natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, while it is true that the fifth indent of Article 12 of that directive is not intended to determine the question of principle whether a universal postal service provider is or is not obliged to grant access to the postal chain under conditions and at points different from those which apply to the traditional service for letter post, it nevertheless follows from the wording of that provision that it imposes on the Member States a strict obligation to apply the principles of transparency and non-discrimination where such access to special tariffs is in fact granted by that provider.
Vaikka on totta, että kyseisen direktiivin 12 artiklan viidennellä luetelmakohdalla ei ole tarkoitus säännellä periaatteellista kysymystä eli sitä, onko postin yleispalvelun tarjoajan myönnettävä pääsy postiketjuun eri edellytyksillä ja eri paikoissa kuin mitä sovelletaan ja käytetään perinteisiä kirjeitä koskevien postipalvelujen osalta, kyseisen säännöksen sanamuodosta kuitenkin ilmenee, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus noudattaa tiukasti avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita siinä tapauksessa, että tämä tarjoaja tosiasiallisesti myöntää oikeu- den erityishintoihin.
(see paras 27, 28, 31, 35, 41, 44, operative part)
Senkaltainen toiminta, jossa postin kokoa- jat keräävät eri lähettäjiltä postilähetykset, esilajittelevat ne ja kuljettavat ne
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
6 March 2008 *
6 päivänä maaliskuuta 2008 *
REFERENCES for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Verwaltungsgericht Köln (Germany), made by decision of 28 April 2006, received at the Court on 3 July 2006, in the proceedings
Yhdistetyissä asioissa C-287/06–C-292/06, joissa on kyse EY 234 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka Verwaltungsgericht Köln (Saksa) on esittänyt 28.4.2006 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 3.7.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič ja E. Levits, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: hallintovirkamies B. Fülöp, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 13.9.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn,
DEUTSCHE POST AND OTHERS after considering the observations submitted on behalf of:
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the German Government, by M. Lumma, acting as Agent, assisted by T. Lübbig, Rechtsanwalt,
– Saksan hallitus, asiamiehenään M. Lumma, avustajanaan Rechtsanwalt T. Lübbig,
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and K. Simonsson, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään G. Braun ja K. Simonsson, päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
These references for a preliminary ruling concern the interpretation of Articles 47(2) EC and 95 EC, and of Article 7(1) and the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 on common rules for the development of the internal market of Community postal services and the improvement of quality of service (OJ 1998 L 15, p.
Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat EY 47 artiklan 2 kohdan ja EY 95 artiklan sekä yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s.
14), as amended by Directive 2002/39/EC of the European Parliament and of the Council of 10 June 2002 (OJ L 176, p.
14), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/39/EY (EYVL L 176, s.
21; ‘Directive 97/67’).
21; jäljempänä direktiivi 97/67), 7 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan viidennen luetelmakohdan tulkintaa.
The references were made in the ontext of proceedings between, first, Deutsche Post AG (‘Deutsche Post’), as provider of the universal postal service in Germany, and, second, Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG), Marketing Service Magdeburg GmbH and Vedat Deniz (‘the intermediaries concerned’), on the one hand, and the Bundesrepublik Deutschland, on the other hand, concerning decisions of the Bundesnetzagentur (Federal Network Agency; ‘BNA’) relating to the grant and conditions of access of those intermediaries to the partial services of the Deutsche Post postal network.
Nämä pyynnöt on esitetty asioissa, joissa asianosaisina ovat yhtäältä Deutsche Post AG (jäljempänä Deutsche Post) postin yleispalvelun tarjoajana Saksassa ja Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG), Marketing Service Magdeburg GmbH ja Vedat Deniz (jäljempänä kyseessä olevat postin kokoajat) sekä toisaalta Saksan valtio ja joissa on kyse Bundesnetzagenturin (verkoista vastaava liittovaltion viranomainen, jäljempänä BNA) päätöksistä, jotka koskevat näille postin kokoajille myönnettävää oikeutta käyttää Deutsche Postin osapalveluja sen postiverkossa sekä tämän oikeuden edellytyksiä.
Directive 97/67 initiated the process of gradual liberalisation of the market in postal services.
Direktiivillä 97/67 aloitettiin kehitys kohti postipalvelumarkkinoiden vähittäistä vapauttamista.
According to recital 2 in the preamble to Directive 2002/39, Directive 97/67 ‘established a regulatory framework for the postal sector at Community level, including measures to guarantee a universal service and the setting of maximum limits for the postal services which Member States may reserve to their universal service provider(s) with a view to the maintenance of the universal service, and a timetable for decision-making on the further opening of the market to competition, for the purposes of creating a single market in postal services’.
