natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In support of its action, the applicant essentially puts forward four pleas, alleging: (i) infringement by the Board of Appeal of the obligation to examine the evidence submitted to it; (ii) errors committed by OHIM in assessing the evidence of the existence of some of the applicant’s earlier rights; (iii) infringement of Article 8(1) (b) of Regulation No 40/94; and (iv) infringement of Article 8(5) of Regulation No 40/94.
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi lähinnä neljään kanneperusteeseen, jotka koskevat ensinnäkin sitä, että valituslautakunta on laiminlyönyt velvollisuutensa tutkia sille esitetyt todisteet, toiseksi SMHV:n tekemiä virheitä tiettyjen kantajan aikaisempien oikeuksien olemassaoloa koskevien todisteiden arvioinnissa, kolmanneksi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista ja neljänneksi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohdan rikkomista.
However, the Court must first rule on the admissibility of some of the forms of order sought and on that of the new evidence put forward by the applicant.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on kuitenkin aluksi ratkaistava, voidaanko tietyt vaatimuskohdat ja kantajan esittämät uudet todisteet ottaa tutkittavaksi.
Admissibility of some of the forms of order sought
Tiettyjen vaatimuskohtien tutkittavaksi ottaminen
In its second head of claim, the applicant essentially requests the Court to instruct OHIM to refuse registration of the trade mark BoomerangTV.
Toisella vaatimuskohdallaan kantaja vaatii lähinnä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa SMHV:n hylkäämään tavaramerkin BoomerangTV rekiste- röinnin.
In their third head of claim, the interveners essentially ask the Court to instruct OHIM to allow registration of the trade mark BoomerangTV in respect of the services in Class 41 of the Nice classification .
Kolmannella vaatimuskohdallaan väliintulijat vaativat lähinnä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa SMHV:n hyväksymään tavaramerkin BoomerangTV rekisteröinnin Nizzan luokituksen luokkaan 41 kuuluvia palveluita varten.
Pursuant to Article 63(6) of Regulation No 40/94, OHIM is required to take the measures necessary to comply with a judgment of the Community judicature.
Asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 6 kohdan mukaisesti SMHV:n on toteutettava yhteisön tuomioistuimien tuomion täytäntöönpanosta johtuvat toimenpiteet.
Therefore, it is not for the Court to issue directions to OHIM.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei siis ole antaa SMHV:lle täytäntöönpanoa koskevia määräyksiä.
It is for the latter to draw the conclusions from the operative part of the judgment given by the Court and the grounds on which it is based (Case T-331/99 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v OHIM (Giroform) [2001] ECR II-433, paragraph 33; Case T-192/04 Flex Equipos de Descanso v OHIM — Leggett & Platt (LURA-FLEX) [2007] ECR II-2411, paragraph 33). Therefore, the applicant’s second head of claim and the interveners’ third head of claim are inadmissible. The production of new evidence before the Court
II-433, 33 kohta ja asia T-192/04, Flex Equipos de Descanso v. SMHV – Leggett & Platt (LURA-FLEX), tuomio 11.7.2007, Kok. 2007, s. II-2411, 33 kohta). Niinpä kantajan toinen vaatimuskohta ja väliintulijoiden kolmas vaatimuskohta on jätettävä tutkimatta. Uusien todisteiden esittäminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
The applicant has included with its application a number of documents intended in particular to demonstrate that it and its earlier marks are well known and of repute.
Kantaja liittää kannekirjelmäänsä eri asiakirjoja, joilla se pyrkii osoittamaan erityisesti oman ja aikaisempien tavaramerkkiensä yleisen ja laajan tunnettuuden.
It also offers to produce certain additional evidence.
Se tarjoutuu lisäksi esittämään tiettyjä lisätodisteita.
OHIM contends that the new evidence produced by the applicant for the first time before the Court and its offer to adduce additional new evidence are both inadmissible.
