natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The national court refers in its order for reference to Articles 17 and 47 of the Charter, the first of which concerns the protection of the right to property, including
On huomattava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa ennakkoratkaisupyynnössään perusoikeuskirjan 17 ja 47 artiklaan, joista ensimmäinen koskee
By so doing, that court must be regarded as seeking to know whether an interpretation of those directives to the effect that the Member States are not obliged to lay down, in order to ensure the effective protection of copyright, an obligation to communicate personal data in the context of civil proceedings leads to an infringement of the fundamental right to property and the fundamental right to effective judicial protection.
On katsottava, että mainittu tuomioistuin pyrkii näin tehdessään selvittämään, johtaako niiden kolmen direktiivin, joihin asiassa on vedottu, osalta omaksuttu tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltioiden ei ole säädettävä tekijänoikeuden tehokkaan suojan varmistamiseksi velvollisuudesta luovuttaa henkilötietoja siviiliprosessin yhteydessä, omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden ja tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan perusoikeuden loukkaamiseen.
However, the situation in respect of which the national court puts that question involves, in addition to those two rights, a further fundamental right, namely the right that guarantees protection of personal data and hence of private life.
On kuitenkin todettava, että riidanalainen tilanne, jonka osalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää tämän kysymyksen, tuo näiden kahden edellä mainitun oikeuden lisäksi esiin myös erään toisen perusoikeuden eli oikeuden, joka takaa henkilötietojen suojan ja näin ollen yksityisyyden.
According to recital 2 in the preamble to Directive 2002/58, the directive seeks to respect the fundamental rights and observes the principles recognised in particular by the Charter.
Direktiivin 2002/58 toisen perustelukappaleen mukaan direktiivissä pyritään kunnioittamaan perusoikeuksia ja siinä noudatetaan erityisesti perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita.
In particular, the directive seeks to ensure full respect for the rights set out in Articles 7 and 8 of that Charter. Article 7 substantially reproduces Article 8
Direktiivissä pyritään erityisesti varmistamaan perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettujen oikeuksien täysimääräinen kunnioittaminen.
PROMUSICAE of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed at Rome on 4 November 1950, which guarantees the right to respect for private life, and Article 8 of the Charter expressly proclaims the right to protection of personal data.
Mainitussa 7 artiklassa toistetaan pääosin Roomassa 4.11.1950 ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artikla, jossa taataan yksityiselämän kunnioitus, ja mainitun perusoikeuskirjan 8 artiklassa vahvistetaan nimenomaisesti oikeus henkilötietojen suojaan.
The present reference for a preliminary ruling thus raises the question of the need to reconcile the requirements of the protection of different fundamental rights, namely the right to respect for private life on the one hand and the rights to protection of property and to an effective remedy on the other.
Nyt esillä oleva ennakkoratkaisupyyntö tuo siten esiin kysymyksen eri perusoikeuksien eli yhtäältä yksityisyyden kunnioittamista koskevan oikeuden ja toisaalta omaisuudensuojaa ja tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevien oikeuksien suojaan liittyvien vaatimusten välttämättömästä yhteensovittamisesta.
The mechanisms allowing those different rights and interests to be balanced are contained, first, in Directive 2002/58 itself, in that it provides for rules which determine in what circumstances and to what extent the processing of personal data is lawful and what safeguards must be provided for, and in the three directives mentioned by the national court, which reserve the cases in which the measures adopted to protect the rights they regulate affect the protection of personal data.
Näiden eri oikeuksien ja intressien välisen asianmukaisen tasapainon löytämiseksi käytettävät mekanismit löytyvät yhtäältä itse direktiivistä 2002/58, kun siinä säädetään säännöistä, joiden perusteella ratkaistaan, missä tilanteissa ja missä määrin henkilötietojen käsittely on lainmukaista ja minkälaisia turvatakeita on oltava olemassa, sekä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemista kolmesta direktiivistä, joiden mukaan niissä ei säädetä siitä tilanteesta, jossa kyseisissä direktiiveissä säänneltyjen oikeuksien suojelemiseksi toteutetut toimenpiteet vaikuttaisivat henkilötietojen suojaan.
