natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case C-122/02 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Environment and consumers
Asia C-122/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
16 January 2003
16 päivänä tammikuuta 2003 jättäminen
(Failure of a Member State to fulfil its obligations (First Chamber) under that directive.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta laiminlyönti (ensimmäinen jaosto) hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
The Kingdom of Belgium does not dispute that not all the measures necessary to transpose the Directive have been taken, and states that the Commission and the Court will be informed of the progress made in the transposition of the Directive.
Belgian kuningaskunta ei kiistä sitä, ettei se ole toteuttanut kaikkia tarvittavia täytäntöönpanotoimia, ja se toteaa, että komissiolle ja yhteisöjen tuomioistuimelle
By application lodged at the Court Registry on 5 April 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply fully with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998, or, at any rate, by failing fully to inform the Commission thereof, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.4.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja ilmoitetaantäytäntöönpanotoimienedistymisestä. täytäntöönpanotoimienedistymisestä.
Declares that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply fully with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998 on the quality of water intended for human consumption, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive;
velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 10 October 2002.
Julkisasiamies L. A Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 10 päivänä lokakuuta 2002.
16 January 2003 property Prefabricated building
16 päivänä tammikuuta 2003
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Exemptions — Letting of immovable which can be dismantled and reassembled) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi—Vapautukset—Kiinteistöjen vuokraustoiminta — Valmisosista koottu rakennus, joka on tarkoitettu purettavaksi ja joka voidaan pystyttää uudelleen (viides jaosto)
By order of 25 May 2000 the Bundesfinanzhof referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 13B(b) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesfinanzhof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.5.2000 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan Β kohdan b alakohdan tulkinnasta.
Mr Maierhofer let to the Free State of Bavaria communal accommodation, *with the necessary land', for the temporary housing of asylumseekers.
R. Maierhofer vuokrasi Freistaat Bayernille (Baijerin osavaltiolle) asuintaloja "yhdessä tarvittavan maapohjan kanssa" turvapaikanhakijoiden tilapäistä majoittamista varten.
The lease was entered into for a fiveyear period with the possibility of extension.
Vuokrasopimus tehtiin viideksi vuodeksi, minkä jälkeen sitä oli mahdollista jatkaa.
Some of the buildings were on land which a local authority had let to Mr Maierhofer and others were on land which the lessee of the buildings, the Free State of Bavaria, had rented itself. In
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat R. Maierhofer sekä Finanzamt Augsburg-Land (paikallinen veroviranomainen; jäljempänä Finanzamt) ja jossa on kyse Maierhoferin harjoittaman valmisosista pystytettyjen rakennusten vuokraustoiminnan arvonlisäverollisuudesta.
Those questions were raised in proceedings between Mr Maierhofer and the Finanzamt Augsburg-Land, a tax office ('the Finanzamt'), concerning Mr Maierhofer's liability to value added tax ('VAT') in respect of the letting of buildings constructed from prefabricated components.
Osa kyseisistä rakennuksista sijaitsi kiinteistöllä, jonka paikallinen kunta oli vuokrannut Maierhoferille, ja muut rakennukset sijaitsivat kiinteistöillä, jotka rakennusten vuokralainen eli Baijerin osavaltio oli itse vuokrannut.
The first question both cases the sites were to be fully restored to their original condition once the lease came to an end.
Sopimusten päätyttyä kiinteistöt piti molemmissa tapauksissa palauttaa alkuperäiseen tilaansa.
By its first question, the national court is asking the Court about the meaning of the expression 'letting of immovable property' in Article 13B(b) of the Sixth Directive.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan Β kohdan b alakohdassa käytetyn käsitteen kiinteän omaisuuden vuokraus ulottuvuudesta.
The buildings at issue in the case before the national court are not mobile; nor can they be easily moved.
Rakennukset, joista pääasiassa on kysymys, eivät ole liikuteltavia eivätkä helposti siirrettäviä.
They are buildings with a concrete base erected on concrete foundations sunk into the ground.
Ne ovat rakennuksia, jotka lepäävät betonisokkelilla, joka on rakennettu maapohjaan upotettujen betoniperustusten päälle.
