natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He also runs a subsidiary of that undertaking, Anadolu Dis Ticaret AS ('Anadolu Dis'), which has its registered office in Istanbul (Turkey).
Hänellä on myös yhtiö, jonka nimi on Anadolu Dis Ticaret AS (jäljempänä Anadolu Dis), jonka kotipaikka on Istanbulissa (Turkki) ja joka on ensin mainitun yhtiön tytäryhtiö.
Sahin Internationale Transporte owns several lorries which it uses for international haulage between Germany and third countries such as Turkey, Iran and Iraq. All the lorries are registered in Germany.
Sahin Internationale Transporte omistaa useita kuorma-autoja, joita se käyttää kansainvälisessä liikenteessä yhtäältä Saksan ja toisaalta Turkin, Iranin tai Irakin kaltaisten kolmansien maiden välillä ja jotka kaikki on rekisteröity Saksassa.
There is an 'agency agreement' between Sahin Internationale Transporte and Anadolu Dis under which Anadolu Dis uses the plaintiff's lorries for international haulage operations.
Sahin Internationale Transporte ja Anadolu Dis ovat tehneet edustussopimuksen, jonka mukaan Anadolu Dis käyttää emoyhtiönsä kuorma-autoja kansainvälisessä tavaraliikenteessä.
Even before 1 September 1993, Mr Sahin used as drivers of the lorries registered in Germany 17 Turkish nationals who live in Turkey and had concluded their contracts of employment with Anadolu Dis before that date.
Sahin käytti jo ennen 1.9.1993 kuljettajina Saksassa rekisteröidyissä kuorma-autoissa 17:ää turkkilaista työntekijää, jotka asuivat Turkissa ja jotka olivat tehneet työsopimuksensa ennen kyseistä ajankohtaa Anadolu Disin kanssa.
They were granted a German visa by the appropriate German consulate general on each occasion when they worked in Germany.
Saksan toimivaltainen konsulaatti myönsi heille viisumin kutakin Saksaan tapahtuvaa kuljetusta varten.
Originally, in the opinion of the Bundesanstalt, those drivers did not need work permits.
Bundesanstaltin mukaan kyseiset kuljettajat eivät aluksi tarvinneet työlupia.
However, from the middle of 1995 onwards, it took the view that foreign drivers used to drive vehicles registered in Germany no longer had work permit exemption, even if those drivers were engaged by foreign undertakings.
Se kuitenkin katsoi, että vuoden 1995 puolivälistä alkaen ulkomaisten kuormaautonkuljettajien käyttöä Saksassa rekisteröityjen ajoneuvojen kuljettajina ei enää vapautettu työlupavelvollisuudesta silloinkaan, kun kyseiset kuljettajat olivat ulkomaisten yritysten palveluksessa.
By judgment issued on 10 February 1998, the Sozialgericht Ulm held that the 17 drivers in question were exempt from the requirement for a work permit.
Sozialgericht Ulm totesi 10.2.1998 antamassaan tuomiossa, että kyseiset 17 kuorma-autonkuljettajaa eivät tarvinneet työlupia.
The appeal brought by the Bundesanstalt was rejected by decision of 27 July 2000 of the Landessozialgericht Baden-Württemberg (Germany) which based its reasoning in essence on Article 41(1) of the Additional Protocol to hold that the legal rules in force on 1 January 1973 remained relevant.
Landessozialgericht Baden-Württemberg (Saksa) hylkäsi Bundesanstaltin tekemän valituksen 27.7.2000 antamallaan tuomiolla ja katsoi lähinnä lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan perusteella, että 1.1.1973 vallinnut oikeudellinen tilanne oli asian ratkaisun kannalta edelleen merkityksellinen.
That provision prohibited the adoption of new restrictions on the freedom to provide services between the Member States of the Community and Turkey.
Landessozialgericht Baden-Württembergin mukaan kyseisessä määräyksessä kielletään ottamasta käyttöön uusia palvelujen tarjoamisen vapauden rajoituksia yhteisön jäsenvaltioiden ja Turkin tasavallan välillä.
As at 1 January 1973 no work permit was required for workers such as the lorry drivers at issue.
Sen mukaan kyseessä olevien kuormaautonkuljettajien kaltaiset työntekijät eivät 1.1.1973 tarvinneet työlupia.
