natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Decisions of a national appellate court which can be challenged by the parties before a supreme court are not decisions of a 'court or tribunal of a Member State against whose decisions there is no judicial remedy under national law* within the meaning of Article 234 EC.
Jos asianosaiset voivat riitauttaa muutoksenhakuasteen tuomioistuimen päätökset korkeimmassa oikeudessa, muutoksenhakuasteen tuomioistuin ei ole EY 234 artiklassa tarkoitettu "kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta".
The fact that examination of the merits of such appeals is subject to a prior declaration of admissibility by the supreme court does not have the effect of depriving the parties of a judicial remedy.
Vaikka itse asian tutkiminen edellyttää sitä, että korkein oikeus antaa ensin luvan muutoksenhakuun, tämä ei merkitse sitä, että asianosaisilla ei olisi lainkaan kyseistä muutoksenhakukeinoa käytettävissään.
It was in those circumstances that the Hovrätt för Västra Sverige referred questions to the Court for a preliminary ruling.
Tässä tilanteessa Hovrätten för Västra Sverige on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
The parties always have the right to appeal to the Högsta domstol against the judgment of a hovrätt, which cannot therefore be classified as a court delivering a decision against which there is no judicial remedy.
Högsta domstoleniin, eikä hovrätteniä näin ollen voida pitää tuomioistuimena, jonka päätöksiin ei saada hakea muutosta.
Undei Paragraph 10 of Chaptei 54 of the Rättegångsbalk, the Högsta domstol may issue a declaration of admissibility if it is important foi guidance as to the application of the law that the appeal be examined by that court.
On korostettava, että rättegångsbalkenin 54 luvun 10 §:n mukaan Högsta domstolen voi myöntää valitusluvan, jos lain soveltamisen ohjaamisen kannalta on tärkeää, että Högsta domstolen tutkii valituksen.
Thus, uncertainty as to the interpretation of the law applicable, including Community law, may give rise to review, at last instance, by the supreme court.
Näin ollen perusteena sille, että korkein oikeus tutkii viimeisenä oikeusasteena asian, voi olla se, että on epäselvää, miten sovellettavia oikeussääntöjä eli myös Euroopan yhteisön oikeussääntöjä tulkitaan.
The essence of the first question referred by the Hovrätt för Västra Sverige is whether a national court or tribunal whose decisions will be examined by the national supreme court, before which they are challenged, only if that supreme court declares the appeal to be admissible is to be regarded as a court or tribunal against whose decisions there is no judicial remedy under national law within the meaning of the third paragraph of Article 234 EC.
Asiassa sovellettavien asetuksen N:o 918/83 säännösten mukaan tuonnilla, joka ei ole luonteeltaan kaupallista, tarkoitetaan tuontia, joka koskee yksinomaan tavaroita, jotka on tarkoitettu matkustajien henkilökohtaiseen tai heidän perheidensä käyttöön tai annettavaksi lahjaksi, eivätkä nämä tuotteet saa olla luonteeltaan tai määrältään sellaisia, että ne voidaan käsittää kaupallisesti käytettäviksi.
If a question arises as to the interpretation or validity of a rule of Community law, the supreme court will be under an obligation, pursuant to the third paragraph of Article 234 EC, to refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling either at the stage of the examination of admissibility or at a later stage.
Jos asiassa ilmenee yhteisön oikeussäännön tulkintaa tai pätevyyttä koskeva ongelma, korkeimman oikeuden on EY 234 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymys joko jo valitusluvan myöntämistä harkitessaan tai sitä myöhemmässä käsittelyvaiheessa.
The essence of the second question referred by the Hovrätt för Västra Sverige is whether, in the event that a hovrätt is to be regarded as a court or tribunal within the meaning of the third paragraph of Article 234 EC, it is obliged to refer the matter to the Court even though interpretation of the rule of Community law applicable to the dispute in the main proceedings does not present any difficulty but the conditions
On selvää, että henkilökohtainen käyttö on erilaista henkilöstä ja kulttuurista riippuen, eikä sitä, että määritetään arviointiperusteena käytettävä tavanomainen käyttö, voida näin ollen pitää kovin tyydyttävänä ratkaisuna.
The obligation on national courts against whose decisions there is no judicial remedy to refer a question to the Court for a preliminary ruling has its basis in the cooperation established, in order to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States, between national courts, as courts responsible for applying Community law, and the Court.