They can be dismantled on expiry of the lease for subsequent re-use but by having recourse to eight persons over ten days.
Vuokrasopimuksen päätyttyä ne voidaan purkaa myöhempää uudelleenkäyttöä varten, mutta purkaminenvaatii kahdeksalta hengeltä kymmenen päivää.
Mr Maierhofer had constructed on those sites single-storey and two-storey buildings similar to prefabricated houses using prefabricated components.
Maierhofer rakensi näille kiinteistöille valmisosista yksi- tai kaksikerroksisia rakennuksia, jotka olivat rinnastettavissa valmistaloihin.
The buildings stood on a concrete base erected on concrete foundations sunk into the ground.
Rakennukset lepäsivät betonisokkelilla, joka oli rakennettu maapohjaan upotettujen betoniperustusten päälle.
The walls, which were made of panels, were secured to the foundations by bolts.
Levyistä valmistetut seinät oli kiinnitetty perustuksiin pulteilla.
The roof framework was covered with tiles.
Kehikon katteena oh käytetty tiiliä.
The floors and walls of the bathrooms and kitchens were tiled.
Saniteettitilojen ja keittiöiden lattiat ja seinät oh laatoitettu.
The construction system was such that the buildings could be dismantled at any time by eight persons in ten days and subsequently reused. used.
Rakennusmenetelmä teki mahdolliseksi sen, että kahdeksan henkeä pystyi milloin hyvänsä purkamaan rakennukset kymmenessä päivässä, minkä jälkeen rakennuksia oli mahdollista käyttää uudelleen.
Such buildings made of structures fixed to or in the ground must be regarded as immovable property.
On syytä katsoa, että tällaiset rakennukset, jotka muodostuvat maapohjaan kiinteästi liittyvistä rakennelmista, ovat kiinteää omaisuutta.
In that connection, it is significant that the structures cannot be easily dismantled or easily moved but, contrary to the German Government's submission, there is no need for them to be inseverably fixed to or in the ground.
Tältä osin on tärkeää, että rakennelmat eivät ole helposti purettavissa ja siirrettävissä, mutta toisin kuin Saksan hallitus väittää, ei ole tarpeen, että rakennelmat liittyisivät maapohjaan erottamattomalla tavalla.
Nor is the term of the lease decisive for the purpose of determining whether the buildings at issue are movable or immovable property.
Vuokrasopimuksen kesto ei liioin ole ratkaiseva määritettäessä sitä, ovatko kyseessä olevat rakennukset irtainta vai kiinteää omaisuutta.
Mr Maierhofer did not deduct input tax in respect of the construction of the buildings in 1992.
Maierhofer ei ollut vähentänyt hankintahintaan sisältynyttä arvonlisäveroa vuonna 1992, jolloin rakennukset pystytettiin.
If 'building' is defined in that way, that is consonant with the definition of the term in Article 4(3)(a) of the Sixth Directive concerning the supply of buildings or parts of buildings.
Finanzamt kuitenkin verotti Maierhofia normaalin verokannan mukaisesti tämän harjoittamasta vuokraustoiminnasta, koska kyseinen toiminta ei ollut koskenut kiinteistöjä, vaan pelkästään rakennuksia, jotka BGB:n 95 §:n mukaan eivät todellisuudessa ole kiinteistön ainesosia.
The Finanzamt none the less assessed Mr Maierhofer's letting transactions at the normal rate of tax on the ground that the transactions related not to immovable property but merely to buildings which were not in reality the components of immovable property within the meaning of Paragraph 95 of the BGB.
Tällä tavalla määritellyn rakennuksen käsite vastaa sitä määritelmää, joka kyseisellä ilmaisulla on rakennuksen tai rakennuksen osan luovutusta koskevassa kuudennen arvonlisäverodirektiivin 4 artiklan 3 kohdan a alakohdassa.
The Finanzamt took any deductible tax into account when assessing the tax due.
