natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By their third ground of appeal, the appellants argue that the Court of First Instance infringed Article 173 of the Treaty, in the light of the Anti-Dumping Code, in holding that the mere expiry of the 15-month period provided for in Article 6(9) of the basic regulation did not constitute a decision by the Council which could be the subject of an action for annulment.
Muutoksenhaku — Polkumyynti—Neuvoston päätös jättää hyväksymättä ehdotus asetukseksi lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta — Asetuksen antamisen edellyttämän yksinkertaisen enemmistön puuttuminen — Polkumyyntitutkinnan määräajan päättyminen — Kannekelpoisen toimen käsite — Perusteluvelvollisuus (täysistunto)
In the light of the foregoing, it appears that the Council's failure to adopt the proposal for a regulation imposing a definitive antidumping duty submitted by the Commission has all the characteristics of a reviewable act within the meaning of Article 173 of the Treaty, in that it produced binding legal effects capable of affecting the appellants' interests.
Ensimmäisenä valitusperusteena valittajat väittävät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen perustamissopimuksen 173 artiklaa WTO:n polkumyyntisäännöstön kannalta tarkasteltunasekä loukanneen yleistä johdonmukaisuuden periaatetta, kun tämä katsoi, ettei se, että neuvosto ei hyväksynyt komission ehdotusta lopulliset polkumyyntitullit määrääväksi asetukseksi, ollut kannekelpoinen päätös.
In such matters, the Council acts under rules — the basic regulation — which set well-defined limits to the powers of the institutions and offer procedural safeguards to the economic operators concerned and to their professional associations.
Toisena valitusperusteenaan valittajat väittävät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen EY:n tuomioistuimen perussäännön 19 artiklaa ja työjärjestyksensä 44 artiklaa katsoessaan, että kantajat olivat esittäneet uuden vaatimuksen viitatessaan neuvoston prosessiväitteen johdosta esittämissä huomautuksissaan perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa säädetyn viidentoista kuukauden määräajan umpeutumiseen.
In so doing, the Council acts within a regulatory framework which it has imposed on itself, specifying the conditions in which an antidumping regulation may be adopted as well as the Council's room for manoeuvre as to whether or not to adopt such measures.
Kolmantena valitusperusteenaan valittajat väittävät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen perustamissopimuksen 173 artiklaa, luettuna yhdessä WTO:n polkumyyntisäännöstön kanssa, kun tämä
In that context it must be added that not only regulations imposing definitive antidumping duties adopted at the end of antidumping proceedings, but also decisions of the Commission or the Council to close antidumping proceedings without imposing antidumping duties may be the subject of actions before the Community Courts.
katsoi, ettei pelkkä perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa tarkoitetun 15 kuukauden määräajan kuluminen muodosta neuvoston päätöstä, joka voi olla kumoamiskanteen kohteena.
Although regulations imposing antidumping duties are legislative in nature and scope, in that they apply to all economic operators, they may nevertheless be of individual concern not only to Community producers, as complainants, but also, in certain circumstances, to the producers and exporters of the product in question who are alleged to be dumping, and, in certain circumstances, to importers of that product.
Sen osalta, muodostaako se, että neuvosto ei hyväksynyt ehdotusta asetukseksi lopullisen polkumyyntitullin asettamiseksi,perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetun kannekelpoisen toimen, on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan artiklassa tarkoitetun kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajien etuihin.
It is clear from the foregoing that, in holding, in paragraphs 61, 63 and 64 of the contested judgment, that the annulment action was inadmissible in the absence of a reviewable act, the Court of First Instance infringed Article 173 of the Treaty.
On todettava, että se, ettei neuvosto hyväksynyt komission ehdotusta lopullisen polkumyyntitullin määrääväksi asetukseksi, yhdessä viidentoista kuukauden määräajan umpeutumisen kanssa, vahvisti lopullisesti neuvoston kannan polkumyynnin vastaisen menettelyn viimeisessä vaiheessa.
Since the Court of First Instance wrongly held that the failure to adopt the proposal for a regulation imposing a definitive antidumping duty submitted by the Commission was not a reviewable act, the statement in paragraph 90 of the contested judgment that the argument alleging failure to state reasons could not be entertained in the absence of a reviewable act is also not founded.
Edellä todettu huomioon ottaen on ilmeistä, että se, ettei neuvosto hyväksynyt komission ehdotusta lopullisen polkumyyntitullin määrääväksi asetukseksi, täyttää perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetun kannekelpoisen toimen tunnusmerkistön, koska se synnyttää sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa valittajien etuihin.
