natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having reached the conclusion set out in paragraph 325 of the judgment under appeal that, in essence, the contested decision should be annulled on the ground that it was inadequately reasoned, in paragraphs 327 to 458 of the judgment under appeal the Court of First Instance none the less examined, in the interest of completeness, Impala’s arguments that the elements put forward by the Commission in order to demonstrate insufficient transparency in the recorded music markets at issue were vitiated by manifest errors of assessment.
Sen jälkeen kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli tehnyt valituksenalaisen tuomion 325 kohdassa päätelmän, jonka mukaan riidanalainen päätös oli olennaisilta osin kumottava riittämättömien perustelujen vuoksi, se tutki kuitenkin tuomion 327–458 kohdassa vielä ylimääräisinä perusteluina myös Impalan väitteet, joiden mukaan seikkoja, joita komissio oli esittänyt osoittaakseen markkinoiden riittämättömän läpinäkyvyyden, rasittivat ilmeiset arviointivirheet.
In that regard, the Court of First Instance found in particular, in paragraph 373 of the judgment under appeal, that it followed both from the contested decision and from the arguments advanced by the Commission before it that the only alleged element of opacity of the market resulted from the lesser transparency of the campaign discounts.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tästä erityisesti valituksenalaisen tuomion 373 kohdassa, että sekä itse riidanalaisesta päätöksestä että komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä perusteluista ilmeni, että ainoa väitetty markkinoiden läpinäkymättömyyden tekijä perustui siihen, että kampanjaalennukset olivat vähemmän läpinäkyviä.
In paragraphs 377 and 378 of the judgment under appeal, it held, first, that the evidence, as mentioned in the contested decision, did not support the conclusions drawn from it by the Commission and, secondly, that those conclusions were also markedly different from the findings made in the statement of objections.
Se katsoi valituksenalaisen tuomion 377 ja 378 kohdassa, että yhtäältä todisteet, sellaisina kuin ne mainittiin riidanalaisessa päätöksessä, eivät tukeneet päätelmiä, joita komissio oli niiden perusteella tehnyt, ja että toisaalta nämä päätelmät erosivat myös erittäin selvästi väitetiedoksiannon toteamuksista.
In paragraphs 475 and 476 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out its conclusions relating to the first plea as follows:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti valituksenalaisen tuomion 475 ja 476 kohdassa päätelmänsä sille esitetystä ensimmäisestä kanneperusteesta seuraavasti:
… the assertion that the markets for recorded music are not sufficiently transparent to permit a collective dominant position is not supported by a statement of reasons of the requisite legal standard and is vitiated by a manifest error of assessment in that the elements on which it is based are incomplete
– – väitettä, jonka mukaan musiikkiäänitteiden markkinat eivät ole riittävän [läpinäkyvät], jotta yhteinen määräävä asema olisi mahdollinen, ei ole perusteltu oikeudellisesti riittävällä tavalla, ja sitä rasittaa ilmeinen arviointivirhe siltä osin kuin seikat, joihin se perustuu, ovat riittämättömät eikä
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA and do not include all the relevant data that ought to have been taken into consideration by the Commission and are not capable of supporting the conclusions which are drawn from them.
BERTELSMANN JA SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA niihin sisälly kaikkia asiaankuuluvia tietoja, jotka komission olisi pitänyt ottaa huomioon, eivätkä ne ole omiaan tukemaan niiden perusteella tehtyjä päätelmiä.
As that assertion constitutes … an essential ground on which the Commission concluded … that there was no collective dominant position, the [contested decision] must be annulled on that ground alone.
Koska tämä väite on – – olennainen perustelu, jonka perusteella komissio on päätellyt päätöksessä, että yhteistä määräävää asemaa ei ollut, [riidanalainen] päätös on kumottava jo yksin tämän perusteella.
Likewise, as the analysis in respect of retaliation is vitiated by an error of law, or at the very least by a manifest error of assessment, and as that analysis constitutes the other essential ground on which the Commission concluded in the [contested decision] that there was no collective dominant position, that defect also provides a ground for annulment of the [contested decision].’