Second, they result from the adoption by the Member States of national provisions transposing those directives and their application by the national authorities (see, to that effect, with reference to Directive 95/46, Lindqvist, paragraph 82).
Toisaalta näiden mekanismien on perustuttava siihen, että jäsenvaltiot antavat kansallisia säännöksiä, joilla kyseisten direktiivien täytäntöönpano varmistetaan, ja siihen, että kansalliset viranomaiset soveltavat niitä (ks. vastaavasti direktiivin 95/46 osalta em. asia Lindqvist, tuomion 82 kohta).
As to those directives, their provisions are relatively general, since they have to be applied to a large number of different situations which may arise in any of the Member States.
Mainittujen direktiivien osalta on todettava, että niiden säännökset ovat suhteellisen yleisiä, koska niitä on voitava soveltaa suureen määrään kaikissa jäsenvaltioissa mahdollisesti vallitsevia hyvin erilaisia tilanteita.
They therefore logically include rules which leave the Member States with the necessary discretion to define transposition measures which may be adapted to the various situations possible (see, to that effect, Lindqvist, paragraph 84).
Niissä on siis perustellusti sääntöjä, jotka jättävät jäsenvaltioille tarpeellista harkintavaltaa sellaisten täytäntöönpanotoimien määrittämiseksi, joita voidaan mukauttaa erilaisiin ennakoitavissa oleviin tilanteisiin (ks. vastaavasti em. asia Lindqvist, tuomion 84 kohta).
That being so, the Member States must, when transposing the directives mentioned above, take care to rely on an interpretation of the directives which allows a fair balance to be struck between the various fundamental rights protected by the Community legal order.
Tässä tilanteessa jäsenvaltioiden on pannessaan täytäntöön edellä mainittuja direktiivejä huolehdittava siitä, että ne nojautuvat sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, jolla voidaan varmistaa yhteisön oikeusjärjestyksessä suojattujen eri perusoikeuksien välinen asianmukainen tasapaino.
Moreover, it should be recalled here that the Community legislature expressly required, in accordance with Article 15(1) of Directive 2002/58, that the measures referred to in that paragraph be adopted by the Member States in compliance with the general principles of Community law, including those mentioned in Article 6(1) and (2) EU.
Lisäksi tältä osin on huomautettava, että yhteisön lainsäätäjä edellyttää direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdan säännösten mukaan nimenomaisesti, että jäsenvaltiot toteuttavat kyseisessä kohdassa tarkoitetut toimenpiteet yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden mukaisesti, mukaan lukien EU 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut periaatteet.
In the light of all the foregoing, the answer to the national court’s question must be that Directives 2000/31, 2001/29, 2004/48 and 2002/58 do not require the Member States to lay down, in a situation such as that in the main proceedings, an obligation to communicate personal data in order to ensure effective protection of copyright in the context of civil proceedings.
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava siten, että direktiiveissä 2000/31, 2001/29, 2004/48 ja 2002/58 jäsenvaltioita ei edellytetä säätämään pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa velvollisuudesta luovuttaa henkilötietoja tekijänoikeuden tehokkaan suojan varmistamiseksi siviiliprosessin yhteydessä.
However, Community law requires that, when transposing those directives, the Member States take care to rely on an interpretation of them which allows a fair balance to be struck between the various fundamental rights
Yhteisön oikeuden mukaan mainittujen valtioiden on kuitenkin pannessaan täytäntöön kyseisiä direktiivejä huolehdittava siitä, että ne nojautuvat sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, jolla voidaan varmistaa yhteisön oikeusjärjestyksessä suojattujen eri perusoikeuksien välinen asianmukainen tasapaino.
PROMUSICAE protected by the Community legal order. Further, when implementing the measures transposing those directives, the authorities and courts of the Member States must not only interpret their national law in a manner consistent with those directives but also make sure that they do not rely on an interpretation of them which would be in conflict with those fundamental rights or with the other general principles of Community law, such as the principle of proportionality.
