natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At recital 321 to the Decision, the Commission states that the basic amount of the fine is determined according to the gravity and duration of the infringement.
Päätöksen 321 perustelukappaleessa komissio katsoo, että sakon perusmäärä määritetään kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella.
First, in order to determine the gravity of the infringement, the Commission relies on the nature of the infringement (recitals 323 to 326 to the Decision), the actual impact of the infringement on the sorbates market in the EEA (recitals 327 to 342 to the Decision) and the size of the relevant geographic market (recital 343 to the Decision).
Ensiksi kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden määrittämiseksi komissio tukeutuu rikkomisen luonteeseen (päätöksen 323–326 perustelukappale), rikkomisen todellisiin vaikutuksiin ETA:n sorbaattimarkkinoilla (päätöksen 327–342 perustelukappale) ja merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden kokoon (päätöksen 343 perustelukappale).
As regards the nature of the infringement, the Commission observes that the infringement in question consisted mainly of price-fixing and market-sharing practices.
Kilpailusääntöjen rikkomisen luonteen osalta komissio katsoo, että kyseessä oleva rikkominen muodostui pääasiassa hintojen vahvistamisesta ja markkinoiden jakamisesta.
The Commission further stated that the collusive agreements were mostly conceived, directed and encouraged at a very high level of the undertakings concerned and operated entirely for the benefit of the participating producers and to the detriment of their customers and ultimately the general public (recital 323 to the Decision).
Komissio korostaa lisäksi, että olennaisilta osiltaan salaisia sopimuksia loivat, ohjasivat ja kannustivat osallistujayritysten ylimmät johtajat ja ne pantiin täytäntöön ainoastaan osallistujina olevien tuottajien eduksi ja niiden asiakkaiden ja viime kädessä suuren yleisön vahingoksi (päätöksen 323 perustelukappale).
As regards the actual impact of the infringement on the sorbates market, the Commission indicates in particular that there is no need to take into account the actual effects of an agreement when it appears to have as its object the prevention, restriction or distortion of competition within the common market.
Kilpailusääntöjen rikkomisen todellisista vaikutuksista ETA:n sorbaattimarkkinoilla komissio toteaa erityisesti, että sopimuksen konkreettisten vaikutusten huomioon ottamisella ei ole merkitystä, kun sen tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla.
The Commission states, however, that in this case the infringement had an actual impact on the sorbates market in the EEA (recital 327 to the Decision).
Komissio toteaa kuitenkin, että käsiteltävänä olevassa asiassa kilpailusääntöjen rikkominen on vaikuttanut tosiasiallisesti ETA-alueen sorbaattimarkkinoihin (päätöksen 327 perustelukappale).
The Commission concludes that, in this case, the infringement may be classified as very serious (recital 344 to the Decision).
Komissio toteaa, että käsiteltävänä olevassa asiassa rikkomista voidaan pitää erittäin vakavana (päätöksen 344 perustelukappale).
Next, the Commission distinguishes between the undertakings according to their position on the sorbates market in 1995 (recitals 345 to 355 to the Decision).
Tämän jälkeen komissio kohtelee yrityksiä eri tavoin riippuen niiden asemasta sorbaattimarkkinoilla vuonna 1995 (päätöksen 345–355 perustelukappale).
The Commission states that in 1995 Hoechst was by far the largest producer of sorbates in the worldwide market, with a market share of above 20% (above 45% in the EEA).
Komissio toteaa, että vuonna 1995 Hoechst oli yli 20 prosentin markkinaosuudellaan (ETAalueella yli 45 prosenttia) selvästi suurin sorbaattien tuottaja maailmanlaajuisilla markkinoilla.
For that reason, Hoechst was placed in the first group.
Tällä perusteella se sijoitettiin ensimmäiseen ryhmään.
Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno all held market shares of between 9.5 and 15% (between 4 and 15% in the EEA).