Koska myös kostotoimenpiteisiin liittyvää tutkimusta rasittaa oikeudellinen virhe tai ainakin ilmeinen arviointivirhe ja tämä tutkimus on toinen olennainen perustelu, jonka perusteella komissio on päätellyt [riidanalaisessa] päätöksessä, että yhteistä määräävää asemaa ei ollut, myös tämä virhe on peruste [riidanalaisen] päätöksen kumoamiselle.”
By its second plea raised before the Court of First Instance, Impala claimed that, by not taking the view that the proposed concentration would create a collective dom -inant position on the market for recorded music, the Commission had infringed Article 253 EC and made a manifest error of assessment and an error of law.
Impala esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toisessa kanneperusteessaan, että komissio oli rikkonut EY 253 artiklaa sekä tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja oikeudellisen virheen, kun se ei ollut katsonut, että suunnitellulla keskittymällä luotaisiin yhteinen määräävä markkina-asema musiikkiäänitteiden markkinoille.
In paragraph 527 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the terms of the analysis in the contested decision as regards the risk that a collective dominant position might be created and went on to hold as follows in paragraph 528 of the judgment:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin siteerasi valituksenalaisen tuomion 527 kohdassa selvitystä, joka riidanalaisessa päätöksessä esitettiin yhteisen määräävän markkinaaseman syntymisen vaarasta, minkä jälkeen se esitti tuomion 528 kohdassa seuraavat näkemykset:
‘… these few observations, which are so superficial, indeed purely formal, cannot satisfy the Commission’s obligation to carry out a prospective analysis … particularly where, as in the present case, the concentration raises serious problems.
”– – nämä muutamat huomiot ovat niin pinnallisia ja jopa täysin muodollisia, että niillä ei voida täyttää komission velvollisuutta tehdä tulevaisuuteen suuntautuva tutkimus – – erityisesti silloin kun, kuten tässä tapauksessa, keskittymä tuo esiin vakavia vaikeuksia.
Independently of the Court’s findings in respect of the first plea in law, it follows both from the fact that the Commission had to engage in lengthy discussion in the [contested decision] in order to conclude that there was no collective dominant position before the concentration and from the fact that it had concluded in the statement of objections, after an investigation lasting five months, that such a position did exist before the concentration, that the question whether the fusion between two of the five [major record companies (‘the majors’)] might create a collective dominant position raises,
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen kanneperusteen osalta esittämästä arvioinnista riippumatta siitä, että komission on täytynyt esittää [riidanalaisessa] päätöksessä pitkiä selostuksia päätellessään, että ennen keskittymää ei ollut yhteistä määräävää markkina-asemaa, ja siitä, että se oli päätellyt väitetiedoksiannossa viiden kuukauden tutkimuksen jälkeen, että tällainen asema oli aikaisemmin olemassa, ilmenee näet, että se, aiheutuuko viidestä suuresta yhtiöstä [suuret levy-yhtiöt, jäljempänä suuret yhtiöt] kahden välisestä sulautumasta
As that examination was not carried out, it follows, on that ground alone, that the second plea in law is well founded.’
Koska tätä tutkimusta ei ole tehty, tästä seuraa jo yksin tämän vuoksi, että toinen kanneperuste on perusteltu.”
In the interest of completeness, the Court of First Instance held in paragraph 539 of the judgment under appeal that the Commission could not, without making an error, rely on the fact that there was no evidence that retaliatory measures had been used in the past to conclude that the concentration in question was not likely to give rise to a collective dominant position.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 539 kohdassa vielä ylimääräisenä perusteluna, ettei komissio olisi voinut virhettä tekemättä nojautua kostotoimenpiteiden aikaisempaa käyttämistä koskevan näytön puuttumiseen ja päätellä, että keskittymä ei aiheuttanut yhteisen määräävän markkinaaseman syntymisen vaaraa.
In those circumstances, the Court of First Instance held that the first and second pleas in law were well founded and annulled the contested decision without examining the third to fifth pleas raised before it.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että sille esitetyt ensimmäinen ja toinen kanneperuste olivat perusteltuja, ja kumosi riidanalaisen päätöksen kolmatta, neljättä ja viidettä kanneperustetta tutkimatta.
