natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Troika consultations with the US, Canada, Japan and New Zealand have helped align common approaches.
Troikan keskustelut Yhdysvaltain, Kanadan, Japanin ja Uuden-Seelannin kanssa ovat auttaneet lähentämään toimintatapoja.
As the various boxes in this report (see in particular chapter 4) demonstrate, the EIDHR supports a range of vital human rights work in third countries.
Kuten raportissa olevista kehystetyistä teksteistä (ks. erityisesti luku 4) ilmenee, ihmisoikeus- ja demokratiaaloite tukee erilaisia elintärkeitä ihmisoikeustoimia kolmansissa maissa.
EU political priorities are reflected in the programming of community aid.
EU:n poliitiikan painopisteet on otettu huomioon yhteisön tukea koskevassa ohjelmansuunnittelussa.
However, given that the EC is required to award grants through open competitive calls for proposals that attract a considerable number of proposals, the project-selection process can mean that project proposals which correspond to the EU's political priorities do not receive sufficiently swift support.
Koska EY joutuu kuitenkin myöntämään avustuksia avoimien kilpailukykyisten ehdotuspyyntöjen avulla, joilla saadaan huomattava määrä ehdotuksia, hankkeiden valintaprosessi voi merkitä sitä, että EU:n poliittisia prioriteetteja vastaavat hanke-ehdotukset eivät saa tukea riittävän nopeasti.
Greater effort accordingly needs to be made to reduce the gap between priority setting (through programming) and its implementation. Moreover, the lack of information about the impact of previously funded projects on the human rights situations that they addressed remains a concern, given that policy should based on the evidence of results.
Koska politiikan olisi perustuttava aikaansaatuihin tuloksiin, aihetta huoleen antaa myös tietojen puuttuminen siitä, mitä vaikutuksia aikaisemmin rahoitetuilla hankkeilla on ollut niihin ihmisoikeustilanteisiin, joihin kyseisissä hankkeissa etsittiin ratkaisua.
The European Parliament plays a very wideranging role in promoting human rights.
Euroopan parlamentilla on hyvin laaja rooli ihmisoikeuksien edistämisen alalla.
It has undertaken activities that are topical and specific, as well as focused on issues, like UN reform, that are more long-term in their impact.
Se on toteuttanut sekä ajankohtaisia ja tarkoin määriteltyjä toimia että YK:n uudistuksen kaltaisiin kysymyksiin kohdennettuja toimia, joiden vaikutukset ovat pitkäaikaisia.
In addition, the Parliament continues to keep up pressure on both the Commission and the Council to sustain their efforts in these fields.
Lisäksi parlamentti painostaa jatkuvasti sekä komissiota että neuvostoa jatkamaan ponnistelujaan näillä aloilla.
The active involvement of MEPs in election observation missions demonstrates how all three EU institutions effectively co-operate together.
Euroopan parlamentin jäsenten aktiivinen osallistuminen vaalitarkkailuvaltuuskuntiin osoittaa, miten tehokasta kolmen EU:n toimielimen yhteistyö on.
Thematic issues
Aihekohtaiset kysymykset
The death penalty
Kuolemanrangaistus
The EU has actively pursued its policy against the death penalty during the period covered by this report.
EU on aktiivisesti jatkanut kuolemanrangaistuksen vastaista politiikkaansa tämän raportin tarkastelujaksolla.
The EU is opposed to the death penalty in all circumstances and systematically upholds this position in its relations with third countries.
EU vastustaa kuolemanrangaistusta kaikissa olosuhteissa ja pitää järjestelmällisesti kiinni kannastaan suhteissaan kolmansiin maihin.
It considers that the abolition of the death penalty contributes to the enhancement of human dignity and the progressive development of human rights.
Se katsoo, että kuolemanrangaistuksen poistaminen osaltaan vahvistaa ihmisarvoa ja edistää ihmisoikeuksien asteittaista kehitystä.
The Guidelines on EU policy towards third countries on the death penalty (adopted in 1998) provide the basis for action of the Union.
Suuntaviivat, jotka koskevat EU:n politiikkaa suhteessa kolmansiin maihin kuolemanrangaistukseen liittyvissä kysymyksissä ja jotka hyväksyttiin vuonna 1998, tarjoavat perustan unionin toimille.
These guidelines provide criteria for making representations and outline minimum standards to be applied in countries retaining the death penalty.