As the Advocate General stated in paragraphs 112 and 113 of his Opinion, the appellants now only argue in support of their action for annulment that the Council disregarded the obligation to state reasons by not indicating why it had rejected the Commission's proposal for a regulation imposing a definitive antidumping duty.
Näin tehdessään neuvosto toimii sellaisten sääntöjen puitteissa, jotka se itse on vahvistanut, määritellen ne ehdot, joiden täyttyessä polkumyyntiasetus on annettava, ja neuvoston liikkumavaran tällaisten toimien hyväksymisessä tai hyväksymättä jättämisessä.
Compliance with the obligation to state reasons therefore requires the act in question to indicate the absence of dumping or corresponding injury or that the Community interest does not call for intervention on its part.
Tässä yhteydessä on lisättävä, että yhteisön tuomioistuimissa kanteen kohteena voivat olla paitsi polkumyyntimenettelyn päätteeksi annetut asetukset, joilla määrätään lopullinen polkumyyntitulli, myös komission tai neuvoston päätökset, joilla päätetään polkumyyntimenettely määräämättä polkumyyntitullia.
In the event, as is clear from the Council press release and its reply to a request for information from Eurocoton, the only reason put forward for the failure to adopt the proposal for a regulation imposing a definitive antidumping duty submitted by the Commission was the lack of a majority in favour of that proposal.
On niin ikään huomattava, että vaikka polkumyyntitullin määräävät asetukset ovat luonteeltaan ja ulottuvuudeltaan normatiivisia, koska niitä sovelletaan taloudellisiin toimijoihin yleensä, ne voivat koskea erikseen paitsi yhteisön tuottajia kantelijoina myös tietyissä tilanteissa niitä kyseisen tuotteen valmistajia ja viejiä, joiden katsotaan syyllistyneen polkumyyntiin, sekä tietyissä tilanteissa kyseisen tuotteen tuojia.
It follows from the foregoing that such information as to the result of the voting in the Council cannot satisfy the obligation to state reasons laid down by Article 190 of the Treaty.
Kaikesta edellä todetusta seuraa, että katsoessaan valituksenalaisen tuomion 61, 63 ja 64 kohdassa, että kumoamiskanne on jätettävä tutkimatta, koska toimi ei ollut kannekelpoinen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi perustamissopimuksen 173 artiklaa.
The action for damages
Neljäs kanneperuste
It should be noted that the appellants now plead in support of their action for damages only that the statement of reasons for the decision in question was inadequate.
On todellakin todettava, että koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei se, että neuvosto jätti hyväksymättä ehdotuksen lopulliset polkumyyntitullit määrääväksi asetukseksi, ollut kannekelpoinen toimi,valituksenalaisen tuomion 90 kohdassa esitetty toteamus, jonka mukaan perustelujen
Sets aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 29 November 2000 in Case T-213/97 Eurocoton and Others ν Council in so far as it concerns the appellants;
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-213/97, Eurocoton ym. vastaan neuvosto, 29.11.2002 antama tuomio kumotaan valittajia koskevilta osin.
Sets aside the decision of the Council of the European Union of16 May 1997, which became final on 21 May 1997, not to adopt the proposal for a Council regulation (EC) imposing a definitive antidumping duty on the import of unbleached cottonfabric from the Peoples Republic of China, Egypt, India, Indonesia, Pakistan and Turkey (COM (97) 160final), submitted by lhe Commission of the European Communities on 21 April 1997, in so far as it concerns the appellants;
Euroopan unionin neuvoston 16.5.1997 tekemä päätös, josta tuli lopullinen 21.5.1997, olla hyväksymättä Euroopan yhteisöjen komission 21.4.1997 tekemää ehdotusta neuvoston asetukseksi (EY) lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottamisesta Känän kansantasavallasta, Egyptistä, Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista peräisin olevien valkaisemattomien puuvillakankaiden tuonnille (KOM(97) 160 lopullinen) kumotaan valittajia koskevitta osin.
Dismisses the action for damages;
Vahingonkorvausvaatimus hylätään.
Orders the Council of the European Union and the appellants to bear their own costs at first instance;
Euroopan unionin neuvosto ja valittajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ensimmäisessä oikeusasteessa.