Forms of order sought and positions of the parties
Asianosaisten vaatimukset
By their appeal, the appellants request that the Court of Justice should:
Valittajat vaativat muutoksenhaussaan, että yhteisöjen tuomioistuin
— dismiss Impala’s application for annulment of the contested decision or, alternatively, refer the case back to the Court of First Instance for reconsideration; and
– hylkää Impalan esittämän riidanalaisen päätöksen kumoamista koskevan vaatimuksen tai toissijaisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi
— order Impala to pay the costs of the present proceedings.
– velvoittaa Impalan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
By the seven grounds of appeal put forward by the appellants, some of which are divided into a number of parts, the appellants allege errors of law in that in the judgment under appeal the Court of First Instance:
Valittajat vetoavat seitsemässä valitusperusteessaan, joista tietyt ovat moniosaisia, oikeudellisiin virheisiin, jotka ovat aiheutuneet siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa
— relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision;
– nojautunut väitetiedoksiantoon arvioidessaan riidanalaisen päätöksen sisältöä
— required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections;
– edellyttänyt komissiolta uusien selvitysten aloittamista väitetiedoksiantoon saadun vastauksen jälkeen
— applied an excessive and incorrect standard of proof for decisions approving a concentration;
– soveltanut yrityskeskittymien hyväksymispäätöksiin liiallisia ja virheellisiä näyttövaatimuksia
— exceeded the scope of its role in carrying out judicial review;
– ylittänyt sille kuuluvan tuomioistuinvalvonnan rajat
— misconstrued the relevant legal criteria applying to the creation or strengthening of a collective dominant position;
– jättänyt yhteisen määräävän aseman luomiseen tai vahvistamiseen sovellettavat merkitykselliset oikeudelliset arviointiperusteet huomiotta
— applied an incorrect standard of reasoning as regards decisions approving a concentration; and
– soveltanut yrityskeskittymien hyväksymisestä tehtävien päätösten perusteluihin virheellisiä normeja ja
— relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration.
– nojautunut todisteisiin, joita ei ole esitetty yrityskeskittymän osapuolille.
Sony BMG Music Entertainment BV adopts in full both the appeal and the forms of order sought by the appellants.
Sony BMG Music Entertainment BV yhtyy kaikilta osin valitukseen sekä valittajien vaatimuksiin.
The forms of order sought by the Commission are, in substance, the same as those of the appellants.
Komission vaatimukset ovat olennaisilta osin samat kuin valittajien.
The Commission supports the first, second and fourth grounds of appeal, together with the first part of the third ground.
Komissio tukee ensimmäistä, toista ja neljättä valitusperustetta sekä kolmannen valitusperusteen ensimmäistä osaa.
Impala requests the Court to dismiss the appeal and to order the appellants to pay the costs.
Impala vaatii yhteisöjen tuomioistuinta hylkäämään valituksen ja velvoittamaan valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
As a preliminary point, it pleads that the appeal is inadmissible in whole or in part.
Se esittää aluksi, että valitus on jätettävä kokonaan tai osittain tutkimatta.
It also argues that the appeal could not in any event lead to the setting aside of the judgment under appeal, since the appellants have failed to challenge paragraph 528 of the judgment, which is itself sufficient justification for the annulment of the contested decision.
Lisäksi Impala katsoo, että valitus ei voi missään tapauksessa aiheuttaa valituksenalaisen tuomion kumoamista, koska valittajat eivät ole riitauttaneet valituksenalaisen tuomion 528 kohtaa, joka riittäisi jo sellaisenaan perusteeksi riidanalaisen päätöksen kumoamiselle.
The appellants and the Commission claim that both the plea of inadmissibility and the line of argument relating to paragraph 528 of the judgment under appeal sum -marised in the preceding paragraph of this judgment should be rejected.
Valittajat ja komissio vaativat sekä oikeudenkäyntiväitteen että tämän tuomion edellisessä kohdassa mainittujen valituksenalaisen tuomion 528 kohtaan liittyvien perustelujen hylkäämistä.
At the end of its response, the Commission made some ‘additional observations on the “essential grounds” of the [contested] decision’.
Komissio on esittänyt vastauskirjelmänsä lopussa ”lisähuomautuksia [riidanalaisen] päätöksen ’olennaisista perusteluista’”.
