natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regeringsrätten —Interpretation of Article 26a of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system ofvahie added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1) — Special rules applicable to second-hand goods, works of art, collectors' items or antiques — Definition of second-hand goods — Horse sold on after training
Ennakkoratkaisupyyntö — Regeringsrätten — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta —yhteinen arvonlisäverojärjestelmäiyhdenmukainen määräytymisperuste 17päivänä toukokuuta 1977annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY(EYVL C 145, s. l)26a artiklan tulkinta­käytettyihin tavaroihin sekä taide­, keräily­ ja antiikkiesineisiin sovellettavat erityisjärjestelyt — käytetyn tavaran käsite — koulutuksen jälkeen jälleenmyyty hevonen
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 July 2003.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
Appeal against the judgment in Case T-331/94, in which the Court of First Instance annulled the decision refusing to pay IPK the balance of a financial aid — Limitation of the subject-matter of an action by the Court of First Instance — Scope of the reference of a case back before the Court of First Instance
Valitus asiassa T­331/94, IPK­München vastaan komissio, 6.3.2001 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomiosta, jossa kumotaan päätös, jolla IPKlk kieltäydyttiin suorittamasta tiettyä tukisummaa — Kanteen kohteen rajoittaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimesta — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen palautetun asian ulottuvuus
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 July 2003.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
Case C-353/01 Ρ Olli Mattila ν Council of the European Union, Commission of the European Communities
Asia C-353/01 Ρ Olli Mattila v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio
Appeal against the judgment of the Court of First Instance (Fifth Chamber) of 12 July 2001 in Case T-204/99 Mattila ν Council and Commission dismissing an application for annulment of the decisions of the Council and the Commission refusing the applicant's request pursuant to Council Decision 93/731/EC of 20 December 1993 for access to certain documents concerning cooperation between the European Union and Russia and other States of the former Soviet Union
Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa Mattila v. neuvosto ja komissio (T-204/99) 12 7.2001 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kantajan kanteen, jolla hän vaati neuvoston ja komission sellaisten päätösten kumoamista, joilla hylättiin kantajan neuvoston 20.121993 tekemään päätökseen 93/371 /EY perustuva pyyntö saada tutustua tiettyihin asiakùjoihin,jotka koskivat Euroopan unionin yhteistyötä Venäjänja muiden entisen Neuvostoliiton valtioiden kanssa
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 July 2003.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
'(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 12 July 2001 in Case T-204/99 Mattila ν Council and Commission;
1) kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-204/99, Mattila vastaan komissio ja neuvosto, 12.7.2001 antaman tuomion
(2) annul the decisions of the Commission and the Council of 5 and 12 July 1999 respectively refusing the appellant access to certain documents;
2) kumoaa komission 5.7.1999ja neuvoston 12.7.1999 tekemät päätökset, joilla evättiin valittajalta oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin
(3) order the Council and the Commission to pay the costs of the proceedings at first instance and on appeal.'
3) ja komission korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet velvoittaa neuvoston oikeudenkäyntikulut.
Reference for a preliminary ruling — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretation of Article 5 of First Council Directive 89/104/EEC approximating the laws of the Member States relating to trade marks — Whether protection of a well-known trade mark against 'dilution' includes products similar to mosefor which the mark is registered (Article 5(2)) — Whether 'likelihood of confusion' (Article 5(1)(b)) also applies in the circumstances set out in Article 5(2), but for similar products — Criteria for assessing whether the sign and the mark are identical or similar (Article 5(2))
Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan tulkinta — Kattaako suoja laajalti tunnetun tavaramerkin vesittymistä vastaan tuotteet, jotka ovat samankaltaisia kuin ne tuotteet, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, vai ei (5 artiklan 2 kohta) — Kattaako sekaannusvaara (5 artiklan 1 kohdan b alakohta) 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tilanteen, joka koskee samankaltaisia tuotteita kuin ne tuotteet, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, vai ei — Arviointiperusteet, joita käyttäen voidaan todeta, ovatko merkki ja tavaramerkki samoja vai samankaltaisia (5 artiklan 2 kohta)
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 July 2003.
