natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, it must be observed, first, that, if the relevant provisions of Decree No 92377 constitute technical regulations, the drafts of those regulations should have been notified to the Commission pursuant to Directive 83/189, as amended by Directive 88/182 and, second, that the amendments effected by Directive 94/10 to the provisions relevant to this case are material amendments and do not merely clarify the teims which appeal in Directive 83/189 (see, to that effect, inter alia, Case C-33/97 Colim [1999], paragraphs 25 and 26, and Case C-314/98 Snellers [2000], paragraphs 31 to 33).
Kysymykset on esitetty asiassa, jossa Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö Italian Leather SpA (jäljempänä Italian Leather), jonka kotipaikka on Bironto (Italia), on nostanut Saksan oikeuden mukaan perustettua WECO Polstermöbel GmbH & Co. -yhtiötä (jäljempänä WECO), jonka kotipaikka on Leimbach (Saksa), vastaan kanteen, joka koskee nahalla verhoiltuja huonekalujakoskevassayksinmyyntisopimuksessa olevia ehtoja tavaramerkin käytölle. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
In those circumstances the national court's questions must be considered in the light of Directive 83/189, as amended by Directive 88/182, but without reference to Directive 94/10.
Italian Leather on yhtiö, joka markkinoi LongLife-nimisiä nahalla verhoiltuja huonekaluja.
That decision was upheld by a judgment of the Cour d'appel de Paris (Court of Appeal, Paris) of 23 January 1998.
Myös WECO-yhtiö myy samantyyppisiä huonekaluja.
Second, as regards the first and second questions, it should be pointed out that it is apparent from the order for reference that the provisions of Decree No 92377, in respect of which the national court is asking whether Directive 83/189 applies are the second paragraph of Article 4 -in so far as it imposes an obligation on the producer to identify the packaging which he arranges to be collected for disposal by an approved body or undertaking — and the fourth paragraph of Article 6 — in so far as it imposes an obligation on that approved body or undertaking to ensure that the used packaging complies with certain technical requirements.
Bundesgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 10.2.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.3.2000, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä kyseisen yleissopimuksen III osaston, jonka otsikkona on "Tunnustaminen ja täytäntöönpano", tulkinnasta, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä sopimuksella Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä sopimuksella sekä Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä
Sapod appealed against the judgment of the Cour d'appel de Paris, and the Cour de Cassation decided to stay the proceedings and refer questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Vuonna 1996 Italian Leather teki WECO:n kanssa yksinoikeussopimuksen, jolla WECO:lle annettiin oikeus myydä Italian Leatherin
packaging, such as the system operated by Eco-Emballages, if the producers themselves arrange for the disposal of their packaging waste.
aiheutuisi huomattavaa vahinkoa, jos haettu kielto asetettaisiin.
between Sapod and Eco-Emballages, that the general obligation to identify the packaging laid down in the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 becomes a specific obligation to mark the packaging, by affixing the 'Green Dot logo', the standard terms on the basis of which Eco-Emballages was granted approval being silent on that matter.
"2) Ostajat saavat käyttää LongLife-tavaramerkkiä vain LongLife-nahalla verhoiltujen tuotteiden myynnissä.
Interpreted in that way, that provision cannot be said to lay down the characteristics required of a product within the meaning of Article 1(1) of Directive 83/189 and, hence, cannot be regarded as a technical specification (see, in particular, Case C-278/99 Van der Burg [2001], paragraph 20).
Tribunale di Bari katsoi, että "periculum in mora (kiireellisyysvaatimus) on nähtävä kantajan taloudellisissa menetyksissä ja sen tästä johtuvassa mahdollisessa juridisessa 'kuolemassa', joka ei ole korvattavissa".
Nevertheless, it must be observed that under the division of powers provided for in Article 234 EC, it is for the national court to interpret national law, in this case the second paragraph of Article 4 of Decree No 92-377.
Sopimukseen sisältyvän riidanratkaisulausekkeen mukaan oikeuspaikkana on Bari (Italia).
As observed by the Commission, the only choice given to producers by Decree No 92377, in particular by the first paragraph of Article 4 thereof, is whether to arrange for their packaging waste to be collected for disposal by approved bodies or undertakings or to arrange for themselves for the disposal of that waste.
