natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the appellant maintains that the judgment under appeal is defective in so far as it maintains that the decision of the Community legislature to apply a correction coefficient of 100% to pensioners living in ‘less expensive’ Member States was not manifestly arbitrary or inappropriate (paragraph 136 of the judgment under appeal).
Lisäksi kantaja esittää, että valituksenalainen tuomio on puutteellinen siltä osin kuin siinä katsotaan, ettei yhteisön lainsäätäjän päätös soveltaa ”halvoissa” jäsenvaltiossa asuviin eläkeläisiin 100 prosentin korjauskerrointa ole selvästi mielivaltainen tai soveltumaton (valituksenalaisen tuomion 136 kohta).
Beginning with the Commission’s remark that the argument under examination should have been ruled inadmissible, I consider that the Commission’s position cannot be endorsed.
Aloitan viimeksi mainitusta komission näkemyksestä, jonka mukaan käsiteltävänä oleva väite olisi pitänyt jättää tutkimatta, ja katson, ettei komission kantaan voida yhtyä.
Although in the action before the Court of First Instance the appellant did not specifically mention the comparison with pensioners living in ‘less expensive’ Member States when dealing with the alleged infringement of the principle of equal treatment, it is none the less true that the argument in question was inherent, albeit in embryonic form, in the part of the application alleging misuse of powers, infringement of the principle of proportionality and the obligation to state reasons.
Vaikka nimittäin kantaja ei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamassaan kanteessa ollutkaan yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista käsitellessään nimenomaisesti vedonnut vertailuun suhteessa ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuviin eläkeläisiin, on kuitenkin totta, että kyseinen väite sisältyi, joskin vasta alkutekijöissään, siihen kannekirjelmän osaan, joka koski harkintavallan väärinkäyttöä, suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömistä.
In particular, paragraph 93 of the application lodged with the Court of First Instance reads as follows:
Kannekirjelmän, jolla kanne ensimmäisessä oikeusasteessa nostettiin, 93 kohta kuului seuraavasti:
‘Finally, on the basis of the various principles mentioned, the application of that rule would be contradictory because it applies to pensions a coefficient of 100 for the capitals and Member States where the coefficient is, however, below 100, as is currently the case, in particular, for Athens, Budapest, Lisbon, Prague and Warsaw.’
”Mainittujen periaatteiden nojalla kyseisen säännön soveltaminen on ristiriitaista, koska siinä eläkkeiden kertoimeksi asetetaan 100 niissä pääkaupungeissa ja jäsenvaltioissa, joissa kerroin kuitenkin on pienempi kuin 100, kuten tällä hetkellä on tilanne erityisesti Ateenan, Budapestin, Lissabonin, Prahan ja Varsovan osalta.”
The Commission and the Council first reaffirm that, in their opinion, the Court of First Instance was correct to rule that the plea was inadmissible.
Komissio ja neuvosto korostavat ensinnäkin sitä, että niiden mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätös jättää valitusperuste tutkittavaksi ottamatta oli oikea.
Moreover, according to those institutions, no criticism can be levelled at the observations of the Court of First Instance on the broad discretion which the Community legislature enjoys in this regard, the limits of which were not, in their view, exceeded in the present case.
Toisaalta toimielinten mukaan kritisoitavaa ei ole myöskään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämissä huomioissa, jotka koskivat sitä laajaa harkintavaltaa, joka yhteisön lainsäätäjällä asiassa on, rajoissa, joita nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole ylitetty.
The Commission goes on to maintain that the Court of First Instance should also have ruled that argument inadmissible in that it had been raised by the appellant for the first time in his reply in the proceedings at first instance (paragraph 71 of the cross-appeal).
Komissio katsoo lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt jättää kyseinen väite tutkimatta myös sen vuoksi, että kantaja esitti sen ensimmäisen kerran vasta vastineessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (vastauskirjelmän 71 kohta).
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P directly or by implication, in the original application, 25I consider that the argument must derive from the practical benefit that the appellant is likely to gain from any decision upholding his claims.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-71/07 P kannekirjelmässä nimenomaisesti tai implisiittisesti esitettyä perustetta laajennetaan, 25 liittyy mahdollinen käytännön hyöty, jota kantaja saisi, jos hänen valitusperusteensa hyväksyttäisiin.