Daicelin, Chisson, Nippon [Syntheticin] ja Uenon markkinaosuudet vaihtelivat 9,5 prosentista 15 prosenttiin (ETAalueella 4 prosentista 15 prosenttiin).
They were placed in the second group (recital 352 to the Decision).
Ne sijoitettiin toiseen ryhmään (päätöksen 352 perustelukappale).
At recital 354 to the Decision, the Commission states that the likely fine for very serious infringements is above EUR 20 million.
Päätöksen 354 perustelukappaleessa komissio toteaa, että erittäin vakaville kilpailusääntöjen rikkomisille voidaan määrätä yli 20 miljoonan euron sakko.
In those circumstances, at recital 355 to the Decision, the Commission fixes the starting amount of the fine at EUR 20 million for the undertakings in the first group (Hoechst) and EUR 6.66 million for the undertakings in the second group (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno).
Näissä olosuhteissa komissio vahvistaa päätöksen 355 perustelukappaleessa sakon laskentapohjaksi ensimmäisen ryhmän yritysten (Hoechst) osalta 20 miljoonaa euroa ja toisen ryhmän yritysten (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic et Ueno) osalta 6,66 miljoonaa euroa.
Last, in order to ensure that the fine has a sufficient deterrent effect on large undertakings and to take account of the fact that large undertakings have legal and economic knowledge and infrastructures which enable them more easily to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from that conduct under competition law, the Commission makes a further adjustment to the starting amount of Hoechst’s fine.
Komissio muuttaa vielä sakon laskentapohjaa Hoechstin osalta, jotta sakolla olisi riittävän varoittava vaikutus suuriin yrityksiin ja jotta voidaan asianmukaisesti ottaa huomioon suuryritysten käytössä oleva lainopillinen ja taloudellinen tietämys sekä infrastruktuuri, joiden ansiosta näillä yrityksillä on paremmat mahdollisuudet tunnistaa toimintansa sääntöjenvastaisuus ja tiedostaa siitä kilpailuoikeuden kannalta aiheutuvat seuraukset.
At recital 357 to the Decision, the Commission observes, in that regard, that the starting amount of the fine, calculated on the basis of the criterion of relative importance in the market concerned, should be increased to take account of the ‘size and overall importance’ of the undertaking.
Päätöksen 357 perustelukappaleessa komissio toteaa tältä osin, että suhteelliseen painoarvoon asianomaisilla markkinoilla pohjautuvaa sakon laskentapohjaa on korotettava, jotta ”yrityksen koko ja yleiset voimavarat” tulisivat asianmukaisesti huomioon otetuiksi.
In those circumstances, the starting amount of Hoechst’s fine is increased by 100% to EUR 40 million.
Näissä olosuhteissa Hoechstin osalta sakon laskentapohjaa korotetaan 100 prosentilla 40 miljoonaan euroon.
Second, as regards the duration of the infringement, the Commission observes that Chisso, Daicel, Hoechst and Ueno infringed Article 81(1) EC and Article 53(1) of the EEA Agreement between 31 December 1978 and 31 October 1996.
Toiseksi kilpailusääntöjen rikkomisen keston osalta komissio toteaa, että Chisso, Daicel, Hoechst ja Ueno rikkoivat EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa 31.12.1978 ja 31.10.1996 välisenä aikana.
Those undertakings therefore committed a longterm infringement of 17 years and 10 months.
Ne syyllistyivät pitkäaikaiseen, 17 vuotta ja 10 kuukautta jatkuneeseen kilpailusääntöjen rikkomiseen.
The Commission concludes that the starting amount must be increased by 175% (recital 361 to the Decision).
Tämän perusteella komissio toteaa, että sakon laskentapohjaa on korotettava 175 prosentilla (päätöksen 359 perustelukappale).
Taking into account the gravity and duration of the infringement, the Commission set the basic amount of Hoechst’s fine at EUR 110 million (recital 361 to the Decision).
Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus ja kesto huomioon ottaen sakon perusmääräksi vahvistetaan Hoechstin osalta 110 miljoonaa euroa (päätöksen 361 perustelukappale).
In its fifth plea, Hoechst disputes the nature and the duration of the infringement on which the Commission based its determination of the amount of the fine in this case.
Viidennessä kanneperusteessaan Hoechst kiistää kilpailusääntöjen rikkomisen luonteen ja keston, jotka komissio on käsiteltävänä olevassa asiassa ottanut huomioon sakon suuruutta määrittäessään.
Hoechst submits, first of all, that the amount of the fine calculated before its cooperation was taken into account, namely EUR 198 million, corresponds to almost five times the total volume of the market for sorbates in the EEA for 1995 as stated in Table I of the Decision, namely EUR 44.6 million.
Hoechst toteaa aluksi, että sakon määrä ennen sen yhteistyön huomioon ottamista, eli 198 miljoonaa euroa, on lähes viisinkertainen vuoden 1995 ETA:n laajuisten markkinoiden kokonaisliikevaihtoon nähden, joka päätöksen taulukon I mukaan on 44,6 miljoonaa euroa.
Such a fine is wholly disproportionate.
Tällainen sakko on Hoechstin mukaan täysin kohtuuton.
Hoechst further submits that the Commission has a discretion under Regulation No 17 when fixing the amount of the fine, but the exercise of that discretion is not entirely free owing to the general principles of Community law and also to the Guidelines with which the Commission is required to comply when calculating the
Lisäksi Hoechst korostaa, että komissiolla on harkintavaltaa vahvistaessaan sakon määrää asetuksen N:o 17 puitteissa, mutta tämän harkintavallan käyttäminen ei ole täysin vapaata yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden sekä suuntaviivojen vuoksi, joita komission on noudatettava sakkoa laskiessaan (Hoechst viittaa erityisesti asiassa
The nature of the infringement
Kilpailusääntöjen rikkomisen luonne
Referring first of all in particular to Section 1 A of the Guidelines and to Daesang and Sewon Europe v Commission, paragraph 289 above (paragraph 38), Hoechst submits that the basic amount of the fine is fixed according to the gravity and duration of the infringement.
Aluksi Hoechst viittaa erityisesti suuntaviivojen 1 A kohtaan ja edellä 289 kohdassa mainitussa asiassa Daesang ja Sewon Europe vastaan komissio annettuun tuomioon (38 kohta) ja toteaa, että sakon perusmäärä määritetään rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella.
The gravity of the infringement is determined according to a number of criteria set out in the Guidelines.
Rikkomisen vakavuus määritetään suuntaviivoissa kuvattujen arviointiperusteiden mukaan.
Those criteria include the nature of the infringement, its actual impact on the market and the size of the geographical market, and also the actual economic capacity of the undertaking to cause significant damage to its competitors and to consumers.
Näihin arviointiperusteisiin kuuluvat rikkomisen luonne, sen konkreettiset vaikutukset markkinoihin ja markkinoiden maantieteellinen laajuus sekä yritysten todellinen taloudellinen kapasiteetti aiheuttaa vakavaa vahinkoa kilpailijoille ja kuluttajille.
On the substance, Hoechst takes issue in four respects with the finding in the Decision that the infringement was very serious.
Aineellisen kysymyksen osalta Hoechst esittää neljä väitettä sitä päätöksessä esitettyä luonnehdintaa vastaan, että rikkominen on erittäin vakava.
First, Hoechst contends that the assessment of the gravity of the infringement wrongly attributes damaging effects to it.
Ensinnäkin Hoechst katsoo, että rikkomisen vakavuuden arviointi aiheuttaa sille vahinkoa väärin perustein.
Second, it submits that none of its directors at a very high level participated in the infringement.
Toiseksi se katsoo, ettei yksikään sen ylimmistä johtajista osallistunut kilpailusääntöjen rikkomiseen.
Third, Hoechst maintains that the Commission made an error of law in dividing the undertakings into different categories.
