natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its first question, the national court is asking essentially whether Regulation No 2081/92 or Article 28 EC precludes the application of a provision of a bilateral agreement between a Member State and a nonmember country, under which a simple and indirect indication of geographical source from that nonmember country is accorded protection in the importing Member State, irrespective of whether there is any risk of consumers being misled, and the import of a product lawfully marketed in another Member State may be prevented.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko asetuksen N:o 2081/92 tai EY 28 artiklan kanssa ristiriidassa se, että sovelletaan jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä tehdyn kahdenvälisen sopimuksen määräystä, jonka mukaan tavanomaiselle ja välilliselle tämän kolmannen maan maantieteelliselle lähtöisyysmerkinnälle annetaan tuontijäsenvaltiossa suojaa, joka on harhaanjohtavuusvaarasta täysin riippumatonta ja jonka avulla toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidetyn tavaran tuonti voidaan estää.
The aim of Regulation No 2081/92 is to ensure uniform protection within the Community of the geographical designations which it covers; it introduced a requirement of Community registration in respect of those designations so that they could enjoy protection in every Member State, whereas the national protection which a Member State accords to geographical designations that do not meet the conditions for registration under Regulation No 2081/92 is governed by the national law of that Member State and is confined to its territory.
Asetuksen N:o 2081/92 tarkoituksena on varmistaa siinä tarkoitettujen maantieteellisten nimitysten yhdenmukainen suoja yhteisössä, ja siinä otetaan käyttöön velvollisuus rekisteröidä kyseiset nimitykset yhteisön tasolla, jotta ne olisivat suojattuja kaikissa jäsenvaltioissa, kun taas jäsenvaltion antamasta kansallisesta suojasta maantieteellisille nimityksille, jotka eivät täytä asetuksen N:o 2081/92 mukaisia rekisteröinnin edellytyksiä, säädetään kyseisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa ja suoja rajoittuu kyseisen jäsenvaltion alueeseen.
No doubt is cast on that interpretation by the fact that the national system of protection of indications of geographical source at issue in the main proceedings provides for absolute protection, that is to say, irrespective of whether there is any risk of consumers being misled.
Tätä tulkintaa ei kyseenalaista se, että kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa kyseessä olevassa kansallisessa, maantieteellisten lähtöisyysmerkintöjen suojaa koskevassa järjestelmässä säädetään absoluuttisesta suojasta eli suojaa annetaan riippumatta harhaanjohtamisvaarasta.
The scope of Regulation No 2081/92 is not determined by reference to such factors, but depends essentially on the nature of the designation, in that it covers only designations of products for which there is a specific link between their characteristics and their geographic origin, and by the fact that the protection conferred extends to the Community.
Asetuksen N:o 2081/92 soveltamisalaa ei nimittäin voida määritellä tällaisen seikan perusteella, vaan se johtuu olennaisesti nimityksen luonteesta siten, että asetusta sovelletaan ainoastaan sellaisen tuotteen nimityksiin, jonka ominaisuuksilla on erityinen yhteys sen maantieteelliseen alkuperään, sekä siitä, että annettu suoja kattaa koko yhteisön.
It is common ground that, for the purposes of the hypothesis to which the first question refers, the name at issue in the main proceedings is not a designation which comes within the scope of Regulation No 2081/92.
Ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun hypoteesin osalta on selvää, että kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa kyseessä oleva nimitys ei kuulu asetuksen N:o 2081/92 soveltamisalaan.
Moreover, the protection which it enjoys under the bilateral instruments at issue is limited to Austrian territory.
Lisäksi suoja, joka sille on kahdenvälisillä sopimuksilla annettu, rajoittuu Itävallan alueelle.
If the findings of the national court show that according to factual circumstances and perceptions in the Czech Republic the name Bud designates a region or a place located on the territory of that State and its protection is justified there on the basis of the criteria laid down in Article 30 EC, that does not preclude such protection from being extended to the territory of a Member State such as, in this case, the Republic of Austria.
Kansallisen tuomioistuimen selvityksissä ilmenee, että tosiseikkojen ja Tsekin tasavallassa vallitsevien käsitysten mukaan nimitys Bud tarkoittaa aluetta tai paikkaa tässä valtiossa ja että nimityksen suoja siellä on perusteltua EY 30 artiklassa määrättyjen kriteerien perusteella, kyseisessä artiklassa ei myöskään estetä tämän suojan ulottamista jonkin jäsenvaltion, kuten tässä asiassa Itävallan tasavallan, alueelle.