SMHV huomauttaa, että sekä uudet todisteet, jotka kantaja esittää ensimmäistä kertaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että sen tarjous esittää uusia lisätodisteita on jätettävä tutkimatta.
It is evident from the case-file that the applicant produced for the first time before the Court: (i) the judgment of the Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Madrid High Court of Justice, Spain) of 11 September 2003 in Case No 1118/2000 between the interveners and OEPM concerning that office’s refusal to register the figurative mark BoomerangTV to designate services in Class 41 for the purpose of the Nice classification (annex 4 to the application); (ii) various documents intended to prove that it and its earlier marks were well known and of repute (annexes 5 to 8 and 14 to the application) and; (iii) an extract from the Sitadex database corresponding to the application for registration No 2 184 869 of the trade mark BoomerangTV in respect of services in Class 41 for the purpose of the Nice classification, submitted by the interveners before OEPM (last three pages of annex 13 to the application).
Asiakirjaaineistosta ilmenee, että kantaja esittää ensimmäistä kertaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ensinnäkin Tribunal Superior de Justicia de Madridin (Madridin (Espanja) ylioikeus) muutoksenhaussa nro 1118/2000 11.9.2003 antaman tuomion, jossa valittajina olivat väliintulijat ja vastapuolena OEPM ja jossa on kyse siitä, että OEPM oli hylännyt kuviomerkin BoomerangTV rekisteröinnin tavaramerkiksi Nizzan sopimuksen luokkaan 41 kuuluvia palveluja varten (kannekirjelmän liite 4), toiseksi eri asiakirjoja, joilla pyritään todistamaan väliintulijan ja sen aikaisempien tavaramerkkien yleinen ja laaja tunnettuus (kannekirjelmän liitteet 5–8 ja 14) ja kolmanneksi sellainen ote Sitadex-tietokannasta, joka vastaa kuviomerkin Boome-rangTV rekisteröintiä tavaramerkiksi Nizzan luokituksen luokkaan 41 kuuluvia palveluja varten koskevaa hakemusta nro 2 184 869, jonka väliintulijat ovat esittäneet OEPM:ssä (kannekirjelmän liitteessä 13 olevat kolme viimeistä sivua).
Actions before the Court seek a review of the legality of decisions of the Boards of Appeal of OHIM for the purposes of Article 63 of Regulation No 40/94.
Tältä osin on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetun kanteen tarkoituksena on SMHV:n valituslautakuntien päätösten laillisuuden valvonta asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
Therefore, it is not the Court’s function to review the facts in the light of documents adduced for the first time before it.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei ole tutkia uudelleen tosiseikkoja sellaisten todisteiden perusteella, jotka esitetään ensimmäistä kertaa tässä tuomioistuimessa.
To allow such evidence would be contrary to Article 135(4) of the Rules of Procedure, according to which the parties’ submissions may not alter the subjectmatter of the proceedings before the Board of Appeal.
Näiden todisteiden hyväksyminen olisi näet vastoin työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan asianosaisten kirjelmät eivät voi muuttaa riidan kohdetta siitä, mikä se on ollut valituslautakunnassa.
It follows that in the present case annexes 5 to 8, annex 14 and the last three pages of annex 13 to the application are inadmissible, in so far as they constitute new evidence which was not produced during the proceedings before OHIM, and that the applicant’s offer to produce additional evidence cannot be accepted.
Tästä seuraa esillä olevassa asiassa, että kannekirjelmän liitteet 5–8, liite 14 ja liitteen 13 kolme viimeistä sivua on jätettävä tutkimatta, koska kyse on uusista todisteista, joita ei ole esitetty menettelyssä SMHV:ssä, eikä kantajan lisätodisteiden esittämistä koskevaa tarjousta voida hyväksyä.
Nevertheless, neither the parties nor the Court can be precluded from drawing on Community, national or international caselaw for the purposes of interpreting Community law.
