natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As shown above, safety on the macro-scale is a public good as far as collective risks are concerned.
Kuten on osoitettu edellä, turvallisuus makromittakaavassa on yleisesti haluttava tarvike kun puhutaan kollektiivisista riskeistä.
Occupational safer)' in the enterprise is a "merit want", since private activities, left alone, would produce a significantly lower level of safety than the one the state regards as sufficient.
Työturvallisuus yrityksessä on "ansioon liitetty tarvike", sillä yksityiset toiminnot sellaisenaan tarjoavat huomattavsti alhaisemman turvallisuuden kuin minkä valtio katsoo olevan riittävän.
These characteristics of safety as an economic good are responsible for the numerous public activities, regulations etc., in this field.
Nämä turvallisuuteen liittyvät seikat sitä tarkisteltaessa taloudellisena tarvikkeena ovat syynä moniin julkisiin toimintoihin,
ECONOMIC INCENTIVES TO IMPROVE THE WORKING
TALOUDELLISIA KANNUSTIMIA YMPÄRISTÖN
ENVIRONMENT that is already legally enforced in another state, distortions could occur with regard to the cost of labour.
PARANTAMISEKSI säännöksiin jne. tällä alueella. Myös kaikkien tässä yhteydessä pohtimiemme kannustimien on oltava julkisten viranomaisten kehittämiä.
Every suggestion therefore has to take into account existing differences in the safety legislation and practices between countries.
Jokaisessa ehdotuksessa on näin ollen otettava huomioon olemassa olevat erot turvallisuutta koskevaan lainsäädäntöön ja käytäntöihin nähden eri maiden välillä.
Incentive Schemes in Operation
Toiminnassa olevat kannustin järjestelmät
2.1 Types of incentive scheme
2.1 Kannustinohjelmatyypit
There are a number of approaches that governments can take to shift the views of business on health and safety.
Hallitukset voivat ryhtyä muuttamaan käsityksiä työterveydestä ja -turvallisuudesta eri tavoin.
Broadly they can be classified as legal instruments (e.g. laws, regulations and standards) or market-based instalments (levies, charges, incentives, subsidies etc.).
Laajemmin ottaen työterveyteen ja -turvallisuuteen liittyvistä toimista voidaan käyttää nimitystä lakisääteiset välineet (esim. lait, säännökset ja standardit) tai markkinapohjaiset välineet (verot, maksut, kannustimet, tuet, jne.).
Social differences between countries have influenced the choice of instruments and the way they are structured.
Maiden väliset sosiaaliset erot vaikuttavat välineiden valintaan ja tapaan, jolla ne on kehitetty.
In some countries, mandatory insurance schemes drive prevention activities.
Joissakin maissa pakolliset vakuutusohjelmat ovat ennaltaehkäisytoimintojen pohjana.
Others have developed a legal framework to guarantee standards of health and safety, while insurance only provides compensation for injur)' or disease.
Jotkut maista ovat kehittäneet lakisääteisen kehyksen terveys- ja turvallisuusstandardien takaamiseksi, kun taas vakuutukset toimivat vain korvauksen antamisen välineenä tapaturma- ja sairaustapauksissa.
Of course, breaking the law can often result directly in a fine, which may be regarded as a financial incentive in itself.
Lain rikkominen voi luonnollisestikin johtaa suoranaisesti sakkorangaistukseen, mitä voidaan sinänsä pitää taloudellisena kannustimena.
Thus the two categories of incentive are not necessarily exclusive.
Näin ollen nämä kaksi kannustinluokkaa eivät ole välttämättä toisensa poissulkevia.
Law enforcement mechanisms and penalties which are intended as punishments, however, are not within the scope of this discussion.
Tässä pohdinnassa ei kuitenkaan ole tarkoitus käsitellä lain toimeenpanomekanismeja ja rankaisutoimia.
Rather the study has concentrated on positive inducements to avoid injury or disability by improving the working environment.
Tämä tutkimus on lähinnä keskittynyt tarkastelemaan positiivisia toimia tapaturmien ja vammautumisen välttämiseksi parantamalla työskentely-ympäristöä.
Most existing systems have evolved over time.
Useimmat nykyisistä järjestelmistä ovat kehittyneet pitkän ajan kuluessa.