Direktiivin 2002/39 johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan direktiivillä 97/67 ”säädettiin postialan yhteisön tasoisesta sääntelykehyksestä, johon sisältyy toimenpiteitä yleispalvelun takaamiseksi ja enimmäisrajojen asettaminen niille postipalveluille, jotka jäsenvaltiot voivat yleispalvelun ylläpitämiseksi varata yleispalvelun tarjoajalleen/tarjoajilleen, ja aikataulu markkinoiden kilpailulle avaamisen jatkamista koskevan päätöksen tekemiselle, minkä tarkoituksena on luoda postipalvelujen yhtenäismarkkinat”.
Directive 2002/39 continues this liberalisation and, according to recitals 14 and 24 in the preamble thereto, it provides a timetable for a gradual and controlled opening of the letters market to competition, giving 2009 as the probable date for the full accomplishment of the internal market for postal services.
Tätä vapauttamista jatkettiin direktiivillä 2002/39, jonka johdanto-osan 14 ja 24 perustelukappaleessa todetaan, että direktiivillä säädetään kirjemarkkinoiden asteittaisen ja säännellyn kilpailulle avaamisen aikataulusta, ja ilmoitetaan vuosi 2009 postipalvelujen sisämarkkinoiden todennäköiseksi toteutusajankohdaksi.
Article 2 of Directive 97/67 provides:
Direktiivin 97/67 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
‘For the purposes of this Directive, the following definitions shall apply:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
(1) postal services: services involving the clearance, sorting, transport and delivery of postal items;
1) ’postipalveluilla’ palveluja, joihin kuuluu postilähetysten keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu,
(2) public postal network: the system of organisation and resources of all kinds used by the universal service provider(s) for the purposes in particular of:
2) ’yleisellä postiverkolla’ yleispalvelun tarjoajan tai tarjoajien käyttämän järjestelmän ja keinojen kokonaisuutta, jonka avulla toteutetaan erityisesti:
— the clearance of postal items covered by a universal service obligation from access points throughout the territory,
– yleispalvelun tarjoajan velvoitteisiin kuuluva postilähetysten keräily lähetyspaikoista koko alueella
— the routing and handling of those items from the postal network access point to the distribution centre,
– näiden postilähetysten kuljetus ja käsittely postiverkon lähetyspaikasta jakelukeskukseen
— distribution to the addresses shown on items;
– jakelu lähetyksessä mainittuun osoitteeseen,
(3) access points: physical facilities, including letter boxes provided for the public either on the public highway or at the premises of the universal service provider, where postal items may be deposited with the public postal network by customers;
3) ’lähetyspaikoilla’ fyysisiä toimipaikkoja, myös joko yleisille alueille tai yleispalvelun tarjoajan tiloihin sijoitettuja yleisön käyttöön tarkoitettuja postilaatikoita, joihin asiakkaat voivat jättää yleiseen postiverkkoon toimitettavat postilähetykset,
(4) clearance: the operation of collecting postal items deposited at access points;
4) ’keräilyllä’ lähetyspaikkoihin jätettyjen postilähetysten keräilyä,
With regard to the services which may be reserved for the provider(s) of the universal postal service, the first, third and fourth subparagraphs of Article 7(1) of Directive 97/67 provide:
Postin yleispalvelun tarjoajalle/tarjoajille varattavissa olevien palvelujen osalta direktiivin 97/67 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä, kolmannessa ja neljännessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
‘To the extent necessary to ensure the maintenance of universal service, Member States may continue to reserve services to universal service provider(s).
”Siinä määrin kuin yleispalvelun ylläpidon varmistamiseksi on tarpeen, jäsenvaltiot voivat jatkaa palvelujen varaamista yleispalvelun tarjoajalle/tarjoajille.
Those services shall be limited to the clearance, sorting, transport and delivery of items of domestic correspondence and incoming crossborder correspondence, whether by accelerated delivery or not, within both of the following weight and price limits.
Nämä palvelut on rajattu kotimaanpostin ja saapuvan ulkomaanpostin kirjelähetysten keräilyyn, lajitteluun, kuljetukseen ja jakeluun, lähetysten toimitusnopeudesta riippumatta, seuraavien paino- ja hintarajojen puitteissa.
The weight limit shall be 100 grams from 1 January 2003 and 50 grams from 1 January 2006.
Painoraja on 100 grammaa 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen ja 50 grammaa 1 päivästä tammikuuta 2006 alkaen.