Mikään ei kuitenkaan estä asianosaisia tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta käyttämästä yhteisön oikeutta tulkitessaan tukena yhteisön, kansallista tai kansainvälistä oikeuskäytäntöä.
Any account to be taken by the Court of the judgment of the Tribunal Superior de Justicia de Madrid reproduced in annex 4 to the application therefore depends on the reason for which the applicant invokes that judgment.
Sen edellytykset, että ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuin ottaa huomioon Tribunal Superior de Justicia de Madridin tuomion, joka on toimitettu kannekirjelmän liitteessä 4, riippuvat siis syistä, joiden vuoksi kantaja vetoaa tähän tuomioon.
Consequently, whether the Court is able to take that judgment into account will be examined during the detailed analysis of the plea in connection with which that judgment is invoked.
Niinpä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mahdollisuus ottaa huomioon tämä tuomio arvioidaan sen kanneperusteen arvioinnissa, jonka yhteydessä mainittuun tuomioon vedotaan.
The first plea: infringement of the obligation to examine the evidence submitted for the first time before the Board of Appeal
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa esitettyjen todisteiden tutkimista koskevan velvollisuuden laiminlyöntiä
The applicant points out that the evidence produced for the first time before the Board of Appeal was admissible and that the judgment in OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, confirms that it is possible to submit facts and evidence for the first time at the stage of the appeal before OHIM.
Kantaja huomauttaa, että ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa esitetyt todisteet voitiin ottaa tutkittavaksi ja että edellä 27 kohdassa mainitussa asiassa SMHV vastaan Kaul annetussa tuomiossa vahvistetaan mahdollisuus esittää todisteita ensimmäistä kertaa SMHV:ssä tehtävän valituksen vaiheessa.
In addition, according to that judgment, the dismissal of an action cannot be founded solely on the ground that the
Lisäksi tämän tuomion mukaan valituksen hylkääminen ei voi perustua pelkästään siihen, että tosiseikkoja ja todisteita ei
The application to the present case of the approach upheld in that judgment should lead to the annulment of the contested decision.
Tässä tuomiossa vahvistetun ratkaisun soveltamisen esillä olevaan asiaan pitäisi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
OHIM and the interveners contend that the Board of Appeal correctly concluded that the evidence produced by the applicant for the first time with its statement of the grounds of appeal was inadmissible.
SMHV ja väliintulijat väittävät, että valituslautakunta on perustellusti katsonut, että todisteet, jotka kantaja oli esittänyt ensimmäistä kertaa sen kirjelmän yhteydessä, jossa se esitti valituksensa perusteet, oli jätettävä tutkimatta.
They also submit that OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, is irrelevant to the present case, since the nature of the evidence at issue is different.
Ne esittävät myös, että edellä 27 kohdassa mainitulla asiassa SMHV vastaan Kaul annetulla tuomiolla ei ole merkitystä esillä olevassa asiassa, koska kyseessä olevat todisteet ovat luonteeltaan erilaisia.
By its first plea, the applicant alleges, essentially, that the Board of Appeal infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Ensimmäisellä kanneperusteellaan kantaja väittää lähinnä, että valituslautakunta on rikkonut asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaa.
Under that provision, OHIM may disregard facts or evidence which are not submitted in due time by the parties concerned.
Tämän säännöksen mukaan SMHV voi jättää huomioimatta tosiseikat, joihin osapuolet eivät ole vedonneet, tai todisteet, joita ne eivät ole esittäneet ajoissa.
It follows that, as a general rule and unless otherwise specified, the submission of facts and evidence by the parties remains possible after the passing of the time-limits to which such submission is subject under the provisions of Regulation No 40/94 and that OHIM is in no way prohibited from taking account of facts and evidence which are submitted or produced late.