26 complaining of a difference in treatment in relation to pensioners living in ‘less expensive’ Member States is admissible.
26 katson, että väite, joka koskee erilaista kohtelua suhteessa ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuviin eläkeläisiin, voidaan ottaa tutkittavaksi.
I shall now move on to the appellant’s specific complaint in this regard.
Seuraavaksi siirryn tarkastelemaan sitä nimenomaista arvostelua, jota kantaja on esittänyt kyseisestä valituksenalaisen tuomion kohdasta.
The appellant maintains that the Court of First Instance incorrectly held that he had no interest in bringing proceedings.
Kantajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, ettei oikeussuojan tarvetta ollut.
It seems clear to me that, here, the only object of the argument put forward by the appellant is to highlight the fact that the legislature decided to apply the rules set out in the new Staff Regulations on the abolition of correction coefficients for pensions with immediate effect to pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Mielestäni on kuitenkin selvää, että kantajan esittämä väite koskee tässä ainoastaan sitä tosiseikkaa, että lainsäätäjä on päättänyt, että ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuviin eläkeläisiin aletaan välittömästi soveltaa uusiin henkilöstösääntöihin sisältyviä säännöksiä, jotka koskevat eläkkeisiin sovellettavien korjauskerrointen poistamista.
By contrast, the appellant will never be subject to that new system (which would be particularly disadvantageous for him, as we have seen), since he will continue to benefit from the application of a correction coefficient of significantly more than 100%.
Kantajaan kyseistä uutta järjestelmää (joka olisi hänen kannaltaan erityisen epäedullinen, kuten edellä on todettu) ei sen sijaan koskaan sovelleta, koska hänen edukseen sovelletaan jatkossakin huomattavasti 100:aa prosenttia suurempaa korjauskerrointa.
To that end, in particular, the appellant disputes the findings made by the Court of First Instance at paragraph 133 et seq. of the judgment under appeal, where it stated that the appellant had failed to demonstrate that he could have benefited in some way from removal of the advantage conferred by the new Staff Regulations on pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Tältä osin kantaja kiistää erityisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 133 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa esittämät väitteet, joiden mukaan kantaja ei ole millään tavalla osoittanut, että sen edun poistaminen, jonka ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuvat eläkeläiset uusien henkilöstösääntöjen myötä saivat, olisi voinut jollakin tavalla hyödyttää kantajaa.
Since it is clear that any reduction in the pensions paid to former officials living in ‘less expensive’ Member States, which would be the consequence of finding the decision of the legislature unlawful, would bring the appellant no obvious advantage, the reasoning followed by the Court of First Instance in finding the argument inadmissible is not, in my view, open to criticism.
Koska on selvää, että ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuville entisille virkamiehille maksettavien eläkkeiden mahdollinen alentaminen, joka kyseessä olevan lainsäätäjän päätöksen lainvastaiseksi toteamisesta seuraisi, ei tuottaisi kantajalle mitään ilmeistä etua, minusta vaikuttaa siltä, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättelyä, jonka mukaisesti se jätti väitteen tutkimatta, voida moittia.
It is undisputed in the caselaw that, in order to contest the legality of a Community act, either directly or by way of an objection, the legal interest in bringing proceedings
Oikeuskäytännössä on nimittäin täysin riidatonta, että jotta yhteisön säädöksen lainmukaisuus voidaan riitauttaa, on välttämätöntä, että oikeussuojan tarpeeseen
I therefore consider that this final argument put forward by the appellant must also be rejected.
Näin ollen katson, että myös tämä viimeinen kantajan väite on hylättävä.
Furthermore, the appellant would also have no interest in bringing proceedings if his complaint were to be interpreted as being directed, in general terms, against the decision of the legislature to abolish correction coefficients, since, as we have seen, their abolition does not affect the appellant personally.
Kantajalta sitä paitsi puuttuisi oikeussuojan tarve myös siinä tapauksessa, että valitusperuste tulkittaisiin siten, että sen katsottaisiin kohdistuvan yleisesti lainsäätäjän päätökseen luopua korjauskertoimista. Tämä perustuu siihen, että – kuten jo todettiin – korjauskertoimista luopuminen ei koske kantajaa henkilökohtaisesti.
