natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Community law — Principles — Equal treatment — Equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin — Directive 2000/43
Yhteisön oikeus – Periaatteet – Yhdenvertainen kohtelu – Rodusta tai etnisestä alkupe­rästä riippumaton yhdenvertainen kohtelu – Direktiivi 2000/43
(Council Directive 2000/43, Art. 2(2)(a))
(Neuvoston direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohta)
SUMMARY — CASE C-54/07
TIIVISTELMÄ – ASIA C-54/07
there was no breach of the principle of equal treatment.
kohtelun periaatetta.
It can do so by showing that the undertaking’s actual recruitment practice does not correspond to those statements.
Hän voi tehdä tämän osoittamalla, että yrityksen todellinen työhönottokäytäntö ei vastaa näitä lausumia.
It is for the national court to verify that the facts alleged are established and to assess the sufficiency of the evidence submitted in support of the employer’s contentions that it has not breached the principle of equal treatment.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistua siitä, että tosiseikat, joista kyseistä työnantajaa moititaan, on näytetty toteen, ja arvioida niiden seikkojen riittävyyttä, joilla työnantaja tukee väitteitään, joiden mukaan hän ei ole loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
The fact that an employer declares publicly that it will not recruit employees of a certain ethnic or racial origin, something which is clearly likely to strongly dissuade certain candidates from submitting their candidature and, accordingly, to hinder their access to the labour market, constitutes direct discrimination in respect of recruitment within the meaning of Article 2(2)(a) of Dir ective 2000/43 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin.
Työnantajan julkinen ilmoitus siitä, ettei hän ota palvelukseensa tiettyä etnistä alkuperää tai rotua olevia työntekijöitä, on rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta annetun direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua välitöntä syrjintää työhönotossa, koska tällaiset lausunnot ovat omiaan heikentämään merkittävästi tiettyjen hakijoiden halukkuutta hakea työpaikkaa ja täten omiaan estämään heidän pääsynsä työmarkkinoille.
The existence of such direct discrimination is not dependent on the identification of a complainant who claims to have been the victim of that discrimination.
Tällaisen välittömän syrjinnän olemassaolo ei edellytä, että asiassa voidaan yksilöidä henkilö, joka väittää joutuneensa tällaisen syrjinnän kohteeksi.
Article 15 of Directive 2000/43 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin requires that rules on sanctions applicable to breaches of national provisions adopted in order to transpose that directive must be effective, proportionate and dissuasive, even where there is no identifiable victim.
Rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta annetun direktiivin 2000/43 15 artiklassa edellytetään, että tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavien seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia myös niissä tilanteissa, joissa ei ole olemassa yksilöitävissä olevaa uhria.
Contrary to conventional wisdom, words can hurt.
Vastoin vanhaa totuutta sanat voivat satuttaa.
But can they amount to discrimin -ation?
Mutta voivatko ne johtaa syrjintään?
That, in essence, is the main question in the present case.
Tämä on pääpiirteissään nyt esillä olevan asian pääkysymys.
The Arbeidshof te Brussel (Belgium) has asked the Court of Justice for a preliminary ruling concerning the interpretation of Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin.
Arbeidshof te Brussel (Belgia) on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta
I — Facts and reference for a preliminary ruling
I Tosiseikat ja ennakkoratkaisupyyntö
‘Apart from these Moroccans, no one else has responded to our notice in two weeks … but we aren’t looking for Moroccans.
”Marokkolaisia lukuun ottamatta kukaan muu ei ole kahteen viikkoon reagoinut ilmoituksiimme – –. Mutta me emme etsi marokkolaisia.
Our customers don’t want them.
Asiakkaamme eivät halua heitä.
They have to install up-and-over doors in private homes, often villas, and those customers don’t want them coming into their homes.’
Asentajien tehtävänä on asentaa liukuovia yksityiskoteihin, usein huviloihin, eivätkä asiakkaat halua nähdä heitä kodeissaan.”
Similar articles appeared in the Het Nieuwsblad and Het Volk newspapers.
Samankaltaiset artikkelit julkaistiin Het Nieuwsblad- ja Het Volk -nimisissä sanomalehdissä.
NV Firma Feryn (‘Feryn’) is a firm specialised in the sale and installation of up-and-over and sectional doors.
Firma Feryn NV (jäljempänä Feryn) on liuku- ja nosto-ovien myyntiin ja asennuksiin erikoistunut yritys.
In early 2005, Feryn was seeking to recruit fitters to install
Alkuvuodesta 2005 Feryn haki palvelukseensa asentajia asentamaan liukuovia asiakkaidensa taloihin.