Tästä seuraa, että pääsäännön mukaan ja ellei erikseen ole toisin säädetty asian osapuolet voivat esittää tosiseikkoja ja todisteita niiden määräaikojen päättymisen jälkeen, jotka niiden esittämiselle on asetettu asetuksen N:o 40/94 säännöksillä, eikä SMHV:tä ole millään tavoin kielletty ottamasta huomioon tosiseikkoja tai todisteita, joihin on vedottu tai jotka on esitetty tällä tavalla liian myöhään.
However, a party has no unconditional right to have such facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM.
Tosiseikkoihin vetoaminen tai todisteiden esittäminen liian myöhään ei kuitenkaan luo osapuolelle, joka toimii näin, ehdotonta oikeutta siihen, että SMHV ottaa tällaiset tosiseikat ja todisteet huomioon.
In stating that the latter ‘may’, in such a case, decide to disregard those facts and that evidence, Article 74(2) of Regulation No 40/94 grants OHIM a wide discretion to decide, while giving reasons for its decision in that regard, whether or not to take such information into account (OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, paragraphs 42 and 43).
Asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdassa todetaan, että SMHV ”voi” tällaisessa tapauksessa päättää olla ottamatta huomioon tällaisia tosiseikkoja ja todisteita, ja annetaan näin SMHV:lle laaja harkintavalta päättää, perustellen tältä osin päätöksensä, onko ne otettava huomioon vai ei (edellä 27 kohdassa mainittu asia SMHV v. Kaul, tuomion 42 ja 43 kohta).
Where OHIM is called upon to give judgment in the context of opposition proceedings, taking facts or evidence submitted out of time into account is particularly likely to be justified where OHIM considers, first, that the material which has been produced late is, on the face of it, likely to be relevant to the outcome of the opposition brought before it and, second, that the stage of the proceedings at which that late submission takes place and the circumstances surrounding it do not argue against such matters being taken into account (OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, paragraph 44).
Liian myöhään esitettyjen tosiseikkojen ja todisteiden huomioon ottaminen on perusteltua erityisesti silloin, kun SMHV:n on ratkaistava asia väitemenettelyssä ja kun se katsoo, että yhtäältä liian myöhään esitetyillä seikoilla on ensi arviolta mahdollisesti todellista merkitystä sen käsiteltävänä olevasta väitteestä annettavan ratkaisun kannalta ja että toisaalta menettelyvaihe, jossa tällainen liian myöhäinen esittäminen tapahtuu, ja tähän liittyvät olosuhteet eivät ole esteenä niiden huomioon ottamiselle (edellä 27 kohdassa mainittu asia SMHV v. Kaul, tuomion 44 kohta).
It follows that, contrary to what the applicant submits, the Board of Appeal was not required to take into consideration the evidence produced for the first time before it.
Tästä seuraa, että päinvastoin kuin kantaja esittää, valituslautakunnalla ei ollut velvollisuutta ottaa huomioon seikkoja, jotka oli esitetty ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa.
It is, however, necessary to determine whether, in refusing to take that evidence into consideration, the Board of Appeal did not infringe Article 74(2) of Regulation No 40/94 by considering itself to have no discretion in that regard.
On kuitenkin tarkastettava, ettei valituslautakunta ole rikkonut asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaa katsomalla, ettei sillä ole tältä osin mitään harkintavaltaa.
Contrary to what OHIM and the interveners maintain, there is no need, in principle, to restrict the application of the principles set out in paragraphs 40 to 42 above on the basis of the nature of the facts and evidence in question, since no such restriction is provided for in Article 74(2) of Regulation No 40/94.
On näet niin, että päinvastoin kuin SMHV ja väliintulijat väittävät, edellä 40–42 kohdassa ilmaistujen periaatteiden soveltamista ei lähtökohtaisesti tarvitse rajoittaa kyseessä olevien tosiseikkojen ja todisteiden luonteen mukaan, koska tällaisesta rajoituksesta ei säädetä asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdassa.
The nature of the facts and evidence at issue is, nevertheless, a factor which OHIM may take into account when exercising the discretion granted to it under that article.
