natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We even believe that it can offer the whole of humanity a model for an identity based on diversity.
Juuri tähän perustuu 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon konfliktien raunioista noussut Euroopan yhdentymisaate.
II – Europe is today pondering its identity and how to define what that entails, keeping an open mind vis-à-vis itself and the rest of the world.
Euroopan kansoista suurin osa on muodostunut kansalliskieltensä perustalle, eikä Euroopan unioni voi rakentua muulle kuin kielellisen monimuotoisuutensa perustalle.
It is a page which is in the process of being written.
Tämä on mielestämme hyvin lohdullinen ajatus.
Each and every European, wherever he or she may live, wherever he or she may come from, must be able to access this heritage and recognise it as his and hers, without any arrogance but with a legitimate sense of pride.Our heritage is not, however, a closed catalogue.
Yhteenkuuluvuuden tunteen perustuminen kielelliseen ja kulttuuriseen monimuotoisuuteen on vahva vastalääke kiihkomielisyydelle, johon ovat usein luisuneet identiteettinsä vahvistamiseen pyrkivät ryhmät Euroopassa ja muualla niin meidän aikanamme kuin aiemminkin.
World War is the adherence to certain values.
Euroopan unioni on syntynyt sellaisten kansojensa tahdosta, jotka ovat vapaasti päättäneet yhdistyä, eikä se halua eikä voi hävittää näiden kansojen moninaisuutta.
These values have often been formulated by European thinkers, but have to a large extent also been the result of a healthy reaction to bloody and disgraceful chapters in the history of Europe itself.The European Union came into being against the devastation of war, against totalitarian ventures, against raciscm and anti-Semitism.
Päinvastoin, sen historiallisena tehtävänä on vaalia, sovittaa yhteen ja kehittää tätä monimuotoisuutta sekä hillitä sen mahdollisesti aiheuttamaa kiihkomielisyyttä, ja me uskomme, että sillä on tähän tarvittavat keinot.
The first steps in the construction of Europe also coincided with the end of the colonial era and heralded a change in the nature of relations between Europe and the rest of the world.It is never easy to accurately or exhaustively pinpoint those values to which everyone should adhere if they are to be welcomed fully into the European fold.
II – Euroopan unioni on tällä hetkellä kiinnostunut identiteetistään ja mahdollisuudesta määritellä sen sisältö ketään syrjimättä ja pysyen samalla avoimena maailmalle.
However, this lack of precision, which stems from legitimate intellectual caution, does not mean we have to resign ourselves to relativism when it comes to fundamental values.
Mielestämme se voi tarttua tähän vaikeaan kysymykseen rakentavimmin, kiihkottomimmin ja järkevimmin tarkastelemalla syvällisesti kielellistä monimuotoisuuttaan.
Upholding the dignity of human beings, men, women and children, sticking up for one’s physical and moral integrity, halting the deterioration of our natural environment, rejecting all forms of humiliation and unjustified discrimination on the grounds of colour, religion, language, ethnic origin, gender, age, disability, etc. — are values on which there must be no compromise in the name of any specific cultural feature.
Euroopan unionin identiteetti ei ole kirjoittamaton sivu, mutta se ei myöskään ole valmiiksi kirjoitettu ja painettu sivu. Se on sivu, jota parhaillaan kirjoitetaan.
Throughout our discussions we never lost sight of the fact that what we are seeking to do would be meaningless if the outcome did not produce proposals which could be applied on the ground.
omakseen riippumatta siitä, missä hän asuu tai mistä hän tulee – ei ylimielisenä vaan oikeutetusti ylpeänä.
Obviously there are no simple solutions to such complex problems, but it is essential to map out where we want to go.
Kulttuuriperintömme ei kuitenkaan ole suljettu luettelo.
Our approach involves two ideas which are in fact the two sides of one proposal :
Jokaisen sukupolven velvollisuus on rikastuttaa sitä kaikilla aloilla ilman poikkeuksia; kunkin ihmisen omien taipumustensa mukaisesti ja suhteessa niihin monenlaisiin vaikutteisiin, joita meidän päivinämme tulee kaikista ilmansuunnista.
This means that every European language should have, in each of the countries of the European Union, a substantial group of proficient and highly motivated speakers.Numbers would of course vary substantially depending on the language concerned, but the number should everywhere be large enough for its speakers to be able to cater for all aspects — economic, political, cultural, etc. — of the « binary » relations between the two countries concerned.
