natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since, by contrast, Paragraph 80(3) of the IRG is not to my mind compatible with the Framework Decision and since that provision concerns only German nationals, it seems to me that, in accordance with the principle of conforming interpretation, the referring court must not take it into account and must apply Paragraph 83b(2)(b) of the IRG.
Koska katson, että IRG:n 80 §:n 3 momentti ei sitä vastoin ole puitepäätöksen mukainen, ja koska kyseinen säännös koskee ainoastaan Saksan kansalaisia, olen sitä mieltä, että kansallisen tuomioistuimen ei pidä yhdenmukaisen tulkinnan periaatteen nojalla ottaa sitä huomioon, vaan sen on sovellettava IRG:n 83 b §:n 2 momentin b kohtaa.
In other words, the principle of nondiscrimination, which ought to lead to the provisions laid down in Paragraph 80(3) of the IRG in favour of German nationals being extended to nationals of other Member States — particularly in view of the fact that Article 4(6) of the Framework Decision treats nationals and residents in exactly the same way — must not be applied, because Paragraph 80(3) runs counter to the Framework Decision, which takes precedence over any conflicting provision of national law.
Toisin sanoen ei pidä soveltaa syrjintäkiellon periaatetta, jonka on määrä johtaa siihen, että Saksan kansalaisia koskevat IRG:n 80 §:n 3 momentin säännökset ulotetaan koskemaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, kun otetaan huomioon varsinkin se, että valtion omia kansalaisia ja siellä vakinaisesti asuvia henkilöitä kohdellaan puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa täysin samalla tavalla, koska 80 §:n 3 momentti on puitepäätöksen vastainen, ja puitepäätös on ensisijainen suhteessa kaikkiin sen vastaisiin kansallisen oikeuden säännöksiin.
I therefore propose that the Court supplement its answer to the second question referred for a preliminary ruling by stating that, in the dispute before it, the referring court must apply to Mr Kozłowski the provisions of its national law applicable to nationals of the other Member States, in accordance with the objective of the Framework Decision.
Ehdotan siis, että yhteisöjen tuomioistuin täydentää vastaustaan toiseen ennakkoratkaisukysymykseen mainitsemalla, että kansallisen tuomioistuimen on pääasiassa sovellettava Kozłowskiin niitä kansallisia oikeussäännöksiään, joita sovelletaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin puitepäätöksen tarkoituksen mukaisesti.
The principle of conforming interpretation precludes the extension to nationals of other Member States, pursuant to the principle of nondiscrimination, of the ground for nonexecution laid down in national law in favour of German nationals who oppose their surrender.
On yhdenmukaisen tulkinnan periaatteen vastaista, että sellainen Saksan sisäisessä lainsäädännössä säädetty kieltäytymisperuste, joka koskee luovuttamistaan vastustavia Saksan kansalaisia, ulotetaan syrjintäkiellon periaatteen mukaisesti koskemaan myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisia.
That approach does not breach the limits of the obligation of conforming interpretation, because it does not lead the referring court to interpret its national law contra
Tämä ratkaisu ei ylitä yhdenmukaisen tulkinnan velvoitteen rajoja, koska se ei saa kansallista tuomioistuinta antamaan kansallisesta oikeudestaan contra legem -tulkintaa.
B — The concept of ‘a resident’ as referred to in Article 4(6) of the Framework Decision of the Framework Decision, and whether one or more of the circumstances listed in its question is decisive or relevant for recognition of the status of a person who is ‘staying in’ or who is ‘a resident’.
B Puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettu vakinaisesti asuvan käsite täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa pitävät sisällään ja ovatko sen kysymyksessään luettelemat tilanteet tai yksi niistä oleskelun tai vakinaisen asumisen tunnustamisen kannalta ratkaisevia tai merkityksellisiä.
By its first question, the referring court asks the Court whether Article 4(6) of the Framework Decision must be interpreted as meaning that a person can be regarded as staying or residing in the executing Member State where:
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee ensimmäisessä kysymyksessään yhteisöjen tuomioistuimelta, onko puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohtaa tulkittava siten, että henkilön voidaan katsoa oleskelevan tai asuvan vakinaisesti täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa, vaikka
— his stay there has not been uninterrupted;
– hän ei oleskele siellä keskeytyksettä
The referring court submits those questions to the Court because the two concepts are not defined in the Framework Decision.
Kansallinen tuomioistuin esittää nämä kysymykset yhteisöjen tuomioistuimelle, koska kyseistä kahta käsitettä ei määritellä puitepäätöksessä.