1 — Original language: English.2 — OJ 2000 L 180, p. 22.
1 – Alkuperäinen kieli: englanti.2 – EYVL L 180, s. 22.
Mr Feryn disputes the account given in the newspapers.
Feryn kiistää sanomalehdissä esitettyjen artikkeleiden sisällön oikeellisuuden.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-54/07
On the evening of 28 April 2005, Mr Feryn participated in an interview on Belgian national television, in which he stated:
Feryn osallistui 28.4.2005 illalla Belgian kansallisessa televisiossa esitettyyn haastatteluun, jossa hän totesi seuraavaa:
On 31 March 2006, after a series of exchanges with Feryn, the CGKR brought proceedings against Feryn before the President of the Arbeidsrechtbank Brussels, claiming, inter alia, that the court should declare that Feryn had infringed the Law Against Discrimination and should order Feryn to end its discriminatory recruitment policy.
Ferynin kanssa käymänsä kirjeenvaihdon jälkeen CGKR toimitti 31.3.2006 Arbeidsrechtbank Brusselsin puheenjohtajalle Feryniä vastaan kannekirjelmän, jossa vaaditaan muun muassa, että kyseinen tuomioistuin toteaa Ferynin rikkoneen syrjintäkieltolakia ja velvoittaa hänet lopettamaan syrjivän työhönottopolitiikkansa.
However, the President of the Arbeidsrechtbank held that the public statements in question did not constitute acts of discrimination; rather, they were merely evidence of potential discrimination, in that they indicated that persons of a certain ethnic origin would not be recruited by Feryn in the event they should decide to apply.
Arbeidsrechtbankin puheenjohtaja kuitenkin katsoi, että kyseessä olevat julkiset lausumat eivät olleet syrjiviä toimia vaan paremminkin pelkkää näyttöä mahdollisesta syrjinnästä sikäli, että ne viittasivat siihen, että Feryn ei ottaisi palvelukseensa tiettyä etnistä alkuperää olevia henkilöitä, jos nämä päättäisivät hakea työpaikkaa.
The CGKR had neither claimed nor demonstrated that Feryn had ever actually turned down a job application on grounds of the applicant’s ethnic origin.
CGKR ei ollut väittänyt eikä osoittanut, että Feryn tosiasiassa oli koskaan hylännyt työpaikkahakemuksen hakijan etnisen alkuperän johdosta.
For those reasons, the forms of order sought by CGKR were denied by order of 26 June 2006.
Näistä syistä CGKR:n vaatimukset hylättiin 26.6.2006 annetulla määräyksellä.
The CGKR brought an appeal against that order before the Arbeidshof te Brussel, which has made the present reference to the Court of Justice for a preliminary ruling.
CGKR valitti asiasta Arbeidshof te Brusseliin, joka on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön.
‘[W]e have many of our representatives visiting customers … Everyone is installing alarm systems and these days everyone is obviously very scared.
”Useat edustajamme tekevät asiakaskäyntejä. – – Kaikki asennuttavat hälytysjärjestelmiä ja kaikki ovat nykyään selvästi todella peloissaan.
It is not just immigrants who break in.
Murtoihin eivät syyllisty vain maahanmuuttajat.
I won’t say that, I’m not a racist.
Sitä en väitä, en ole rasisti.
Belgians break into people’s houses just as much.
Myös belgialaiset murtautuvat asuntoihin.
But people are obviously scared.
Mutta ihmiset selvästi pelkäävät.
So people often say: “no immigrants”. … I must comply with my customers’ requirements.
Tämän takia minulle sanotaan usein: ’ei maahanmuuttajia’. – – Minun on täytettävä asiakkaitteni vaatimukset.
If you say “I want a particular product or I want it like this and like that”, and I say “I’m not doing it, I’ll send these people”, then you say “I don’t need that door.”
Jos te sanotte: ’haluan tuon tietyn tuotteen tai haluan sen tuolla tai tällä tavalla’, ja minä sanon: ’en itse tee sitä, lähetän työntekijöitä luoksenne’, te sanotte sitten: ’en tarvitse koko ovea’.
Then I’m putting myself out of business.
Näin toimimalla lopetan oman liikkeeni toiminnan.
We must meet the customers’ requirements.
Meidän on vastattava asiakkaiden vaatimuksiin.
This isn’t my problem.
Tämä tilanne ei ole minun ongelmani.
I didn’t create this problem in Belgium.