In many cases they were not originally designed as incentive schemes.
Monissa tapauksissa niitä ei alunperin suunniteltu kannustinohjelmiksi.
Often they began simply as a means of providing compensation for accidents.
Usein ne alkoivat yksinkertaisesti keinoina tarjota korvaus onnettomuuksien uhreille.
Later this may have been widened to cover some occupational diseases and perhaps accidents during commuting.
Myöhemmin tämä laajeni mahdollisesti kattamaan tiettyjä työhön liittyviä sairauksia ja tapaturmia työmatkoilla.
In some countries, (eg Holland), cover for occupational injuries is simply part of the general social security system for injury compensation.
Joissakin maissa (esim. Alankomaissa), työtapaturmien kattaminen on yksinkertaisesti osana yleistä sosiaaliturvajärjestelmää loukkaantumisien korvausta varten.
By far the most common type of incentive scheme in existence is insurance based.
Kaikkein yleisin olemassa oleva kaimustinohjelmatyyppi on vakuutuspohjainen.
The employer pays a premium which buys compensation for employees who are injured at work.
Työnantaja maksaa vakuutusmaksun, jolla ostetaan korvaus työtapaturmien kohteeksi joutuneille työntekijöille.
By relating the size of the premium to the health and safety performance of the employer, these schemes provide an incentive for the employer to improve.
Suhteuttamalla vakuutusmaksun määrä työnantajan terveys- ja turvatoimiin, nämä ohjelmat antavat kannustimen työnantajalle tilanteen parantamiseksi.
National systems are established in several EU countries, Canada and New Zealand.
Maakohtaiset järjestelmät ovat olemassa useissa EU-maissa, Kanadassa ja Uudessa Seelannissa.
Schemes are also under development in Denmark, Poland and elsewhere.
Ohjelmia ollaan kehittämässä myös Tanskassa, Puolassa ja muuallakin.
In the UK, for instance, assistance can be obtained towards the
Ohjelmien yksityiskohdat eroavat suuresti ja vaikuttavat
INCENTIVE SCHEMES IN OPERATION costs of consultants carrying out risk assessments and giving advice on control.
Jotkut ohjelmista on kohdistettu suoranaisemmin parannusten aikaansaamiseksi työpaikalla.
In France, income from the insurance-based scheme can be used to fund direct expenditure aimed at raising the standards of protection across an industry.
Esimerkiksi Isossa-Britanniassa on mahdollista saada avustusta riskianalyyseja ja valvontaneuvoja antavien konsulttien kulujen peittämiseksi.
One example has been the purchase of protective trousers for lumberjacks.
Yhtenä esimerkkinä on suojahousujen hankinta metsätyömiehille.
The most developed scheme of this type is in Sweden where a Working Life Fund of 15 billion kronor has been set up.
Kaikkein pisimmälle kehitetty tämäntyylinen ohjelma on Ruotsissa, jossa on perustettu 15 biljoonan kruunun työelämärahasto.
The money was collected by a special levy on employers and will be used over a six-year period to fund investment in both industry-wide and workplace programmes.
Raha kerättiin erityisellä työnantajiin kohdistetulla verolla ja se käytetään kuuden vuoden ajalla rahoittamaan sekä teollisuuden että työpaikan ohjelmia.
Many other types of scheme can be envisaged but do not appear to have been tried in practice.
Monia muuntyyppisiä ohjelmia on hahmoteltu, mutta niitä ei ole välttämättä kokeiltu käytännössä.
For instance, why not give tax incentives for validated health and safety expenditure?
Miksi ei olisi esimerkiksi mahdollista antaa verokannustimia mielekkäiksi todettujen työterveys- ja turvallisuuskulujen peittämiseksi?
It is possible in many countries to obtain tax relief for capital expenditure.
Useissa maissa on mahdollista saada verovapautusta pääomakuluja varten.
Health and safety measures will often qualify under this heading.
Työterveys ja turvallisuuskäytännöt osuvat usein tämän otsakkeen alle.
No-one though appears to have a fiscal policy specifically aimed at encouraging expenditure on the working environment.
Kenelläkään ei kuitenkaan tunnu olevan käytössä talousohjelmaa, jonka tarkoituksena olisi erityisesti rohkaista kulutusta työskentelyympäristön parantamiseksi.