Kolmanneksi Hoechst väittää komission tehneen oikeudellisen virheen, kun se jakoi yritykset eri ryhmiin.
Fourth, it criticises the multiplier for deterrence used by the Commission.
Neljänneksi se arvostelee komission käyttämää kerrointa, jonka tarkoituksena on varoittavan vaikutuksen aikaansaaminen.
— The effects of the infringement
– Kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutukset
Hoechst submits that the Commission presumes that the cartel caused harm to consumers.
Hoechst toteaa komission olettavan, että kartelli vahingoitti kuluttajia.
That presumption is an essential ground that led to the imposition of a heavy penalty on the undertakings concerned.
Tämä olettama oli olennainen peruste määrätä raskas seuraamus osallistujayrityksille. Hoechst
HOECHST v COMMISSION recitals 333 to 336 and 341 and 341 to the decision and also to a Commission press release dated 1 October 2003.
HOECHST v. KOMISSIO viittaa tältä osin päätöksen 333–336, 340 ja 341 perustelukappaleeseen sekä 1.10.2003 päivättyyn komission lehdistötiedotteeseen.
In particular, Hoechst maintains that what are alleged to be the harmful effects of the cartel in question were stated to be one of the three factors (nature of the infringement, its impact and the fact that the cartel covered the whole of the EEA) that served to determine the gravity of the infringement (recital 344 to the Decision).
Erityisesti Hoechst katsoo, että kyseessä olevan kartellin väitetyt vahingolliset vaikutukset on otettu huomioon yhtenä kolmesta seikasta (rikkomisen luonne, kartellin vaikutukset ja laajuus koko ETA:ssa), joiden perusteella rikkomisen vakavuus on määritetty (päätöksen 344 perustelukappale).
Since no weighting of those factors is to be found in the Decision, Hoechst concludes that one third of the total amount of the fine was fixed on the basis of what are alleged to be the harmful effects of the cartel.
Koska näitä seikkoja ei ole painotettu päätöksessä millään tavalla, Hoechst päättelee, että kolmannes sakon kokonaismäärästä on vahvistettu kyseessä olevan kartellin väitettyjen vahingollisten vaikutusten perusteella.
In fact the Commission has not succeeded in adducing evidence of a negative impact of the infringement in this case.
Hoechstin mukaan komissio ei kuitenkaan kyennyt osoittamaan rikkomisella olleen käsiteltävänä olevassa asiassa negatiivisia vaikutuksia.
Thus, recitals 105, 109, 333 to 337 and 342 to the Decision contain no evidence that the infringement had a negative impact.
Päätöksen 105, 109, 333–337 ja 342 perustelukappale eivät Hoechstin mukaan sisällä lainkaan todisteita rikkomisen negatiivisista vaikutuksista.
As regards recital 105 to the Decision, Hoechst maintains that the fact that for long periods the target prices were not reached should rather be regarded as indicating or as providing evidence that the price agreements did not work.
Päätöksen 105 perustelukappaleen osalta Hoechst katsoo, että sitä, että tavoitehintoja ei saavutettu pitkinä ajanjaksoina, on pikemminkin pidettävä aihetodisteena tai todisteena siitä, etteivät hintasopimukset toimineet.
That is apparent, in particular, from recitals 163 to 188 to the Decision.
Tämä ilmenee erityisesti päätöksen 163–188 perustelukappaleesta.
Hoechst refers, moreover, to the information set out at recitals 210, 217, 224 and 228 to the Decision and emphasises that for five consecutive years no increase in the target prices was obtained.
Lisäksi Hoechst viittaa päätöksen 210, 217, 224 ja 228 perustelukappaleen sisältämiin seikkoihin ja korostaa, että viitenä peräkkäisenä vuonna tavoitehinnat eivät nousseet.
As regards recital 109 to the Decision, it is based solely on an estimate on the part of Chisso.
Päätöksen 109 perustelukappale perustuu Hoechstin mukaan yksinomaan Chisson arvioon.