Tribunale di Bari kielsi näin ollen WECO:a käyttämästä sanaa LongLife nahkahuonekalujensa markkinoinnissa eräissä jäsenvaltioissa, muun muassa Saksassa.
Therefore, those provisions are compulsory within the meaning of Article 1(5) of Directive 83/189.
WECO ilmoitti Italian Leatherille, ettei se tämän johdosta suostu yhteismainontaan tulevilla messuilla vaan esiintyy omalla WECO-tavaramerkillään.
Next, it is necessary to consider whether national provisions such as those at issue in the main proceedings can be regarded as technical specifications within the meaning of Article 1(1) of Directive 83/189.
Italian Leatherin hakemuksesta Landgericht Koblenz antoi 18.1.1999 Tribunale di Barin päätöksen täytäntöönpanoa koskevan määräyksen (jäljempänä täytäntöönpanomääräys) ja liitti siihen uhkasakon ZPO:n 890 §:n 1 momentin nojalla.
Consequently, the Court must also consider the possibility that, in the light of all the factual and legal evidence before the national court, that court will reach the conclusion that the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 must be interpreted as imposing on producers an obligation to mark or label the packaging, although not specifying what sign must be affixed.
Italian Leather teki WECO:n kotipaikan toimivaltaiselle tuomioistuimelle Landgericht Koblenzille (Saksa) turvaamistoimia koskevan hakemuksen, jossa se vaati, että kyseistä yhtiötä on kiellettävä markkinoimasta helppohoitoisia nahkatuotteita tavaramerkillä "naturia longlife by Maurizio Danieli".
In that regard, it should be observed that, in the light of the wording and the context of the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377, as well as the documents before the Court, that article does not in itself seem to require the placing of a sign on the product or its packaging for the purposes of the identification of the packaging for which it provides.
WECO:n valitettua tästä asiassa toimivaltainen Oberlandesgericht kuitenkin muutti täytäntöönpanomääräystä katsoen, että Tribunale di Barin välitoimia koskeva päätös oli Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuin tavoin ristiriidassa sen 17.11.1998 tehdyn päätöksen kanssa, jolla Landgericht Koblenz oli hylännyt Italian Leatherin hakemuksen, jossa vaadittiin, että WECO:a kielletään käyttämästä LongLife-tavaramerkkiä nahkatuotteidensa markkinoinnissa.
In such an event, it would have to be held that that provision is in fact a technical specification within the meaning of Directive 83/189 and, consequently, that, since the obligation is imposed by deciee in the case of maiketing of packaged products throughout the national territory, that provision constitutes a technical regulation.
Landgericht Koblenz, jonka käsiteltäväksi asia oli saatettu Brysselin yleissopimuksen 24 artiklan nojalla, hylkäsi turvaamistoimihakemuksen 17.11.1998 tekemällään päätöksellä sillä perusteella, ettei turvaamistoimien määräämiseen ollut perustetta.
In that case, even though the detailed rules regarding the marking or the labelling remained to be defined, marking or labelling would, in itself, be compulsory, also for imported products (see, in particular, Case C-13/96 Bic Benelux [1997], paragraph 23).
Italian Leather ei kuitenkaan ollut näyttänyt toteen korjaamattoman vahingon tai lopullisen oikeudenmenetyksen vaaraa, vaikka Saksan oikeuden mukaan tällaisen vaaran olemassaolo on edellytys vaaditun toimenpiteen määräämiselle.
In addition, having regaid
Tämän vuoksi Landgericht Koblenzin käsityksen mukaan myös WECO:lle
That interpretation appears to be confirmed by Article 5 of Decree No 92377 in so far as that article provides that the nature of the identification is to be specified in the contracts between the approved bodies or undertakings and the producers.
Bundesgerichtshofin mukaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on tähän asti arvioitu sitä, onko eri tuomioistuinratkaisuilla toisensa poissulkevia oikeudellisia seurauksia, ainoastaan sellaisissa tilanteissa, joissa on kyse aineellisoikeudellista eroavaisuuksista.