Julkisasiamies EG. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että kysymyksiin olisi vastattava seuraavasti:
'(1) Article 5(2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks is not correctly implemented unless the proprietor of a trade mark with a reputation in the Member State concerned is entitled to oppose the use of the mark or a similar sign, in the manner and circumstances described in the provision, not only in relation to goods or services which are not similar but also in relation to goods or services which are identical or similar to those for which the trade mark is registered.
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano ei ole asianmukainen, ellei kyseisessä jäsenvaltiossa laajalti tunnetun tavaramerkin haltijalla ole oikeutta vastustaa kyseisen tavaramerkin tai samankaltaisen merkin kyseisessä säännöksessä kuvatulla tavalla tai siinä kuvatuissa olosuhteissa tapahtuvaa käyttöä paitsi sellaisten tavaroiden ja palveluiden suhteen, jotka eivät ole samankaltaisia, myös sellaisten tavaroiden ja palvelujen suhteen, jotka ovat samoja tai samankaltaisia kuin ne, joita varten tavaramerkki on rekisteröity.
(2) The notion of similarity between a mark and a sign for the purpose of Article 5(2) of Directive 89/104 is to be assessed on the basis of the degree of sensory or conceptual similarity between them.
Direktiivissä 89/104/ETY olevan 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tavaramerkin ja merkin samankaltaisuuden käsite on arvioitava niiden välisen aistein havaittavan tai merkityssisällön samankaltaisuusasteen perusteella.
(3) The protection conferred by Article 5(2) of Directive 89/104 does not require the existence of a likelihood of confusion between the mark and the sign.
Direktiivissä 89/104/ETY olevan 5 artiklan 2 kohdassa säädetty suoja ei edellytä tavaramerkin ja merkin välisen sekaannusvaaran olemassaoloa.
(4) It is a condition of the application of Article 5(2) of Directive 89/104 that the allegedly infringing sign is used as a trade mark, that is to say for the purpose of distinguishing goods or services.
Direktiivissä 89/104/ETY olevan 5 artiklan 2 kohdan sovellettavuuden edellytyksenä on se, että tavaramerkkioikeutta loukkaavaksi väitettyä merkkiä käytetään tavaramerkkinä, siis tavaroiden tai palvelujen erottamiseksi.
That will not be case where that sign is viewed purely as a decoration by the relevant section of the public.'
Tästä ei voi olla kyse silloin, kun kohdeyleisö pitää kyseistä merkkiä yksinomaan koristeena.
Appeal against the judgment of the Court of First Instance of 3 May 2002 in Case T-177/01 Jégo-Quéré & Cie SA ν Commission, declaring admissible an action brought by that company for annulment of Articles 3(d) and 5 of Commission Regulation (EC) No 1162/2001 of 14 June 2001 establishing measures for the recovery of the stock of hake in ICES sub-areas III, IV, V, VI and VII and ICES divisions VIII a, b, d, e and associated conditions for the control of activities offishing vessels. 43
Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T­177/01, Jégo­(2uéré & Cie SA vastaan komissio, 3.5.2002 antamasta tuomiosta, jolla päätettiin ottaa tutkittavaksi kyseisen yhtiön nostama kumoamiskanne, joka koskee toimenpiteistä kummeliturskakannan elvyttämiseksi ICES­suurahieilla III, IV, V, VIja VII sekä ICES­alueilla VIII a, b, d ja e sekä niihin liittyvistä edellytyksistä kalastusalusten toiminnan valvomueksi 14 päivänä kesäkuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1162/2001 3 artiklan d kohtaa ja 5 artiklaa Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
'(1) set aside the judgment of the Court of First Instance;
1) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion
(2) declare the action for annulment inadmissible;
2) toteaa, ettei kumoamiskannetta voida ottaa tutkittavaksi
(3) order Jégo-Quéré to bear the costs, including those incurred before the Court of First Instance.'
3) velvoittaa Jégo-Quérén korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Kuitenkin ainoastaan "Yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa* julkaistujen tuomioiden ja ratkaisuehdotusten tekstit ovat todistusvoimaisia.
Original version: French Completed on 20.10.2003 Catalogue No: QD-AC-03-020-EN-C
Alkukieli: ranska Toimitustyö päättynyt: 20.10.2003 Luettelonumero: QD-AC-03-020-FI-C
Joined Cases T-116/01 and T-118/01 Ρ & O European Ferries (Vizcaya), SA, Diputación Foral de Vizcaya ν Commission of the European Communities State aid II.
