsi ehdottoman prosessinedellytyksen täyttymisestä, joka yhteisöjen tuomioistuimen on viran puolesta tutkittava. 24
However, I consider that the point of departure for the appellant’s position is incorrect.
Katson kuitenkin, että kantajan kanta perustuu virheelliseen olettamukseen.
It is clear that the appellant did not (and does not) have an interest in contesting the correction coefficient of 100% applied to pensioners living in Belgium (or rather, to be precise, the absence of a correction coefficient in accordance with Article 3(5) of Annex XI to the Staff Regulations).
On selvää, ettei kantajalla ollut (eikä ole) intressiä riitauttaa Belgiassa asuville eläkeläisille myönnettyä korjauskerrointa, joka on 100 prosenttia (tai tarkemmin sanoen, henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti, korjauskertoimen puutetta).
If the arguments he has presented in this regard were accepted, the result could only be a reduction in the pension paid to former officials of the Communities living in Belgium, without any concrete advantage accruing to the appellant.
Hänen tältä osin esittämiensä väitteiden mahdollinen hyväksyminen voisikin johtaa ainoastaan Belgiassa asuvien yhteisöjen entisten virkamiesten eläkkeiden alenemiseen, ilman että tästä olisi kantajalle mitään konkreettista hyötyä.
In fact, since, under Article 1(3) of Annex XI to the new Staff Regulations, the pensions of former officials are adjusted using correction coefficients calculated ‘with reference to Belgium’, it cannot be ruled out that accepting the plea from that point of view could, in the final analysis, lead to a reduction in the appellant’s own pension, calculated by applying to the ‘basic’ pension, which is that paid to pensioners living in Belgium, a specific coefficient of more than 100% for the United Kingdom.
Koska uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdan nojalla entisten virkamiesten eläkkeet mukautetaan käyttämällä korjauskertoimia, jotka lasketaan ”suhteessa Belgiaan”, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että valitusperusteen hyväksyminen voisi viime kädessä johtaa jopa kantajan oman eläkkeen alenemiseen: sehän lasketaan soveltamalla ”peruseläkkeeseen” eli Belgiassa asuville eläkeläisille maksettuun eläkkeeseen Yhdistyneen kuningaskunnan korjauskerrointa, joka on suurempi kuin 100 prosenttia.
In order for the appellant’s argument to be considered admissible, in that it is
Jotta voitaisiin katsoa, että kantajalla on oikeussuojan tarve, mikä siis on edellytys
In the last-mentioned judgment, moreover, the Court of First Instance appears to have considered an interest in bringing proceedings to be a requirement on a par with those laid down in Article 230 EC.
Viimeksi mainitussa päätöksessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sitä paitsi näyttää katsovan, että oikeussuojan tarve on edellytyksenä verrattavissa EY 230 artiklassa säädettyihin edellytyksiin.
A brief summary of the factual situation is in order here.
Tässä on tarpeen lyhyesti kerrata tosiasiallinen tilanne.
There is a basic amount for the pension of each former official of the Communities, which, in the scheme provided for in the new Staff Regulations, can never be reduced, irrespective of the pensioner’s place of residence.
Yhteisöjen kaikkien entisten virkamiesten eläkkeille on olemassa perusmäärä, jota ei uusissa henkilöstösäännöissä säädetyssä järjestelmässä voida eläkeläisen asuinpaikasta riippumatta koskaan alentaa.
In other words, the minimum correction coefficient is 100% (which obviously means that there is no need for a correction coefficient).
Toisin sanoen pienin korjauskerroin on 100 prosenttia (joka tietenkin vastaa sitä, ettei korjauskerrointa olisi lainkaan).
For example, the ‘minimum’ level of pension is paid, under Article 3 of Regulation No 31/2005, to pensioners living in the Czech Republic, Estonia, Greece, Spain, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Portugal, Slovenia and Slovakia, and, under Annex XI to the Staff Regulations, to pensioners living in Belgium and Luxembourg, two Member States to which correction coefficients are not applied.
Tällainen eläkkeen ”vähimmäistaso” on asetuksen N:o 31/2005 3 artiklan nojalla taattu esimerkiksi Tšekissä, Virossa, Kreikassa, Espanjassa, Kyproksessa, Latviassa, Liettuassa, Unkarissa, Maltassa, Puolassa, Portugalissa, Sloveniassa ja Slovakiassa asuville eläkeläisille sekä henkilöstösääntöjen liitteen XI mukaisesti Belgiassa ja Luxemburgissa asuville eläkeläisille; viimeksi mainittuihin kahteen jäsenvaltioon korjauskertoimia ei käytetä.
In the other Member States, a correction coefficient calculated on the basis of the difference between the cost of living in the Member State in which they live and the cost of living in Belgium (cf. Article 1(3)(a)(ii) of Annex XI to the new Staff Regulations) is applied to pensioners in the position of the appellant, who acquired their pension rights before the new Staff Regulations came into force, which produces an increase in the amount of pension actually paid.
Muiden jäsenvaltioiden osalta kantajan tilanteessa oleviin eläkeläisiin, joiden eläkeoikeudet ovat syntyneet ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa, sovelletaan korjauskerrointa, joka on laskettu sen jäsenvaltion, jossa he asuvat, ja Belgian elinkustannusten välisen eron perusteella (vrt. uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XI oleva 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan ii alakohta); tämä korjauskerroin siis nostaa tosiasiassa maksetun eläkkeen määrää.