Jotta siis asetusta N:o 918/83 sovellettaisiin oikein, tuonnin kaupallisuutta on välttämätöntä arvioida tapauskohtaisesti, ja arvioinnissa on tilanteen mukaan otettava huomioon kunkin kyseessä olevan matkustajan elintapa ja tottumukset.
That obligation is in particular designed to prevent a body of national case-law that is not in accordance with the rules of Community law from coming into existence in any Member State (see, inter alia, Hoffmann-La Roche, cited above, paragraph 5, and Case C-337/95 Parfums Christian Dior [1997], paragraph 25).
Kyseisten tavaroiden luonne ja määrä ovat tekijöitä, jotka on otettava huomioon, mutta tulliviranomaiset eivät saa tukeutua pelkästään näihin tekijöihin arvioidessaan tuonnin kaupallisuutta.
required by the judgment in CILFIT for application of the acte clair doctrine are not met.
Kansallisen tuomioistuin on esittänyt toisen kysymyksensä siltä varalta, että hovrätteniä pidettäisiin EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuna tuomioistuimena, ja se tiedustelee, onko sillä velvollisuus esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö, vaikka sillä ei ole vaikeuksia tulkita asiassa sovellettavaa yhteisön oikeussääntöä mutta edellä mainitussa asiassa Cilfit ym. annetussa tuomiossa määritetyt edellytykset sille, että acte clair -doktriinia sovellettaisiin, eivät täyty.
being taken, where appropriate, of the lifestyle and habits of each traveller. While the nature and quantity of the goods under consideration are among the indicators to be taken into account, customs authorities cannot confine themselves to those indicators in assessing whether or not the importation is commercial.
Neljännellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, ovatko kansalliset hallinnolliset määräykset, joissa vahvistetaan asetuksen N:o 918/83 soveltamisalaan kuuluvan tavaran osalta tullittoman tuonnin enimmäismäärä, sopusoinnussa tämän asetuksen kanssa.
In view of the answer to the first question and to the fact that, under Swedish legislation, the Högsta domstol may, on appeal to it against a decision by a hovrätt, refer a question to the Court for a preliminary ruling, it is unnecessary to reply to the second question.
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen jo annettu vastaus ja se, että jos hovrättenin päätökseen haetaan muutosta Högsta domstolenissa, tämä voi Ruotsin lainsäädännön mukaan esittää ennakkoratkaisukysymyksen yhteisöjen tuomioistuimelle, toiseen kysymykseen ei ole syytä vastata.
By its fourth question, the Hovrätt för Västra Sverige is asking, essentially, whether Regulation No 918/83 is compatible with national administrative provisions fixing the quantity of goods to which that regulation applies and which may be imported free from customs duty.
Kyseiset huomautuksia esittäneet hallitukset ja komissio katsovat sitä vastoin, että yhteisön oikeus ei ole esteenä sellaisille tulliviranomaisten laatimille sitomattomille ohjeille, joissa määritetään tietyn tavaran osalta se, mihin enimmäismäärään asti matkustajan ei tarvitse esittää mitään muuta selvitystä siitä, että tuonti ei ole luonteeltaan kaupallista.
The parties which have submitted observations contend that Community law does not preclude non-binding instructions drawn up by the customs authorities indicating, for a particular product, the maximum quantity below which a traveller is not required to provide other evidence that the importation is non-commercial.
Kansallinen tuomioistuin pyytää tällä kysymyksellään yhteisöjen tuomioistuinta täsmentämään niitä kriteerejä, joiden mukaisesti ratkaistaan, onko kolmannesta maasta tulevien matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tavaroiden tuontia pidettävä asetuksen
Such an analysis of Regulation No 918/83 is in accordance with the reply given to the third question. If Member States were entitled to impose quantitative restrictions on grounds other than morality or public policy, the uniform nature of the system of relief from customs duties throughout Community territory would be jeopardised.
kanssa, jos niillä ei yritetä kiertoteitse luoda sellaista ehdotonta olettamaa, jonka perusteella tietynlaista tuontia pidetään luonteeltaan kaupallisena, vaan ne ovat vain sitomaton apuväline, jolla pyritään helpottamaan tullimenettelyjä, säätää määrällisistä rajoituksista muista syistä kuin yleisen moraalin tai yleisen järjestyksen suojaamiseksi, tullittomuusjärjestelmän yhdenmukainen soveltaminen koko yhteisön alueella vaarantuisi.