Eurooppaan saapuvia – joihin voidaan laskea kuuluviksi niinkin monenlaiset ihmiset kuin maahanmuuttajat, uusien jäsenvaltioiden kansalaiset ja kaikkien maiden nuoret eurooppalaiset, joiden elämä on vasta alkamassa – on jatkuvasti rohkaistava tässä kahtalaisessa tehtävässä, joka koostuu halusta omaksua yhteinen perintömme ja halusta tuoda siihen oma panoksensa.
In order to allow cohorts of speakers to be formed, the European Union should advocate the idea
III – Euroopan unionin on edistettävä kulttuurin ilmaisumuotojen moninaisuutta, mutta sen on myös korostettava perusarvojensa yleismaailmallisuutta.
The idea is that every European should be encouraged to freely choose a distinctive language, different from his or her language of identity, and also different from his or her language of international communication.
Eurooppalainen yhdentymishanke, johon ryhdyttiin toisen maailmansodan jälkeen, perustuu tiettyjen arvojen kunnioittamiseen.
As we see it, the personal adoptive language would in no way be a second foreign language but, rather, a sort of second mother tongue.Learned intensively, spoken and written fluently, it would be part and parcel of the school and university curriculum of every European citizen, and of everyone’s occupational curriculum.Learning that language would go hand in hand with familiarity with the country/countries in which that language is used, along with the literature, culture, society and history linked with that language and its speakers.
Eurooppalaiset ajattelijat ovat ilmaisseet nämä arvot monin eri tavoin, mutta niiden taustalla on usein ollut myös terve reaktio Euroopan oman historian verisiin ja häpeällisiin ajanjaksoihin.
would go for one of the major emblematic languages which have played a leading role in the history of our continent; indeed these languages could thus stem their decline and begin a vigorous new lease of life.
Euroopan unioni syntyi vastalauseena tuhoisille sodille, totalitaarisille vallanpyrkimyksille, rasismille ja juutalaisvihalle.
At the same time, the languages which have fewer speakers, including those which are very much minority languages, would get an unprecedented boost.
Yhtenäisen Euroopan alku osui lisäksi samaan ajankohtaan kuin siirtomaakauden päättyminen, ja se käynnisti muutoksen Euroopan ja muun maailman välisissä suhteissa.
The logic of a policy based on a personal adoptive language is that the choice of language would be made in the same way as the choice of a profession. Achieving f l fluency in a comparatively rare language would give the individual an added advantage comparable to that of a rare specialisation in a leading-edge field.
Koskaan ei ole helppoa ilmaista täsmällisesti eikä etenkään tyhjentävästi niitä arvoja, joita jokaisen on kunnioitettava, jotta hänellä olisi täysi oikeus omaan paikkaansa Euroopan suojissa.
In the long run, all the languages would have their speakers, albeit in a very uneven, but still significant way.And, in particular, in a lasting way.
Tämä epätarkkuus johtuu perustellusta älyllisestä varovaisuudesta eikä merkitse, että perusarvojen määrittelyssä olisi tyydyttävä relativismiin.
One of the big advantages of the approach we propose is that every European language would have a special place in the bilateral exchanges with all European partners, that none would be condemned to disappearance, none would be reduced to the status of local dialect. Accordingly, the native speakers of that language, however few they may be, would no longer have to feel belittled, excluded or overwhelmed.
Ihmisen – miehen, naisen tai lapsen – ihmisarvon puolustaminen, hänen fyysisen ja henkisen koskemattomuutensa vaaliminen, ihmisten elinympäristön pilaantumisen estäminen sekä kaiken ihonväriin, uskontoon, kieleen, etniseen alkuperään, sukupuoleen, ikään, vammaisuuteen tai muuhun ominaisuuteen perustuvan nöyryyttämisen ja syrjimisen torjuminen ovat arvoja, joissa ei voi tehdä myönnytyksiä minkäänlaisen kulttuurisen erityispiirteen nimissä.
People cannot be expected to be wholeheartedly behind Europe unless they feel that their specific culture, and primarily their language, is fully respected and that the integration of their country in the European Union contributes to the flourishing of their language and culture rather than marginalising them.
Euroopan yhdentymisaate rakentuu sanalla sanoen kahdelle erottamattomalle ja välttämättömälle periaatteelle: yhteisten moraalisten arvojen yleismaailmallisuudelle ja kulttuuri-ilmaisujen moninaisuudelle.
So many of the crises we have witnessed in Europe and elsewhere stem from the fact that a community has sometime in the past felt that its language was not respected; we have to remain careful to head o such feelings from emerging in the years and decades ahead, for they would undermine European cohesion.Every language is the product of a unique historical experience, each is the carrier of a memory, a literary heritage, a specific skill, and is the legitimate basis of cultural identity. Languages are not interchangeable, none is dispensable, none is superfluous.