In general, the insurance-based schemes are mandatory for employers, having their basis in national legislation.
Yleensä vakuutuspohjaiset ohjelmat ovat pakollisia työnantajille, sillä ne pohjautuvat kansalliseen lainsäädäntöön.
Some have voluntary elements, though.
Joissakin on kuitenkin olemassa myös vapaaehtoisia toimintamahdollisuuksia.
In Finland, private accident insurance is compulsory but employers can choose whether to have their premium based on their own accident statistics or on the claims experience of the industry sector.
Suomessa yksityinen tapaturmavakuutus on pakollinen, mutta työnantajat voivat valita, haluavatko he suorittaa vakuutusmaksunsa omien tapaturmatilastojansa pohjalta vai kyseisen teollisuussektorin vaademaksukokemusten perusteella.
Obviously the former provides a much closer link to the risk level in the individual company and so provides a greater incentive to improve conditions.
Edellinen on ilmeisesti paljon lähemmin yhteydessä riskitasoon yksityisessä yhtiössä ja kannustaa näin ollen enemmän toimia olosuhteiden parantamiseksi.
In Alberta, employers can opt to join the Work Injun/ Reduction Programme as an adjunct to the normal insurance scheme.
Albertassa työnantajat voivat osallistua Tapaturmien alentamisohjelmaan (Work Injury Reduction Programme - WIRT) osana normaalia vakuutusohjelmaa.
Employers joining WIRP are required to undergo an annual audit of their management systems and to take action on the results.
WIRP:hin osallistuneiden työnantajien on läpikäytävä vuosittainen haUinto-ohjelmiensa auditointi ja toimittava saatujen tulosten pohjalta.
Participation is rewarded by the potential for much larger financial incentives - over $2 million for large companies.
Osallistuminen palkitaan mahdollisuudella saada suurernpimääräisiä taloudellisia kannustimia - yli 82 miljoonaa, kun on kysymys suurista yhtiöistä.
WIRP is still under development and it may be that an initial voluntary phase is a good way to tiy out new schemes.
WIRP on edelleen kehitysvaiheessa ja ehkäpä alustavasti vapaaehtoispohjainen vaihe onkin hyvä menetelmä uusien ohjelmien kokeilemiseksi.
ECONOMIC INCENTIVES TO IMPROVE THE WORKING
TALOUDELLISIA KANNUSTIMIA YMPÄRISTÖN PARANTAMISEKSI
2.2 Benefits
2.2 Avustukset
The potential to reduce human suffering and economic loss is clearly substantial, but to justify economic incentives they must offer advantages over alternative approaches such as tighter regulation.
Ihmisten kärsimysten lievittämiseksi ja taloudellisten menetysten vähentämiseksi on selvästi mahdollista suorittaa huomattavia parannuksia, mutta taloudellisten kannustimien oikeuttamiseksi niiden on tarjottava muut vaihtoehdot - kuten tiukemman lainsäädännön - ylittäviä etuja.
Many of the costs of occupational injuries are hidden.
Monet tapaturmien aiheuttamista kuluista eivät ole selvästi nähtävissä.
One strength of economic incentives is that they can make employers more aivare of the true cost of their actions.
Yksi taloudellisten kannustinten etu on se, että ne pystyvät tekemään työnantajat tietoisemmiksi toimiensa aiheuttamista todellisista kuluista.
For instance, in piece work, employees may be under financial pressure to risk their safety in order to reach targets.
Kun on kysymys esimerkiksi urakkatyöstä, työntekijät voivat joutua taloudellisesti painostetuiksi vaarantamaan turvallisuutensa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
An incentive system for employers could help to offset the pressure.
Työnantajien kannustinjärjestelmä voisi auttaa tämän painostuksen lievittämiseksi.
Similarly with just-in-time production systems, health and safety standards may sometimes be prejudiced in order to maintain production.
Samoin kun on kysymys ajallisesti tiukoista tuotantojärjestelmistä (just-in-time production systems) on mahdollista, että työterveys- ja turvallisuusseikoissa annetaan periksi tuotannon ylläpitämiseksi.
An economic system could be used to lessen this tendency.
Taloudellista järjestelmää voitaisiin käyttää hyväksi tämän käytännön lievittämiseksi.