As regards recitals 333 and 334 to the Decision, Hoechst emphasises that the Commission recognises that the effects of the cartel on the relevant market in this case cannot be measured precisely.
Päätöksen 333 ja 334 perustelukappaleen osalta Hoechst korostaa, että komissio myöntää, ettei kartellin vaikutuksia tässä asiassa merkityksellisiin markkinoihin voida mitata tarkkaan.
However, the Commission also finds that the agreement in issue undoubtedly had an actual impact on the sorbates market in the EEA.
Komissio toteaa kuitenkin myös, että kyseessä olevalla sopimuksella on epäilemättä ollut konkreettisia vaikutuksia ETA:n sorbaattimarkkinoilla.
The explanations provided by the Commission in that regard are far from being probative.
Komission tältä osin antamat selitykset eivät Hoechstin mukaan ole lainkaan todistusvoimaisia.
In particular, Hoechst is unable to see how a concerted reduction
Erityisesti Hoechst ei ymmärrä, miten hintojen yhdenmukaistettu
Hoechst emphasises, moreover, that an actual impact can be found only where, first, it was established that the target prices were higher than the hypothetical market prices and, second, those prices had been achieved, at least in part.
Hoechst korostaa lisäksi, että todellinen vaikutus voidaan todeta ainoastaan, jos ensiksi on osoitettu, että tavoitehinnat olivat markkinoiden hypoteettisia hintoja korkeammat, ja jos toiseksi nämä tavoitehinnat on saavutettu ainakin osittain.
Those factors are not present in this case.
Käsiteltävänä olevassa asiassa näin ei kuitenkaan ole.
As regards recital 335 to the Decision, Hoechst contends that the fact that the sales volumes found in the table in recital 112 to the Decision (Table II) coincide with the agreed quotas might indicate that the agreements had operated properly if there had not been any ‘grey quantities’, that is to say, quantities sold and not declared to the members of the cartel.
Päätöksen 335 perustelukappaleen osalta Hoechst väittää, että se, että päätöksen 112 perustelukappaleen sisältämään taulukkoon (taulukko II) kirjatut myyntimäärät ovat samat kuin sovitut kiintiöt, voisi olla aihetodiste sopimusten tehokkuudesta, ellei olemassa olisi ”harmaita määriä” eli myytyjä määriä, joista ei ollut ilmoitettu kartellin jäsenille.
In this case, such sales of ‘grey quantities’ were made, in particular by Hoechst.
Käsiteltävänä olevassa asiassa tällaisia ”harmaita määriä” oli Hoechstin mukaan ollut olemassa muun muassa sillä itsellään.
Furthermore, Hoechst maintains that the Commission ought to have proved, in addition, that agreements on volumes had led to an artificial scarcity of supply and thus to abusive prices being charged to buyers.
Lisäksi Hoechst katsoo, että komission olisi pitänyt lisäksi todistaa, että myyntimäärien vastaavuudet aiheuttivat tarjonnan keinotekoisen vähenemisen ja siten ostajien kannalta kohtuuttomat hinnat.
As regards recital 336 to the Decision, it is incorrect to presume that sorbates producers were able to control not only the sorbates market but also to a large extent the preservatives market.
Päätöksen 336 perustelukappaleen osalta on Hoechstin mukaan virheellistä olettaa, että sorbaattien tuottajat kykenivät valvomaan paitsi sorbaattimarkkinoita, myös suurta osaa säilöntäaineiden markkinoista.
Hoechst asserts in that regard that there is no single market for preservatives.
Hoechst toteaa tältä osin, että yhtenäisiä säilöntäaineiden markkinoita ei nimenomaan ole olemassa.
As regards, last, recitals 337 and 342 to the Decision, it is contradictory to claim, on the one hand, that the agreements in question were implemented throughout the infringement period and, on the other, that the existence of external factors, which may themselves also have influenced the evolution of prices for the product, means that it is difficult to reach conclusions as to the relative importance of all possible causes.