Näissä suuntaviivoissa annetaan perusteet vetoomusten tekemiseen ja esitetään vähimmäisnormit, joita kuolemanrangaistuksen edelleen säilyttävissä maissa olisi noudatettava.
The EU also presses, where relevant, for moratoria to be introduced as a first step towards the abolition of the death penalty.
Lisäksi EU pyrkii tarvittaessa siihen, että kyseisissä maissa otetaan käyttöön moratoriot ensimmäisenä askeleena kohti kuolemanrangaistuksen poistamista.
General representations consist in the EU raising the issue of the death penalty in its dialogue with third countries.
Yleisissä vetoomuksissa EU ottaa esille kuolemanrangaistuskysymyksen kolmansien maiden kanssa käymissään vuoropuheluissa.
Such démarches occur particularly when a country's policy on the death penalty is in flux, e.g. where an official or de facto moratorium on the death penalty is likely to be ended, or where the death penalty is to be reintroduced through legislation.
Tällaisia virallisia yhteydenottoja käytetään erityisesti silloin, kun jonkin maan kuolemanrangaistuspolitiikka on muuttumassa, esimerkiksi kun virallinen tai tosiasiallinen kuolemanrangaistusta koskeva moratorio todennäköisesti päättyy tai kun kuolemanrangaistus on määrä ottaa uudelleen käyttöön lainsäädäntöteitse.
Similarly, a démarche or public statement may be made where countries take steps towards abolition of the death penalty.
Vastaavasti virallista yhteydenottoa tai julkisuuteen annettavaa lausumaa voidaan käyttää myös silloin, kun maat ryhtyvät toimiin, jotka tähtäävät kuolemanrangaistuksen poistamiseen.
Individual representations are used in specific cases where the European Union becomes aware of individual death penalty sentences which violate minimum standards.
Yksittäisiä vetoomuksia käytetään erityistapauksissa, joissa Euroopan unioni saa tiedon yksittäisistä kuolemanrangaistustuomioista, jotka rikkovat vähimmäisnormeja.
These standards provide, inter alia, that capital punishment cannot be imposed on those who were under the age of 18 when committing the crime, pregnant women or new mothers, and persons
Näissä normeissa määrätään muun muassa, että kuolemanrangaistusta ei voida langettaa niille, jotka rikoksen tehdessään olivat alle 18vuotiaita, raskaana oleville naisille tai hiljattain äidiksi tulleille eikä psyykkisesti vammaisille.
who are mentally disabled. The EU raised the question of the death penalty with the governments of Japan, the USA, China, Pakistan, Syria, Kuwait, Barbados, Yemen, the Palestinian Authority, Libya, Iran, Uzbekistan, Sri Lanka, Vietnam, India, Indonesia and Bangladesh.
EU otti kuolemanrangaistuksen esille Japanin, Yhdysvaltain, Kiinan, Pakistanin, Syyrian, Kuwaitin, Barbadoksen, Jemenin, palestiinalaishallinnon, Libyan, Iranin, Uzbekistanin, Sri Lankan, Vietnamin, Intian, Indonesian ja Bangladeshin hallitusten kanssa.
According to Amnesty International’s report for 2004, nearly 4,000 people were executed worldwide in 2004.
Amnesty Internationalin vuotta 2004 koskevan raportin mukaan maailmassa teloitettiin lähes 4 000 ihmistä vuonna 2004.
More than half of these executions took place in China.
Yli puolet teloituksista tapahtui Kiinassa.
Iran had the second highest number with at least 159 executions, followed by Vietnam with at least 64 and the USA with 39.
Toiseksi suurin määrä oli Iranissa, jossa tehtiin ainakin 159 teloitusta. Vietnamissa teloitettiin ainakin 64 ja Yhdysvalloissa 39 ihmistä.
It should be noted, however, that the number of executions in the USA has been steadily declining over the past years22
On kuitenkin huomattava, että Yhdysvalloissa teloitusten määrä on viime vuosina tasaisesti laskenut.22
The EU is pleased that 44 of the 46 Council of Europe member states have ratified Protocol No.6 to the European Convention on Human Rights concerning the abolition of the death penalty.
EU pani tyytyväisenä merkille, että 46:sta Euroopan neuvoston jäsenvaltiosta 44 on ratifioinut ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen kuudennen lisäpöytäkirjan kuolemanrangaistuksen poistamisesta.