Erityisesti kielellinen monimuotoisuus on historiallisista syistä merkittävä osatekijä, ja pyrimme osoittamaan, että se on myös suurenmoinen keino kansojen yhdentymiseen ja lähentymiseen.
What do we expect to achieve?
Ehdotettu lähestymistapa
For the people of Europe, old and young alike, intensive and in-depth knowledge of a language and all the culture that it transmits is a major factor of fulfilment. lment.
Olemme näiden periaatteiden pohjalta pyrkineet löytämään ratkaisun, joka on sekä kunnianhimoinen että realistinen.
In a civilisation in which communication is becoming so important and in which there is an increasing amount of free time, to add to one’s existence this exploration of another linguistic and cultural universe can only bring enormous professional, intellectual and emotional satisfactions.
Se on kunnianhimoinen, koska tavoitteena ei suinkaan ole "viivyttää väistämätöntä", vaan vakiinnuttaa kielellinen monimuotoisuus osaksi Euroopan kansalaisten ja kansojen elämää sekä EU:n toimielinten toimintaa.
Moreover, mastering a personal adoptive language and familiarising oneself with the universe of its speakers should be conducive to a more outward-looking attitude to the world and others, and strengthen the sense of belonging to Europe ; not at the expense of belonging to one’s country or culture of origin, but in addition to it, particularly as, in his or her relations with the speakers of the personal adoptive language, a European citizen would naturally tend to extend to them knowledge of their own country and their own culture.From the professional point of view, the pointers would all seem to indicate that English will in the future be increasingly needed, but at the same time less and less sufficient on its own.
Se on kunnianhimoinen myös, koska ratkaisun on toimittava riippumatta kielten määrästä ja koska tarkoituksena ei ole vain löytää järjestelyä, joka ei haittaa Euroopan yhdentymistä, vaan viitoittaa tietä, jolla Euroopan yhdentyminen etenee merkittävästi.
Without a special effort to promote, from the very earliest age, the intensive learning of an additional language, the advantage which English speakers today have would rapidly become eroded, and the globalisation of their mother tongue would have an adverse effect on their competitiveness at both individual and collective levels.
Olemme pitäneet keskustelujemme aikana alati mielessä, että pohdintamme on hyödytöntä, jollemme saa aikaan toteuttamiskelpoisia ehdotuksia.
This paradoxical pattern of events was stressed in no uncertain terms in a recent study commissioned by the British Council.1.It might perhaps be worth stressing here that some Europeans should obviously choose English as their personal adoptive language, following the example of Joseph Conrad who was of Polish mother tongue, had French as a language of international communication, and became one of the greatest writers of the English language.
Näin monimutkaisiin ongelmiin ei tietenkään ole löydettävissä yksinkertaisia ratkaisuja, mutta on tärkeää tietää, mihin suuntaan olemme menossa.
It is important for English to retain and consolidate the eminent place it holds as a language of culture rather than being straitjacketed in the role of instrument of global communication, a flattering but detractive role, and one which is potentially a factor of impoverishment.
Suosittelemamme ratkaisu koostuu kahdesta ajatuksesta, jotka ovat tosiasiassa saman ehdotuksen kaksi puolta:
By underlining the bilateral nature of linguistic relations between the different countries, our approach should have a positive impact on the quality of relations between Europeans, individuals and peoples alike.
A – Euroopan unionin kansojen kahdenvälisissä suhteissa olisi ensisijaisesti käytettävä näiden kahden kansan kieliä eikä kolmatta kieltä.
We feel that this policy would be considerably enhanced if everyone could express themselves in a language they are perfectly fl uent in, either their own or that of their partner, rather than, as so often happens nowadays, through the medium of a third language in which they lack that fluency.
Tämä merkitsee, että kaikissa EU:n jäsenvaltioissa olisi oltava merkittävä määrä päteviä ja erittäin motivoituneita eurooppalaisten kielten puhujia.
Recent studies indeed tend to show that business negotiations arrive at a successful outcome far more frequently when each of the partners feels free to express himself in his own language.By quality of relations, we mean at the same time the effectiveness of the exchanges, the subtlety of the human contacts, and also the intensity and solidity of people-to-people relations within our vast European family.Europe has arisen from several centuries of conflict between its nations and primarily between neighbours.
Heidän määränsä tietenkin vaihtelisi huomattavasti eri kielissä, mutta sen pitäisi kaikkialla olla riittävän suuri, jotta puhujat voisivat huolehtia kyseisten maiden kahdenvälisistä suhteista talouden, politiikan ja kulttuurin aloilla sekä kaikilla muillakin aloilla.