Ei ole syytä tulkita tätä käsitettä eri tavalla sen mukaan, onko kyseessä tämän direktiivin 13 artiklan B kohdan b alakohdassa tarkoitettu vuokraustoimi vai 4 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu luovutustoimi.
The Finanzgericht (Finance Court, Germany) dismissed the action which Mr Maierhofer had brought against the decisions by which the Finanzamt had demanded that tax.
Finanzgericht (Saksa) hylkäsi Maierhoferin valituksen, joka koski Finanzamtin tekemiä verotuspäatöksiä.
Mr Maierhofer then appealed Bundesfinanzhof on a point of law.
Maierhofer teki tämän johdosta Revisionvalituksen Bundesfinanzhofiin.
By its second question, the national court is asking whether the fact that the lessor makes available to the lessee the building and the land on which it is erected, or merely the building which he has erected on the lessee's land, is relevant in determining whether a letting constitutes a letting of immovable property for the purposes of Article 13B(b) of the Sixth Directive.
Toinen kysymys Kansallinen tuomioistuin kysyy toisella kysymyksellään, että kun pyritään määrittämään, onko tietty vuokraustoimi kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan B kohdan b alakohdan mukaista kiinteän omaisuuden vuokrausta, onko tällöin merkitystä sillä seikalla, antaako vuokranantaja vuokralaisen käyttöön sekä maapohjan että rakennuksen vai pelkän rakennuksen, jonka hän on rakentanut vuokralaisen maapohjalle.
As is apparent from the answer to the first question, the letting of immovable property may
Bundesfinanzhofilla on epäilyksiä siitä, onko Saksan oikeuden mukainen lähestymistapa yhteensoveltuva yhteisön oikeuden kanssa, ja Bundesfinanzhof katsoo näin ollen tarpeelliseksi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
concern solely a building. It is not necessary for it to concern both the building and the land on which the building is erected in order for it to be classified as a letting of immovable property for the purposes of Article 13B(b) of the Sixth Directive.
b alakohdan mukaiseksi kiinteän omaisuuden vuokraukseksi, ei ole tarpeen, että vuokraus koskee samanaikaisesti sekä rakennusta että maapohjaa, jolle rakennus on pystytetty.
The letting of a building constructed from prefabricated components fixed to or in the ground in such a way that they cannot be easily dismantled or easily moved constitutes a letting of immovable property for the purposes of Article 13B(b) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: umform basis of assessment, even if the building is to be removed at the end of the lease and re-used on another site;
Sellaisen rakennuksen vuokraus, joka on rakennettu maapohjaan kiinteästi liittyvistä valmisosista siten, että kyseiset vabnisosat eivät ole helposti purettavissa eivätkä siirrettävissä, on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohdan mukaista kiinteän omaisuuden vuokrausta, vaikka kyseinen rakennus tullaan poistamaan vuokrasopimuksen päätyttyä ja vaikka sitä tullaan käyttämään uudelleen jollain toisella kiinteistöllä.
Whether the lessor makes available to the lessee both the building and the land on which it is erected or merely the building which he has erected on the lessee's land is irrelevant in determining whether a letting constitutes a letting of immovable property for the purposes of Article 13B(b) of the Sixth Directive 77/388.'
Kun pyritään määrittämään, onko tietty vuokraustoimi kuudennen arvontisäverodtirektiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohdan mukaista kiinteän omaisuuden vuokrausta, merkitystä ei ole sillä seikalla, antaako vuokranantaja vuokralaisen käyttöön sekä maapohjan että rakennuksen vai pelkän rakennuksen, jonka hän on rakentanut vuokralaisen maapohjalle.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 June 2002.
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä kesäkuuta 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että Bundesfinanzhofin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin tulisi vastata seuraavasti:
'(1) The "letting of immovable property" within the meaning of Article 13B(b) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment covers the letting of buildings constructed from prefabricated materials such as those in issue in the main proceedings if they are firmly fixed to or in the ground.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste—17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohdassa tarkoitetun käsitteen "kiinteän omaisuuden vuokraus" piiriin kuuluu kyseessä olevien rakennusten kaltaisten valmisosista koottujen rakennusten vuokraus, jos kyseiset rakennukset liittyvät kiinteästi maapohjaan.