By its second question, the national court is asking essentially whether Regulation No 2081/92 or Article 28 EC precludes the application of a provision of a bilateral agreement between a Member State and a nonmember country under which a name which in that country does not directly or indirectly refer to the geographical source of the product is accorded protection in the Member State concerned, whether or not there is any risk of consumers being misled, and the import of a product lawfully marketed in another Member State may be prevented.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko asetuksen N:o 2081/92 tai EY 28 artiklan kanssa ristiriidassa soveltaa jäsenvaltion ja kolmannen maan välisen kahdenvälisen sopimuksen määräystä, jonka mukaan nimitykselle, joka ei viittaa suoraan eikä välillisesti tuotteen maantieteelliseen lähtöisyyteen tässä kolmannessa maassa, annetaan kyseisessä jäsenvaltiossa suojaa siitä riippumatta, onko vaaraa harhaanjohtamisesta, ja jonka perusteella voidaan estää toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidetyn tavaran maahantuonti.
If the findings of the national court show that according to factual circumstances and perceptions prevailing in the Czech Republic, the name Bud does not directly or indirectly identify any region or place in the territory of that State, the question then arises whether the absolute protection of that name, as provided for by the bilateral convention, which constitutes an obstacle to the free movement of goods (see paragraphs 96 and 97 above) can be justified under Community law by reference to Article 30 EC or on some other ground.
Jos kansallisen tuomioistuimen selvityksissä ilmenee, että tosiseikkojen ja Tsekin tasavallassa vallitsevien käsitysten mukaan nimitys Bud ei tarkoita suoraan eikä välillisesti aluetta tai paikkaa tässä valtiossa, on pohdittava, voidaanko tämän nimityksen kahdenvälisessä sopimuksessa määrätty ehdoton suoja, jolla rajoitetaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta (ks. tämän tuomion 96 ja 97 kohta), perustella yhteisön oikeuden mukaan EY 30 artiklan perusteella tai muulla perusteella.
In that case, and without prejudice to any protection under specific rights such as trade mark rights, the protection of that name cannot be justified on the grounds of protection of industrial and commercial property within the meaning of Article 30 EC (see, to that effect, Exportur, paragraph 37, and Joined Cases C-321/94 to C-324/94 Pistre and Others [1997], paragraph 53).
Tällaisessa tilanteessa nimityksen suojaa ei voida perustella EY 30 artiklassa tarkoitetulla teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojalla, ellei tavaramerkkioikeuden kaltaisten erityisten oikeuksien mahdollisesta suojasta muuta johdu (ks. vastaavasti em. asia Exportur, tuomion 37 kohta ja yhdistetyt asiat C-321/94-C-324/94, Pistre ym., tuomio 7.5.1997, 53 kohta).
In those circumstances, the Court must examine whether such an obstacle can be justified by an imperative requirement in the general interest such as fairness in commercial transactions or consumer protection.
Tässä tilanteessa on tutkittava, voidaanko tämä rajoitus perustella yleistä etua koskevien pakottavien syiden perusteella, joita ovat esimerkiksi hyvä kauppatapa ja kuluttajansuoja.
If it were established that the name Bud does not contain any reference to the geographical source of the products that it designates, the Court would have to hold that none of the information supplied to it by the national court shows that protection of that name is susceptible of preventing economic operators from obtaining an unfair advantage or consumers from being misled as to any of the characteristics of those products.
Jos todetaan, että nimityksessä Bud ei mitenkään viitata sillä tarkoitettujen tuotteiden maantieteelliseen alkuperään, mistään kansallisen tuomioistuimen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämästä seikasta ei voida päätellä, että tämän nimityksen suojaaminen olisi omiaan sen välttämiseen, että elinkeinonharjoittajat saavat perusteetonta etua tai että kuluttajia johdetaan harhaan jonkin kyseisten tuotteiden ominaisuuden osalta.