Kyseessä olevien tosiseikkojen ja todisteiden luonne on kuitenkin osatekijä, joka voidaan ottaa huomioon, kun SMHV käyttää sille tällä artiklalla annettua harkintavaltaa.
In the present case, the Board of Appeal stated in paragraph 27 of the contested decision that it was in accordance with the practice of the Boards of Appeal to consider as inadmissible documents included for the first time with the statement of the grounds of appeal.
Esillä olevassa asiassa valituslautakunta on riidanalaisen päätöksen 27 kohdassa todennut, että oli valituslautakuntien käytännön mukaista jättää tutkimatta asiakirjat, jotka on liitetty ensimmäistä kertaa kirjelmään, jossa esitetään valituksen perusteet.
It added that such documents should have been submitted to the Opposition Division within the relevant deadline and that a party could not validly avail itself of the appeal in order to introduce, inter alia, new evidence not submitted in due time.
Se on lisännyt, että tällaiset asiakirjat olisi pitänyt esittää väiteosastolle määräajassa, eikä osapuoli voinut pätevästi käyttää valitusta muun muassa sellaisten uusien todisteiden esittämiseen, joita ei ollut esitetty määräajassa.
Thus, in order to conclude that the documents produced for the first time before it were inadmissible, the Board of Appeal relied on the fact that the applicant had already been granted the opportunity to produce all of the documents at issue before
Niinpä todetessaan, että asiakirjat, jotka on esitetty ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa, on jätettävä tutkimatta, valituslautakunta on käyttänyt perusteena sitä tosiseikkaa, että kantajalle oli jo annettu tilaisuus esittää kaikki kyseessä olevat todisteet
It thus implicitly took the view that the circumstances in which the documents at issue had been produced precluded their being taken into account.
Se on siis implisiittisesti katsonut, että olosuhteet, joissa kyseiset asiakirjat esitettiin, olivat esteenä niiden huomioon ottamiselle.
Furthermore, it is evident from the case-file that the period given to the applicant to produce the documents at issue before the Opposition Division had been extended and that the applicant had not in any way contended that it had not been in a position to produce the relevant documents before the Opposition Division when it granted the applicant additional time for that purpose.
Asiakirjaaineistosta ilmenee lisäksi, että määräaikaa, joka annettiin kantajalle kyseisten asiakirjojen esittämiseen väiteosastossa, oli pidennetty ja kantaja ei ole mitenkään väittänyt, että se ei olisi voinut esittää kyseisiä asiakirjoja väiteosastossa silloin, kun väiteosasto myönsi sille lisäaikaa asiakirjojen esittämiseen.
The contested decision therefore shows that the Board of Appeal did not hold on principle that the documents produced by the applicant for the first time before it were inadmissible, but that it took into account the facts of the case and gave grounds for its decision on that issue.
Riidanalaisesta päätöksestä ilmenee siis, että valituslautakunta ei ole tehnyt ratkaisuaan sellaisen periaatteen nojalla, jonka mukaan asiakirjoja, jotka kantaja on esittänyt ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa, ei voida ottaa tutkittavaksi, vaan se otti huomioon esillä olevan asian olosuhteet ja perusteli päätöksensä tämän seikan osalta.
Admittedly, the list of those grounds is brief and the factors referred to by the Board of Appeal do not expressly correspond to those referred to by the Court of Justice in OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above.
Nämä perustelut ovat tosin lyhyet, ja seikat, joihin valituslautakunta viittaa, eivät vastaa täysin seikkoja, jotka yhteisöjen tuomioistuin on maininnut edellä 27 kohdassa mainitussa asiassa SMHV vastaan Kaul antamassaan tuomiossa.
However, that does not justify the conclusion that the Board of Appeal infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Tämän perusteella ei voida kuitenkaan todeta, että valituslautakunta olisi rikkonut asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaa.
According to OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above (see, in this connection, paragraphs 42 and 43), it is an essential requirement that the Board of Appeal should not consider itself to be unable to take into account facts and evidence which are submitted for the first time before it.