VII — Costs
VII Oikeudenkäyntikulut
Under the first paragraph of Article 122 of the Rules of Procedure, where the appeal is unfounded, the Court is to make a decision on costs.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan 1 kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista, jos valitus on perusteeton.
Pursuant to Article 69(2) of those rules, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Moreover, the Court of First Instance did in any case also briefly examine the substance of the argument in question observing that, even in that case, it cannot be held that the Community legislature exceeded the discretion it enjoys.
Sitä paitsi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki joka tapauksessa kyseisestä väitteestä lyhyen arvion myös sen asiasisällön osalta ja huomautti, että siinäkään tapauksessa ei voida katsoa, että yhteisön lainsäätäjä olisi ylittänyt sille myönnetyn harkintavallan rajat.
These observations of the Court of First Instance, despite being succinct (having, it should be noted, been made merely in the alternative), also seem, in my opinion, to be above any possible reproach.
Myöskään näissä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksissa ei, niiden lyhykäisyydestä huolimatta (nehän on sitä paitsi laadittu pelkästään toissijaisesti), mielestäni ole mitään moitittavaa.
On the other hand, the second paragraph of the Article 122 provides that, in appeals brought by officials or other ser -vants of an institution, the Court may order the parties to share the costs where equity so requires.
Toisaalta mainitun 122 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhteisöjen tuo -mioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet jonkin toimielimen virkamiesten tai muuhun henkilöstöön kuuluvien tekemistä valituksista, jaettaviksi asianosaisten kesken, jos se on kohtuullista.
Since these proceedings are the first before the Court of Justice to address the question of the reform of the pension scheme for officials of the Communities under the new Staff Regulations and as certain legal aspects of the new arrangements may indeed appear problematic, I suggest that the Court should order that the costs be shared.
Koska tämä menettely on yhteisöjen tuomioistuimessa ensimmäinen, jossa käsitellään uusilla henkilöstösäännöillä toteutettua yhteisöjen virkamiesten eläkejärjestelmän uudistusta, ja koska eräät uuden järjestelmän oikeudelliset piirteet saattavat itse asiassa vaikuttaa ongelmallisilta, esitän, että yhteisöjen tuomioistuin määrää oikeudenkäyntikulut jaettaviksi.
The Community legislature decided to apply, with immediate effect, to pensioners living in ‘less expensive’ Member States, the pension calculation mechanism to be applied in the future to all former officials who have acquired their pension rights after the new Staff Regulations came into effect.
Yhteisön lainsäätäjä päätti alkaa heti soveltaa ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuviin eläkeläisiin eläkkeiden laskumenetelmää, joka jatkossa otetaan yleiseen käyttöön kaikkien niiden entisten virkamiesten osalta, joiden eläkeoikeus on syntynyt uusien henkilöstösääntöjen tultua voimaan.
Moreover, in order to safeguard the position of those who, like the appellant, live in an ‘expensive’ Member State and acquired their pension rights before 1 May 2004, the legislature provided for a correction coefficient to be maintained for their benefit, albeit one calculated differently, as we have seen.
Lisäksi lainsäätäjä takasi niiden aseman, jotka kantajan tavoin asuvat ”kalliissa” jäsenvaltioissa ja joiden eläkeoikeus on syntynyt ennen 1.5.2004, säätämällä, että näiden eduksi korjauskerroin säilyy (joskin, kuten on todettu, eri tavalla laskettuna).
To my mind, it cannot be said that the legislature has manifestly exceeded the limits of its discretion.
Mielestäni ei voida sanoa, että lainsäätäjä olisi ilmeisen selvästi loukannut harkintavallan rajoja.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:
(2) order each party to bear its own costs.
2) Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 8 February 2007,
Asiassa C-71/07 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 8.2.2007,
Franco Campoli, a former official of the Commission of the European Communities, residing in London (United Kingdom), represented by G. Vandersanden, L. Levi and S. Rodrigues, avocats, appellant, the other parties to the proceedings being:
Franco Campoli, Euroopan yhteisöjen komission entinen virkamies, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), edustajinaan avocat G. Vandersanden, avocat L. Levi ja avocat S. Rodrigues, valittajana, ja jossa valittajan vastapuolena ja muuna osapuolena ovat
Commission of the European Communities, represented by V. Joris and D. Martin, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään V. Joris ja D. Martin, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris and C. Toader (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris ja C. Toader (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Mengozzi, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
Advocate General: P. Mengozzi, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 8 April 2008,
8.4.2008 pidetyssä istunnossa esittämän kuultuaan julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen,
CAMPOLI v COMMISSION gives the following
CAMPOLI v. KOMISSIO on antanut seuraavan tuomion
I — Legal context
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
The second subparagraph of Article 82(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities, in the version applicable before 1 May 2004 (‘the old Staff Regulations’), provided that pensions were to be weighted at the rate fixed for the country inside the Communities where the recipient proves he has his residence.
Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne olivat voimassa ennen 1.5.2004 (jäljempänä vanhat henkilöstösäännöt), 82 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettiin, että eläkkeisiin sovelletaan sellaista yhteisöissä sijaitsevaa valtiota varten vahvistettua korjauskerrointa, jossa eläkkeen saaja on osoittanut asuinpaikkansa olevan.
Since no specific provision of the old Staff Regulations laid down the method of calculating the correction coefficients applicable to pensions, in practice, the correction coefficients applied were those calculated for the remuneration of officials in active employment pursuant to the first paragraph of Article 64 of and Annex XI to the old Staff Regulations, that is to say, according to a method intended to ensure the same purchasing power irrespective of the place in which officials were employed.
Koska vanhojen henkilöstösääntöjen missään erityissäännöksessä ei säädetty eläkkeisiin sovellettavien korjauskerrointen laskentamenetelmästä, eläkkeisiin oli käytännössä sovellettu korjauskertoimia, jotka oli laskettu työtehtävissä toimivien virkamiesten palkkoja varten vanhojen henkilöstösääntöjen 64 artiklan ensimmäisen kohdan ja kyseisten henkilöstösääntöjen liitteen XI nojalla, eli sellaisen menetelmän mukaan, jonka tarkoituksena oli taata sama ostovoima virkamiesten asemapaikasta riippumatta.
That method reflected the average difference for a typical official between the cost
Kyseinen menetelmä pyrki heijastamaan tyypillisen virkamiehen
With regard to pensioners, the reference factor was the cost of living in the capital of the country of residence compared to the cost of living in Brussels.
Eläkeläisten osalta viitearvo muodostettiin vertaamalla elinkustannuksia asuinmaan pääkaupungissa elinkustannuksiin Brysselissä.
Council Regulation (EC, Euratom) No 723/2004 of 22 March 2004 amending the Staff Regulations of officials of the European Communities and the Conditions of Employment of other servants of the European Communities (OJ 2004 L 124, p.
Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s.
1) extensively reformed the old Staff Regulations.
1) vanhoja henkilöstösääntöjä on suuresti muutettu.
One of the changes made by that regulation was the abolition, from 1 May 2004, of the correction coefficients applied to pensions.
Yksi mainitulla asetuksella käyttöön otetuista uutuuksista koski sitä, että eläkkeisiin sovellettavat korjauskertoimet poistettiin 1.5.2004 lukien.
By way of explanation, recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004 states as follows:
Asetuksen N:o 723/2004 johdantoosan 30 perustelukappaleessa esitetään seuraava perustelu:
‘Deepened integration of the European Union and the free choice of pensioners of their place of residence within the European Union has made the system of correction coefficients for pensions obsolete.
”Euroopan unionin syventynyt integraatio ja eläkeläisten mahdollisuus valita vapaasti asuinpaikkansa Euroopan unionin sisällä ovat tehneet eläkkeisiin sovellettavasta korjauskerroinjärjestelmästä vanhentuneen.
This system should therefore be abolished with an appropriate transition for pensioners and officials recruited before the entry into force of this Regulation.’
Järjestelmästä olisi näin ollen luovuttava eläkeläisiin ja ennen tämän asetuksen voimaantuloa palvelukseen otettuihin virkamiehiin sovellettavin asianmukaisin siirtymätoimenpitein.”
Consequently, the second subparagraph of Article 82(1) and Article 82(3) of the Staff Regulations, in the version in force from 1 May 2004 (‘the new Staff Regulations’), provide that no correction coefficient is to be applicable to pensions or invalidity allowances.
Tämän vuoksi henkilöstösääntöjen 82 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 3 kohdassa, sellaisina kuin ne ovat olleet voimassa 1.5.2004 lukien, (jäljempänä uudet henkilöstösäännöt) säädetään, että eläkkeisiin ja työkyvyttömyyskorvauksiin ei sovelleta korjauskertoimia.