Preliminary ruling (Articles 43 EC, 46 EC and 48 EC — Company formed in one Member State and carrying on its activities in another Member State —Application of the company law of the Member State of establishment intended to protect the interests of others)
Ennakkoratkaisu EY 43, EY 46 ja EY 48 artikla —Jäsenvaltiossaperustettu yhtiö, joka harjoittaa toimintaansa toisessa jäsenvaltiossa — Sijoittautumisjäsenvaltion yhtiöoikeuden soveltaminen kolmansien intressien suojaamiseksi (täysistunto)
By order of 5 February 2001 the Kantongerecht te Amsterdam (Amsterdam Cantonal Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 43 EC, 46 EC and 48 EC.
Kantongerecht te Amsterdam on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 5.2.2001 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä EY 43, EY 46 ja EY 48 artiklan tulkinnasta.
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Pääasian oikeusriita ja ennakkoratkaisukysymykset
Inspire Art was formed on 28 July 2000 in the legal form of a private company limited by shares under the law of England and Wales and it has its registered office at Folkestone (United Kingdom).
Inspire Art perustettiin 28.7.2000 niin, että sen yhtiömuodoksi valittiin Englannin oikeuden yhtiömuoto "private company limited by shares" ja kotipaikaksi Folkestone (Yhdistynyt kuningaskunta).
Its sole director, whose domicile is in The Hague (Netherlands), is authorised to act alone and independently in the name of the company.
Sen ainoalla johtajalla (director), jonka kotipaikka on Haag, on valtuus toimia yksin ja itsenäisesti yhtiön nimissä.
Inspire Art denies that its registration is incomplete, primarily because the company does not meet the conditions set out in Article 1 of the WFBV.
Yhtiön toiminimenä on "Inspire Art Limited" ja toimialana taide-esineiden myynti.
As regards the compatibility of the WFBV with Community law, it decided to stay proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Se aloitti toimintansa 17.8.2000, ja sillä on sivuliike Amsterdamissa.
By those questions, which may appropriately be considered together, the national court seeks in substance to ascertain:
Tästä puolestaan seuraisi, että Inspire Ariin olisi täytettävä ne muut lakisääteiset velvollisuutensa.
— whether Articles 43 EC and 48 EC must be interpreted as precluding legislation of a Member State, such as the WFBV, which attaches additional conditions, such as those laid down in Articles 2 to S of that law, to the establishment in that Member State of a company formed under the law of another Member State with the sole aim of securing certain advantages compared with companies formed under the law of the Member State of establishment which imposes stricter rules than those imposed by the law of the Member State of formation with regard to the setting-up of companies and payingup of shares;
Inspire Art on ensisijaisesti kiistänyt, että sen rekisteri-ilmoitus on puutteellinen, koska oman näkemyksensä mukaan se ei ole WFBV:n 1 §:ssä tarkoitettu yhtiö. Inspire Art on esittänyt toissijaisesti, että jos Kantongerecht te Amsterdam katsoo, että Inspire Art on tällainen yhtiö, WFBV:n on todettava olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden ja erityisesti EY 43 ja EY 48 artiklan kanssa.
— whether the fact that the law of the Member State of establishment infers that aim from the circumstance of that company's carrying on its activities entirely or almost entirely in that latter Member State and of its having no genuine connection with the State in accordance with the law of which it was formed makes any difference to the Court's analysis of that question;
Kantongerecht te Amsterdam on todennut 5.2.2001 tekemässään päätöksessä, että Inspire Art on WFBV:n 1 §:ssä tarkoitettu muodollisesti ulkomainen yhtiö. Sen kysymyksen osalta, onko WFBV ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, Kantongerecht on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
— and whether, if an affirmative answer is given to one or other of those questions, a national law such as the WFBV may be justified under Article 46 EC or by overriding reasons relating to the public interest.
Ennakkoratkaisukysymyksillään, joita on syytä tarkastella yhdessä, kansallinen tuomioistuin haluaa ratkaisun seuraaviin kysymyksiin:
Furthermore, it follows from the fourth and fifth recitals in the preamble to the Directive that the differences in respect of branches between the laws of the Member States, especially as regards disclosure, may interfere with the exercise of the right of establishment and must therefore be eliminated.
Onko EY 43 ja EY 48 artiklaa tulkittava niin, että ne ovat esteenä sellaiselle WFBV:n kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa asetetaan tämän lain 2—5 §:ssä asetetun kaltaisia lisävaatimuksia tässä jäsenvaltiossa toimivalle toissijaiselle toimipaikalle, jonka toisessa jäsenvaltiossa perustettu yhtiö on siellä avannut, kun tämä yhtiö on perustettu toisessa jäsenvaltiossa yksinomaisena tarkoituksena saada sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännön mukaan perustettuihin yhtiöihin nähden tiettyä etua sen vuoksi, että yhtiön perustamista ja osakkeiden maksamista koskevat sijoittautumisjäsenvaltion säännökset ovat tiukempia kuin kyseisen yhtiön perustamisjäsenvaltion säännökset?