These weight limits shall not apply as from 1 January 2003 if the price is equal to, or more than, three times the public tariff for an item of correspondence in the first weight step of the fastest category, and, as from 1 January 2006, if the price is equal to, or more than, two and a half times this tariff.
Näitä painorajoja ei sovelleta 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen, jos hinta on vähintään kolme kertaa nopeimman lähetystavan alimman painoluokan kirjelähetyksen normaali hinta, eikä 1 päivästä tammikuuta 2006 alkaen, jos hinta on vähintään kaksi ja puoli kertaa kyseinen hinta.
To the extent necessary to ensure the provision of universal service, direct mail may continue to be reserved within the same weight and price limits.
Siinä määrin kuin yleispalvelun tarjoamisen varmistamiseksi on tarpeen, suoramainontaposti voi samojen paino- ja hintarajojen puitteissa edelleen kuulua varattuihin palveluihin.
To the extent necessary to ensure the provision of universal service, for example when certain sectors of postal activity have already been liberalised or because of the specific characteristics particular to the postal services in a Member State, outgoing crossborder mail may continue to be reserved within the same weight and price limits.’
Siinä määrin kuin yleispalvelun tarjoamisen varmistamiseksi on tarpeen, esimerkiksi kun tietyt postin toiminnan osa-alueet on jo vapautettu tai jäsenvaltion postipalveluille ominaisten erityispiirteiden niin edellyttäessä, lähtevä ulkomaanposti voi samojen paino- ja hintarajojen puitteissa edelleen kuulua varattuihin palveluihin.”
Articles 9 and 10 of Directive 97/67 lay down the conditions governing the provision of non-reserved services.
Direktiivin 97/67 9 ja 10 artiklassa määritetään edellytykset muiden kuin varattujen palvelujen tarjoamiselle.
In that regard, provision is made for general authorisations and individual licences for competitor undertakings.
Tältä osin säädetään kilpaileville yrityksille annettavista yleisvaltuutuksista ja yksittäisistä toimiluvista.
Under Article 11 of that directive:
Kyseisen direktiivin 11 artikla kuuluu seuraavasti:
‘The European Parliament and the Council, acting on a proposal from the Commission and on the basis of Articles 57(2), 66 and 100a of the Treaty, shall adopt such harmonisation measures as are necessary to ensure that users and the universal service provider(s) have access to the public postal network under conditions which are transparent and non-discriminatory.’
”Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät komission ehdotuksesta ja [EY:n] perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan ja 66 sekä 100 a artiklan perusteella yhdenmukaistamistoimenpiteet, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että käyttäjillä ja yleispalvelun tarjoajalla tai tarjoajilla on pääsy yleiseen postiverkkoon avoimin ja syrjimättömin edellytyksin.”
With regard to the tariff principles to be observed by the providers of the universal postal service, the fourth and fifth indents of Article 12 of that directive impose on the Member States the obligation to take steps to ensure that the tariffs for each of the services forming part of the provision of that service comply with the principles of transparency and non-discrimination.
Niiden hinnoitteluperiaatteiden osalta, joita postin yleispalvelun tarjoajien on noudatettava, jäsenvaltiot velvoitetaan tämän saman direktiivin 12 artiklan neljännessä ja viidennessä luetelmakohdassa toteuttamaan toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kukin palvelu hinnoitellaan avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteiden mukaisesti.
Directive 97/67 was transposed into German law by the Law on postal services (Postgesetz) of 22 December 1997 (BGBl. 1997 I, p.
Direktiivi 97/67 on pantu Saksan oikeusjärjestyksessä täytäntöön 22.12.1997 annetulla postilailla (Postgesetz) (BGBl. 1997 I, s.
3294), as subsequently amended (‘the Law on postal services’).
3294), sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna (jäljempänä postilaki).
This law lays down that Deutsche Post is the universal postal service provider for the purposes of Article 7 of that directive.
Tämän lain nojalla Deutsche Post on kyseisen direktiivin 7 artiklassa tarkoitettu postin yleispalvelun tarjoaja.
The BNA is the German regulatory authority for the purposes of Article 22 of the directive.
BNA on saman direktiivin 22 artiklassa tarkoitettu Saksan sääntelyviranomainen.
Paragraph 51 of the Law on postal services provides, with regard to the licences to be granted to the universal postal service provider on the one hand and to the competitor undertakings on the other:
Postilain 51 §:ssä säädetään postin yleispalvelun tarjoajalle ja toisaalta kilpaileville yrityksille annettavien toimilupien osalta seuraavaa:
‘(1) Until 31 December 2007, Deutsche Post … shall have the exclusive right to handle on a commercial basis postal items and addressed catalogues with an individual weight of less than 50 grams, the unit price of which is less than two and a half times the price applicable to corresponding postal items in the lowest weight category (exclusive statutory licence).