However, instructions drawn up by the customs authorities, as long as they are not an indirect way of introducing an irrebuttable presumption that imports are commercial, but are simply a non-binding criterion designed to facilitate customs procedures, are not incompatible with the system established by Regulation No 918/83.
Tulliviranomaisten laatimat ohjeet eivät kuitenkaan ole ristiriidassa asetuksessa N:o 918/83 säädetyn järjestelmän
Where the decisions of a national court or tribunal can be appealed to the supreme court under conditions such as those that apply to decisions of the referring court in the present case, that court or tribunal is not under the obligation referred to in the third paragraph of Article 234 EC.
Kansallisella tuomioistuimella ei ole EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettua velvollisuutta, kun sen päätöksiin voidaan hakea muutosta korkeimmalta oikeudelta sellaisilla edellytyksillä, joita sovelletaan tässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen päätöksiin
The question whether an importation of goods is non-commercial, within the meaning of Article 45(2)(b) of Countil Regulation (EEC) No 918/83 of 28 March 1983 setting
Se, onko tuontia pidettävä yhteisön tullittomuusjäqestelmän luomisesta 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83, sellaisena kuin se on muutettuna 14.2.1994 annetulla neuvoston asetuksella N:o 355/94, 45 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna tuontina, joka ei ole luonteeltaan kaupallista, on ratkaistava tapauskohtaisesti ja asiaan liittyvien olosuhteiden kokonaisarvioinnin perusteella, ja arvioinnissa on otettava huomioon tuonnin määrä ja luonne, se, kuinka usein kyseinen matkustaja on tuonut samoja tuotteita, ja tilanteen mukaan myös tämän matkustajan tai hänen perhepiiriinsä kuuluvien henkilöiden elintapa ja tottumukset.
up a Community system of reliefs from customs duty, as amended by Council Regulation (EC) No 355/94 of 14 February 1994, must be examined case by case on the basis of an overall assessment of the circumstances, taking into account the nature of the importation and the quantity of goods involved, the frequency with which those goods are imported by the traveller concerned, but abo, where appropriate, taking account of that traveller's lifestyle and habits or of his family environment.
Asetuksen N:o 918/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 355/94, 45 artikla on esteenä sellaisille kansallisille hallinnollisille määräyksille tai hallintokäytännöille, joissa vahvistetaan sitovasti tullittomuuden määrälliset rajat tai joilla luodaan ehdoton olettama siitä, että tietynsuuruisen tuontitavaroiden määrän perusteella tuontia on pidettävä luonteeltaan kaupallisena.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 21 February 2002.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
Preliminary ruling (Directive 77/187/EEC — Safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings, businesses or parts of businesses — Conditions for appplying exceptions to maintenance of rights — Benefits provided for in the event of dismissal) (Full Court)
EY 234 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, että silloinkin kun kansallinen tuomioistuin, jonka päätökseen ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, katsoo, että yhteisön oikeuteen liittyvä kysymys on selvä, sen on kuitenkin esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö, ellei se ole todennut, että kysymyksellä ei ole merkitystä asian kannalta tai että yhteisöjen tuomioistuin on jo tulkinnut kyseistä yhteisön oikeussääntöä taikka että se, miten yhteisön oikeutta on tulkittava, on niin ilmeistä, ettei se jätä tilaa vähäisellekään perustellulle epäilylle, kun tässä yhteydessä otetaan huomioon yhteisön oikeuden erityispiirteet, sen tulkintaan liittyvät erityisvaikeudet ja se vaara, että yhteisössä syntyy erilaista oikeuskäytäntöä.
By order of 1 March 2000, received by the Court on 5 May 2000, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of Article 3 of Council Directive 77/187/EEC of 14 February 1977 on the approximation of the laws of the Member States relating to the safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings, businesses or parts of businesses.
Yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83 45 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että mikäli tavaroiden laatu ja määrä herättävät epäilyjä tuonnin tarkoituksesta, sitä, onko tuonti kaupallista, on arvioitava tapauskohtaisesti kyseiseen tapaukseen liittyvien seikkojen kokonaisarvioinnin perusteella, ja siinä on otettava huomioon tuonnin satunnaisuus, se, onko tavarat tarkoitettu matkustajan henkilökohtaiseen tai hänen perheensä käyttöön, ja näin ollen hänen elintapansa, sekä se, että matkustaja ei ole tarkoittanut niitä kaupallisesti käytettäviksi.
meaning of Article 3(1) and/or 3(2) which transfers by reason of the transfer of the undertaking and renders the transferee liable to pay the benefits to the employee upon dismissal?'