It must likewise be pointed out that Article 2(1) of the Eleventh Directive is exhaustive in formulation. Moreover, Article 2(2) contains a list of optional measures imposing disclosure requirements on branches, a measure which can have no raison d'être unless the Member States are unable to provide for disclosure measures for branches other than those laid down in the text of that directive.
Vaikuttaako yhteisöjen tuomioistuimen tähän kysymykseen antamaan ratkaisuun se, että sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännössä edellä mainittu yhtiön tarkoitus johdetaan siitä, että yhtiö harjoittaa toimintaa yksinomaan tai lähes yksinomaan vain sijoittautumisjäsenvaltiossa ja että yhtiöllä ei ole mitään tosiasiallista sidettä siihen valtioon, jonka oikeuden mukaan se on perustettu?
It must therefore be concluded on this point that it is contrary to Article 2 of the Eleventh Directive for national legislation such as the WFBV to impose on the branch of a company formed in accordance with the laws of another Member State disclosure obligations not provided for by that directive.
Voiko siinä tilanteessa, että jompaankumpaan näistä kysymyksistä vastataan myöntävästi, WFBV:n kaltainen kansallinen lainsäädäntö olla oikeutettu EY 46 artiklan perusteella tai yleistä etua koskevan pakottavan syyn vuoksi?
The fact that Inspire Art was formed in the United Kingdom for the purpose of circumventing Netherlands company law which lays down stricter rules with regard in particular to minimum capital and the payingup of shares does not mean that that company's establishment of a branch in the Netherlands is not covered by freedom of establishment as provided for by Articles 43 EC and 48 EC. As the Court held in Case
Lisäksi yhdennentoista direktiivin neljännestä ja viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, että jäsenvaltioiden lainsäädännön erot, jotka koskevat sivuliikkeitä ja erityisesti julkistamista, voivat häiritä sijoittautumisvapauden käyttämistä, minkä vuoksi nämä erot on poistettava.
C-212/97 Centros [1999], the question of the application of those articles is different from the question whether or not a Member State may adopt measures in order to prevent attempts by certain of its nationals improperly to evade domestic legislation by having recourse to the possibilities offered by the Treaty.
Tästä seuraa, että yhdennellätoista direktiivillä on yhdenmukaistettu tyhjentävästi sivuliikkeiden julkistamisvelvollisuudet, koska ainoastaan tällainen tulkinta mahdollistaa tämän direktiivin tavoitteen saavuttamisen, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta sivuliikkeillä työ- ja sosiaalioikeuden, vero-oikeuden taikka tilastointisäännösten perusteella oleviin tiedonantovelvollisuuksiin.
Whether there is any justification
On myös korostettava, että yhdennentoista direktiivin 2 artiklan 1 kohta sisältää tyhjentävän luettelon.
The fact that a national of a Member State who wishes to set up a company can choose to do so in the Member State the company-law rules of which seem to him the least restrictive and then set up branches in other Member States is inherent in the exercise, in a single market, of the freedom of establishment guaranteed by the Treaty.
Näin ollen WFBV:ssä säädetyt julkistamista koskevat toimet ovat ristiriidassa yhdennentoista direktiivin kanssa.
In addition, it is clear from settled case-law that the fact that a company does not conduct any business in the Member State in which it has its registered office and pursues its activities only or principally in the Member State where its branch is established is not sufficient to prove the existence of abuse or fraudulent conduct which would entitle the latter Member State to deny that company the benefit of the provisions of Community law relating to the right of establishment.
On siis katsottava tältä osin, että yhdennentoista direktiivin 2 artikla on esteenä WFBV:n kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan toisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan perustetun yhtiön sivuliikkeellä on sellaisia julkistamisvelvollisuuksia, joista ei säädetä tässä direktiivissä.
It is contrary to Articles 43 EC and 48 EC for national legislation such as the Wet op de Formeel Buitenlandse Vennootschappen to impose on the exercise of freedom of secondary establishment in that State by a company formed in accordance with the law of another Member State certain conditions provided for in domestic company law in respect of company formation relating to minimum capital and directors' liability.