The Russian Federation and Monaco have yet to ratify Protocol 6.
Venäjän federaatio ja Monaco eivät ole vielä ratifioineet kuudetta pöytäkirjaa.
As regards Protocol No 13, which bans the death penalty in all circumstances, including in wartime, 32 member states have now ratified it, including 18 EU member states.
Kuolemanrangaistuksen kaikissa olosuhteissa, myös sota-aikana, kieltävän kolmannentoista pöytäkirjan on tähän mennessä ratifioinut 32 jäsenvaltioita, joiden joukossa on 18 EU:n jäsenvaltiota.
Among the positive developments, the following five countries abolished the death penalty for all crimes in 2004: Bhutan, Greece, Samoa, Senegal and Turkey.
Myönteisenä kehityksenä mainittakoon, että seuraavat viisi maata poistivat kuolemanrangaistuksen kaikkien rikosten osalta vuonna 2004: Bhutan, Kreikka, Samoa, Senegal ja Turkki.
With respect to Kyrgyzstan, President Akayev announced that the moratorium on executions, in place since 1998, would be extended for one more year.
Kirgisian presidentti Akajev ilmoitti, että vuodesta 1998 sovellettua teloitusten täytäntöönpanon lykkäämistä jatketaan yhdellä vuodella.
Regarding Tajikistan, the moratorium in place was endorsed on 8 July 2004 by a law “on the suspension of the application of the death penalty”.
Tadžikistanissa sovellettu moratorio vahvistettiin 8.7.2004 lailla kuolemanrangaistuksen soveltamisen lykkäämisestä.
With regard to action in multilateral fora, the EU continued its well-established practice of initiating a resolution on the death penalty at the UN Commission on Human Rights (CHR).
Toiminnassaan monenvälisillä foorumeilla EU jatkoi vakiintunutta käytäntöään ja teki aloitteen kuolemanrangaistusta koskevasta päätöslauselmasta YK:n ihmisoikeustoimikunnassa.
All EU member states supported the resolution on extra-judicial, summary or arbitrary executions presented by Finland at UNGA Third Committee.
Kaikki EU:n jäsenvaltiot kannattivat Suomen YK:n yleiskokouksen kolmannessa komiteassa esittämää päätöslauselmaa ilman oikeudenkäyntiä tehdyistä, summittaisista tai mielivaltaisista teloituksista.
The resolution, adopted at the 61st Session of the CHR in 2005, presented by Sweden and co-sponsored by 81 countries, reiterated the call for a worldwide moratorium on executions and called on states to accede to the Second Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights, which aims to abolish the death penalty.
Ihmisoikeustoimikunnan 61. istunnossa vuonna 2005 hyväksytyssä Ruotsin ehdottamassa päätöslauselmassa, jolle 81 valtiota antoi tukensa, vaadittiin uudelleen maailmanlaajuista teloituksia koskevaa moratoriota ja kehotettiin valtioita liittymään kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen liitettyyn toiseen valinnaiseen pöytäkirjaan, jonka tavoitteena on poistaa kuolemanrangaistus.
In its statement to the Commission, the EU regretted the end of moratoria in Lebanon and Indonesia, and the end of the de facto moratorium in India; called on Burundi, Sri Lanka and Mauritania not to re-start executions; and regretted the interruption of the moratorium in Afghanistan, as well as the decision by the Iraqi interim government to reintroduce the death penalty into its legislation.
Komissiolle antamassaan lausunnossa EU piti valitettavana moratorion päättymistä Libanonissa ja Indonesiassa sekä tosiasiallisen moratorion päättymistä Intiassa, vetosi Burundiin, Sri Lankaan ja Mauritaniaan, että ne eivät aloittaisi uudelleen teloituksia sekä pahoitteli sitä, että moratorio on keskeytetty Afganistanissa ja että Irakin väliaikainen hallitus on päättänyt ottaa kuolemanrangaistuksen uudelleen käyttöön lainsäädännössään.
Other reporting suggests that some of these figures may be conservative.
Eräiden muiden saatavilla olevien tietojen mukaan osa tässä esitetyistä arvioista voi olla varovaisia.
The true figures are likely to be higher, given the difficulty in compiling statistics.