Ennakkoratkaisu Direktiivi 771187¡ETY — Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksenyhteydessä — Oikeuden turvaamisesta tehtävien poikkeusten soveltamisedellytykset — Irtisanomisen yhteydessä suoritettavat etuudet (täysistunto) syystä, että DWM on irtisanonut hänet liikatyövoiman vuoksi, ja joita DWM ei ole suostunut hänelle suorittamaan.
As a preliminary point, it is to be noted that there is no dispute between the parties to the main proceedings and the United Kingdom Government that, although the NHS belongs to the public sector, NHS employees are covered by national employment law and are, therefore, eligible to benefit from the provisions of the Directive (see Case C-343/98 Collino and Chiapperò [2000], paragraph 41).
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 1.3.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.5.2000, EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/187/ΕΤΎ 3 artiklan tulkinnasta. Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa kantajana on Beckmann ja vastaajana kantajan entinen työnantaja Nynamco Whicheloe Macfarlane Ltd (jäljempänä DWM) ja joka koskee varhaiseläkettä sekä muita etuuksia, joihin Beckmann katsoo olevansa oikeutettu siitä
Mrs Beckmann worked within the NHS for the North West Regional Health Authority (heieinaftei 'the NWRHA') undei the General Whitley Council conditions of service (hereinafter 'the GWC conditions of service').
Beckmann työskenteli NHS:n palveluksessa North West Regional Health Authorityn (jäljempänä NWRHA) palkkaamana General Whitley Council Conditions of Service'n (GWC:n työehdot; jäljempänä GWC) mukaisesti.
She contributed to the NHS Superannuation Scheme.
Hän maksoi eläkemaksuja NHS:n eläkejärjestelmään.
Mrs Beckmann continued to work for DWM until she was dismissed for redundancy as from 6 May 1997.
Yritys, jonka palveluksessa Beckmann
Given the general objective of safeguarding the rights of employees in the event of transfers of undertakings pursued by the Directive when it provides, in Article 3(1) and (2), for transfer to the transferee of the transferor's rights and obligations arising from a contract of employment, from an employment relationship or collective agreement, the exception to that rule provided for by Article 3(3) must be interpreted strictly.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys työskenteli, luovutettiin direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa sekä vuoden 1981 Transfer of Undertakings (Protection of Employment) -nimisessä säädöksessä (työntekijöiden suojaa yrityksen luovutusten yhteydessä koskeva säädös; jäljempänä TUPE) tarkoitetulla tavalla DWML:lle 1.6.1995.
Mrs Beckmann brought legal proceedings seeking a declaration that she is entitled to those benefits and an order that DWM pay them.
Beckmann työskenteli edelleen BWM:lle, kunnes hänet irtisanottiin liikatyövoiman vuoksi 6.5.1997.
That exception can therefore apply only to the benefits listed exhaustively in that provision and they must be construed in a narrow sense.
Aluksi on todettava, että pääasian asianosaiset ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat yhtä mieltä siitä, että vaikka NHS on osa julkishallintoa, sen työntekijöihin sovelletaan kansallista työlainsäädäntöä ja näiden työntekijöiden hyväksi voidaan näin ollen soveltaa direktiivin säännöksiä (ks. tältä osin asia C-343/98, Collino ja Chiapperò, tuomio 14.9.2000, 41 kohta).
It is against that background that the High 'Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division, referred the following two questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
GWC:n 46 §:ään perustuvan säännöksen kaltaisessa säännöksessä säädetään erityisesti irtisanomisen yhteydessä maksettavista varhaiseläkkeistä sekä suorituksista, joilla pyritään parantamaan tätä etuutta.
Is the employee's entitlement to early payment of pension and retirement lump sum and/or to the annual allowance and lump sum compensation, a right to an oldage, invalidity or survivors' benefit within the meaning of Article 3(3) of Council Directive 77/187/EEC?
DWML maksoi Beckmannille irtisanomisen perusteella kertakaikkisia irtisanomiskorvauksia, jotka laskettiin GWC:n 45 §:n mukaisesti mutta joiden yhteydessä ei tehty vähennyksiä, jotka olisivat vastanneet GWC:n 46 §:n mukaisia korvauksia.
In that connection, it is only benefits paid from the time when an employee reaches the end of his normal working life as laid down by the general structure of the pension scheme in question, and not benefits paid in circumstances such as those in point in the main proceedings (dismissal for redundancy) that can be classified as old-age benefits, even if they are calculated by reference to the rules for calculating normal pension benefits.