Decision-makers will be better informed.
Päätöstentekijät tulisivat näin paremmin informoiduiksi.
Since the incentive is a financial one, it is likely to motivate all employers, whether their normal attitude to health and safety is a responsible one or not.
Koska on kysymyksessä taloudellinen kannustin, se motivoisi todennäköisesti kaikkia työntekijöitä riippumatta siitä kuinka vastuuntuntoisesti he suhtautuvat normaalisti työterveysja turvallisuuskysymyksiin.
Unlike legislation, it is easy to make incentives self-targeting and selfenforcing.
Toisin kuin lainsäädännössä, kannustimista on helppo tehdä onuitavoitteisiaja omatoimisia.
Thus if an employer is penalised for a high injury rate, he will automatically seek out and remedy the cause of the problem whatever it may be.
Niinpä jos työnantajaa rangaistaan suurella korvausmaksulla, hän pyrkii automaattisesti tunnistamaan ja korjaamaan ongelman aiheuttavan kohteen, oli se mikä tahansa.
New hazards will be focussed on without the need for specific legislation to control them.
Uusiin mahdollisiin vaaroihin kiinnitetään huomiota ilman että tarvitaan lainsäädännöllistä valvontaa.
Preventing accidents and ill-health will become a much higher priority as it will make a direct contribution to the bottom-line profit.
Onnettomuuksien ja sairauksien ennaltaehkäisemisestä tulee tärkeämpi alue, kun se vaikuttaa suoranaisesti toiminnan kannattavuuteen.
Incentives can be a positive benefit to companies, unlike the burden of more legislation.
Kannustimet voivat olla myönteinen etu yhtiöille, kun taas lisääntyvä lainsäädäntö koetaan taakaksi.
Further insight into the benefits of insurance-based incentive schemes can be obtained by comparing experiences in countries which have such schemes with those that do not.
Lisäymmärrystä vakuutuspohjaisten kannustinohjelmien eduista on saatavana vertaamalla sellaisten maiden kokemuksia, joilla on käytössä kyseisiä ohjelmia sellaisten maiden kanssa, joilla ei ole niitä.
In the UK, for instance, compensation for industrial injury or disease is obtained either under a statutory (flat rate) scheme or through civil litigation.
Esimerkiksi Isossa-Britanniassa korvaus teollisuustapaturmia ja -sairauksia vastaan on saatavana joko lakisääteisen (sama maksu kaikille) vakuutuksen tai siviilioikeudenkäynnin kautta.
Employers are obliged to take out private insurance against claims, but the premiums are not directly related to the employer's health and safety record.
Työnantajien on otettava pakollinen yksityinen vakuutus vaateita vastaan, mutta vakuutusmaksut eivät ole suorassa suhteessa työnantajan työterveys ja -turvallisuustilastoihin.
Employees have to decide for themselves whether the claim is worth pursuing.
Työntekijöiden on itse päätettävä, kannattaako ryhtyä hakemaan korvausta.
Robens' listed the reasons why this system is inefficient and even operates to the detriment of prevention activities.
Robens6 on luetteloinut syyt, miksi tämä järjestelmä on tehoton ja toimii jopa ehkäisytoimintojen vastaisesti.
In summary:
Tiivistettynä:
The tort system is expensive to operate and may provide compensation to less than 10% of those injured.
Rikkomusperusteinenjärjestelmä on kallis ylläpitää ja antaa ehkä korvauksen alle 10 prosentille tapaturmien kohteeksi joutuneista.
The system has an inhibiting and distorting effect on the work of making and enforcing regulations to prevent accidents.
Järjestelmällä on passivoivaja väärentävä vaikutus toimiin, joilla yritetään aikaansaada ja toimeenpanna säädöksiä onnettomuuksien estämiseksi.
The investigation of accidents is impeded and this makes prevention more difficult.
Onnettomuuksien tutkimukset estyvät ¡a tämä tekee ennaltaehkäisyn vaikeammaksi.
Flat-rate insurance leaves the negligent employer no worse off than the responsible one.
Yhtäläinen vakuutusmaksu ei tee eroa vastuuntunnottoman ja vastuuntuntoisen työnantajan välillä.
Another potential benefit of national incentive schemes is that it becomes easier to collect reliable accident statistics.