Yhtäältä edellä 27 kohdassa mainitulla asiassa SMHV vastaan Kaul annetulla tuo -miolla (ks. vastaavasti 42 ja 43 kohta) asetetaan keskeiseksi vaatimukseksi, että valituslautakunta ei katso, että sen on mahdotonta ottaa huomioon tosiseikkoja ja todisteita, jotka esitetään ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa.
However, as shown in paragraphs 44 and 45 above, that was not the case here.
Kuten edellä 44 ja 45 kohdassa on esitetty, näin ei ole ollut esillä olevassa asiassa.
The factors which the Court of Justice identified as those which may justify taking into account facts or evidence submitted out of time are given only by way of example, as the term ‘particularly’ (see paragraph 42 above) indicates.
Toisaalta seikat, joiden yhteisöjen tuomioistuin on todennut voivan tehdä perustelluksi sen, että valituslautakunta ottaa huomioon myöhässä esitettyjä tosiseikkoja tai todisteita, ovat vain esimerkkejä, mikä ilmenee ilmaisusta ”erityisesti” (ks. 42 kohta edellä).
The reference in the present case to factors which are not identical to those referred to by the Court of Justice in that judgment cannot therefore be regarded as constituting a failure to state reasons within the terms of that judgment.
Esillä olevassa asiassa viittaus seikkoihin, jotka eivät ole samoja kuin seikat, jotka yhteisöjen tuo -mioistuin on todennut mainitussa tuomiossa, ei voi merkitä tässä samassa tuomiossa tarkoitettua perustelujen puutteellisuutta.
That applies all the more so since the Court of Justice expressly ruled only as to factors which might warrant taking account of facts and evidence submitted out of time, even though, as noted in paragraph 41 above, Article 74(2) of Regulation No 40/94 also allows such facts and evidence to be rejected, depending on the circumstances.
Asia on näin varsinkin, kun yhteisöjen tuomioistuin ei ole lausunut nimenomaisesti seikoista, joiden perusteella voi olla perusteltua ottaa huomioon myöhässä esitetyt tosiseikat ja todisteet, vaikka, kuten edellä 41 kohdassa todetaan, asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohta mahdollistaa tarvittaessa tällaisten tosiseikkojen ja todisteiden tutkimatta jättämisen.
It follows that the Board of Appeal did not dismiss the action brought before it by the applicant solely on the ground that that party had submitted facts and evidence out of time and that it did not take the view that it had no discretion to take account of
Tästä seuraa, että valituslautakunta ei ole hylännyt kantajan tekemää valitusta pelkästään siitä syystä, että kantaja oli esittänyt tosiseikkoja ja todisteita myöhässä, ja että se ei ole myöskään katsonut, ettei sillä ole mitään harkintavaltaa sen osalta,
) the documents produced by the applicant for the first time before it.
) onko mahdollista ottaa huomioon asiakirjoja, jotka kantaja on esittänyt ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa.
On the contrary, it exercised the broad discretion conferred upon it by Article 74(2) of Regulation No 40/94, in so far as it was only after having analysed the facts of the case and the position in law that it decided to reject as inadmissible the documents at issue.
Se on päinvastoin käyttänyt laajaa harkintavaltaa, jonka se on saanut asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdan nojalla, sikäli kuin se on päättänyt jättää kyseessä olevat asiakirjat tutkimatta vasta arvioituaan esillä olevan asian olosuhteet ja oikeudellisen tilanteen.
In the absence of any manifest error of assessment by the Board of Appeal in this respect, it has not been established that Article 74(2) of Regulation No 40/94 was infringed.
Koska valituslautakunta ei ole tältä osin tehnyt ilmeistä arviointivirhettä, asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdan rikkomista ei ole näytetty toteen.
Consequently, the first plea must be rejected as unfounded.
Niinpä ensimmäinen kanneperuste on hylättävä perusteettomana.