If we are to reverse this seemingly inexorable trend we have to make a clean break with the traditional logic behind language learning, by making a clear distinction between the two choices to be made, one depending on the international status of a language, and the other, that of the personal adoptive language, based on completely different criteria which are very varied and very subjective.
B – Jotta nämä ryhmät syntyisivät, Euroopan unionin olisi otettava käyttöön omaksutun kielen käsite ja edistettävä sitä.
By allowing people not to have to choose between utilitarian considerations and cultural affinity, we would restore a powerful motivation to learn every European language, which might be that of a distant country, but could just as well be that of the neighbour.
Tällä käsitteellä tarkoitamme, että kaikkia eurooppalaisia rohkaistaan valitsemaan vapaasti kieli, joka ei ole hänen äidinkielensä eikä myöskään hänen kansainvälisessä viestinnässä käyttämänsä kieli.
For relations between Europe and the rest of the world the advantages of such an approach would be just as great.
Omaksuttu kieli ei meidän näkemyksemme mukaan suinkaan olisi toinen vieras kieli, vaan pikemminkin eräänlainen toinen äidinkieli.
While it is likely that most of our fellow citizens would select as their personal adoptive language that of another country of the European Union, it is also likely that many of them would opt for languages from other continents, ideally the languages of the big Asian countries which have become major economic partners.
Omaksuttua kieltä opiskeltaisiin intensiivisesti, puhuttaisiin ja kirjoitettaisiin sujuvasti, ja se sisältyisi jokaisen EU:n kansalaisen koulu- ja yliopisto-opintoihin sekä työkokemukseen.
Our group long pondered the problem of preventing cultural diversity from having a negative impact on harmonious coexistence within European societies.
Haluaisimme näin poistaa englannin ja muiden kielten välillä tällä hetkellä vallitsevan kilpailutilanteen, joka johtaa viimeksi mainittujen heikkenemiseen eikä hyödytä myöskään englannin kieltä tai sen puhujia.
Immigration is occupying an ever bigger place in the political, economic, social and intellectual life of our continent.
Jos eurooppalaiset joutuisivat valinnan hetkellä erottamaan selvästi toisistaan kansainvälisen viestinnän kielen ja omaksutun kielen, heitä kannustettaisiin tekemään kaksi erillistä kieltenopiskelua koskevaa päätöstä.
We could say in this regard what we said on the subject of European diversity in general, i.e. that it is simultaneously a source of enrichment but also a source of tension, and that a wise policy is one which while recognising the full complexity of the issue would endeavour to make the utmost of the advantages and play down the drawbacks.
Toinen perustuisi kommunikointiin laajassa mielessä, ja toinen erilaisiin henkilökohtaisiin syihin, jotka voivat liittyä esimerkiksi elämäntapahtumiin tai perhetilanteisiin, tunnesiteisiin, ammatilliseen kiinnostukseen, kulttuurimieltymyksiin tai älylliseen uteliaisuuteen.
A thorough knowledge of the national language and the culture it carries with it is essential if they are to integrate into the host society and play their part in economic, social, intellectual, artistic and political life.
Suurin osa ihmisistä valitsisi tällä hetkellä kansainvälisen viestinnän kieleksi epäilemättä englannin.
A sense of belonging, in the religious and linguistic sense, is patently one of the most powerful components of identity.
Osa voisi kuitenkin valita ranskan, espanjan, portugalin, mandariinikiinan tai jonkin muun kielen.
But the two facets function differently and sometimes vie with one another.
Omaksutussa kielessä valinnanvara olisi lähestulkoon rajaton.
Belonging in the religious sense is exclusive, belonging in the linguistic sense is not.
Suuri osa eurooppalaisista valitsisi tietenkin jonkin suurista,
Our reflection group did not set out expressly to examine the effects of language diversity on the functioning of the Community institutions.
vertauskuvallisista kielistä, joilla on ollut keskeinen rooli maanosamme historiassa.
However, we feel that by stressing the bilateral language-to-language relations, the approach we advocate could help to rationalise the management of language diversity within the Union, including as regards the day-to-day running of the institutions.
Niiden heikkeneminen voitaisiin siten pysäyttää, ja ne saattaisivat nousta uuteen kukoistukseen. Samalla kielet, joilla on vähemmän puhujia tai jopa hyvin vähän puhujia, leviäisivät ennennäkemättömällä tavalla.