It is apparent from the documents before the Court and, in particular, from the replies to a written question from the Court, that it is only in those contracts, such as the one
Nyt esillä olevaan asiaan liittyy kuitenkin se erikoisuus, että molemmat turvaamistoimia koskevat päätökset
At the outset, it should be observed that, in the light of the answer to the first question, the second question - in so far as it relates to Directive 83/189 — is only relevant if the national court interprets the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 as requiring a mark or label to be applied, from which it would then follow that, as pointed out above, that provision would have to be regarded as a technical regulation within the meaning of Directive 83/189.
kyseessä olevista tuomioista oikeudellisia vaikutuksia, jotka sulkevat toisensa pois vastavuoroisesti (asia 145/86, Hoffmann, tuomio 4.2.1988, 22 kohta).
— Exemption from the requirement to notify technical regulations to the Commission
Bundesgerichtshof on tämän vuoksi lykännyt asian käsittelyä ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
The documents before the Court do not contain anything to show that the fourth paragraph of Article 6 of Decree No 92377 can be interpreted as imposing an obligation on producers and importers of products marketed in packaging to ensure that the packaging meets specific technical requirements.
Kolmanneksi on todettava, että myöskään sillä ei ole merkitystä, että väliaikaisia ja turvaamistoimia koskevat kansalliset menettelysäännöt voivat poiketa sopimusvaltioissa enemmän toisistaan kuin pääasian menettelyä koskevat oikeussäännöt.
According to Eco-Emballages and the French and Netherlands Governments, Decree No 92377 was adopted in order to implement or apply Directive 75/442, or to meet the objectives of that directive, and is thus exempt from the notification requirement laid down in Article 10 of Directive 83/189.
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee pääasiallisesti sitä, onko Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että ulkomainen väliaikaisia tai turvaamistoimia koskeva päätös, jossa velallista kielletään toteuttamasta tiettyjä toimenpiteitä, on ristiriidassa sellaisen väliaikaisia tai turvaamistoimia koskevan päätöksen kanssa, jossa on kieltäydytty asettamasta tällaista kieltoa ja joka on annettu samojen asianosaisten välillä täytäntöönpanovaltiossa, kun kyseisten päätösten vaikutukset johtuvat eroista, jotka koskevat niitä menettelyllisiä edellytyksiä, joista kieltomääräyksenantaminenkansallisenoikeudcn mukaan riippuu tuomiovaltiossa ja täytäntöönpanovaltiossa.
Accordingly, that provision differs from the regulations which, in a case such as that at issue in the main proceedings, can be applied to producers of products marketed in packaging (see, in particular, Case C-226/97 Lemmens [1998], paragraph 34).
Brysselin yleissopimuksen tarkoituksena ei nimittäin ole yhtenäistää eri sopimusvaltioiden oikeudenkäyntimenettelyyn liittyviä sääntöjä, vaan jakaa tuomioistuinten toimivalta yksityisoikeuden alalla jäsenvaltioiden välisissä suhteissa sekä helpottaa tuomioiden täytäntöönpanoa (asia C-365/88, Hagen, tuomio 15.5.1990, 17 kohta ja asia C-68/93, Shevill ym., tuomio 7.3.1995, 35 kohta).
Consequently, it is not necessary to consider whether the fourth paragraph of Article 6 of Decree No 92377 can, in a case such as that at issue in the main proceedings, be regarded as a technical specification within the meaning of Directive 83/189.
Yhteisöjen tuomioistuin lähtee siitä perusolettamuksesta, että Tribunale di Bari on pääasian tuomioistuin ja että tehdessään 17.11.1998 turvaamistoimista päätöksen Landgericht Koblenz ei ylittänyt Brysselin yleissopimuksen 24 artiklan mukaisen toimivallan rajoja, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut (ks. asia C-391/95, Van Uden, tuomio 17.11.1998, 37-47 kohta ja asia C-99/96, Mietz, tuomio 27.4.1999, 42, 46 ja 47 kohta).
By its second question, the national court is seeking an interpretation of both Directive 83/189 and Directive 75/442. It is appropriate to examine those directives consecutively.
Edellä esitetystä seuraa, että on todettava, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset väliaikaisia tai turvaamistoimia koskevat päätökset ovat ristiriidassa keskenään.