Toisena mahdollisena etuna kansallisista kannustinohjelmista on, että luotettavien onnettomuustilastojen kerääminen helpottuu.
Gross under-reporting of accidents is a recognised feature in countries where there is no incentive to report the data (HSC, 1992).
On tunnettua, että tapaturmista jätetään suuresti ilmoittamatta maissa, joissa näiden tietojen ilmoittamiseksi ei ole minkäänlaista kannustinta (HSC, 1992).
The position is even worse for occupational diseases, where the rimescale makes it difficult to link cause and effect (European Foundation, 1992).
Tilanne on vielä heikompi, kun on kysymys työhön liittyvistä sairauksista, joissa pitemmällä ajalla tapahtuva terveuden heikontuminen tekee vaikeaksi yhdistää syyn ja seurauksen (Euroopan säätiö, 1992).
Schemes which compensate injured or disabled employees provide a powerful incentive for reporting.
Tapaturman tai sairauden kohteeksi joutuneille korvauksen maksavat ohjelmat antavat voimakkaan kannustimen niistä ilmoittamiseksi.
Good statistics in turn make it easier to target effective prevention activities.
Kunnon tilastot tekevät taas osaltaan helpommaksi kohdistaa tehokkaita ennaltaehkäiseviä toimia mielekkäästi.
Of course, it is equally important to ensure that the incentives do not lead to over-reporting, which might become a problem if the compensation offered to individuals were too great.
On tietysti kuitenkin yhtä tärkeätä varmistaa, että kannustimet eivät johda yliraportointiin, mistä voi tulla ongelma, jos yksilöille tarjottu korvaus on liian suuri.
2.3 Adverse effects
2.3 Kielteiset vaikutukset
Common experience teaches us that there can be drawbacks to the use of incentive schemes.
Yleiseen kokemukseen pohjautuen voimme sanoa, että kannustinohjelmien käytöstä voi olla haittoja.
For instance, in the safety field, some companies offer incentives to individuals by paying a bonus if the number of accidents is reduced.
Jotkut yhtiöt maksavat esimerkiksi bonuksen yksilöille, jos tapaturmien määrä vähenee.
Rewards such as these can create group pressure not to report accidents.
Tämäntyyppiset palkinnot voivat synnyttää ryhmäpaineita tapaturmista ilmoittamatta jättämiseksi.
Experience shows that whilst statistical accident records may show an improvement this is often achieved by discouraging the reporting of accidents, not by improving plant safety performance.
Kokemukset ovat osoittaneet, että vaikkakin tapaturmatilastojen luvut ehkä osoittavat parantumista, se on usein aikaansaatu rohkaisemalla ilmoittamatta jättämistä tapaturmista, ei parantamalla tehdaslaitoksen turvatoimia.
In a similar way, if incentive schemes for employers are based on accident records they might increase the likelihood of employers harassing individual workers.
Samoin jos työnantajien kannustinohjelmat perustuvat tapaturmatilastoihin, ne voivat lisätä mahdollisuutta, että työnantajat painostavat yksittäisiä työntekijöitä.
Flat rate insurance schemes, in contrast, protect small employers from large claims and thereby reduce the likelihood of individual workers being harassed by their employers.
Yhtäläiseen maksuun pohjautuvat vakuutusohjelmat taas suojelevat piempien yritysten työnantajia suuria korvausvaateita vastaan ja vähentävät näin työnantajien yksittäisten työntekijöiden painostamisen mahdollisuutta.
Some other potential dangers can be foreseen.
Muita potentiaalisia vaaroja on myös oletettavissa.
If compensation to individuals were over-generous it might encourage people to accept partial disability in return for cash.
Jos korvaus yksilöille olisi liian suuri, se voisi rohkaista ihmisiä hyväksymään osittaisen vammaisuuden käteistä korvausta vastaan.
For instance, some people might consider a degree of noiseinduced hearing loss acceptable if the compensation were sufficient.
Esimerkiksi jotkut voisivat pitää tiettyä äänen aiheuttamaa kuulovammaisuutta hyväksyttävänä, jos siitä saatu korvausvaatimus olisi liittävän suuri.
This might arise if, for example, disability payments in lieu of wages were not taxed or ¡(pensions were paid in addition to earnings.