Taking the view that the dispute turned on the interpretation of Community law, the seventh Chamber of the Bundessozialgericht decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Bundessozialgerichtin seitsemäs jaosto katsoi käsiteltävänään olevan asian ratkaisun edellyttävän yhteisön oikeuden tulkintaa ja päätti siksi lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
(b) that there is also a restriction on the freedom to provide services where a Member State of the Community abolishes an existing work permit exemption for Turkish drivers engaged in international haulage who are employed by a (Turkish) employer with its seat in Turkey?
"1) Onko lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaa tuikittava siten, a) että turkkilaisella työntekijällä on oikeus vedota kyseisen pöytäkirjan vastaisesti käyttöön otettuun palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitukseen ja, mikäli tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, b) että palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuu rajoitus myös silloin, kun yhteisön jäsenvaltio poistaa sellaisen työlupavelvollisuudesta myönnettävän vapautuksen, joka aikaisemmin oli sellaisilla kansainvälisessä tavaraliikenteessä työskentelevillä turkkilaisilla kuljettajilla, joiden (turkkilaisen) työnantajan kotipaikka on Turkissa?
Does such a restriction concern exclusively the freedom to provide services or does it also or solely concern conditions of access to employment within the meaning of Article 13 of Decision No 1/80 ... ?
Koskeeko tällainen rajoitus yksinomaan palvelujen tarjoamisen vapautta vai koskeeko se myös tai jopa pelkästään päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa tarkoitettuja työhön pääsyä koskevan oikeuden edellytyksiä ?
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... also to be applied to Turkish employees of an employer with its seat in Turkey who, as long-distance lorry drivers engaged in international haulage, regularly pass through a Member State of the Community without belonging to the (legitimate) labour force of that Member State?'
Sovelletaanko päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa myös sellaisiin turkkilaisiin työntekijöihin, joiden työnantajan kotipaikka on Turkissa ja jotka ajavat kansainvälisessä tavaraliikenteessä työskentelevinä kuorma-autonkuljettajina säännöllisesti yhteisön jäsenvaltion läpi kuulumatta tämän jäsenvaltion (laillisiin) työmarkkinoihin?"
Given the connection between Cases C-317/01 and C-369/01, the President of the Court decided, by order of 5 November 2001, to join them for the purposes of the written procedure, the oral procedure and judgment, pursuant to Article 43 of the Rules of Procedure of the Court.
Koska asia C-317/01 ja asia C-369/01 liittyivät toisiinsa, yhteisöjen tuomioistuimen presidentti päätti 5.11.2001 antamallaan määräyksellä yhdistää nämä asiat kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomiota varten yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti.
The direct effect of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80
Lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklan välitön oikeusvaikutus
The direct effect of both Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80 is clear from the case-law of the Court of Justice.
Tämän osalta on riittävää palauttaa mieleen, että niin lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan kuin päätöksen N:o 1/80 13 artiklankin välitön oikeusvaikutus seuraa jo yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.
- The meaning of the "standstill' clauses in Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80
Lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklan ulottuvuus
The "standstill' clause in Article 41(1) of the Additional Protocol precludes a Member State from adopting any new measure having the object or effect of making the establishment and, as a corollary, the residence
Lisäpöytäkirjan 41 artiklani kohtaan ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklaan sisältyvien s tandstil 1-lausekkeiden merkitys
of a Turkish national in its territory subject to stricter conditions than those which applied at the time when the Additional Protocol entered into force with regard to the Member State concerned.
Lisäpöytäkirjan 41 artiklani kohtaan sisältyvällä standstill-lausekkeella estetään jäsenvaltiota toteuttamasta sellaisia uusia toimenpiteitä, joiden tavoitteena tai vaikutuksena on se, että Turkin kansalaisen sijoittautumiselle jäsenvaltion alueelle ja vastaavasti hänen oleskelulleen siellä asetetaan sellaisia edellytyksiä, jotka ovat rajoittavampia kuin ne, joita sovellettiin kyseisen lisäpöytäkirjan tullessa voimaan kyseessä olevassa jäsenvaltiossa.
Given that Article 41(1) applies both to the right of establishment and to the freedom to provide services, the same interpretation must also be valid as regards that latter freedom.
Koska kyseisen 41 artiklan 1 kohtaa sovelletaan sekä sijoittautumisoikeuteen että palvelujen tarjoamisen vapauteen, saman tulkinnan on koskettava myös tätä viimeksi mainittua vapautta.
Article 41(1) of the Additional Protocol thus appears to be the necessary corollary to Articles 13 and 14 of the Association Agreement, and constitutes the indispensable means of achieving the gradual abolition of national obstacles to the freedom of establishment and the freedom to provide services.
Lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohta on siten assosiaatiosopimuksen 13 ja 14 artiklan tarpeellinen seuraus ja välttämätön keino, jolla voidaan asteittain poistaa sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden kansalliset esteet.
Second, as regards Article 13 of Decision No 1/80, it must be observed that its wording is not identical in all respects to that of Article 41(1) of the Additional Protocol.
Päätöksen N:o 1/80 13 artiklasta puolestaan on todettava, että sen sanamuoto tosin ei kaikilta osiltaan vastaa lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan sanamuotoa.
None the less the 'standstill' clauses contained in each of those two provisions must be acknowledged to have the same meaning.
Kumpaankin määräykseen sisältyviä standstill-lausekkeita on kuitenkin pidettävä samamerkityksisinä.
The interpretation by the Court set out in paragraph 69 of Joined Cases C-37/98 Savas [2000] regarding Article 41(1) of the Additional Protocol must also be valid for Article 13 of Decision No 1/80, which therefore prevents Member States generally from treating Turkish nationals less favourably than they were treated at the time of the entry into force of the 'standstill' clause, that is to say, 1 December 1980.
On todettava, että tulkinnan, jonka yhteisöjen tuomioistuin antoi edellä mainitussa asiassa C-37/98, Savas 11.5.2000 antamansa tuomion 69 kohdassa sekä lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdasta, on koskettava myös päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa, jossa näin ollen estetään yleisesti jäsenvaltioita kohtelemasta Turkin kansalaisia työhön pääsyä koskevan oikeuden osalta epäedullisemmin kuin silloin, kun standstill-lauseke tuli voimaan eli 1.12.1980.
The social provisions of Decision No 1/80 constitute a further stage in securing freedom of movement for workers on the basis of Articles 48, 49 and 50 of the EEC Treaty, which became Articles 48 and 49 of the EC Treaty (now, after amendment Articles 39 EC and 40 EC) and Article 50 of the EC Treaty (now Article 41 EC).
Päätöksen N:o 1/80 sosiaaliset määräykset ovat seuraava vaihe työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamisessa, jossa tukeudutaan ETY:n perustamissopimuksen 48, 49 ja 50 artiklaan, joista tuli EY:n perustamissopimuksen 48 ja 49 artikla (joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 40 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 50 artikla (josta on tullut EY 41 artikla).
In particular, Article 6(1) of Decision No 1/80 grants Turkish migrant workers meeting its conditions clear rights as regards taking up employment.
Erityisesti on todettava, että päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tunnustetaan täsmällisiä työskentelyä koskevia oikeuksia niille turkkilaisille siirtotyöläisille, jotka täyttävät siinä määrätyt edellytykset.
It follows from the foregoing that Article 13 of Decision No 1/80 cannot have as its purpose the protection of the rights of Turkish nationals as regards employment since those rights are already fully covered by Article 6 of that decision.
Edellä esitetystä seuraa, että päätöksen N:o 1/80 13 artiklan tarkoituksena ei voi olla Turkin kansalaisten työskentelyä koskevien oikeuksien suojelu, koska nämä oikeudet jo kuuluvat täysin tämän saman päätöksen 6 artiklan soveltamisalaan.
However, as is clear from its wording, Article 13 prohibits national authorities from making more stringent the conditions on access to employment for Turkish nationals through the introduction of fresh measures restricting such access.
On kuitenkin todettava, kuten kyseisen 13 artiklan sanamuodostakin sitä paitsi ilmenee, että tässä artiklassa kielletään kansallisia viranomaisia tiukentamasta Turkin kansalaisten työhön pääsyä koskevan oikeuden edellytyksiä ottamalla käyttöön uusia tämän oikeuden rajoituksia.
In the light of all the foregoing observations it cannot be maintained that Article 13 of Decision No 1/80 is only applicable to Turkish nationals already integrated into the employment market of a Member State.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että sellaista väitettä ei siis voida hyväksyä, jonka mukaan päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa voidaan soveltaa ainoastaan niihin Turkin kansalaisiin, jotka jo ovat integroituneet jäsenvaltion työmarkkinoihin.
- The applicability of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80
Lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklan sovellettavuus
Article 13 of Decision No 1/80, which must be read in the context of all the provisions of that decision relating to freedom of movement of workers, is not applicable to a situation such as that at issue in the main proceedings.
Päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa, jota on tulkittava sen asiayhteyden perusteella, johon tämän päätöksen kaikki työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevat määräykset sisältyvät, ei voida soveltaa pääasioissa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen.