Under Article 3 of Regulation No 31/2005,
Edellä mainitun asetuksen N:o 31/2005 3 artiklan nojalla kyseinen
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P for example, the correction coefficient for the United Kingdom from 1 July 2004 was 137.5%.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-71/07 P
E — Discrimination in relation to pensioners living in one of the ‘less expensive’ Member States
E Syrjintä suhteessa ”halvassa” jäsenvaltiossa asuviin eläkeläisiin korjauskerroin esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan osalta oli 1.7.2004 lähtien 137,5 prosenttia.
It is therefore obvious, on the basis of this factual background, that the Court of First Instance correctly stated, at paragraph 117 of the judgment under appeal, that the new pension scheme makes no reference to the cost of living in Brussels.
Näiden tosiseikkojen perusteella vaikuttaa siis ilmeiseltä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 117 kohdassa aivan oikein todennut, ettei uudessa eläkejärjestelmässä ole mitään viittausta Brysselin elinkustannuksiin.
Simply, for the pensions and the salaries of serving officials for Belgium (and Luxembourg), there is no provision to apply any correction coefficient to the reference amounts.
Belgiassa (ja Luxemburgissa) ei vertailumääriin yksinkertaisesti sen enempää eläkkeiden kuin palveluksessa olevien virkamiesten palkkojenkaan osalta sovelleta mitään korjauskerrointa.
Finally, the appellant reiterates the fourth argument raised before the Court of First Instance to support his claim of a difference in treatment, an argument based on the advantage allegedly given to pensioners living in ‘less expensive’ Member States by applying a correction coefficient of 100% to them under the new scheme.
Kantaja toistaa neljännen väitteen, jonka hän esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa erilaisen kohtelun osoittamiseksi. Kyseinen väite perustuu etuun, jonka ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuvat eläkeläiset olisivat saaneet, kun heihin sovelletaan uudessa järjestelmässä 100 prosentin korjauskerrointa.
In particular, he maintains that the Court of First Instance was wrong to hold that he had no interest in bringing proceedings to challenge that alleged advantage.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi kantajan mukaan erehtynyt erityisesti katsoessaan, ettei kantajalla ollut oikeussuojan tarvetta kyseisen väitetyn edun riitauttamiseksi.
It is true that, in the changeover from the old to the new Staff Regulations, the reference amount for pensions was not changed.
On totta, että kun siirryttiin vanhoista henkilöstösäännöistä uusiin, eläkkeiden vertailumäärää ei muutettu.
Moreover, if that amount had been reduced, the pension actually paid to the appellant would have decreased.
Toisaalta, jos kyseistä määrää olisi alennettu, myös kantajalle tosiasiallisesti maksettu eläke olisi pienentynyt.
The arguments developed by the Court of First Instance in addition to the basic finding mentioned above, in particular at paragraphs 124 and 125, are in my view superfluous for the purpose of ruling on the plea put forward by the appellant, no matter how correct they may be as a matter of principle.
Perustelut, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin edellä mainitun perustavanlaatuisen toteamuksen lisäksi etenkin 124 ja 125 kohdassa esitti, vaikuttavat minusta kylläkin periaatteessa oikeilta, mutta kantajan esittämän valitusperusteen ratkaisemisen kannalta tarpeettomilta.
The appellant recognises that, according to consistent caselaw, there is a need for a legal interest to justify the admissibility of a complaint.
Kantaja myöntää, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä oikeussuojan tarve asetetaan väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytykseksi.
He considers, however, in contrast to the view expressed by the Court of First Instance at paragraph 135 of the judgment under appeal, that in his case such an interest exists.
Kantaja katsoo kuitenkin, että toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 135 kohdassa väittänyt, oikeussuojan tarve on kantajan tapauksessa olemassa.
In particular, his legal interest in bringing proceedings derives from the fact that, once again, the situation of pensioners living in ‘less expensive’ States by comparison with the situation of the appellant testifies to the existence of a discriminatory difference in treatment.
Oikeussuojan tarve perustuisi erityisesti siihen, että ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuvien eläkeläisten tilanne verrattuna kantajan tilanteeseen todistaa kantajan mukaan syrjivästä, erilaisesta kohtelusta.
Moreover, the appellant also challenges the argument of the Court of First Instance that, since the pension scheme for
Kantaja sitä paitsi kiistää myös ne ensimmäisen oikeusasteen väitteet, joiden mukaan yhteisöjen entisten virkamiesten
I therefore consider that the second argument relied upon by the appellant in connection with the plea should also be dismissed, there being no discriminatory difference in treatment between the appellant and retired former officials of the Communities living in Belgium.
Siksi katson, että myös kantajan valitusperusteessaan esittämä toinen väite on hylättävä, koska kantajan ja Belgiassa asuvien, yhteisöjen entisten eläkkeellä olevien virkamiesten välillä ei ole ollut syrjivää, erilaista kohtelua.
Assessment former officials of the Communities does not operate as a pension fund but is based on the principle of solidarity, any reduction in the pensions paid to former officials living in ‘less expensive’ Member States would confer no advantage on the appellant.
Arviointi eläkejärjestelmässä, joka ei toimi eläkerahaston tavoin vaan on järjestetty yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti, ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuville eläkeläisille maksettavien eläkkeiden mahdollisesta alentamisesta ei seuraisi mitään hyötyä kantajalle.
In particular, he maintains that the saving made in this way would make it possible, for example, to return to the application of the ‘capital method’ (paragraph 78 of the appeal).
Erityisesti kantaja väittää, että näin saavutettu säästö voisi esimerkiksi mahdollistaa palaamisen pääkaupunkimenetelmän käyttöön (muutoksenhakukirjelmän 78 kohta).