”(1) Deutsche Postilla – – on 31.12.2007 saakka yksinomainen oikeus kuljettaa ammattimaisesti sellaisia kirjelähetyksiä ja osoitteella varustettuja luetteloita, joiden yksikköpaino on enintään 50 grammaa ja yksikköhinta vähemmän kuin kaksi ja puoli kertaa alimman painoluokan vastaavien postilähetysten hinta (lakiin perustuva yksinoikeustoimilupa).
The first sentence shall not apply:
Ensimmäistä virkettä ei sovelleta:
5. to anyone who at the request of the sender collects mail at his premises in order to deposit it at the nearest Deutsche Post collection point …or at another Deutsche Post collection point … situated in the same local authority area;
5. siihen, joka lähettäjän toimeksiannosta noutaa kirjelähetykset lähettäjältä ja toimittaa ne Deutsche Postin – – lähimpään vastaanottopisteeseen tai muuhun Deutsche Postin – – vastaanottopisteeseen samassa kunnassa;
The competitor undertakings may also request the universal postal service provider, subject to certain conditions, to give them access to parts of its handling services.
Kilpailevat yritykset voivat myös tietyin edellytyksin pyytää postin yleispalvelun tarjoajaa avaamaan niille osan kuljetuspalveluistaan.
In that regard, Paragraph 28(1) of the Law on postal services states:
Postilain 28 §:n 1 momentissa säädetään tältä osin seuraavaa:
‘If the holder of a licence occupies a dominant position on a market for postal services which are subject to licensing, he must, if requested, offer parts of his handling
”Jos toimiluvan haltijalla on määräävä markkina-asema toimilupaa edellyttävien postipalvelujen markkinoilla, sen on pyydettäessä tarjottava näillä markkinoilla osa
The obligation stated in the first sentence shall apply in respect of another provider of postal services only if the undertaking making the request does not occupy a dominant position and if competition would otherwise be restricted disproportionately on that or another market.
Ensimmäisessä virkkeessä mainittu velvollisuus on olemassa toista postipalvelujen tarjoajaa kohtaan vain silloin, kun pyynnön esittävällä yrityksellä ei ole määräävää markkina-asemaa ja kun kilpailu näillä samoilla markkinoilla tai muilla markkinoilla häiriintyisi muuten suhteettomasti.
The holder of the licence has the right to refuse partial provision of services if that is likely to put at risk the efficient functioning of his facilities or the security of the business, or if as the case may be he no longer has sufficient capacities to carry out the requested service.’
Toimiluvan haltijalla on oikeus kieltäytyä osapalvelun tarjoamisesta, jos se vaarantaisi sen järjestelmien toimintavalmiuden tai yrityksen turvallisuuden tai jos sillä ei yksittäistapauksessa ole enää mahdollisuuksia tarjota pyydettyä palvelua.”
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymys
The intermediaries concerned are private undertakings operating in the postal services sector.
Kyseessä olevat postin kokoajat ovat postipalvelujen alalla toimivia yksityisiä yrityksiä.
They are holders of a licence under the fifth point of the second sentence of Paragraph 51(1) of the Law on postal services which authorises them to handle items of correspondence collected from the sender’s premises, at his request and in his name, in order to deposit them at the nearest Deutsche Post office or at another Deutsche Post office situated in the same local authority area.
Niillä on postilain 51 §:n 1 momentin toisen virkkeen 5 kohdan mukainen toimilupa, jonka perusteella niillä on oikeus lähettäjän toimeksiannosta ja tämän nimissä kuljettaa lähettäjältä haettuja kirjelähetyksiä sekä toimittaa ne Deutsche Postin lähimpään toimipaikkaan tai Deutsche Postin muuhun toimipaikkaan saman kunnan alueella.
The mail handling system set up by the universal postal service provider in Germany, Deutsche Post, is organised as follows: the mail deposited by senders in letter boxes and at post offices is collected and then transported to the ‘sorting office’ (internal distribution unit which is not usually open to the public) closest to the sender, where the mail is first of all presorted by destination and format.
Deutsche Postin, joka on postin yleispalvelun tarjoaja Saksassa, käyttöön ottama postinkuljetusjärjestelmä on järjestetty siten, että posti, jonka lähettäjät jättävät postilaatikkoihin ja -toimistoihin, kerätään ja sitten kuljetetaan lähettäjää lähinnä olevaan ”postikeskukseen” (sisäinen jakelukeskus, joka yleensä ei ole avoinna yleisölle), jossa posti ensiksi esilajitellaan kohdealueen ja koon mukaan.