(2) It is not relevant to the question whether the letting of a building falls within the exemption in Article 13B(b) whether the lessor makes available to the lessee both the building and the land on which it is erected or merely the building which he has erected on the lessee's land.'
Harkittaessa sitä, kuuluuko rakennuksen vuokralle antaminen 13 artiklan B kohdan b alakohdassa säädetynvapautuksen piiriin, merkitystä ei ole sillä, antaako vuokranantaja vuokralaisen käyttöön sekä rakennuksen että maapohjan, vai pelkästään rakennuksen, jonka hän on pystyttänyt vuokralaisen maapohjalle.
Preliminary ruling (Community Customs (Fifth Chamber) order to determine the customs value of the imported fruit, Capespan made incomplete customs declarations under Article 254 of the regulation implementing the Community Customs Code by giving a provisional indication of the value of the imported fruit.
Ennakkoratkaisu Yhteisön tullikoodeksi — Hedelmät ja vihannekset — Tullausarvon laskeminen (viides jaosto) se antoi tuotujen hedelmien osalta väliaikaisen arvoilmoituksen.
The definitive transaction value regarded by Capespan as necessary in order to calculate the definitive value for the purposes of Article 29 of the Community Customs Code was not in fact known before the end of the period during which the fruit was imported.
Lopullinen kauppa-arvo, joka Capespanin mukaan oli välttämätön yhteisön tullikoodeksin 29 artiklassa tarkoitetun lopullisen arvon laskemiseksi, ei nimittäin ollut tiedossa ennen hedelmien tuontiajanjakson päättymistä.
A dispute then arose between Capespan and the Commissioners as to the determination of the value of the fruit coming within the scope of Regulation No 3223/94.
Capespanin ja Commissionersin välillä tuli riitaa siitä, miten asetuksen N:o 3223/94 soveltamisalaan kuuluvien hedelmien arvo määritetään.
By order of 19 October 2000 the VAT and Duties Tribunal, London, referred to the Court for a preliminary ruling five questions concerning, first, the interpretation of Articles 28 to 36 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code, Articles 141 to 181a of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92, and Article 5 of Commission Regulation (EC) No 3223/94 of 21 December 1994 on detailed rules for the application of the import arrangements for fruit and vegetables, and, secondly, on the validity of Commission Regulation (EC) No 1498/98 of 14 July 1998 amending Regulation No 3223/94.
VAT and Duties Tribunal, London, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 19.10.2000 tekemällään päätöksellä ETY:n perustamissopimuksen 234 artiklan nojalla viisi ennakkoratkaisukysymystä yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 28—36 artiklan, tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 141-181 a artiklan ja hedelmien ja vihannesten tuontijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21 päivänä joulukuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3223/94
Those questions were raised in the course of proceedings between Capespan International pic and the Commissioners of Customs & Excise concerning the method of calculating the customs value of certain fruit imported from non-Member States and coming within the scope of Regulation No 3223/94. The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
5 artiklan tulkinnasta ja toisaalta asetuksen (EY) N:o 3223/94 muuttamisesta 14 päivänä heinäkuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1498/98 pätevyydestä.
By letter dated 23 September 1998 the Commissioners notified Capespan of the incorrectness of its approach, stating that the customs value of the fruit in question had to be determined in accordance with the methods provided for in Article 5 of Regulation No 3223/94.
Nämä kysymykset on esitetty Capespan International plc:n ja Commissioners of Customs 6 Excise välisessä asiassa, joka koskee sitä, millä tavalla tiettyjen kolmansista maista tuotujen ja asetuksen N:o 3223/94 soveltamisalaan kuuluvien hedelmien tullausarvo on laskettava.
Capespan is an importer of fruit established in the United Kingdom.
Commissioners ilmoitti 23.9.1998 päivätyllä kirjeellä Capespanille, että Capespan oh menetellyt virheellisesti ja että kysymyksessä olevien hedelmien tullausarvo on määritettävä asetuksen N:o 3223/94 5 artiklassa säädettyjen menetelmien mukaan.