Tilastojen kokoamiseen liittyvät ongelmat huomioon ottaen todelliset luvut ovat todennäköisesti suurempia.
With respect to EU action in the United States, there have been some notable rulings of the US Supreme Court.
EU:n Yhdysvaltoihin kohdistuvan toiminnan osalta voidaan mainita muutama Yhdysvaltain korkeimman oikeuden antama merkittävä päätös.
Following Atkins v Virginia, in which the Court held that the execution of the mentally retarded was in violation of the US Constitution, many mental retardation cases have been stayed pending mental evaluation.
Tuomion Atkins v. Virginia perusteella, jossa korkein oikeus katsoi, että henkisesti jälkeenjääneiden teloittaminen on Yhdysvaltain perustuslain vastaista, monen henkiseen jälkeenjääneisyyteen liittyvän tapauksen ratkaisu on lykkääntynyt siihen asti, kunnes arvio mielentilasta saadaan.
The State courts are struggling with the definition of mental retardation owing to the fact that the US Supreme Court left this critical decision to the States.
Osavaltioiden tuomioistuimet ponnistelevat henkisen jälkeenjääneisyyden määritelmän kanssa, sillä liittovaltion korkein oikeus jätti tämän ratkaisevan päätöksen osavaltioiden tehtäväksi.
Many lawyers are now challenging the convictions of their clients based on the Atkins decision.
Monet asianajajat hakevat nyt muutosta asiakkaittensa tuomioihin Atkins-päätöksen perusteella.
The US Supreme Court, in an important ruling of 1 March 2005, declared executions of minors unconstitutional in the case of Simmons v Missouri.
Yhdysvaltain korkein oikeus totesi asiassa Simmons v. Missouri 1.3.2005 antamassaan tärkeässä tuomiossa, että alaikäisten teloitukset ovat perustuslain vastaisia.
It is significant that the EU had submitted an amicus curiae (“friend of the court”) brief to the Court in this case.
Tässä tapauksessa on merkittävää, että EU oli toimittanut korkeimmalle oikeudelle amicus curiae -kirjelmän.
The Supreme Court also specifically referred to “the weight of international opinion” among the motives for its decision.
Korkein oikeus myös mainitsi erityisesti kansainvälisen mielipiteen painon päätöksensä perusteissa.
The Second World Congress against the Death Penalty took place in Montreal, Canada on 69 October 2004.
Toinen kuolemanrangaistuksen vastainen maailmankongressi kokoontui 6.–9.10.2004 Montrealissa Kanadassa.
This was an important gathering of those involved in the fight against the death penalty worldwide, organised by the NGO coalition: “Together against the Death Penalty”.
Tämä oli kuolemanrangaistuksen maailmanlaajuiseen torjuntaan osallistuville tärkeä kokoontuminen, jonka järjesti valtioista riippumattomien järjestöjen liitto "Yhdessä kuolemanrangaistusta vastaan" ("Together against the Death Penalty").
Discussions covered a broad range of issues, including enhanced strategies for abolition, especially with respect to the USA and Japan.
Keskusteluja käytiin hyvin monista asioista, joihin kuului muun muassa kuolemanrangaistuksen poistamista koskevien strategioiden tehostaminen erityisesti Yhdysvaltain ja Japanin osalta.
The EU was represented by the Dutch Presidency and member states, the European Parliament Human Rights Subcommittee and the Commission.
EU:ta edustivat puheenjohtajavaltio Alankomaat ja jäsenvaltiot sekä Euroopan parlamentin ihmisoikeuksien alivaliokunta ja komissio.
The World Day against the Death Penalty was celebrated immediately after the World Congress, on the 10 October, in a public demonstration in the streets of Montreal in Canada.
Kansainvälistä kuolemanrangaistuksen vastaista päivää vietettiin välittömästi maailmankongressin jälkeen 10. lokakuuta Montrealin kaduilla Kanadassa järjestetyssä julkisessa mielenosoituksessa.
EIDHR: The Application of the Death Penalty in Commonwealth Africa: ' Legal Tools for Commonwealth Africa'
EIDHR: Kuolemanrangaistuksen soveltaminen Kansainyhteisön maissa Afrikassa: "Oikeuskeinot Kansainyhteisön maille Afrikassa"
25 of the 78 countries which continue to apply the death penalty for ordinary crimes are situated in the African continent.