PROMUSICAE noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä tulkittava kansallista oikeuttaan näiden samojen direktiivien mukaisesti, ja tämän lisäksi ne eivät myöskään saa nojautua sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, joka johtaisi ristiriitaan mainittujen perusoikeuksien kanssa tai muiden yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, kuten suhteellisuusperiaatteen, kanssa.
On those grounds, the Court (Grand Chamber) hereby rules:
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (‘Directive on electronic commerce’), Directive 2001/29/EC of the European Parliament and of the Council of 22 May 2001 on the harmonisation of certain aspects of copyright and related rights
Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista (”direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) 8.6.2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/31/EY, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetussa Euroopan
However, Community law requires that, when transposing those directives, the Member States take care to rely on an interpretation of them which allows a fair balance to be struck between the various fundamental rights protected by the Community legal order.
Yhteisön oikeuden mukaan mainittujen valtioiden on kuitenkin pannessaan täytäntöön kyseisiä direktiivejä huolehdittava siitä, että ne nojautuvat sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, jolla voidaan varmistaa yhteisön oikeusjärjestyksessä suojattujen eri perusoikeuksien välinen asianmukainen tasapaino.
Further, when implementing the measures transposing those directives, the authorities and courts of the Member States must not only interpret their national law in a manner consistent with those directives but also make sure that they do not rely on an interpretation of them which would be in conflict with those fundamental rights or with the other general principles of Community law, such as the principle of proportionality.
Jäsenvaltioiden viranomaisten ja tuomioistuinten on pannessaan täytäntöön mainittu jen direktiivien noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä tulkittava kansallista oikeuttaan näiden samojen direktiivien mukaisesti, ja tämän lisäksi ne eivät myöskään saa nojautua sellaiseen kyseisten direktiivien tulkintaan, joka johtaisi ristiriitaan mainittujen perusoikeuksien kanssa tai muiden yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, kuten suhteellisuusperiaatteen, kanssa.
Case C-380/05
Asia C-380/05
(Reference for a preliminary ruling from the Consiglio di Stato)
(Consiglio di Staton esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Freedom to provide services — Electronic communications — Television broadcasting activities — New common regulatory framework — Allocation of radio frequencies)
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sähköinen viestintä – Televisiolähetystoiminta – Uusi yhteinen lainsäädäntökehys – Lähetystaajuuksien varaaminen
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 12 September 2007 I - 352Judgment of the Court (Fourth Chamber), 31 January 2008 . . . . . . .I - 368
Julkisasiamies M. Poiares Maduron ratkaisuehdotus 12.9.2007 . . . . . . . . Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 31.1.2008 . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Admissibility — Questions referred without sufficient information on the factual and legislative context
Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä
SUMMARY — CASE C-380/05
TIIVISTELMÄ – ASIA C-380/05
Preliminary rulings — Admissibility — Need to provide the Court with sufficient information on the factual and legislative context
Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Velvollisuus esittää yhteisöjen tuomioistuimelle riittävästi tietoja asiaan liittyvistä tosiseikoista ja lainsäädännöstä
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court (Art. 234 EC)
Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta (EY 234 artikla)
Freedom to provide services — Electronic communications networks and services — Regulatory framework, authorisation and competition — Directives 2002/21, 2002/20 and 2002/77
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sähköiset viestintäverkot ja ­palvelut – Sääntelyjärjes­telmä, valtuutus ja kilpailu – Direktiivit 2002/21, 2002/20 ja 2002/77
(Art. 49 EC; European Parliament and Council Directives 2002/20, Arts 5(1) and (2), second subpara., and 7(3), and 2002/21, Art. 9(1); Commission Directive 2002/77, Art. 4)
(EY 49 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20 5 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan toinen alakohta sekä 7 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21 9 artiklan 1 kohta; komission direktiivin 2002/77 4 artikla)
to be interpreted or any explanation of the link it establishes between those provisions and the dispute in the main proceedings or the subject-matter of that dispute.
näiden säännösten ja pääasian riidan tai kyseisen riidan kohteen välillä, ei oteta tutkittavaksi.