Minä en ole aiheuttanut Belgiassa ilmenevää ongelmaa.
I want the firm to do well and I want us to achieve our turnover at the end of the year, and how do I do that?
Haluan vain, että yritys menestyy ja että vuoden lopussa saavutamme tavoittelemamme tuloksen.
I must do it the way the customer wants it done!’
Ja miten minä sen saavutan? Toimimalla kuten asiakas tahtoo!”
The Arbeidshof te Brussel asks a number of very precise questions relating to the Directive and to the specific circumstances that are at issue in the main proceedings.
Arbeidshof te Brussel esittää useita erittäin täsmällisiä kysymyksiä, jotka koskevat direktiiviä ja pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevia erityisolosuhteita.
3These questions essentially concern the concept of direct discriminationb (first and second questions), the burden of proof (third, fourth and fifth questions) and the issue of appropriate remedies (sixth question).
3Nämä kysymykset koskevat pääasiallisesti suoran syrjinnän käsitettä (ensimmäinen ja toinen kysymys), todistustaakkaa (kolmas, neljäs ja viides kysymys) ja asianmukaisia oikeuskeinoja (kuudes kysymys).
I shall address these questions bearing in mind that, under Article 234 EC, the Court has no power to apply rules of Community law
Käsittelen näitä kysymyksiä pitämällä mielessä sen, että EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeussääntöjä tiettyyn yksittäistapaukseen vaan ainoastaan esittää kansalliselle
The CGKR was established by a Law of 15 February 1993.
Se perustettiin 15.2.1993 annetulla lailla.
That law was amended by a Law of 25 February 2003 (‘the Law Against Discrimination’).
Kyseistä lakia muutettiin 25.2.2003 annetulla lailla (jäljempänä syrjintäkieltolaki).
The Law Against Discrimination transposed Direct- ive 2000/43 into Belgian law.
Syrjintäkieltolailla saatettiin direktiivi 2000/43 osaksi Belgian lainsäädäntöä.
FERYN to a particular case, but may only provide a national court with information on the interpretation of Community law which may be useful to it in assessing the effects of a provision of national law.
FERYN tuomioistuimelle sellaiset yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka voivat olla hyödyllisiä kansalliselle tuomioistuimelle sen arvioidessa kansallisen oikeussäännöksen vaikutuksia.
discrimination based on racial or ethnic origin’.
perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä”.
Article 2(2)(a) provides that ‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin’.
Direktiivin 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan ”välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan rodun tai etnisen alkuperän perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa”.
The first question that falls to be decided by this Court is essentially the following: does it constitute direct discrimination for the purposes of the Directive if an employer publicly states, in the context of a recruitment drive, that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down?
Ensimmäinen yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavana oleva kysymys on pääpiirteissään seuraava: onko se, että työnantaja toteaa työhönoton yhteydessä julkisesti, että tiettyä etnistä alkuperää olevien henkilöiden hakemukset hylätään, direktiivissä tarkoitettua välitöntä syrjintää.
The notion of direct discrimination
Suoran syrjinnän käsite
The national court that dealt with the case at first instance took the view that, so long as an employer has not acted upon his own discriminatory statements, the discrimination is only hypothetical and does not come within the ambit of the Direct- ive.
Asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt kansallinen tuomioistuin katsoi, että niin kauan kuin työnantaja ei ole toiminut syrjivien kommenttiensa mukaisesti, syrjintä on ainoastaan hypoteettista eikä kuulu direktiivin piiriin.
The United Kingdom and Ireland have made submissions to the same effect.
Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat esittäneet samansisältöisiä huomautuksia.
They argue that, in the absence of an identifiable complainant who has become the victim of discrimination, the Directive does not apply.
Ne väittävät, että direktiiviä ei voida soveltaa, mikäli asiassa ei voida yksilöidä syrjinnästä kärsinyttä henkilöä.
As a result, bodies such as the CGKR cannot, in such circumstances, bring legal proceedings before the national courts alleging direct discrimination within the meaning of the Directive.
Tästä syystä CGKR:n kaltaiset elimet eivät voi kyseessä olevan tilanteen kaltaisissa olosuhteissa ryhtyä kansallisissa tuomioistuimissa oikeustoimiin, joissa vedotaan direktiivissä tarkoitettuun välittömään syrjintään.
According to Aricle 2(1) of the Directive ‘the principle of equal treatment shall mean that there shall be no direct or indirect
5Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaan ”yhdenvertaisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, ettei minkäänlaista rotuun tai etniseen alkuperään
4 — Article 1 of the Directive.5 — Article 3(1)(a) of the Directive.