Nor does the Framework Decision refer to other Community law measures referring to the concept of domicile or residence, or to the right of the Member States to determine the content of that concept.
Siinä ei myöskään viitata muihin yhteisön oikeuden toimiin, joissa kotipaikan tai asuinpaikan käsite mainittaisiin, eikä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön käsitteiden sisällön määrittämiseksi.
— his stay there is not in conformity with the national legislation governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country;
– hän ei oleskele siellä jäsenvaltion oleskeluoikeutta koskevien säännösten mukaisesti
The Czech and Netherlands Governments maintain that the definition of those concepts must be left to the assessment of each Member State.
Tšekin ja Alankomaiden hallitukset väittävät, että näiden käsitteiden määritteleminen on jätettävä kunkin jäsenvaltion harkintavaltaan.
— he commits crimes there systematically; and
– hän harjoittaa jäsenvaltiossa ammattimaista rikollista toimintaa ja
— he is in custody there serving a prison sentence.
– hän suorittaa jäsenvaltiossa vankeus -rangaistusta.
The purpose of the Framework Decision is to put in place a system of compulsory surrender as between the judicial authorities of the Member States, which can be refused only on the basis of one of the grounds for nonexecution expressly provided for in that Framework Decision.
Puitepäätöksen tarkoituksena on nimittäin ottaa käyttöön jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välinen pakollisen luovuttamisen järjestelmä, jossa täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi vastustaa luovutusta ainoastaan vetoamalla johonkin puitepäätöksessä nimenomaisesti säädetyistä kieltäytymisperusteista.
The effective application of the Framework Decsion requires, in my opinion, that the ground for nonexecution laid down in Article 4(6) be the subject of a standard definition applied in all the Member States.
Mainitun puitepäätöksen tehokas soveltaminen edellyttää mielestäni, että sen 4 artiklan 6 alakohdassa esitetty kieltäytymisperuste määritellään yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.
It follows that the opening of the borders has made Member States collectively responsible for the fight against crime.
Tästä seuraa, että rajojen avaaminen on saattanut jäsenvaltiot solidaarisesti vastuuseen rikollisuuden torjumisesta.
That is why the creation of the European criminal justice area has emerged as essential in order to ensure that the exercise of freedom of movement does not undermine public safety.
Tästä syystä eurooppalaisen rikosoikeudellisen alueen luominen on osoittautunut välttämättömäksi, jotta liikkumisvapauksia ei käytettäisi yleisen turvallisuuden vahingoksi.
A number of Member States and the Commission have also maintained that the transposition into national law of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision must be left to the discretion of each Member State.
Useat jäsenvaltiot ja komissio ovat myös väittäneet, että puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn kieltäytymisperusteen saattaminen osaksi maan sisäistä oikeusjärjestystä on jätettävä kunkin jäsenvaltion omaan harkintavaltaan.
That provision must be understood, according to those parties, as leaving the Member States free to choose whether to provide that their judicial authorities may rely on that ground for nonexecution.
Kyseinen säännös on näiden osapuolten mukaan ymmärrettävä siten, että jäsenvaltiot voivat halutessaan säätää tai jättää säätämättä niiden oikeusviranomaisten mahdollisuudesta vedota kyseiseen kieltäytymisperusteeseen.
In consequence, the transposition of Article 4(6) of the Framework Decision into the national law of each Member State is necessary, in my opinion, in order to ensure that the European arrest warrant does not apply to the detriment of the reintegration of the convicted person — and, therefore, to the detriment of the legitimate interest of all Member States in crime prevention — which that ground for nonexecution aims to protect.
Näin ollen puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdan täytäntöönpano jokaisen jäsenvaltion lainsäädännössä on mielestäni pakollista, jotta eurooppalaista pidätysmääräystä sovellettaessa ei heikennettäisi tuomitun henkilön sopeutumista uudelleen yhteiskuntaan ja siten kaikkien jäsenvaltioiden legitiimiä intressiä rikollisuuden estämiseen, jota kyseisellä kieltäytymisperusteella pyritään suojelemaan.
I do not agree with that interpretation either.
En ole samaa mieltä myöskään tästä tulkinnasta.
As we have seen, the purpose of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the convicted person.
Kuten jo totesin, puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn kieltäytymisperusteen tavoitteena on edistää tuomitun sopeutumista uudelleen yhteiskuntaan.
Since that person, if a citizen of the Union, has the right to move and reside in all Member States, the success of his reintegration concerns not only the executing Member State but also all the other Member States and the persons living there.