Kuolemanrangaistusta tavanomaisiin rikoksiin edelleen soveltavista 78 maasta 25 maata sijaitsee Afrikan mantereella.
The British Institute of International and Comparative Law (BIICL) implemented the project across 13 countries: Botswana, Cameroon, Ghana, Kenya, Lesotho, Swaziland, Malawi, Nigeria, Tanzania, Uganda, Zambia, Zimbabwe and Sierra Leone.
Hanketta "Oikeuskeinot Kansainyhteisön maille Afrikassa" toteutti British Institute of International and Comparative Law (BIICL) seuraavissa 13 maassa: Botswana, Kamerun, Ghana, Kenia, Lesotho, Swazimaa, Malawi, Nigeria, Tansania, Uganda, Sambia, Zimbabwe ja Sierra Leone.
The project addressed the identified need for comparative legal information on the death penalty in Commonwealth Africa and more importantly, the lack of an information sharing network at a regional level on this topic.
Hankkeessa käsiteltiin kuolemanrangaistusta koskevan vertailukelpoisen oikeudellisen tiedon todettua tarvetta Kansainyhteisön maissa Afrikassa ja etenkin tätä aihetta koskevan alueellisen tiedonvaihtoverkon puuttumista.
The project aimed to strengthen the capacity of lawyers and judges to challenge the death penalty through the compilation of legal materials, specific to each of the target countries, and legal materials based on the comparable aspects of the legal systems in the countries involved.
Hanke pyrki vahvistamaan asianajajien ja tuomareiden valmiuksia kyseenalaistaa kuolemanrangaistus kokoamalla kullekin kohdemaalle ominaista ja kyseisten maiden oikeusjärjestelmien vertailukelpoisiin näkökohtiin perustuvaa oikeudellista aineistoa.
The Human Rights Manual and Sourcebook for Africa, due to be published in 2005, is the culmination of this research into relevant jurisprudence, case studies on successful death penalty litigation (for example in Uganda) and conditions on death row in each of the target countries.
Alan oikeuskäytäntöön, tuloksellisiin kuolemanrangaistusoikeudenkäyntejä koskeviin tapaustutkimuksiin (esim. Ugandassa) ja kunkin kohdemaan kuolemaantuomittujen olosuhteisiin kohdistuvan tutkimustoiminnan perusteella on määrä julkaista vuonna 2005 The Human Rights Manual and Sourcebook for Africa -teos.
Simultaneously, an information-sharing network of lawyers, judges and civil society groups has also been established to share successful strategies and experiences on the death penalty.
Samanaikaisesti on lisäksi perustettu asianajajien, tuomarien ja kansalaisyhteiskuntaa edustavien ryhmien tiedonvaihtoverkkoja, joiden avulla ne voivat vaihtaa kuolemanrangaistukseen liittyviä tuloksellisia toimintamalleja ja kokemuksia.
Training courses and workshops for African judges and lawyers on how to use comparative legal materials have also been conducted during 2004 and 2005 in partnership with the Bar Human Rights Committee in the UK.
Lisäksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa järjestettiin vuosina 2004 ja 2005 yhteistyössä Bar Human Rights Committeen kanssa afrikkalaisille tuomareille ja asianajajille tarkoitettuja kursseja ja seminaareja vertailukelpoisen oikeudellisen aineiston käytöstä.
The project ended in June 2005.
Hanke päättyi kesäkuussa 2005.
Torture, and other cruel, inhuman and degrading treatment or punishment
Kidutus ja muu julma, epäinhimillinen ja halventava kohtelu tai rangaistus
, the EU has sustained its action to combat torture with initiatives in international fora, bilateral representations to third countries and substantial support for projects.
Neuvoston huhtikuussa 2001 hyväksymien kidutuksen vastaisten EU:n suuntaviivojen23 mukaisesti EU on jatkanut kidutuksen vastaisia toimia esittämällä aloitteita kansainvälisillä foorumeilla ja kahdenvälisiä vetoomuksia kolmansille maille ja antamalla merkittävää tukea hankkeille.
Denmark submitted resolutions on torture which were adopted by consensus in both bodies, with cosponsorship by all EU member states.
Tanska jätti YK:n yleiskokouksen 59. istunnon ja ihmisoikeustoimikunnan 61. istunnon päätettäväksi kidutusta koskevia päätöslauselmia, jotka hyväksyttiin konsensuksella molemmissa elimissä kaikkien EU:n jäsenvaltioiden tuella.