By its third and fourth questions, which should be examined together, the national court is asking essentially whether the first paragraph of Article 307 EC is to be interpreted as permitting a court of a Member State to apply the provisions of bilateral agreements such as those at issue in the main proceedings, concluded between that State and a nonmember country and according protection to a name from the nonmember country, even where those provisions prove to be contrary to the Treaty rules, on the ground that they concern an obligation resulting from agreements concluded before the date of the accession of the Member State concerned to the European Union, and whether the second paragraph of that article requires that national court to interpret those provisions in such a way that they are consistent with Community law.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kolmannella ja neljännellä kysymyksellään, joita on tarkoituksenmukaista tutkia yhdessä, onko EY 307 artiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava siten, että sen mukaan jäsenvaltion tuomioistuin voi soveltaa kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisten, tämän valtion ja kolmannen maan välisten kahdenvälisten sopimusten määräyksiä, joilla suojataan tämän kolmannen maan nimitystä, vaikka nämä määräykset olisivat ristiriidassa perustamissopimuksen määräysten kanssa, sillä perusteella, että kyse on velvollisuudesta, joka perustuu kyseisen jäsenvaltion ennen Euroopan unioniin liittymistä tekemiin sopimuksiin, minkä lisäksi kansallinen tuomioistuin kysyy, velvoitetaanko se tämän artiklan toisessa kohdassa tulkitsemaan kahdenvälisten sopimusten määräyksiä siten, että ne eivät ole ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.
The Court must answer this question because it is clear from the answer to the second question that, in the event that the name Bud cannot be regarded as directly or indirectly referring to the geographical source of the products that it designates, Article 28 EC precludes the protection accorded to that name by the bilateral instruments at issue.
Toiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee, että siinä tapauksessa, että nimityksellä Bud ei katsota viitattavan suoraan eikä välillisesti sillä tarkoitettujen tuotteiden maantieteelliseen lähtöisyyteen, kyseessä olevilla kahdenvälisillä sopimuksilla kyseiselle nimitykselle annettu suoja on ristiriidassa EY 28 artiklan kanssa.
It follows from the first paragraph of Article 307 EC that rights and obligations under an agreement concluded between a Member State and a nonmember country before the date of accession of that Member State are not affected by the Treaty provisions.
EY 307 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenee, että perustamissopimuksen määräykset eivät vaikuta oikeuksiin tai velvollisuuksiin, jotka johtuvat jäsenvaltion ennen liittymistään kolmannen maan kanssa tekemästä sopimuksesta.
However, the question arises whether under those instruments the Czech Republic has acquired rights which it can still require the Republic of Austria to respect.
On kuitenkin pohdittava, onko Tsekin tasavallalla kyseisten sopimusten perusteella oikeuksia, joiden noudattamista se voi vielä vaatia Itävallan tasavallalta.
It should be recalled that following its break-up on 1 January 1993, the Czech and Slovak Federative Republic, which had itself replaced the Czechoslovak Socialist Republic, ceased to exist and that two new independent States, namely the Czech Republic and the Slovak Republic, succeeded it on the respective parts of its territory.
On nimittäin muistettava, että TSekkoslovakian sosialistisen tasavallan korvannut Tsekin ja Slovakian liittotasavalta hajosi 1.1.1993 ja lakkasi näin olemasta ja että sitä seurasivat kaksi uutta itsenäistä valtiota eli TSekin tasavalta ja Slovakian tasavalta omine alueineen.
As is clear from, in particular, the resolution of the Czech National Council of 17 December 1992 and from Article 5 of Constitutional Law No 4/1993, the Czech Republic expressly accepted the principle of the automatic continuity of treaties.
Erityisesti TSekin parlamentin 17.12.1992 antamasta ilmoituksesta ja perustuslain nro 4/1993 5 §:stä ilmenee, että TSekin tasavalta on nimenomaisesti hyväksynyt sopimusten automaattisen seuraannon periaatteen.
As to the Republic of Austria's position, it appears traditionally to have advocated what is known as the 'tabula rasa' principle, whereby, with the exception of treaties relating to territory or cases where there is an express agreement to the contrary, the succession of a new State to a contracting State automatically results in the expiry of the treaties concluded by the latter.
Itävallan tasavalta puolestaan ilmeisesti perinteisesti kannattaa niin sanottua tabula rasa -periaatetta, jonka mukaan uuden valtion tuleminen sopimusvaltion sijaan merkitsee automaattisesti, että sopimusvaltion tekemistä sopimuksista tulee mitättömiä, ellei kyse ole alueellisista sopimuksista tai sopimuksista, joissa muuta määrätään.
In that regard, it is for the national court to ascertain whether, at any time between the break-up of the Czech and Slovak Federative Republic, which took place on 1 January 1993, and the Federal Chancellor's communication in 1997, the Republic of Austria indicated its intention to renegotiate or denounce the bilateral instruments at issue.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia, onko Itävallan tasavalta ilmoittanut aikomuksestaan neuvotella uudestaan tai irtisanoa kyseiset kahdenväliset sopimukset ajanjaksona, joka alkoi TSekin ja Slovakian liittotasavallan hajoamisesta 1.1.1993 ja päättyi vuonna 1997 annettuun liittokanslerin tiedonantoon.