Koska tällä henkilöllä on, jos hän on unionin kansalainen, oikeus liikkua ja asua kaikissa jäsenvaltioissa, hänen uudelleen sopeutumisensa onnistuminen ei koske ai -noastaan täytäntöönpanosta vastaavaa jäsenvaltiota vaan myös kaikkia muita jäsenvaltioita ja niissä asuvia henkilöitä.
With regard to the issue, in the present case, of the meaning of ‘staying in’ and being ‘a resident of’ the executing Member State, I share the opinion of the Austrian, Polish and Finnish Governments and of the Commission that those expressions must be interpreted as independent concepts, defined in the light of the underlying aim of Article 4(6) of the Framework Decision, and of the scheme and its objectives.
Siltä osin kuin on kyse käsitteiden ”oleskelee” tai ”asuu vakinaisesti” täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa merkityksestä, olen samaa mieltä kuin Itävallan, Puolan ja Suomen hallitukset sekä komissio eli käsitteitä on tulkittava itsenäisesti, ja ne on määriteltävä puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdan tarkoituksen kannalta sekä päätöksellä luodun järjestelmän ja päätöksen tavoitteiden kannalta.
The concept of residence has been defined in other Community measures on the basis of the specific scheme and aims of those acts, which do not correspond to those of the Framework Decision.
Muissa yhteisön toimissa esiintyvät asuinpaikan käsitteen määritelmät on nimittäin laadittu erityisesti kyseisillä toimilla luodun järjestelmän ja toimien tarkoituksen mukaan, eivätkä ne vastaa puitepäätöksellä luotua järjestelmää tai puitepäätöksen tarkoitusta.
The same can be said of third country nationals.
Sama tarkastelu voidaan tehdä kolmansien valtioiden kansalaisten osalta.
As a result of the abolition of border controls in the Schengen area, those nationals may move freely within that area.
Koska Schengen-alueen sisäisiltä rajoilta on poistettu valvonta, nämä kansalaiset voivat liikkua vapaasti tämän alueen sisällä.
They may also move and reside throughout the European Union as members of the family of a national of a Member State.
He voivat myös liikkua ja oleskella koko unionin alueella jäsenvaltion kansalaisen perheenjäseninä.
Article 1(2) of the Framework Decision.
Ne voidaan pakollisesta luovuttamisesta.
It is therefore an exception to a general rule.
Kyseessä on siis poikkeus periaatteesta.
may, however, be taken into consideration for that purpose, 35as can Resolution (72)1 on the standardisation of the legal concepts of ‘domicile’ and ‘residence’, adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 18 January 1972, to which the Oberlandesgericht Stuttgart refers. 36
Euroopan neuvoston ministerikomitean 18.1.1972 antama päätöslauselma (72) 1, joka koskee kotipaikan ja asuinpaikan oikeudellisten käsitteiden yhtenäistämistä ja johon kansallinen tuomioistuin viittaa. 36
That analysis is also confirmed by the tight deadlines by which the executing judicial authority must adopt its decision on execution of the European arrest warrant.
Tätä analyysiä tukevat myös ne lyhyet määräajat, joiden puitteissa täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on tehtävä päätöksensä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta.
Consideration of the aims of the Framework Decision leads me to infer that the ground for nonexecution stated in Article 4(6) must be interpreted restrictively.
Tarkastellessani puitepäätöksen tarkoitusta päädyn toteamaan, että puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa esitetty kieltäytymisperuste on määriteltävä suppeasti.
That ground permits derogation from the mandatory surrender provided for in
Tällä perusteella voidaan nimittäin poiketa puitepäätöksen 1 artiklan 2 kohdassa säädetystä
We have also seen that the objective underlying Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the requested person.
Totesin aiemmin myös, että puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdan taustalla vaikuttavana syynä on edistää eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevan henkilön sopeutumista uudelleen yhteiskuntaan.
It is in the light of that objective that the concepts of ‘staying in’ and being ‘a resident of’, as referred to in the Framework Decision, should be defined; and the scope of those definitions should be narrow, in keeping with the aims of the Framework Decision.
Kyseisessä säännöksessä tarkoitetut käsitteet ”oleskella” ja ”asua vakinaisesti” onkin määriteltävä juuri tämän päämäärän kannalta ja puitepäätöksen tarkoituksen edellyttämässä suppeassa merkityksessä.
35 — In the field of social security, the place of residence of a worker — which serves to determine the applicable legislation on unemployment benefits — is determined by the place where the habitual centre of interests is situated.