In the context of the cooperation between the Court and national courts established by Article 234 EC, the decision making the reference must set out the precise reasons why the national court was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Kun kyse on EY 234 artiklassa määrätystä, yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä, ennakkoratkaisupyynnössä on esitettävä täsmällisesti ne syyt, joiden perusteella kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisön oikeuden tulkintaa ja päätyy siihen, että ennakkoratkaisukysymysten esittäminen yhteisöjen tuomioistuimelle on tarpeellista.
Against that background, it is essential that the national court provide at the very least some explanation of the reasons for the choice of the Community provisions which it requires to be interpreted and of the link it establishes between those provisions and the national legislation applicable to the dispute in the main proceedings.
Tässä yhteydessä on välttämätöntä, että kansallinen tuomioistuin antaa edes vähäisen selostuksen niistä syistä, joiden perusteella se on valinnut ne yhteisön oikeuden säännökset ja määräykset, joiden tulkintaa se pyytää, ja siitä, miten nämä oikeussäännöt ja pääasiassa sovellettava kansallinen lainsäädäntö liittyvät toisiinsa.
In that respect, a question referred by a national court is inadmissible where it does not give any indication as to the Community provisions which it requires
Jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen, sen on määritettävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat. Nämä edellytykset
The need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the referring court should define the factual and legislative context of the questions it is asking or, at the very least, explain the factual circumstances on which those questions are based. Those
Kansallisen tuomioistuimen kysymystä, jossa se ei mainitse niitä yhteisön oikeuden säännöksiä, joiden tulkitsemista se pyytää, eikä selitä sitä yhteyttä, jonka se katsoo olevan olemassa
requirements are of particular importance in the area of competition, which is characterised by complex factual and legal situations.
koskevat erityisesti kilpailualaa, jolle on luonteenomaista tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen monimutkaisuus.
In that regard, questions concerning, by implication, Article 86(1) EC, read in conjunction with Article 82 EC, are inadmissible if the decision making the reference does not contain any indication regarding, inter alia, the definition of the relevant market, the calculation of the market shares held by the various undertakings operating on that market, and the supposed abuse of a dominant position.
EY 49 artiklaa ja sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21 9 artiklan 1 kohtaa, sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annetun direktiivin 2002/20 5 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan toista alakohtaa sekä 7 artiklan 3 kohtaa sekä kilpailusta sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla annetun direktiivin 2002/77 4 artiklaa, siitä lähtien kun nämä direktiivit ovat olleet sovellettavissa, on tulkittava siten, että niiden vastainen on sellainen kansallinen televisiolähetystoiminnan alan lainsäädäntö, jonka soveltaminen johtaa siihen, että toimijan, joka on konsessionhaltija, on mahdotonta suorittaa lähetyksiä sen vuoksi, ettei sillä ole puolueettomien, selkeiden, syrjimättömien ja oikeasuhteisten perusteiden nojalla myönnettyjä lähetystaajuuksia.
Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of Directive 2002/21/EC on a common regulatory framework for electronic communications networks and services, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20 on the authorisation of electronic communications networks and services, and Article 4 of Directive 2002/77 on competition in the markets for electronic communications networks and services must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Kun ennakkoratkaisukysymykseen liittyvät, kansallisen tuomioistuimen käsittelemän asian kaikki tosiseikat ovat tapahtuneet vain yhden jäsenvaltion sisällä, vastaus voi silti olla kyseiselle tuomioistuimelle hyödyllinen tilanteessa, jossa tuon jäsenvaltion kansalaisella on kansallisen oikeuden nojalla oltava samat oikeudet kuin jonkin toisen jäsenvaltion kansalaisella yhteisön oikeuden perusteella samanlaisessa tilanteessa.
116, operative part)
116 kohta ja tuomiolauselma)
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-380/05
I — Facts, national legal framework and reference for a preliminary ruling
I Tosiseikat, kansallinen lainsäädäntö ja ennakkoratkaisukysymykset
The relevant national legal framework is a complex amalgam of laws and decree-laws, but three legislative measures have, consecutively, formed the cornerstone of the rules in respect of national broadcast television: Law No 223/1990 (‘the Mammì Law’), 2 Law No 249/1997 (‘the Maccanico Law’) 3and Law No 112/2004 (‘the Gasparri Law’). 4
Asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntökehys muodostuu lakien ja asetusten monimutkaisesta yhdistelmästä, mutta kansallisen televisiolähetystoiminnan sääntelyn
By its order for reference in the present case, the Consiglio di Stato (Council of State) (Italy) asks the Court a wide range of questions regarding fair competition, freedom to provide services, freedom of expression, as well as the principle of pluralism of the media.