Yhdistetyt asiat T-116/01 ja T-118/01 9 Ρ & O European Ferries (Vizcaya), SA, Diputación Foral de Vizcaya ν. Euroopan yhteisöjen komissio Valtiontuki Π.
Case C-208/03 Jean-Marie Le Pen ν European Parliament Law governing the institutions
Companhia de Seguros Zurich SA, Mitsubishi Motors de Portugal SA Lainsäädännön lähentäminen
Case C-39/03 Commission of the European Communities v Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd and Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Environment and consumers 24 Jury 2003
Asia C-39/03 Euroopan yhteisöjen komissio v. Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd ja Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Ympäristö ja kuluttajat 24 päivänä heinäkuuta 2003
(Appeal — Directives 65 1651 EEC and 75/319/EEC — Medicinal products for human use — Anorectics: amfepramone, clobenzorex, fenproporex, norpseuaoephedrine, phentermine — Withdrawal of a marketing authorisation — Competence of the Commission — Conditions f or withdrawal) (Full Court)
Muutoksenhaku — Direktiivit 65/65/ETYja 75/319/ETY — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet -Ruokahalua hillitsevät lääkkeet: amfepramoni, klobentsoreksi, fenproporeksi, norpseudoefedriini, fentermimi — Markkinoille saattamista koskevan kivan peruuttaminen — Komission toimivalta — Peruuttamisedellytykset (täysistunto)
In support of its appeal, the Commission raises pleas in law relating, first, to the reasoning of the Court of First Instance on the Commission's lack of competence to adopt the decisions at issue and, second, to the interpretation adopted by the Court of First Instance of the conditions for withdrawal of the marketing authorisations, such as those conditions are defined by the first paragraph of Article 11 of Directive 65/65.
Komissio esittää valituksensa tueksi perusteita, jotka koskevat toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittamaa päättelyä siltä osin kuin kysymys on komission puuttuvasta toimivallasta tehdä riidanalaiset päätökset ja toisaalta sitä tapaa, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut markkinoille saattamista koskevan luvan peruuttamisen edellytyksiä, sellaisina kuin nämä edellytykset määritellään direktiivin 65/65/ETY 11 artiklan ensimmäisessä kohdassa.
In that regard, it should be noted that the decisions at issue were adopted solely on the basis of Article 15a of Directive 75/319.
Tältä osin on todettava, että riidanalaiset päätökset tehtiinyksinomaan direktiivin 75/319/ETY 15 a artiklan perusteella.
According to its wording, Article 15a of Directive 75/319 applies to marketing authorisations which have been granted in accordance with the provisions of Chapter III of that directive.
Direktiivin 75/319/ETY 15 a artiklaa sovelletaan sen sanamuodon mukaan kyseisen direktiivin ΠΙ luvun säännösten mukaisesti annettuihin markkinoille saattamista koskeviin lupiin.
The Court of First Instance found, and this was not contested by the Commission, that the marketing authorisations whose withdrawal was ordered by the decisions at issue were initially granted under purely national procedures.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, komission sitä kiistämättä, että ne markkinoille saattamista koskevat luvat, joiden peruuttamisesta määrättiin riidanalaisissa päätöksissä, on alun perin annettu puhtaasti kansallisissa menettelyissä.
Assuming that the purpose of Article 15a of Directive 75/319 is to be interpreted broadly and the provision can thus be held to apply to marketing authorisations which have not been granted under Chapter III but which have been the subject of another harmonisation procedure, it becomes necessary in the present case to determine whether the 1996 decision can be regarded as having brought about such harmonisation.
Jos oletetaan, että direktiivin 75/319/ETY 15 a artiklan tarkoitus edellyttää laajaa tulkintaa, jonka mukaan sitä on mahdollista soveltaa niihin markkinoille saattamista koskeviin lupiin, joita ei ole annettu luvun III mukaisesti, mutta jotka ovat olleet jonkin toisen yhdenmukaistamismenettelyn kohteina, käsiteltävänä olevassa tapauksessa on tutkittava, voidaanko katsoa, että vuoden 1996 päätöksellä on toteutettu tällainen yhdenmukaistaminen.