4 – Direktiivin 1 artikla.5 – Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan a alakohta.
The CGKR takes the opposite view and argues that the prohibition on direct discrimination concerns the recruitment process as
CGKR on päinvastaista mieltä ja väittää, että välittömän syrjinnän kielto koskee sekä työhönottomenettelyä että mahdollista
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07 well as the eventual recruitment decision.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-54/07 täytäntöönpano- tai korjauskeinoiksi.
According to the CGKR, the substantive scope of the Directive has to be determined independently from the question of who is entitled to bring legal action.
CGKR:n mukaan direktiivin aineellinen soveltamisala on määritettävä riippumatta siitä kysymyksestä, kenellä on oikeus ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin.
In other words, the issue of the locus standi of the CGKR has no bearing on the question whether direct discrimination has occurred.
Toisin sanottuna CGKR:n asiavaltuudella ei ole merkitystä sen suhteen, onko asiassa kyse välittömästä syrjinnästä.
The Commission and the Belgian Government share the view of the CGKR.
Komissio ja Belgian hallitus yhtyvät CGKR:n näkökantaan.
enforcement or redress. On the contrary, the Directive expressly provides that ‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive’ 8and that ‘[t]he implementation of this Directive shall under no circumstances constitute grounds for a reduction in the level of protection against discrimination already afforded by Member States in the fields covered by this Directive’.
direktiivin täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa peruste alentaa jäsenvaltioissa jo saavutettua syrjinnänvastaisen suojan tasoa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa”.
9 Thus, in principle, it is a matter of domestic law whether or not an equal treatment body such as the CGKR may bring legal action if it is not acting on behalf of a specific complainant.
9Niinpä kansallisessa lainsäädännössä on ratkaistava, voiko CGKR:n kaltainen yhdenvertaista kohtelua edistävä elin ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin, jos se ei toimi syrjinnän kohteeksi joutuneen tietyn henkilön puolesta.
The Directive allows Member States to choose different methods of enforcement, provided that appropriate judicial or administrative procedures are available to persons who claim to have been discriminated against, as well as to public interest bodies that represent victimcomplainants.
Direktiivissä sallitaan jäsenvaltioiden valitsevan erilaisia täytäntöönpanokeinoja, kunhan asianmukaiset oikeudelliset tai hallinnolliset menettelyt ovat niiden henkilöiden käytettävissä, jotka väittävät joutuneensa syrjityiksi, samoin kuin kantajina olevia syrjinnän uhreja edustavien yleistä etua ajavien elinten käytettävissä.
In this respect, I agree with the United Kingdom and Ireland that the Directive does not require Member States to ensure that public interest bodies are recognised as having locus standi to bring judicial proceedings in the absence of a complainant who claims to have been the victim of discrimination.
Tältä osin olen yhtä mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kanssa siitä, että direktiivissä ei edellytetä, että jäsenvaltiot varmistavat, että yleistä etua ajavilla elimillä tunnustetaan olevan asiavaltuus ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin tilanteessa, jossa ei ole olemassa ketään henkilöä, joka väittäisi joutuneensa syrjinnän kohteeksi.
There appears to be a degree of confusion as to the connection between the concept of direct discrimination and the question whether a public interest body is entitled to seek legal redress where the principle of equal treatment has been infringed.
Vaikuttaa siltä, että välittömän syrjinnän käsitteen ja sen kysymyksen, onko yleistä etua ajavalla elimellä oikeutta ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin, jos yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, välisestä yhteydestä vallitsee tietynasteista epäselvyyttä.
As the United Kingdom and Ireland have emphasised, the Directive was not intended to make it possible, under the laws of the Member States, for public interest bodies to bring an action in the nature of an actio popularis.
Kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat korostaneet, direktiivin tarkoituksena ei ollut mahdollistaa sitä, että yleistä etua ajavilla elimillä on jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan mahdollisuus nostaa kanteita yleisen edun nimissä (actio popularis).
They refer, in that regard, to Article 7 of the Directive.
Ne viittaavat tältä osin direktiivin 7 artiklaan.