Those observations are challenged by Impala, relying on Article 117(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Impala on kiistänyt näiden huomautusten asiaankuuluvuuden ja vedonnut yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohtaan.
The appellants support those observations.
Valittajat tukevat näitä huomautuksia.
The general plea of inadmissibility
Yleinen oikeudenkäyntiväite
As a preliminary point, Impala pleads that the appeal is inadmissible in that it constitutes an attempt to reopen questions of fact relating to the inadequacy of reasoning in the contested decision and to the manifest error of assessment vitiating the contested decision, which were settled by the Court of First Instance.
Impala esittää aluksi valituksen tutkimatta jättämistä koskevan väitteen, sillä sen mielestä kyseessä on yritys tutkituttaa uudelleen riidanalaisen päätöksen perustelujen riittämättömyyteen ja päätöstä rasittavaan ilmeiseen arviointivirheeseen liittyvät tosiseikkoja koskevat kysymykset, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut.
The appeal seeks, to a very large extent, to re-examine questions of fact which are beyond the jurisdiction of the Court of Justice.
Valitus, jolla pyritään suurimmaksi osaksi tutkituttamaan tosiseikkoja koskevat kysymykset uudelleen, ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan.
Impala also submits in this respect that the question whether a decision is sufficiently reasoned is a question of fact.
Impala väittää tässä yhteydessä lisäksi, että se, onko päätös riittävästi perusteltu, on tosiseikkoja koskeva kysymys.
Lastly, it adds that its individual replies to the grounds of appeal raised by the appellants should be understood as being in the alternative.
Lopuksi se lisää, että yksittäiset vastaukset, joita se on antanut valittajien esittämiin valitusperusteisiin, on ymmärrettävä annetun toissijaisesti.
In this regard, it is clear from Article 225 EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice that an appeal lies on points of law only.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että EY 225 artiklasta ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenee, että muutoksenhaku voi koskea vain oikeuskysymyksiä.
The Court of First Instance accordingly has exclusive jurisdiction, first, to find the facts, except where the substantive inaccuracy of its findings is apparent from the documents submitted to it and, second, to assess those facts.
Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siis toimivaltainen yhtäältä määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa.
When the Court of First Instance has found or assessed the facts, the Court of Justice has jurisdiction under Article 225 EC to review the legal characterisation of those facts by the Court of First Instance and the legal conclusions it has drawn from them. The Court of Justice thus has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määrittänyt asian tosiseikaston tai arvioinut sitä, yhteisöjen tuomioistuin on EY 225 artiklan nojalla toimivaltainen harjoittamaan tämän tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa.
Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it.
Yhteisöjen tuomioistuimella ei siten ole toimivaltaa määrittää asian tosiseikastoa eikä lähtökohtaisesti myöskään arvioida sitä selvitystä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut.
Save where the clear sense of the evidence has been distorted, that appraisal does not therefore constitute a point of law which is subject as such to review by the Court of Justice (see, inter alia, Case C-185/95 P
Silloin kun tämä selvitys on saatu asianmukaisesti ja todistustaakkaa sekä asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä ja yleisiä oikeusperiaatteita on noudatettu,
As regards the present case, as is apparent from, among other things, paragraph 22 of this judgment and contrary to what Impala contends, the appellants do not, by their appeal, seek generally to call into question the findings of fact made by the Court of First Instance, as such.
Kuten nyt käsiteltävän asian osalta ilmenee erityisesti tämän tuomion 22 kohdasta ja toisin kuin Impala väittää, valittajat eivät pyri valituksellaan yleisesti kyseenalaistamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikoista esittämiä arviointeja sellaisinaan.
By contrast, they raise for the most part questions of law which can form a valid basis for an appeal.
Ne esittävät sitä vastoin lähinnä oikeuskysymyksiä, jotka voivat laillisesti olla muutoksenhaun kohteena.
Impala’s general plea of inadmissibility should therefore be rejected.
Impalan esittämä yleinen oikeudenkäyntiväite on siis hylättävä.
That being said, to the extent that Impala puts forward more detailed objections of inadmissibility in relation to a number of specific parts of the appeal, those objections fall to be addressed in the context of the grounds of appeal concerned.