Se, että jäsenvaltion kansalainen, joka haluaa perustaa yhtiön, tekee sen siinä jäsenvaltiossa, jossa yhtiöitä koskevat oikeussäännöt ovat tämän kansalaisen mielestä lievimmät, ja perustaa sitten toisiin jäsenvaltioihin sivuliikkeitä, on luonnollinen osa perustamissopimuksessa taatun sijoittautumisvapauden käyttöä yhtenäismarkkinoilla.
The reasons for which the company was formed in that other Member State, and the fact that it carries on its activities exclusively or almost exclusively in the Member State of establishment, do not deprive it of the right to invoke the freedom of establishment guaranteed by the EC Treaty, save where the existence of an abuse is established on a case-by-case basis.'
Lisäksi vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että se, että yhtiö ei harjoita mitään toimintaa jäsenvaltiossa, jossa sillä on kotipaikka, ja että se harjoittaa toimintaansa ainoastaan tai pääasiallisesti jäsenvaltiossa, jossa sillä on sivuliike, ei riitä osoittamaan, että kyseessä olisi oikeuden väärinkäyttö ja petollinen toiminta, joiden perusteella jäsenvaltio, jossa sivuliike sijaitsee, voisi evätä tältä yhtiöltä oikeuden vedota sijoittautumisoikeutta koskeviin yhteisön oikeussääntöihin.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 30 January 2003.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
30 September 2003
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 30 päivänä tammikuuta 2003.
By an order of 7 May 2001 the Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Regional Civil Court, Vienna) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of, first, Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) and, secondly, the judgments of the Court in Joined Cases C-46/93 and C-48/93 Brasserie du Pêcheur and Factortame [1996] and Case C-54/96 Dorsch Consult [1997].
EY 43 ja EY 48 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaisten kansallisten säännösten soveltamiselle, joissa yhtiön — joka on perustettu toisessa jäsenvaltiossa sellaiseen yritykseen nähden syntyvän edun vuoksi, joka on perustettu sivuliikkeen sijaintipaikan valtion sellaisen lainsäädännön mukaisesti, jossa perustamista ja yhtiöpääoman maksamista koskevat säännökset ovat yhtiön perustamispaikan valtion vastaavia säännöksiä tiukemmat, kun tämän perustamisen tarkoitus on johdettavissa siitä seikasta, että yhtiö harjoittaa toimintaansa yksinomaan tai lähes yksinomaan siinä valtiossa, jossa sivuliike sijaitsee, ja että tällä yhtiöllä ei ole mitään tosiasiallista sidettä perustamispaikan valtioon — sivuliikkeiden perustamiseen sovelletaan sen valtion ankarampaa lainsäädäntöä, jossa sivuliike perustetaan.
Mr Köbler has been employed since 1 March 1986 under a public-law contract with the Austrian State in the capacity of ordinary university professor in Innsbruck (Austria). On his appointment he was awarded the salary of an ordinary university professor, tenth step, increased by the normal length-of-service increment.
Sijoittautumisvapauteen kohdistuvia rajoituksia, sellaisina kuin ne ilmenevät Wet op de formeel buitenlandse vennootschappenin 25 §:stä, ei voida perustella EY 46 artiklalla, väärinkäytön uhan torjumisella eikä yleiseen etuun liittyvillä pakottavilla syillä.
By order of 25 March 1998 the Verwaltungsgerichtshof asked the parties for their views on the request by the Registrar of the Court, since on a provisional view the legal issue which was the subject-matter of the question submitted for a preliminary ruling had been resolved in favour of Mr Köbler.
Ennakkoratkaisu Yhdenvertainen kohtelu — Yliopiston professorien palkkaus — Välillinen syrjintä — Ikälisä — Jäsenvaltion vastuu sen syyksi luettavasta yhteisön oikeuden rikkomisesta yksityisille aiheutuneista vahingoista — Ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen syyksiluettava rikkominen (täysistunto)
By order of 24 June 1998, the Verwaltungsgerichtshof withdrew its request for a preliminary ruling and, by a judgment of the same date, dismissed Mr Köbler's application on die ground that the special length-of-service increment was a loyalty bonus which objectively justified a derogation from the Community law provisions on freedom of movement for workers.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 7.5.2001 tekemällään päätöksellä viisi ennakkoratkaisukysymystä yhtäältä EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) ja toisaalta erityisesti yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du pécheur ja Factortame, 5.3.1996 annetusta tuomiosta ja asiassa C-54/96, Dorsch Consult, 17.9.1997 annetusta tuomiosta johtuvan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön tulkinnasta.