That provision requires Member States to ensure that judicial procedures are available ‘to all persons who consider themselves wronged by failure to apply the principle of equal treatment to them’ 6and to public interest bodies acting ‘on behalf or in support of the complainant’. 7
Tässä säännöksessä edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat, että oikeudelliset menettelyt ovat ”kaikkien niiden henkilöiden käytettävissä, jotka katsovat tulleensa kohdelluiksi väärin sen vuoksi, että heihin ei ole sovellettu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta”, 6 ja sellaisten yleistä etua ajavien elinten käytettävissä, jotka toimivat ”joko kantajan puolesta tai häntä tukeakseen”. 7
However, it does not follow from that provision that Member States are precluded from granting additional possibilities for legal
Tästä säännöksestä ei kuitenkaan seuraa se, että jäsenvaltioita kielletään myöntämästä muita mahdollisuuksia oikeudellisiksi
However, that does not mean that the scope of the Directive is limited to cases in which there are identifiable victimcomplainants.
Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että direktiivin soveltamisala rajoittuu tilanteisiin, joissa kantajana oleva uhri voidaan tunnistaa.
The forms of discrimination covered by the Directive must be inferred, above all, from its wording and its purpose, not from the remedies which the Member States are, as a minimum, required to ensure.
Direktiivin kattamat syrjinnän muodot on johdettava ennen kaikkea sen sanamuodosta ja tarkoituksesta, ei niistä oikeuskeinoista, jotka jäsenvaltioiden on
6 — Article 7(1) of the Directive (emphasis added).7 — Article 7(2) of the Directive (emphasis added).
6 – Direktiivin 7 artiklan 1 kohta (kursivointi tässä).7 – Direktiivin 7 artiklan 2 kohta (kursivointi tässä).
FERYN scope of the Directive to cases of identifiable complainants who have applied for a particular job would risk undermining the effectiveness of the principle of equal treatment in the employment sector.
FERYN vähintään taattava. Direktiivillä kielletyn syrjivän toiminnan ulottuvuus on yksi asia, ja direktiivissä nimenomaisesti vaadittavien täytäntöönpanomekanismien ja oikeuskeinojen ulottuvuus on tästä erillinen kysymys.
In any recruitment process, the greatest ‘selection’ takes place between those who apply, and those who do not.
Direktiivi on ymmärrettävä osana laajempaa pyrkimystä ”saada aikaan sellaiset olosuhteet, jotka edistävät sosiaalista osallisuutta työmarkkinoilla”, 10ja ”kehittää demokraattisia ja suvaitsevaisia yhteiskuntia, joiden täysivaltaisia jäseniä kaikkien ihmisten rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumatta on voitava olla”.
Nobody can reasonably be expected to apply for a position if they know in advance that, because of their racial or ethnic origin, they stand no chance of being hired.
11Lisäksi, kuten totesin soveltamisala tapauksiin, joissa on yksilöitävissä oleva syrjinnän kohteeksi joutunut henkilö, joka on hakenut tiettyä työpaikkaa, vaarannettaisiin mahdollisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tehokkuus työhönotossa.
Therefore, a public statement from an employer that persons of a certain racial or ethnic origin need not apply has an effect that is anything but hypothetical.
Kaikissa työhönottomenettelyissä suurin ”valinta” tapahtuu paikkaa hakevien ja hakematta jättävien välillä.
To ignore that as an act of discrimination would be to ignore the social reality that such statements are bound to have a humiliating and demoralising impact on persons of that origin who want to participate in the labour market and, in particular, on those who would have been interested in working for the employer at issue.
Kenenkään ei voida kohtuudella olettaa hakevan työpaikkaa, mikäli hän tietää ennakolta, että hänellä ei rotunsa tai etnisen alkuperänsä johdosta ole mitään mahdollisuutta tulla valituksi.
The range of discriminatory behaviour prohibited by the Directive is one thing; the range of enforcement mechanisms and remedies which the Directive specifically imposes is quite another.
Niinpä työnantajan julkinen lausuma siitä, että tiettyyn rotuun tai etniseen alkuperään kuuluvien henkilöiden ei tarvitse hakea paikkaa, ei ole missään nimessä vaikutukseltaan hypoteettinen.
Indeed, the Direct- ive must be understood in the framework of a wider policy ‘to foster conditions for a socially inclusive labour market’ 10and ‘to ensure the development of democratic and tolerant societies which allow the participation of all persons irrespective of racial or ethnic origin’.
Se, että tätä ei pidettäisi syrjivänä toimena, merkitsisi sen sosiaalisen tosiasian huomiotta jättämistä, että tällaisilla lausumilla on väistämättä nöyryyttävä ja masentava vaikutus sellaisiin kyseistä alkuperää oleviin henkilöihin, jotka haluavat osallistua työmarkkinoihin, ja erityisesti niihin henkilöihin, jotka olisivat olleet kiinnostuneita työskentelemään kyseessä olevan työnantajan palveluksessa.