Consiglio di Stato esittää nyt esillä olevassa ennakkoratkaisupyynnössään yhteisöjen tuomioistuimelle useita kysymyksiä, jotka koskevat oikeudenmukaista kilpailua, palvelujen tarjoamisen vapautta, sananvapautta sekä tiedotusvälineiden moniarvoisuuden periaatetta.
The main proceedings concern a television company that, several years after having obtained national broadcasting rights in a public tender procedure, has not yet been assigned the radio frequencies necessary to exercise those rights.
Pääasia koskee televisioyhtiötä, joka on saanut julkisessa tarjouskilpailumenettelyssä useita vuosia sitten kansalliset lähetysoikeudet mutta jonka käyttöön ei ole vielä osoitettu radiotaajuuksia näiden oikeuksien käyttämistä varten.
Meanwhile, national legislation has allowed incumbent operators to continue their broadcasting activities and to use radio frequencies, thus effectively prolonging a situation which is at odds with the outcome of the public tender procedure.
Markkinoilla jo aiemmin toimineet palveluntarjoajat ovat tällä välin kansallisen lainsäädännön nojalla voineet jatkaa lähetystoimintaansa ja käyttää edelleen radiotaajuuksia, minkä vuoksi julkisen tarjouskilpailumenettelyn tuloksen vastainen tilanne jatkuu yhä.
I shall address the problems raised by the referring court mainly in the light of the rules on freedom to provide services.
Tarkastelen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomia ongelmia ensisijaisesti palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien määräysten perusteella.
The Maccanico Law was adopted in July 1997, after the Corte Costituzionale (Constitutional Court) (Italy) had held, by a
Maccanico-laki annettiin heinäkuussa 1997 sen jälkeen, kun Corte Costituzionale
Due to technical limitations, the number of terrestrial channels could not exceed 11.
Teknisistä syistä maanpäällisten kanavien määrä oli rajattava yhteentoista.
Three channels were reserved for public television, while a maximum of eight channels were available for private operators.
Kolme kanavaa oli varattu julkiselle televisiolähetystoiminnalle, joten yksityisillä toimijoilla oli käytettävissään enintään kahdeksan kanavaa.
ruling of December 1994, 5 that the antitrust provisions in the Mammì Law were inadequate to prevent dominant positions which could threaten pluralism of the media.
(Italian perustuslakituomioistuin) oli todennut joulukuussa 1994 antamassaan tuomiossa, 5että Mammì-lain kilpailusäännökset eivät estä tehokkaasti sellaisten määräävien markkina-asemien muodostumista, jotka saattavat uhata tiedotusvälineiden moniarvoisuutta.
The Maccanico Law created the Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Communications Regulatory Authority, ‘AGCom’) and introduced new restrictions on concentration in the market for national broadcast television, with a view to ensuring competition and respect for the principle of pluralism.
Maccanico-lailla perustettiin Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (viestintäalan sääntelyviranomainen, jäljempänä AGCom) ja otettiin käyttöön uusia, kansallisen televisiolähetystoiminnan keskittymiä koskevia rajoituksia, joilla on tarkoitus varmistaa kilpailu ja moniarvoisuuden periaatteen noudattaminen.
Under the Maccanico Law, no one was to be allowed to operate more than 20% of national broadcast channels as from 30 April 1998.
Maccanico-lain nojalla mikään yhtiö ei voi pitää hallussaan yli 20:tä prosenttia kansallisista televisiokanavista 30.4.1998 jälkeen.
Having participated successfully in the tender procedure, Centro Europa 7 Srl (‘Europa 7’) obtained national television broadcasting rights.
Centro Europa 7 Srl (jäljempänä Europa 7) osallistui menestyksekkäästi tarjouskilpailuun ja sai oikeuden harjoittaa kansallista televisiolähetystoimintaa.