It is common ground that the 1996 decision merely ordered the amendment of certain terms of the initial marketing authorisations, namely the clinical particulars which, along with other data, must be included in the summary of product characteristics in accordance with point 5 of Article 4a of Directive 65/65.
On kiistatonta, että vuoden 1996 päätöksessä rajoituttiin määräämään tietyistä alkuperäisiin markkinoille saattamista koskeviin lupiin tehtävistä muutoksista eli niiden kliinisten tietojen sisällöstä, joiden oli muiden tietojen ohella sisällyttävä tuotteen ominaisuuksia koskeviin tietoihin direktiivin 65/65/ΕΊΎ 4 a artiklan 5 kohdan mukaisesti.
A partial amendment of that kind cannot amount to an authorisation granted in accordance with the provisions of Chapter III of Directive 75/319.
Tällainen osittainen muuttaminen ei vastaa direktiivin 75/319/ETY III luvun säännösten mukaisesti annettua lupaa.
It is therefore of no importance whether that partial amendment of the marketing authorisations of the medicinal products in question was the result of compliance with a binding decision or of voluntary harmonisation by the Member States.
Näin ollen sillä ei ole merkitystä, seuraako kysymyksessä olevien lääkkeiden markkinoille saattamista koskevien lupien osittainen muuttaminen sitovan päätöksen täytäntöönpanosta vai jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toteuttamasta yhdenmukaistamisesta.
It follows that Article 15a of Directive 75/319 could not be used as a legal basis for the decisions at issue.
Tästä seuraa, että direktiivin 75/319/ETY 15 a artikla ei voi olla riidanalaisten päätösten oikeudellisena perustana.
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs of these proceedings and those relating to the application for interim relief.'
Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan tässä oikeudenkäynnissä ja välitoimimenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 1191/69 — Operation of urban, suburban and regional scheduled transport services — Public subsidies — Concept of State aid — Compensation f or discharging public service obligations) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Asetus N:o 1191/69 — Kaupunki- tai esikaupunkiliikenteen taikka alueellisen liikenteen linjaliikennepalvelujen tuottaminen — Julkiset tuet — Valtiontuen käsite — Korvaus, joka on vastiketta julkisen palvelun velvoitteista (täysistunto)
By order of 6 April 2000 the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC), Article 77 of the EC Treaty (now Article 73 EC), and Regulation (EEC) No 1191/69 of the Council of 26 June 1969 on action by Member States concerning the obligations inherent in the concept of a public service in transport by rail, road and inland waterway, as amended by Council Regulation (EEC) No 1893/91 of 20 June 1991.
Bundesverwaltungsgericht on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 6.4.2000 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 77 artiklan (josta on tullut EY 73 artikla) sekä julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1191/69 sellaisena kuin se on muutettuna 20.6.1991 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1893/91 (jäljempänä asetus N:o 1191/69), tulkinnasta.
The main proceedings concern the grant by the Regierungspräsidium to Altmark Trans of licences for scheduled bus transport services in the Landkreis of Stendal.
Pääasia koskee toimilupia, jotka Regierungspräsidium myönsi Altmark Transille linja-autolla tapahtuvan linjaliikenteen harjoittamista varten Landkreis Stendalissa.
Licences had originally been granted to Altmark Trans for the period from 25 September 1990 to 19 September 1994.
Altmark Transille myönnettiin alun perin toimilupia ajanjaksolle 25.9.1990-19.9.1994.
By decision of 27 October 1994, it was granted new licences to run to 31 October 1996.
Sille myönnettiin 27.10.1994 tehdyllä päätöksellä uudet toimiluvat, jotka olivat voimassa 31.10.1996 asti.
According to the order for reference, the Regierungspräsidium at the same time rejected the applications by Nahverkehrsgesellschaft for licences to operate those services. As grounds for its decision, the Regierungspräsidium stated that Altmark Trans satisfied the conditions for grant of a licence in points 1 and 2 of Paragraph 13(1) of the Personenbeförderungsgesetz (Law on passenger transport, 'the PBefG').