35 – Sosiaaliturvan alalla työntekijän asuinpaikaksi, jota käytetään määritettäessä työttömyysetuuden osalta sovellettava lainsäädäntö, määritetään se paikka, jossa työntekijän etujen tavanomainen keskus sijaitsee.
In that regard, it is important to consider the family situation of the worker as well as the reasons that have led him to move, and the nature of the work (Case C-372/02 Adanez-Vega [2004] ECR I-10761, paragraph 37).
Tältä osin on tarkasteltava erityisesti työntekijän perhetilannetta ja syitä, jotka ovat johtaneet hänen siirtymiseensä paikasta toiseen, sekä tehdyn työn luonnetta (asia C-372/02, Adanez-Vega, tuomio 11.11.2004, Kok. 2004, s. I-10761, 37 kohta).
36 — According to that resolution, domicile is a legal concept.
36 – Tämän päätöslauselman mukaan kotipaikan käsite kattaa oikeudellisen käsitteen.
It implies a legal relationship between a person and a country, resulting from that person’s intention to establish there the centre of his personal, social and economic interests.
Se tarkoittaa tietyn henkilön oikeudellista sidettä tiettyyn maahan, ja tämä side on seurausta kyseisen henkilön halusta keskittää henkilökohtaiset, so -siaaliset ja taloudelliset intressinsä sinne.
The concept of residence, on the other hand, is determined solely by reference to factual criteria.
Asuinpaikan käsite puolestaan määritetään yksinomaan tosiseikkoihin perustuvilla kriteereillä.
It does not depend upon the legal entitlement to reside.
Se ei ole riippuvainen oleskeluluvasta.
It results from the fact that a person lives in a country for a certain period of time, which need not necessarily be continuous.
Se on seurausta siitä seikasta, että tietty henkilö asuu tietyssä maassa tietyn aikaa, mutta ei välttämättä jatkuvasti.
In order to determine whether residence is habitual, account is to be taken of the duration and the continuity of the residence as well as of other facts of a personal or professional nature which point to durable ties between a person and his residence.
Sen määrittämiseksi, onko tietty asuinpaikka tavanomainen, on otettava huomioon asumisen kesto ja jatkuvuus sekä muita henkilökohtaisia tai ammatillisia seikkoja, jotka osoittavat, että tietyllä henkilöllä on pysyvät siteet asuinpaikkaansa.
The place where a person due to serve a prison sentence, or subject to a detention order, stays or resides is relevant to his reintegration, because that reintegration aims to allow the person to rediscover his place in society, that is to say, the family, social and professional environment in which he lived before serving his sentence and to which it is probable that he will return thereafter.
Paikka, jossa henkilö, jolle määrätään vankeusrangaistus tai turvaamistoimenpide, oleskelee tai asuu vakinaisesti, on merkityksellinen hänen uudelleen sopeutumisensa kannalta, koska tällä uudelleen sopeutumisella pyritään mahdollistamaan se, että tämä henkilö löytää paikkansa yhteiskunnasta eli perhe-elämän, sosiaalisen elämän ja työympäristön, jossa hän asui ennen tuomionsa täytäntöönpanoa ja johon hän todennäköisesti palaa rangaistuksensa päätyttyä.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 requested person has links with the executing Member State of such a kind as to enable the judicial authority of that State to infer that, in order to fulfil its function of reintegration, the sentence must be served in that State.
JULKISASIAMIES BOTIN KANNANOTTO – ASIA C-66/08 tilannetta, jossa eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevalla henkilöllä on täytäntöönpanosta vastaavaan jäsenvaltioon siteitä, joiden perusteella kyseisen valtion oikeusviranomainen voi päätellä, että rangaistus on sen uudelleen sopeutumista koskevan tehtävän täyttymiseksi suoritettava kyseisessä valtiossa.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision must therefore be understood as the place where the person has his centre of main interests.
Puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetun vakinaisen asumisen käsitteen on siis katsottava tarkoittavan paikkaa, johon henkilö keskittänyt pääasialliset intressinsä.
Thus, in their recommendations on prison rules, the Member States of the Council of Europe expressed their wish that imprisonment should be organised, as far as possible, in conditions enabling the person held in custody to sustain and strengthen links with his family.
Euroopan neuvoston jäsenvaltiot ovat esimerkiksi vankilasääntöjä koskevissa suosituksissaan ilmaisseet toiveensa siitä, että vankeusrangaistuksen täytäntöönpano järjestettäisiin mahdollisuuksien mukaan sellaisissa olosuhteissa, että perhesiteiden ylläpitäminen ja vahvistaminen olisi mahdollista.
Imprisonment must also give the person held in custody the impression that he is not excluded from the community at large.