It is then transported to the sorting office nearest to the addressee, where detailed sorting takes place and, finally, it is delivered to the addressees.
Se kuljetetaan seuraavaksi vastaanottajaa lähinnä olevaan postikeskukseen, jossa tapahtuu tarkempi lajittelu, ja lopuksi posti jaetaan vastaanottajille.
By decision of the BNA of 15 September 2000, Deutsche Post was ordered to agree to special tariffs for business customers who carry out certain preparatory operations themselves, that is who deliver guaranteed minimum quantities of mail, presorted as to destination and format, directly to the sorting offices of despatch.
BNA:n 15.9.2000 tekemällä päätöksellä Deutsche Post velvoitettiin myöntämään erityishinnat sellaisille yritysasiakkaille, jotka suorittavat itse joitain valmistelevia toimenpiteitä eli toimittavat vahvistetun vähimmäismäärän postia kohdealueen ja koon mukaan esilajiteltuna suoraan lähtöpostikeskuksiin.
Those special tariffs were set out in the General Terms and Conditions offered by Deutsche Post.
Nämä erityishinnat otettiin Deutsche Postin yleisiin sopimusehtoihin.
On 27 June 2001, Vedat Deniz asked Deutsche Post to make it an offer for partial services under Paragraph 28 of the Law on postal services.
Vedat Deniz pyysi 27.6.2001 Deutsche Postia tekemään sille tarjouksen postilain 28 §:ssä tarkoitetusta osapalvelusta.
That request related in particular to the possibility of depositing at a sorting office, on a commercial basis, in its own name and at the same special rates applicable to Deutsche Post business customers, bulk quantities of mail collected from various customers, consolidated and pre-sorted.
Tämä pyyntö koski erityisesti mahdollisuutta jättää postikeskukseen ammattimaisesti ja sen omissa nimissä ja samoilla Deutsche Postin yritysasiakkaisiin sovellettavilla erityishinnoilla suuret määrät eri asiakkailta koottua postia, joka on ryhmitelty ja esilajiteltu.
Since Deutsche Post refused to make Vedat Deniz such an offer, the latter applied to the BNA to fix the conditions of access to partial services.
Koska Deutsche Post kieltäytyi tekemästä tällaista tarjousta Vedat Denizille, tämä kääntyi BNA:n puoleen, jotta se vahvistaisi edellytykset oikeudelle käyttää osapalveluja.
By decision of 5 September 2001, the BNA rejected Vadat Deniz’s request, finding that the licence granted pursuant to point 5 of the second sentence of Paragraph 51(1) of the Law on postal services does not authorise its holder to provide services forming certain parts of the mail handling chain.
BNA hylkäsi 5.9.2001 tekemällään päätöksellä Vedat Denizin pyynnön ja katsoi, että postilain 51 §:n 1 momentin toisen virkkeen 5 kohdan nojalla myönnetty toimilupa ei oikeuta toimiluvan haltijaa tarjoamaan postinkuljetusketjun tiettyjen osien suorittamista.
On 10 October 2001, Vedat Deniz brought an action before the referring court against the decision rejecting its application.
Vedat Deniz nosti tämän hylkäävän päätöksen johdosta kanteen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa 10.10.2001.
Some years later, by decision of 11 February 2005, the Bundeskartellamt (Federal Cartel Office), prohibited Deutsche Post from refusing intermediaries access to partial services to the extent that it grants such access and discounts to bulk mailers
Muutamaa vuotta myöhemmin Bundeskartellamt (liittovaltion kilpailuvirasto) kielsi 11.2.2005 tekemällään päätöksellä Deutsche Postia epäämästä postin kokoajilta oi -keutta käyttää osapalveluja siltä osin kuin se myöntää tällaisen oikeuden ja alennukset
Following that Bundeskartellamt decision, the intermediaries concerned asked Deutsche Post to make them an offer for partial services for postal items which they handle for their customers at rates in line with those offered by Deutsche Post to its customers.
Bundeskartellamtin tämän päätöksen johdosta kyseessä olevat postin kokoajat kehottivat Deutsche Postia tekemään niille osapalveluja koskevan tarjouksen niiden lähetysten osalta, jotka ne kuljettavat asiakkaittensa puolesta, samoilla hinnoilla, jotka vastaavat Deutsche Postin asiakkailleen tarjoamia hintoja.