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Regierungspräsidium hylkäsi samalla Nahverkehrsgesellschaftin tekemät, kyseisten palvelujen tuottamista koskevat hakemukset Perustellakseen päätöksensä Regierungspräsidium totesi, että Altmark Trans täytti Personenbeförderungsgesetzin (henkilöiden maakiikenteestä annettu laki;jäljempänä PBefG) 13 §:n 1 momentin 1 ja 2 kohdassa säädetyt hyväksymisen edellytykset.
As a long-standing operator, Altmark Trans enjoyed the protection of acquired status under Paragraph 13(3).
Kyseistä palvelua jo tuottaneena yrityksenä Altmark Trans nautti PBefG:n 13 §:n 3 momentin mukaista saavutetun aseman suojaa.
That protection implies that the operation of a scheduled transport service by the existing operator may constitute a better offer of transport than an offer from a new applicant.
Kyseinen suoja merkitsee sitä, että säännöllisten liikennepalvelujen tuottamista koskeva tarjous, jonka tekee kyseisestä palvelusta parhaillaan vastaava yritys, on todennäköisesti parempi kuin uuden hakijayrityksen tekemä tarjous.
With a shortfall of DEM 0.58 per timetabled kilometre, Altmark Trans required the lowest additional financing from the public authorities.
Koska Altmark Trans tuottaa tappiota 0,58 Saksan markkaa ajokilometriä kohden, se tarvitsee määrältään kaikkein pienintä julkisista varoista maksettua täydennysrahoitusta.
Following a complaint by Altmark Trans, the Regierungspräsidium extended the licences to 31 October 2002, by decision of 30 July 1996.
Regierungspräsidium teki 30.7.1996 Altmark Transin tekemää oikaisuvaatimusta koskevan päätöksen, jolla se jatkoi kyseisten toimilupien voimassaoloa 31.10.2002 asti
By decision of 29 June 1995, the Regierungspräsidium rejected the complaint.
Nahverkehrsgesellschaftin mukaan ei ollut myöskään totta, että
On appeal, the Oberverwaltungsgericht Sachsen-Anhalt (Higher Administrative Court of Saxony-Anhalt) (Germany) allowed Nahverkehrsgesellschaft's application and therefore set aside the issue of licences to Altmark Trans.
Nahverkehrsgesellschaft nosti 27.10.1994 ja 30.7.1996 tehdyistä päätöksistä kanteen Verwaltungsgericht Magdeburgissa (Magdeburgin ensimmäisen oikeusasteen hallinto-oikeus) (Saksa), joka hylkäsi kanteen.
It considered in particular that at the time when the decision of 30 July 1996 was taken the financial solvency of Altmark Trans was no longer guaranteed, as it needed subsidies from the Landkreis of Stendal for operating the services licensed.
Oberverwaltungsgericht Sachsen-Anhalt (Saksi-Anhaltin valitusasteen hallinto-oikeus) (Saksa) hyväksyi Nahverkehrsgesellschaftin kanteen ja kumosi näin ollen päätökset, joilla Altmark Transille oli myönnetty toimiluvat.
It further held that those subsidies were not compatible with Community law on State aid, in particular Regulation No 1191/69.
Kyseinen tuomioistuin katsoi muun muassa, että 30.7.1996 tehdyn päätöksen ajankohtana Altmark Transin taloudellinen toimintakyky ei ollut enää taattu, koska se tarvitsi Landkreis Stendalin tukea toteuttaakseen kyseisissä toimiluvissa tarkoitetut palvelut Se katsoi myös, että kyseinen tuki oli ristiriidassa valtiontukea koskevan yhteisön oikeuden ja erityisesti asetuksen N:o 1191/69 kanssa.
On this point, the Oberverwaltungsgericht observed that the Federal Republic of Germany had made use of the possibility allowed by Regulation No 1191/69 of excluding undertakings whose activities are confined exclusively to the operation of urban, suburban or regional transport services from the scope of the regulation only up to 31 December 1995.
Oberverwaltungsgericht totesi tältä osin, että Saksan liittotasavalta oli käyttänyt asetuksessa N:o 1191/69 tarjottua mahdollisuutta jättää kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle sellaiset yritykset, joiden toiminta rajoittuu yksinomaan kaupunki- tai esikaupunkiliikenteeseen taikka alueelliseen liikenteeseen, ainoastaan 31.12.1995 asti.