Näin voisi käydä esimerkiksi, jos vammaisuusmaksuja ei verotettaisi palkkojen asemasta tai jos eläkkeitä maksettaisiin ansioiden lisäksi.
Schemes which are not well designed might even have a discriminatory effect on recruitment.
Huonosti suunnitelluilla ohjelmilla voi olla vaurioittava vaikutus rekrytointiinkin.
Employers may not be prepared to take on people who are considered bad risks.
Työnantajat eivät ehkä haluaisi ottaa työhön henkilöitä, joita pidettäisiin riskejä aiheuttavina.
The Dutch (bonus / malus) system of paving a bonus to employers recruiting disabled workers and penalising those whose employees become disabled has proved unpopular with employers.
Hollantilainen (bonus/malus) järjestelmä, jossa maksetaan bonus vammaisia henkilöitä työhön ottaville työnantajille ja jossa rangaistaan sellaisia työnantajia, joiden työntekijät vammaistuvat, ei ole saanut suosiota työnantajien keskuudessa.
Conceivably also, employers may be tempted to sub-contract high risk tasks to companies which are prepared to ran the risks.
Olisi myös mahdollista, että työnantajat voisivat tuntea houkutusta luovuttaa korkean riskin sisältävät toimet sellaisille alihankkijayhtiöille, jotka ovat valmiita ottamaan näitä riskejä.
Possible knock-on effects of incentive schemes extend well beyond implications for employees.
Kannustinohjelmien mahdolliset seuraamukset ulottuvat kauas työntekijöitä koskevien seikkojen ulkopuolelle.
It is necessary to consider fully the interaction with the national social security system and the implications for the enforcement of health and safety law and for the civil law (tort) system.
On taqueen harkita täysin vuorovaikutusta kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän kanssa ja mahdollisia työterveyden- ja -turvallisuuden lainsäädäntöön ja siviilirikkomuslakeihin vaikuttavia seurauksia.
Incentives cannot be considered in isolation.
Kannustimia ei voida harkita muusta irrallisena seikkana.
INCENTIVE SCHEMES IN OPERATION
TOIMINNASSA OLEVAT KANNUSTINJÄRJESTELMÄT
2.4 Risk assessment in incentive schemes
2.4 Kannustiohjelmien riskiarviointi
Figure 3 shows the chain of events that leads from a hazard in the workplace to an employee receiving compensation for injury.
Kuva 3 esittää ketjutapahtumat aina työpaikan vaaratapahtumasta uhriksi joutuneen työntekijän korvaamiseen asti.
To prevent injury occurring it is necessary to break the chain before the accident, ie. to eliminate the hazard or reduce the risk.
Loukkaantumisen ja sairastumisen estämiseksi on tärkeää murtaa ketju ennen onnettomuuden aiheutumista ts. eliminoida vaara tai vähentää riskiä.
The effectiveness of an incentive scheme depends on how well the incentive focusses efforts on these matters.
Kannustinohjelman tehokkuuus riippuu siitä, kuinka hyvin kannustin keskittää ponnistukset näissä asioissa.
Figure 3: Targets for incentive measures
Kuva 3: Kohteita kannustinkäytäntöjä varten
Risk factors
Vaarat f~J t_l
Accidents Diseases
Onnettomuudet Taudit fflg»^
Society costs
Yhteisön kulut
Employer costs
Työnantajan kulut i
Employee costs
Vaateet
Insurer costs
Vakuutuskulut t < S^
ENVIRONMENT the insurers is not the full cost of the accident: costs to the individual, to society and uninsured costs to the employer are not included.
TALOUDELLISIA KANNUSTIMIA YMPÄRISTÖN PARANTAMISEKSI nykyiset ohjelmat käyttävät korvauskuluja - helposti saatava, mutta retrospektiivinen riskin mitta - kannustimen määrittämiseksi.
The true cost lies in the lost resource to the country, not in the compensation figure.
Tästä käytetään nimitystä "kokemuspohjainen arvionti" ("experience rating").
Q Accident frequency rates do not reflect severity and may unfairly penalise an enteqjrise which has a lot of minor accidents compared to one which has fewer, but consistently more serious, ones.
Jotkut ohjelmista käyttävät apuna tapaturmatilastoja - niiden toistuvuutta tai vakavaasteisuutta.