As regards the Republic of Austria, it should again be made clear that it cannot be ruled out a priori that a declaration of intention in that regard, even where made after a certain delay (that is, not until 1997), can nevertheless be taken into account for the purpose of definitively establishing the intention of that Member State to accept the Czech Republic as contracting party to the bilateral instruments at issue and to find that, in the present case, application of those instruments comes within the scope of the first paragraph of Article 307 EC.
Itävallan tasavallan osalta on vielä täsmennettävä, että lähtökohtaisesti ei ole poissuljettua, että tältä osin tehty tahdonilmaisu, vaikka se annettiinkin viiveellä eli vasta vuonna 1997, voitaisiin kuitenkin ottaa huomioon ja vahvistaa lopullisesti tämän jäsenvaltion aikomus hyväksyä TSekin tasavalta kyseisten kahdenvälisten sopimusten sopimuspuoleksi ja katsoa, että tässä asiassa sopimusten soveltaminen kuuluu EY 307 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamisalaan.
It would be otherwise if, at any time prior to the Federal Chancellor's communication, the Republic of Austria had already clearly expressed the contrary intention.
Tilanne on toinen, jos Itävallan tasavalta on jo selvästi ilmaissut vastakkaisen tahtonsa ennen liittokanslerin tiedonantoa.
If, having carried out the checks that are necessary having regard, in particular, to the criteria set out in this judgment, the national court were to reach the conclusion that at the date of the Republic of Austria's accession to the European Union that Member State was bound to the Czech Republic by the bilateral instruments at issue, it would follow that those instruments can be regarded as acts concluded before the date of the Republic of Austria's accession to the European Union for the purposes of the first paragraph of Article 307 EC.
Jos kansallinen tuomioistuin erityisesti tässä tuomiossa esitettyjen seikkojen perusteella suorittamassaan tutkinnassa päätyy siihen, että kyseiset kahdenväliset sopimukset sitoivat Itävallan tasavaltaa TSekin tasavaltaan nähden Itävallan tasavallan liittyessä Euroopan unioniin, tästä seuraa, että kyseisiä sopimuksia voidaan pitää EY 307 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuina ennen tätä liittymistä tekeminä toimina.
It should be added that, in accordance with the second paragraph of that provision, the Member States are required to take all appropriate steps to eliminate the incompatibilities between an agreement concluded before a Member State's accession and the Treaty.
On lisättävä, että tämän määräyksen toisen kohdan mukaan jäsenvaltioilla on velvollisuus käyttää kaikkia aiheellisia keinoja niiden ristiriitojen poistamiseksi, joita on ennen jäsenvaltion liittymistä tehdyn sopimuksen ja perustamissopimuksen välillä.
If it proves impracticable to interpret an agreement concluded prior to a Member State's accession to the European Union in such a way that it is consistent with Community law then, within the framework of Article 307 EC, it is open to that State to take the appropriate steps, while, however, remaining obliged to eliminate any incompatibilities existing between the earlier agreement and the Treaty.
Jos ennen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehtyä sopimusta on mahdotonta tulkita yhteisön oikeuden mukaisesti, tämän valtion tulee EY 307 artiklan mukaisesti toteuttaa aiheelliset toimenpiteet, koska sillä on kuitenkin velvollisuus poistaa ristiriidat ennen liittymistä tekemänsä sopimuksen ja perustamissopimuksen väliltä.
If that Member State encounters difficulties which make adjustment of an agreement impossible, an obligation to denounce that agreement cannot therefore be excluded (see Case C-84/98 Commission ν Portugal [2000], paragraph 58).
Jos sopimuksen muuttamisessa kohdatut vaikeudet tekevät sopimuksen muuttamisen jäsenvaltiolle mahdottomaksi, ei siten voida sulkea pois sitä, että sen on irtisanottava sopimus (ks. asia C-84/98, komissio v. Portugali, tuomio 4.7.200, 58 kohta).
In that regard, its should be noted that Article 16(3) of the bilateral convention provides that the two contracting parties may denounce the convention by giving notice of at least one year, issued in writing and through diplomatic channels.
Tältä osin on todettava, että kahdenvälisen sopimuksen 16 artiklan 3 kohdassa määrätään, että kumpikin sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen kirjallisesti diplomaattiteitse, ja irtisanomisaika on vähintään yhden vuoden mittainen.