Vankeusrangaistuksen on myös annettava vangitulle se vaikutelma, että häntä ei jätetä yhteiskunnan ulkopuolelle.
Lastly, the conditions of custody must be such as to facilitate the acquisition or resumption of employment on expiry of the sentence, under a pre-release regime organised in the penal institution or by conditional release under supervision. 37
Vankeusajan on myös edistettävä työn saamista tai jatkamista rangaistuksen päättymisen jälkeen vankeinhoitolaitoksessa toteutetun vapautumista valmistelevan ohjelman tai valvonnassa tapahtuvan ehdonalaisen vapautumisen ansiosta. 37
That concept thus corresponds, in my opinion, to a factual situation which results from the presence of a group of criteria of which the most important — as the Austrian, Polish and Finnish Governments and the Commission propose — are family and social links, use of the language, the availability of a place to live, having a job, and the length of residence in the State, together with the intention of the person concerned to stay there when he is no longer held in custody.
Tämä käsite tarkoittaa siis mielestäni todellista tilannetta, johon päädytään useiden kriteerien perusteella; niistä merkityksellisimmät ovat, kuten Itävallan, Puolan ja Suomen hallitukset sekä komissio esittävät, perhesiteet ja sosiaaliset siteet, kielen käyttäminen, se, että käytettävissä on asunto, työpaikka ja oleskelun kesto valtiossa sekä asianomaisen henkilön halu oleskella siellä vankeutensa jälkeen.
The following lessons can be drawn from the above observations for the definition of the concepts of ‘staying in’ or being ‘a resident of’, as referred to in Article 4(6) of the Framework Decision.
Näiden näkökohtien perusteella voidaan tehdä seuraavat johtopäätökset puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettujen käsitteiden ”oleskella” tai ”asua vakinaisesti” sisällön määrittelemiseksi.
That list must not be exhaustive, since the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision must always, in my opinion, be applied by the executing judicial authority on the basis of an assessment of the person’s individual situation.
Tämä luettelo ei saa olla tyhjentävä, koska kun täytäntöönpanosta vastaava oi -keusviranomainen soveltaa puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa säädettyä kieltäytymisperustetta, sen on mielestäni aina arvioitava asianomaisen henkilön erityistilannetta.
First, the content of those two concepts is not, in my view, different, as confirmed by the fact that Article 5(3) of the Framework Decision refers only to a ‘resident’.
Yhtäältä nämä kaksi käsitettä eivät mielestäni eroa sisällöltään, minkä vahvistaa se seikka, että puitepäätöksen 5 artiklan 3 alakohdassa mainitaan yksinomaan ”vakinaisesti asuva”.
Secondly, they refer to the situation in which the
Toisaalta niillä tarkoitetaan
37 — Recommendation No R (87) 3 (rules 65(c), 70.1 and 88) and Recommendation Rec(2006)2 (rules 24, 103 and 107).
37 – Suositukset R (87) 3 (65 kohdan c alakohta, 70.1 ja 88 kohta) ja Rec(2006)2 (24, 103 ja 107 kohta).
The following conclusions can be drawn from this analysis as regards the circumstances listed by the referring court.
Tämän tarkastelun perusteella kansallisen tuomioistuimen luettelemista seikoista voidaan esittää seuraavat johtopäätökset.
KOZŁOWSKI criteria enabling that place to be identified serve to indicate the strength of the connection of that person to life in the executing Member State.
KOZŁOWSKI määrittämisessä käytettyjen kriteerien avulla voidaan arvioida, kuinka merkityksellinen on asianomaisen henkilön side täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion yhteiskuntaan.
With regard, first, to the fact that the person concerned has not stayed without interruption in the executing Member State, that cannot call into question the connection of that person to that State.
Ensinnäkin se, että asianomainen henkilö ei ole oleskellut keskeytyksettä täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion alueella, ei voi asettaa kyseenalaiseksi kyseisen henkilön sidettä tähän valtioon.
A person can go abroad on holidays or to carry out his chosen profession without that changing his centre of main interests.
Henkilö voi nimittäin lähteä ulkomaille lomalle tai harjoittamaan ammattiaan ilman, että tämä merkitsisi hänen pääsiallisten intressiensä keskuspaikan siirtymistä.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision is therefore based on the intention of the person concerned and necessarily describes a place where he enjoys or can enjoy his rights.
Puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettu vakinaisen asumisen käsite on siis asianomaisen henkilön tahdon tulosta ja tarkoittaa välttämättä paikkaa, jossa hän nauttii tai voi nauttia oikeuksistaan.