In statements to those fora, the EU reiterated the absolute prohibition on torture and other cruel, inhuman and degrading treatment or punishment in international law and
EU toisti näille foorumeille esittämissään lausunnoissa, että kidutus ja muu julma,
underlined its concern at the use of torture in several countries and regions, including Belarus, Chechnya, Cuba, Iran, Burma/Myanmar, North Korea, Pakistan, Saudi Arabia and Zimbabwe.
epäinhimillinen ja halventava kohtelu tai rangaistus on ehdottomasti kiellettävä kansainvälisessä oikeudessa, ja toi esiin huolensa kidutuksen käytöstä useissa maissa ja monilla alueilla, joita ovat Burma/Myanmar, Iran, Kuuba, Pakistan, Pohjois-Korea, Saudi-Arabia, Tšetšenia, Valko-Venäjä ja Zimbabwe.
The EU also referred to the ill treatment exposed at the Abu Ghraib detention centre and called upon Algeria, Egypt, India, Indonesia, Israel, the Russian Federation, Tunisia and the USA to extend an invitation to the Special Rapporteur on Torture.
EU viittasi myös Abu Ghraibin pidätyskeskuksessa paljastuneeseen vankien huonoon kohteluun ja kehotti Algeriaa, Egyptiä, Intiaa, Indonesiaa, Israelia, Tunisiaa, Venäjän federaatiota ja Yhdysvaltoja esittämään kutsun kidutusta käsittelevälle erityisraportoijalle.
Furthermore, the EU called on States to consider signing and ratifying the Optional Protocol to the Convention Against Torture (OPCAT), which will institute a complementary system of national and international visiting mechanisms to inspect places of detention.
Lisäksi EU kehotti valtioita allekirjoittamaan ja ratifioimaan kidutuksen vastaiseen yleissopimukseen liitetyn valinnaisen pöytäkirjan, jolla perustetaan vankiloiden tarkastukseen tarkoitettu kansallisia ja kansainvälisiä vierailujärjestelyjä täydentävä järjestelmä.
At present there are 37 signatories and 10 ratifications of OPCAT, with 14 signatories and 3 ratifications by EU member states.24Moreover, EU representatives observed and reported on the examinations of periodic reports during the meetings of the UN Committee Against Torture in May 2005.
Pöytäkirjan on jo allekirjoittanut 37 maata (14 EU:n jäsenvaltiota) ja ratifioinut 10 maata (3 EU:n jäsenvaltiota)24. Lisäksi EU:n edustajat seurasivat määräaikaisraporttien tarkastelua YK:n kidutuksen vastaisen komitean kokouksissa toukokuussa 2005 ja raportoivat asiasta.
The role of trade, in particular goods used in torture, is of critical concern to the EU and has been the subject of a report by the UN Special Rapporteur on Torture25
EU pitää kidutuksessa käytettävien erityistuotteiden kaupan tärkeyttä erittäin huolestuttavana, ja sitä on käsitelty YK:n erityisraportoijan raportissa25
The EU Guidelines commit the EU to preventing the use, production and trade of equipment which is designed to inflict torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment.
EU:n suuntaviivat velvoittavat EU:ta ehkäisemään kidutusta tai muuta julmaa, epäinhimillistä tai halventavaa kohtelua tai rangaistusta varten suunniteltujen välineiden käyttöä, valmistusta ja kauppaa.
Significant progress has now been achieved in fulfilling this commitment.
Tämän sitoumuksen täyttämisessä on edistytty huomattavasti. EU antoi
The EU adopted on the 27 June 2005 a Regulation26 which prohibits the export and import of goods whose only practical use is to carry out capital punishment or to inflict torture and other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment.
, jolla kielletään sellaisten tavaroiden vienti ja tuonti, joita käytännössä käytetään ainoastaan kuolemanrangaistuksen toimeenpanoon tai kiduttamiseen ja muuhun julmaan, epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun tai rankaisemiseen.
The export of goods which could be used for such purposes is also subjected to authorisation by EU Member State authorities.
Sellaisten tuotteiden vientiin, joita voitaisiin käyttää edellä mainittuihin tarkoituksiin, on myös saatava EU:n jäsenvaltion viranomaisten lupa.