The answer to the first part of the second question, in so far as it concerns Directive 83/189, must be that Article 10 of that directive is to be interpreted as meaning that, where a
Ensin on todettava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että sen toteamiseksi, onko kysymys yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta ristiriitaisuudesta, on tutkittava, aiheutuuko
may be invoked in legal proceedings between individuals concerning, inter alia, contractual rights and duties (see Unilever, paragraph 49).
Tribunale di Bari nimittäin hyväksyi Italian Leatherin WECO:a koskevan hakemuksen, jossa vaadittiin, että WECO:a kielletään käyttämästä LongLife-tavaramerkkiä nahkatuotteidensa markkinoinnissa, ja tämä tapahtui sen jälkeen, kun Landgericht Koblenz oli hylännyt täysin samanlaisen hakemuksen, joka koski samoja asianosaisia.
provision of national law such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 must be understood as requiring a mark or label to be applied, that provision is not exempted from the notification requirement under Article 8 of Directive 83/189.
Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa määrätty tuomioiden tunnustamatta jättämistä koskeva peruste on näin ollen pakottava, toisin kuin tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla Luganossa 16 päivänä syyskuuta 1988 tehdyn yleissopimuksen 28 artiklan toisesta kohdasta ilmenee; jälkimmäisen määräyksen mukaan tuomion tunnustamisesta voidaan kieltäytyä myös kyseisen yleissopimuksen 54 b artiklan 3 kappaleessa ja 57 artiklan 4 kappaleessa tarkoitetuissa tapauksissa.
Accordingly, if the national court were to interpret the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 as establishing an obligation to apply a mark or label and, hence, as constituting a technical regulation within the meaning of Directive 83/189, it would be incumbent on that court to refuse to apply that provision in the main proceedings.
Ensimmäisen kysymyksen toinen osa koskee ulkomaisen päätöksen ja täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen päätöksen ristiriitaisuudesta aiheutuvia seurauksia, ja tältä osin on todettava ensinnäkin, että Brysselin yleissopimusta koskevan Jenardin selvityksen mukaan "on kiistatonta, että valtion yhteiskuntajärjestykselle aiheutuisi häiriötä, jos olisi mahdollista vedota kahteen keskenään ristiriitaiseen tuomioistuinratkaisuun".
Second, if a provision of national law such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 must be regarded as a technical regulation which, contrary to the rules laid down in Directive 83/189, was not notified to the Commission and, taking account of the fact that, in that case, as observed above, that provision would not be exempted from the notification requirement under Article 10 of that directive, the national court asks whether the failure to make the notification required under that directive can be invoked by an individual in a case such as that in the main proceedings in order to have that provision declared unenforceable.
Lisäksi on syytä muistuttaa, että Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaan tuomiota ei tunnusteta, jos se on ristiriidassa sellaisen tuomion kanssa, joka on annettu samojen asianosaisten välillä siinä valtiossa, jossa tunnustamista pyydetään.
It should, however, be observed that the question of the conclusions to be drawn in the main proceedings from the inapplicability of the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 as regards the severity of the sanction under the applicable national law, such as nullity or unenforceability of the contract between Sapod and Eco-Emballages, is a question governed by national law, in particular as regards the rules and principles of contract law which limit oi adjust that sanction in oidei to rendei its severity proportionate to the particular defect found.
Lopuksi on todettava, että oikeusvarmuuden periaatetta, jonka yhteisöjen tuomioistuin on useasti todennut olevan yksi Brysselin yleissopimuksen tavoitteista (ks. asia 38/81, Effer, tuomio 4.3.1982, 6 kohta; asia C-440/97, GIE Groupe Concorde ym., tuomio 28.9.1999, 23 kohta ja asia C-256/00, Besix, tuomio 19.2.2002, 24 kohta), loukattaisiin, jos Brysselin yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohtaa tulkittaisiin siten, että täytäntöönpanovaltion tuomioistuin voi sen perusteella sallia ulkomaisen tuomioistuinratkaisun tunnustamisen, vaikka kyseinen ratkaisu on ristiriidassa täytäntöönpanovaltiossa tehdyn ratkaisun kanssa.