During the period between 18 March 1997 and 24 August 1998 it imported consignments of fruit, in particular apples, from South Africa, which were subject to the system of entry prices introduced by Regulation No 3223/94.
Commissioners katsoi, että Capespan olisi voinut käyttää näistä menetelmistä ainoastaan 5 artiklan 1 kohdan c alakohdassa esitettyä menetelmää — jonka mukaan maahantuoja tukeutuu komission määrittämään kiinteään tuontiarvoon — joten Capespan ei saa enää ilmoittaa asetuksen N:o 3223/94 soveltamisalaan kuuluvia, tämän jälkeen tuotavia tavara-eriä siten, että niiden osalta annettaisiin vakuus, vaan tavaroiden arvo on ilmoitettava suoraan ja ilmoittamisessa on sovellettava kiinteän tuontiarvon menetelmää.
Believing that it was entitled to base itself on Article 29 of the Community Customs Code in
Pääasian oikeudenkäynti ennakkoratkaisukysymykset
Capespan lodged a complaint against that decision by the Commissioners but they upheld their decision by two further decisions of 25 November and 3 December 1998. Those decisions also stated that application of the
Se toi 18.3.1997-24.8.1998 Etelä-Afrikasta hedelmäeriä, joihin sisältyi muun muassa asetuksella N:o 3223/94 käyttöön otetun tulohintajärjestelmän alaisia omenoita.
In its third question the referring court is essentially asking whether Regulation No 1498/98 is valid.
Commissioners vahvisti kuitenkin päätöksen 25.11. ja 3.12.1998 tekemillään päätöksillä.
methods for determining the value mentioned in Article 5 of Regulation No 3223/94 allowed Capespan to make complete declarations concerning the customs value of the products imported and that it had to cease submitting incomplete declarations under Article 254 of the Community Customs Code.
Koska Capespan uskoi voivansa käyttää edellä mainittujen hedelmien tullausarvon määrittämiseen tullikoodeksin 29 artiklaa, se laati epätäydelliset tulli-ilmoitukset yhteisön tullikoodeksin 254 artiklan perusteella siten, että
Capespan appealed against those decisions to the VAT and Duties Tribunal, London.
Capespan haki asiassa muutosta VAT and Duties Tribunal, Londonilta.
Under those circumstances the VAT and Duties Tribunal, London, decided to stay the proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
VAT and Duties Tribunal, London, on päättänyt tykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
In that regard it should be recalled that, in light of the provisions of the Community Customs Code, agricultural legislation may contain specific provisions concerning the customs value of products with the result that Regulation No 3223/94, in particular, may lawfully contain specific provisions for calculating the customs value of fruit and vegetables.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys tullikoodeksin säännöksiin nähden tuotteiden tullausarvoa koskevia erityissäännöksiä siten, että asetukseen N:o 3223/93 voi laillisesti sisältyä erityissääntöjä hedelmien ja vihannesten tullausarvon laskemista varten.
Under those conditions, it is logical for the measures implementing such specific provisions to be adopted in conformity with the procedure provided for by the enabling regulation.
Tästä seuraa vääjäämättä, että tällaisten erityissäännösten soveltamistoimenpiteet toteutetaan valtuusasetuksessa säädetyn menettelyn mukaisesti.
In its first question the referring court is essentially asking whether the customs value of fruit and vegetables coming within the scope of Regulation No 3223/94 must, in respect of the period between 18 March 1997 and 17 July 1998 inclusive, be determining in accordance with the methods set out in the Community Customs Code and its implementing regulation or in accordance with the rules provided for in Article 5 of Regulation No 3223/94.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa ensimmäisellä kysymyksellään tietää, onko asetuksen N:o 3223/94 soveltamisalaan kuuluvien hedelmien ja vihannesten tullausarvo määritettävä ajanjakson 18.3.1997-17.7.1998, kyseiset päivät mukaan lukien, osalta yhteisön tullikoodeksissa ja sen soveltamisasetuksessa olevien menetelmien mukaisesti vai asetuksen N:o 3223/94 5 artiklan sääntöjen mukaisesti.