Any number of twinning operations between towns, districts and even villages, as well as between teaching establishments, sports associations, between publishers, etc. could also be envisaged.Each of these bilateral organisations would focus its efforts on strengthening the links between the speakers of the two languages it is seeking to pair up.
Ajan mittaan opiskeltaisiin kaikkia kieliä – jakauma olisi varmastikin epätasainen, mutta kielten opiskelu lisääntyisi kuitenkin tuntuvasti.
Needless to say, every country in the Union should also have similar structures reaching out with the same commitment to all the other countries.
Ennen kaikkea se olisi kuitenkin jatkuvaa.
The outcome sought would be to achieve a sort of “network” covering the whole of Europe and which would strengthen the sense of community while leaving each one’s sense of identity intact.In this picture, the role of the Community institutions would be to help to design the general frameworkwithin which these bilateral linguistic relations would be established where they do not at present exist, and if need be to harmonise them; to centralise information on each « language pair », particularly in order to extend the advantage of one party’s experience to the other and generalise the methods which produce results, while at the same time cautioning against those which fail to live up to expectations.
Yksi keskeinen seuraus ehdottamastamme lähestymistavasta olisi se, että jokaista eurooppalaista kieltä käytettäisiin ensisijaisena kielenä kaikkien EU-kumppanien kahdenvälisissä suhteissa, eikä yksikään kieli olisi tuomittu häviämään tai muuttumaan pelkäksi paikalliseksi murteeksi.
In some cases, particularly that of relations between two essentially minority languages, the Community institutions could provide financial assistance for teaching and teacher training programmes, school and university exchanges, translation, etc.
Näin ollen kielen alkuperäiset, ehkä harvalukuisetkin puhujat eivät enää koskaan tuntisi itseään vähempiarvoisiksi, syrjityiksi tai eristetyiksi.
We nevertheless think that generally speaking this assistance should be phased down once the system is run in, gets up to speed and becomes self-sustaining.
Jos kieltä laiminlyödään, sen puhujat ovat vaarassa vieraantua Euroopan yhdentymisajatuksesta.
B wait for the national or Community decision makers to decide.
syrjäyttämistä.
Everyone can decide to choose their personal adoptive language; every country, every town, every municipality, every company, every teaching establishment, can take appropriate initiatives.A school, for instance, could decide to introduce into its syllabus an “unexpected” language, which is distinctive and is not among those usually taught.
Monet Euroopassa ja muualla näkemistämme kriiseistä juontuvat siitä, että tietty yhteisö on jossakin historiansa vaiheessa kokenut kieltään pilkatun.
This could be done as part of an exchange with a school in the country of the language chosen. The venture need not be extensive or spectacular.
On pysyttävä valppaana, jottei tällaisia tuntemuksia pääse kehittymään tulevina vuosina ja vuosikymmeninä, sillä ne voisivat vaarantaa Euroopan yhteenkuuluvuuden.
Take, for example, the case of a Swedish town twinned with a Portuguese town, or that of an Italian town twinned with a Polish town.
Jokaisen kielen taustalla on ainutlaatuinen historia, jokaisella on muisti, kirjallinen perintö, ja jokainen vaatii tietynlaista taitoa ja toimii kulttuuri-identiteetin oikeutettuna perustana.
The municipal authorities could support the creation of two parallel school connections, each adopting the language of the other.
Kielet eivät ole keskenään vaihdettavissa, eikä yksikään niistä ole joutava tai turha.
These experiences might involve only a few dozen pupils at a time, but if they were to be more widespread, if there were hundreds and thousands of initiatives of this kind - between countries, regions, towns, districts, institutions, companies, associations, etc. - very considerable momentum would quickly build up.
Kaikkien perintöömme kuuluvien kielten vaaliminen, myös latinan ja muinaisen kreikan kaltaisten ikivanhojen kielten vaaliminen, ja kaikkein pienimpienkin vähemmistökielien levinneisyyden varmistaminen muualla Euroopassa on erottamaton osa ajatusta rauhan, kulttuurin, yleismaailmallisuuden ja vaurauden Euroopasta.
Within these timetables, every European student would connect to his own course in Greek, Dutch, Romanian, Estonian, etc.
EU:n toimielinten toimintaan sekä yleisemmin yhdentymiseen ja yhtenäisen Euroopan lujittumiseen.
E once-and-for-all basis. It will generally be made, in the case of young children, by parents and school rather than by the pupils themselves; and sometimes this choice will be called into question at some other stage in life.
1 – Jonkin kielen ja sen välittämän kulttuurin intensiivinen ja syvällinen opiskelu kehittää merkittävästi jokaista EU:n kansalaista, niin nuorta kuin vanhaa.