To date the Association Council has taken no measure to extend to the Republic of Turkey the Community provisions applicable in the field of transport, so that, at the current stage of development of the EEC-Turkey Association, there are no specific rules in that field.
Assosiaationeuvosto ei ole tähän mennessä toteuttanut mitään toimenpiteitä liikenteen alalla sovellettavien yhteisön oikeussääntöjen laajentamiseksi koskemaan Turkin tasavaltaa, joten ETY:n ja Turkin välisen assosiaation kehittämisen nykyvaiheessa ei ole voimassa mitään liikennettä koskevaa erityislainsäädäntöä.
In the circumstances, the current legal position as regards international road haulage under the EEC-Turkey Association cannot be compared to the law in force in that sector within the Community, so that, unlike intra-Community transport, transport services in the context of the Association cannot be removed from the ambit of the general rules applicable to the provision of services.
Näin ollen on katsottava, että kansainvälistä maanteiden tavaraliikennettä koskevaa oikeudellista tilannetta, sellaisena kuin se nykyisin ilmenee ETY:n ja Turkin välisessä assosiaatiossa, ei voida verrata siihen oikeuteen, joka on tällä alalla voimassa yhteisön sisällä, joten liikennepalveluja, toisin kuin yhteisön sisäistä liikennetta, ei voida kyseisessä assosiaatiossa jättää palvelujen tarjoamiseen sovellettavien yleisten oikeussääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.
It follows from the arguments set out above that the 'standstill' clause in Article 41(1) of the Additional Protocol is applicable ratione materiae to situations such as those in the main proceedings.
Edellä esitetystä seuraa, että lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaan sisältyvää standstiU-lauseketta voidaan asiallisesti soveltaa pääasioissa kyseessä olevien tilanteiden kaltaisiin tilanteisiin.
A German transport company cannot rely on the protection of Article 41(1) of the Additional Protocol where the recipient of the transported goods is established in Germany.
Saksalainen liikenneyhtiö ei voi vedota lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaan, kun liikennepalvelun vastaanottaja on sijoittautunut Saksaan.
— The effect of the application of Article 41(1) of the Additional Protocol on national legislation such as that at issue in the main proceedings
Lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan soveltamisen vaikutus pääasioissa kyseessä olevan kaltaiseen kansalliseen lainsäädäntöön
Legislation such as that at issue in the main proceedings constitutes a restriction on the right of natural and legal persons freely to provide services in a Member State.
Pääasioissa kyseessä olevan kaltaisella lainsäädännöllä rajoitetaan Turkkiin sijoittautuneiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden oikeutta tarjota vapaasti palveluja jäsenvaltiossa.
As regards the question whether the legislation at issue in the main proceedings constitutes a new restriction, it is for the national courts, which alone have jurisdiction to interpret national law, to determine whether that legislation has a new aspect in that it results in a worse position for Turkish lorry drivers than their position under the rules applicable to them in Germany on the date of the entry into force of the Additional Protocol for that Member State, that is to say, 1 January 1973.
Siitä kysymyksestä, merkitseekö pääasioissa kyseessä oleva lainsäädäntö uutta rajoitusta, on todettava, että kansallisilla tuomioistuimilla on yksinomainen toimivalta tulkita kansallista oikeutta, ja niiden tehtävänä on selvittää, onko tällainen lainsäädäntö luonteeltaan uutta siten, että sen seurauksena turkkilaisten kuormaautonkuljettajien asema vaikeutuu verrattuna niihin oikeussääntöihin perustuneeseen asemaan, joita heihin sovellettiin Saksassa silloin, kun lisäpöytäkirja tuli tässä jäsenvaltiossa voimaan eli 1.1.1973.