The Commission submits that the national court's question has no purpose since the answer to the first question must be that the national regulations at issue in the main proceedings cannot be regarded as technical regulations.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
The answei to the second part of the second question, in so far as it concerns Directive 83/189, must therefoie be that, in the event that a national provision such as the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 were to be interpreted as requiring a mark or label to be applied, an individual may invoke the failure to make notification of that national provision in accordance with Article 8 of that directive. It is then for the national court to refuse to apply that provision, the question of the conclusions to be drawn from the inapplicability of that national provision as regards the severity of the sanction under the applicable national law, such as nullity or unenforceability of a contract, being a question governed by national law.
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopinudeseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä sopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä sopimuksella ja Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä sopimuksella, on tulkittava siten, että ulkomainen väliaikaisia tai turvaamistoimia koskeva päätös, jossa velallista kielletään toteuttamasta tiettyjä toimenpiteitä, on ristiriidassa sellaisen väliaikaisia tai turvaamistoimia koskevan päätöksen kanssa, jossa on kieltäydytty asettamasta tällaista kieltoa ja joka on annettu samojen asianosaisten välillä täytäntöönpanovaltiossa.
Second, it should be borne in mind that according to the case-law of the Court the inapplicability of a technical regulation which has not been notified to the Commission in accordance with Article 8 of Directive 83/189
Todetessaan, että toisen sopimusvaltion tuomwistuimen antama ratkaisu on ristiriidassa täytäntöönpanovaltion tuomwistuimen antaman samoja asianosaisia koskevan ratkaisun kanssa, täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen on kieltäydyttävä tunnustamasta ulkomaista tuomioistuinratkaisua.
the planned rules conditional upon agreement by the Commission or its failure to object (see, also, CIA Security International, paragraph 49).
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 21 päivänä helmikuuta 2002.
Directive 751442
Asia C-159/00 Sapod Audic v. Eco-Emballages SA Ympäristö ja kuluttajat
— Obligation to inform the Commission of planned measures
6 päivänä kesäkuuta 2002
First, if Directive 83/189 does not apply to the national provisions at issue in the main proceedings, the national court asks whether the Member State concerned must inform the Commission of the adoption of those provisions in accordance with Article 3(2) of Directive 75/442.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 83/189/ETY — Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely — Velvollisuus ilmoittaa teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset—Direktiivit 75/442/ETYja 91/156/ETY—Jätteet — Velvollisuus ilmoittaa aiotuista toimenpiteistä —Pakkausjätteistä huolehtimista koskeva kansallinen lainsäädäntö—Tuottajan tai maahantuojan velvollisuus yfailöidä pakkaukset, jotka hyväksytyn yrityksen on otettava huolehdittavakseen — Hyväksytyn yrityksen velvollisuus vastata siitä, että huolehdittavaksi otetut pakkaukset täyttävät tekniset vaatimukset (viides jaosto)
By its third question, the national court is essentially asking whether Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC) precludes national provisions such as the second paragraph of Article 4 and the fourth paragraph of Article 6 of Decree No 92377, inasmuch as those provisions, which are applicable to all products alike, are not proportionate to the mandatory requirement relating to the protection of the environment.
(jäljempänä Eco-Emballages) ja joka koskee korvausta, jota Eco-Emballages vaatii Sapodilta sellaisen sopimuksen nojalla, jolla Sapod on sitoutunut tietyt lakisääteiset velvoitteet täyttääkseen liittymään Eco-Emballagesin käyttöön ottamaan jätteistä huolehtimista koskevaan järjestelmään.
— Enforceability of measures adopted without prior notification to the Commission
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
In that regard it must be observed, as a preliminary point, first, that in the light of the answers to the first and second questions, if the national court were to interpret the second paragraph of Article 4 of Decree No 92377 as establishing an obligation to mark or label the packaging, an answer to the third question would not be necessary in so far as it concerns that provision. In the event of such an interpretation, as has been observed above, that provision would not be enforceable against individuals.
Cour de Cassation on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 18.4.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.4.2000, EY 234 artiklan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.3.1988 annetulla neuvoston direktiivillä 88/182/ETY, 1 ja 10 artiklan, jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY3 artiklan 2 kohdan sekä EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) tulkinnasta.