Pending the success of one of the methods referred to in the second paragraph of Article 307 EC in eliminating any incompatibilities between an agreement predating the accession of the Member State
Siihen asti, kunnes ennen kyseisen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehdyn sopimuksen ja perustamissopimuksen väliset mahdolliset ristiriidat voidaan poistaa jollakin EY 307 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetulla keinolla, tämän artiklan ensimmäisen kohdan mukaan tämä valtio voi jatkaa tällaisen sopimuksen soveltamista siltä osin kuin siinä on määrätty velvollisuuksista, jotka kansainvälisen oikeuden mukaan sitovat tätä valtiota.
concerned to the European Union and the Treaty, the first paragraph of that article permits that State to continue to apply such an agreement in so far as it contains obligations which remain binding on that State under international law.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Article 28 EC precludes the application of a provision of a bilateral agreement between a Member State and a nonmember country under which a name which in that country does not directly or indirectly refer to the geographical source of the product that it designates is accorded protection in the importing Member State, whether or not there is any risk of consumers being misled, and the import of a product lawfully marketed in another Member State may be prevented.
EY 28 artiklan kanssa on ristiriidassa soveltaa jäsenvaltion ja kolmannen maan välisen kahdenvälisen sopimuksen määräystä, jonka mukaan nimitykselle, joka ei viittaa suoraan eikä välillisesti sillä tarkoitetun tuotteen maantieteelliseen lähtöisyyteen tässä kolmannessa maassa, annetaan tuontijäsenvaltiossa suojaa, joka on harhaanjohtavuusvaarasta täysin riippumatonta ja jonka avulla toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidetyn tavaran tuonti voidaan estää.
The first paragraph of Article 307 EC is to be interpreted as permitting a court of a Member State, subject to the findings to be made by that court having regard inter alia to the criteria set out in this judgment, to apply the provisions of bilateral agreements such as those at issue in the main proceedings, concluded between that State and a nonmember country and according protection to a name from the nonmember country, even where those provisions prove to be contrary to the EC Treaty rules, on the ground that they concern an obligation resulting from agreements concluded before the date of the accession of the Member State concerned to the European Union.
Ellei jäsenvaltion tuomioistuimen erityisesti tässä tuomiossa esitettyjen seikkojen perusteella suorittamasta tutkinnasta muutajohdu, EY 307 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että sen mukaan jäsenvaltion tuomioistuin voi soveltaa kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisten, tämän valtion ja kolmannen maan välisten kahdenvälisten sopimusten määräyksiä, joilla suojataan tämän kolmannen maan nimitystä, vaikka nämä määräykset olisivat ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen määräysten kanssa, sillä perusteella, että kyse on velvollisuudesta, joka perustuu kyseisen jäsenvaltion ennen Euroopan unioniin liittymistä tekemiin sopimuksiin.
Pending the success of one of the methods referred to in the second paragraph of Article 307 EC in eliminating any incompatibilities between an agreement predating that accession and the Treaty, the first paragraph ofthat article permits that State to continue to apply such an agreement in so far as it contains obligations which remain binding on that State under international law.'
Siihen asti, kunnes ennen kyseisen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehdyn sopimuksen ja perustamissopimuksen väliset mahdolliset ristiriidat voidaan poistaa jollakin EY 307 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetulla keinolla, tämän artiklan ensimmäisen kohdan mukaan tämä valtio voi jalkaa tällaisen sopimuksen soveltamista siltä osin kuin siinä on määrätty velvollisuuksista, jotka kansainvälisen oikeuden mukaan sitovat tätä valtiota.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 22 May 2003.
Julkisasiamies A Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 22 päivänä toukokuuta 2003.
'(1) Regulation No 2081/92 does not preclude the application of a bilateral agreement between a Member State and a nonmember country which grants absolute protection to a geographical indication which, although it is not the name of a specific region or place of the nonmember country, designates a product originating in a specific region or place in that country without, however, implying any particular links between the origin of the product and its qualities.
Ei ole asetuksen N:o 2081/92 vastaista soveltaa sellaista jäsenvaltion ja kolmannen maan välistä kahdenvälistä sopimusta, jossa myönnetään absoluuttinen suoja sellaiselle maantieteelliselle merkinnälle, joka ei ole kolmannessa maassa sijaitsevan alueen tai paikan nimi, mutta joka viittaa kyseisen maan tietyltä alueelta tai tietystä paikasta peräisin olevaan tuotteeseen ilman, että tuotteen alkuperän ja sen ominaisuuksien välillä olisi erityistä yhteyttä.