The abolition of the correction coefficients does not affect officials who retired before 1 May 2004.
Mainittu korjauskerrointen poistaminen ei koske virkamiehiä, jotka on siirretty eläkkeelle ennen 1.5.2004.
Thus, the first subparagraph of Article 20(1) of Annex XIII to the new Staff Regulations states that the pensions of those officials are to remain subject to the correction coefficient for the Member State in which they have established proven main residence.
Uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään siis, että näiden virkamiesten eläkkeisiin sovelletaan edelleen sitä jäsenvaltiota varten vahvistettua korjauskerrointa, jossa heillä on todistettu pääasiallinen asuinpaikka.
At the same time, the second subparagraph of Article 20(1) of Annex XIII to the new Staff Regulations introduces the rule that the minimum correction coefficient applicable to pensions is 100%.
Uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 1 kohdan toisella alakohdalla on samalla otettu käyttöön sääntö, jonka mukaan eläkkeisiin sovellettavan korjauskertoimen vähimmäismäärä on 100 prosenttia.
According to Article 20(4) of Annex XIII to the new Staff Regulations, the transitional arrangements concerning correction coefficients are also to apply to invalidity allowances.
Uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 4 kohdan mukaan siirtymäkauden järjestelmää, joka koskee korjauskertoimia, sovelletaan myös työkyvyttömyyskorvauksiin.
According to Article 1(3)(a) and Article 3(5)(b) of Annex XI to the new Staff Regulations, the correction coefficients applicable under the transitional arrangements are to be determined on the basis of the average difference between the cost of living in the Member State in which the pensioner in question resides and the cost of living in Belgium (the ‘country method’), whereas the ‘capital method’ is still applied to the salaries of officials in active employment.
Mainitun siirtymäkauden järjestelmän nojalla sovellettavat korjauskertoimet määritetään uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaan kyseessä olevan eläkeläisen asuinjäsenvaltion elinkustannusten ja Belgian elinkustannusten keskimääräisenä erotuksena (jäljempänä maamenetelmä), kun taas pääkaupunkimenetelmää sovelletaan edelleen työtehtävissä toimivien virkamiesten palkkoihin.
In order to facilitate the transfer, for the pensioners concerned, from the ‘capital method’ to the new ‘country method’, the latter was introduced gradually over a four-year transitional period.
Jotta pääkaupunkimenetelmästä siirtymistä uuteen maamenetelmään helpotettaisiin kyseessä olevien eläkeläisten kannalta, maamenetelmä otetaan käyttöön asteittain neljän vuoden siirtymäkauden aikana.
For that purpose, Article 20(2) of Annex XIII to the new Staff Regulations provided that the relative composition of the pensions was to be varied in accordance with the following timetable:
Tältä osin uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevassa 20 artiklan 2 kohdassa porrastetaan eläkkeiden määrän suhteellinen koostumus seuraavan aikataulun mukaan:
— From 1 May 2004: 80% ‘capital method’ and 20% ‘country method’;
– 1.5.2004 lukien: 80 prosenttia pääkaupunkimenetelmä ja 20 prosenttia maamenetelmä
— From 1 May 2005: 60% ‘capital method’ and 40% ‘country method’;
– 1.5.2005 lukien: 60 prosenttia pääkaupunkimenetelmä ja 40 prosenttia maamenetelmä
— From 1 May 2006: 40% ‘capital method’ and 60% ‘country method’;
– 1.5.2006 lukien: 40 prosenttia pääkaupunkimenetelmä ja 60 prosenttia maamenetelmä
— From 1 May 2007: 20% ‘capital method’ and 80% ‘country method’;
– 1.5.2007 lukien: 20 prosenttia pääkaupunkimenetelmä ja 80 prosenttia maamenetelmä
— From 1 May 2008: 100% ‘country method’.
– 1.5.2008 lukien: 100 prosenttia maamenetelmä.
In addition, the second subparagraph of Article 24(2) of Annex XIII to the new Staff Regulations guarantees payment of the nominal amount of net pension payable before 1 May 2004.
Uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 24 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään lisäksi ennen 1.5.2004 saadun nettoeläkkeen nimellisarvon takaamisesta.