Vaikka Beckmann täytti GWC:n mukaiset ehdot, koska hän oli yli 50-vuotias ja koska hän oli kuulunut NHS:n eläkejärjestelmään pidempään kuin viiden vuoden ajan, hänelle ei ollut suoritettu mitään etuuksia tällä perusteella.
If and to the extent that the answer to Question 1 is *no", is there an obligation of the transferor arising from the contract of employment, the employment relationship or the collective agreement within the
Koska direktiivin yleisenä tavoitteena on suojata työntekijöiden oikeuksia yritysten luovutusten yhteydessä, kun sen 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään siitä, että luovuttajalla työsopimuksen, työsuhteen tai työehtosopimusten perusteella olevat oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät luovutuksensaajalle, 3 artiklan 3 kohdan poikkeusta tähän sääntöön on tulkittava suppeasti.
By its second question, the referring court is seeking essentially to ascertain whether, if
Beckmann nosti näin ollen kanteen, jotta hänen oikeutensa kyseisiin etuuksiin vahvistettaisiin ja jotta tuomioistuin antaisi määräyksen, jossa DWM velvoitettaisiin suorittamaan kyseiset summat.
Apart from the exceptions under Article 3(3) of the Directive relating to oldage, invalidity or survivors' benefits, no exception to those rules is provided for by the Directive and the existence of such a specific clause leads to the conclusion that Article 3(1) and (2) relates to all the rights of employees mentioned therein which are not covered by those exceptions (see Case 135/83 Abels [1985], paragraph 37).
Kyseisiä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan säännöksessä rajattuun etuusjoukkoon, joka on mainittu säännöksessä, ja näiden etuuksien käsitteitä on tulkittava suppeasti.
benefits such as the benefits at issue in the main proceedings are not covered by the exception laid down by Article 3(3) of the Directive, the obligations arising on dismissal of an employee from a contract of employment, an employment relationship or a collective agreement binding the transferor in respect of that employee are transferred to the transferee subject to the conditions and limitations of Article 3 of the Directive, even if those obligations derive from statutory instruments or are implemented by such instruments under arrangements such as those applied for the benefits at issue in the main proceedings.
Näissä olosuhteissa High Court of Justice (Englanti & Wales), Queen's Bench Division on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kaksi ennakkoratkaisukysymystä: "1) Onko työntekijän oikeus eläkkeen ja kertakaikkisen eläkekorvauksen ja/tai vuosittaisen avustuksen ja kertakaikkisen korvauksen ennenaikaiseen maksamiseen neuvoston direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu oikeus vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksiin taikka jälkeenjääneiden etuuksiin
In the case in the main proceedings, in order to decide whether Mrs Beckmann can require DWM, as transferee, to pay the benefits in question, it is for the referring court, if necessary, to determine whether these benefits arose from her contract of employment or her employment relationship with the transferor employer or from a collective agreement which bound the transferor and would also bind the transferee under Article 3(2) of the Directive.
Vanhuuseläkkeiksi voidaan siis luokitella ainoastaan sellaiset etuudet, joita aletaan suorittaa siitä hetkestä alkaen, jona työntekijä on päättänyt työuransa tavanomaisella tavalla kyseessä olevan eläkejärjestelmän säännösten mukaisesti, eikä vanhuusetuuksina näin ollen pidetä pääasiassa vallitsevissa olosuhteissa suoritettuja etuuksia eli etuuksia, joita suoritetaan liikatyövoiman vuoksi tapahtuvan irtisanomisen yhteydessä, vaikka nämä jälkimmäiset etuudet lasketaan tavanomaisiin eläke-etuuksiinsovellettavienlaskentaperusteiden mukaisesti.
On a proper construction of Article 3 of Directive 77/187, the obligations applicable in the event of the dismissal of an employee, arising from a contract of employment, an employment relationship or a collective agreement binding the transferor as regards that employee, are transferred to the transferee subject to the conditions and limitations laid
Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko luovuttajalla 3 artiklan 1 kohdassa ja/tai 2 kohdassa tarkoitettu työsopimukseen, työsuhteeseen tai työehtosopimukseen perustuva velvollisuus, joka siirtyy yrityksen luovutuksen yhteydessä ja johtaa siihen, että luovutuksensaaja on velvollinen maksamaan työntekijälle irtisanomisen vuoksi myönnettävät etuudet"