Koska Impala esittää täsmällisempiä tutkimatta jättämistä koskevia väitteitä valituksen tiettyjen osien yhteydessä, on siis syytä käsitellä nämä väitteet asianomaisten perusteiden tutkimisen yhteydessä.
The plea of inadmissibility based on the appellants having omitted to challenge a critical passage of the judgment under appeal
Oikeudenkäyntiväite, joka koskee sitä, että valittajat eivät ole riitauttaneet valituksenalaisen tuomion ratkaisevaa kohtaa
Impala submits that, in any event, the Court of First Instance held in paragraph 528 of the judgment under appeal that the Commission did not carry out a prospective analysis of whether the concentration would create a collective dominant position, and held that for this reason alone that Impala’s second plea in law at first instance was well founded. That, in itself, is sufficient to annul the contested decision.
Impala väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on joka tapauksessa todennut valituksenalaisen tuomion 528 kohdassa, että komissio ei ollut tehnyt tulevaisuuteen suuntautuvaa selvitystä siitä, luotaisiinko kyseisellä keskittymällä yhteinen määräävä markkinaasema, ja on yksinomaan tällä perusteella todennut, että Impalan esittämä toinen kanneperuste oli perusteltu, mikä jo sellaisenaan riittäisi riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
Accordingly, even if the appellants succeed on one or more of their grounds of appeal, the
Impala katsoo näin ollen, että vaikka valittajat
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA appeal must in any event be dismissed, since the appellants do not contest the finding that no prospective analysis was carried out.
BERTELSMANN JA SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA onnistuisivat saamaan yhden tai useamman valitusperusteensa hyväksytyiksi, valitus on joka tapauksessa hylättävä sen vuoksi, että siinä ei riitauteta toteamusta, jonka mukaan minkäänlaista tulevaisuuteen suuntautuvaa tutkimusta ei ollut tehty.
In that regard, it is sufficient to hold that the appeal expressly refers, in a list of the passages in the judgment under appeal that are specifically subject to criticism, to paragraph 528 of that judgment, as well as to paragraphs 533, 539 and 541, which also address the question of the creation of a collective dominant position.
Tältä osin on riittävää todeta, että kun valituskirjelmässä luetellaan valituksenalaisen tuomion erityisen arvostelun kohteena olevia kohtia, siinä viitataan nimenomaisesti tässä riidanalaiseen 528 kohtaan sekä lisäksi 533, 539 ja 541 kohtaan, joissa käsitellään niin ikään yhteisen määräävän markkinaaseman syntymistä koskevaa kysymystä.
That being the case, it cannot validly be argued that the appeal is limited to the reasoning of the Court of First Instance regarding the question of the strengthening of a pre-existing collective dominant position with the result that it should be rejected as inadmissible in its entirety.
Tämän perusteella ei voida pätevästi väittää, että valitus koskisi ainoastaan jo olemassa olevan yhteisen määräävän markkinaaseman vahvistumista koskevia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksia, jolloin se pitäisi jättää kokonaan tutkimatta.
The seven grounds of appeal relied on by the appellants overlap in a number of respects.
Valittajien esittämät seitsemän valitusperustetta ovat monilta osin päällekkäisiä.
Essentially, the first to fourth grounds, together with the seventh ground, concern the manner in which the Court of First Instance carried out its review, particularly with respect to questions of proof.
Ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs sekä seitsemäs valitusperuste koskevat lähinnä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tutkintatapaa erityisesti näyttökysymysten osalta.
The fifth ground concerns the concept of a collective dominant position.
Viides peruste koskee yhteisen määräävän markkinaaseman käsitettä.
The sixth ground relates to the findings of the Court of First Instance with respect to the failure of the contested decision to state adequate reasons.
Kuudes peruste liittyy siihen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut riidanalaisen päätöksen perustelujen riittämättömyyttä.
It is appropriate to begin the examination of the substance of this appeal by considering the grounds of appeal concerning the manner in which the Court of First Instance approached issues of evidence and proof, and, in the first place, by considering the second part of the third ground.
Tämän valituksen asiakysymyksen tutkiminen pitää aloittaa valitusperusteista, jotka koskevat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen soveltamaa näyttökysymyksiä koskevaa tarkastelutapaa, ja aluksi on tutkittava kolmannen valitusperusteen toinen osa.