'Article 41(1) of the Additional Protocol, signed at Brussels on 23 November 1970 and concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972, and of Article 13 of Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association, adopted by the Association Council set up by the Association Agreement between the European Economic Community and Turkey, must be interpreted as meaning that:
Brysselissä 23.11.1970 allekujoitetun ja yhteisön puolesta 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72 tehdyn, hyväksytyn ja vahvistetun lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisettä assosiaatiosopimuksetta perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava seuraavasti:
— those two provisions have direct effect in the Member States so that Turkish nationals to whom they apply are entitled to rely on them before the national courts to prevent the application of inconsistent rules of national law;
— näillä molemmilla määräyksillä on jäsenvaltioissa välitön oikeusvaikutus, joten niillä Turkin kansalaisilla, joihin kyseisiä määräyksiä sovelletaan, on oikeus vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa kyseisten määräysten vastaisten kansallisen oikeuden sääntöjen soveltamatta jättämiseksi
— Article 41(1) and Article 13 prohibit generally the introduction of new national restrictions on the right of establishment and the freedom to provide services and freedom of movement for workers from the date of the entry into force in the host Member State of the legal measure of which mose articles are part;
— kyseisen 41 artiklan 1 kohdassa ja kyseisessä 13 artiklassa kielletään yleisesti ottamasta käyttöön uusia kansallisia sijoittautumisoikeuden, palvelujen tarjoamisen vapauden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoituksia siitä ajankohdasta läntien, jolloin vastaanottavassa jäsenvaltiossa tulee voimaan oikeussäännöstä, johon kyseiset artiklat kuuluvat
it may not be relied on to that end by an undertaking established in a Member State where those using the services are established in the same Member State;
— päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa voidaan soveltaa Turkin kansalaisiin ainoastaan, mikäli nämä ovat vastaanottavanjäsenvaltion alueetta paitsi säännönmukaisesti myös riittävän kauan, jotta he voisivat vähitellen integroitua kyseiseen jäsenvaltioon
Article 41(1) precludes the introduction into the national legislation of a Member State of a requirement of a work permit in order for an undertaking established in Turkey to provide services in the territory of that State, if such a permit was not already required at the time of the entry into f orce of the Additional Protocol; it is for the national court to determine whether the national legislation applied to Turkish nationals such as the applicants in the main proceedings is lessfavourable than that applicable at the time of the entry into f orce of the Additional PtotocoV
— lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaa voidaan pääasioissa kyseessä olevien kaltaisissa tilanteissa soveltaa Tutkista peräisin olevien tavaroiden kansainvälisiin maantiekuljetuksiin, kun tällaiset kuljetukset suoritetaan jäsenvaltion alueella
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 13 May 2003.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 13 päivänä toukokuuta 2003.
Case C-56/01 Patricia Inizan ν Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine Freedom to provide services
Julkisasiamies ehdotti, että Bundessozialgerichtin seitsemännen ja yhdennentoista jaoston esittämiin kysymyksiin vastattaisiin seuraavasti:
Preliminary ruling (Social security — Freedom to provide services — Costs of hospital stay to be incurred in another Member State — Conditions of reimbursement — Prior authorisation —Article 22 of Regulation (EEC) No 1408/71 - Validity) (Fifth Chamber)
ETY:n ja Turkin välisestä assosiaatiostavuonna 1963 tehdyllä 23.Π.1970 allekirjoitetulla sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston 19.9.1980 tehdyn assosiaation kehittämistä koskevan päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava siten, että kun yhteisön jäsenvaltio asettaa milloin tahansa 1.12.1980 jälkeen uusia rajoituksia turkkilaisten työntekijöiden työmarkkinoille pääsylle, niitä ei voida soveltaa turkkilaisiin työntekijöihin, jotka jo näiden rajoitusten voimaan tullessa oleskelivat ja työskentelivät laillisesti alueella.
By order of 23 November 2000, the Tribunal des affaires de sécurité sociale (Social Security Court), Nanterre, referred to the Court of Justice for a preliminary ruling, a question on the validity and interpretation of Article 22 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971, and on the interpretation of Articles 49 EC and 50 EC
Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa ei sovelleta sellaisiin turkkilaisiin työntekijöihin, joiden työnantajan kotipaikka on Turkissa ja jotka kansainvälisessä tavaraliikenteessä työskentelevinä kuorma-autonkuljettajina ajavat säännöllisesti yhteisön jäsenvaltion halki kuulumatta kyseisen jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille.
That question was raised in the context of proceedings between Ms Inizan and the Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine (the CPAM") regarding the refusal by the CPAM to reimburse the cost of hospital treatment that the claimant in the main proceedings intends to undergo in Germany.
ETY:n ja Turkin väliseen assosiaatiosopimukseen liitetyn lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta pääasioiden kohteena olevan kaltaiseen liikennealaa koskevaan kansalliseen lainsäädäntöön.
Ms Inizan, who is resident in France and is covered for medical insurance by the CPAM, asked the latter to reimburse the cost of multidisciplinary pain treatment which she intended to undergo at the Berlin Moabit hospital (Germany).
Mikäli lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohta on sovellettavissa pääasioihin liittyvässä tilanteessa, sitä on tulkittava siten, että turkkilaisella työntekijällä on oikeus vedota uuteen rajoitukseen, joka asetetaan palvelujen tarjoamiselle, jota hänen työnantajansa haluaisi harjoittaa.