Lopuksi päätöksen 337 ja 342 perustelukappaleen osalta on Hoechstin mukaan ristiriitaista todeta yhtäältä, että kyseessä olevat sopimukset on pantu täytäntöön rikkomisajanjaksolla, ja toisaalta, että sellaisten ulkoisten tekijöiden, jotka voivat myös vaikuttaa tuotteen hintakehitykseen, vuoksi on vaikeaa tehdä päätelmiä kaikkien mahdollisten syiden suhteellisesta merkityksestä.
The conclusion set out at recital 341 to the Decision, that the conscious implementation of the cartel agreements had an actual impact on the sorbates market in the EEA is, in those circumstances, incorrect.
Päätöksen 341 perustelukappaleessa tehty päätelmä, jonka mukaan sopimuksen harkitulla täytäntöönpanemisella oli konkreettisia vaikutuksia sorbaattimarkkinoilla, on Hoechstin mukaan näissä olosuhteissa virheellinen.
— The participation of high-level directors in the anticompetitive agreements
– Ylimpien johtajien osallistuminen kilpailua rajoittaviin sopimuksiin
The Commission contends that the anticompetitive agreements were conceived, directed and encouraged by the directors of the undertakings concerned at a very high level (recital 323 to the Decision).
Komissio katsoo, että kilpailua rajoittavia sopimuksia loivat, ohjasivat ja kannustivat osallistujayritysten ylimmät johtajat (päätöksen 323 perustelukappale).
Hoechst maintains that that assertion is contrary to the obligation to state reasons imposed on the Commission under Article 253 EC.
Hoechstin mukaan tämän toteamuksen osalta komissio laiminlyö sille EY 253 artiklassa asetettua perusteluvelvollisuutta.
It is not true, moreover, that the persons who participated in the cartel were directors at a very high level, at least so far as Hoechst is concerned.
Hoechstin mukaan ainakaan sen osalta paikkaansa ei myöskään pidä toteamus, jonka mukaan kartelliin osallistuneet henkilöt olivat ylimpiä johtajia.
Referring to the grounds of the judgment in ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above (paragraphs 33 to 38), Hoechst emphasises that its two most senior employees, referred to at recital 96 to the Decision, were sales directors of one of Hoechst’s 8 to 12 business areas.
Hoechst viittaa edellä 75 kohdassa mainitussa asiassa ABB Asea Brown Boveri vastaan komissio annetun tuomion (33–38 kohta) perusteluihin ja korostaa, että päätöksen 96 perustelukappaleessa mainitut sen työntekijät, jotka ovat hierarkkisesti ylimmällä tasolla, toimivat myyntijohtajina yhdellä Hoechstin liiketoiminta-aloista, joita sillä oli kahdeksasta kahteentoista.
They both reported to a sector director and to a sales director of the business sector concerned, and both were at below-director level.
Kumpikin heistä toimi sektorijohtajan ja kyseessä olevan liiketoimintasektorin myyntijohtajan alaisuudessa ja kuului johtoportaan alemmalle tasolle.
The other employees named in the decision were junior management or had no management role.
Muut päätöksessä nimetyt työntekijät olivat hierarkiassa alemmalla tasolla olevia johtajia tai eivät toimineet lainkaan johtotehtävissä.
Last, even if employees of other undertakings concerned were to be considered to be directors at a very high level, that could not lead to an increase in the basic amount of Hoechst’s fine.
Vaikka muiden osallistujayritysten työtekijöiden olisi katsottava olevan ylimpiä johtajia, tämä ei voi aiheuttaa sakon perusmäärän korottamista Hoechstin osalta.
In effect, the gravity of Hoechst’s infringement cannot depend on the position of the employees of the other undertakings that took part in the infringement.
Hoechstin toteuttaman kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus ei voi riippua muiden rikkomiseen osallistuneiden yritysten työntekijöiden asemasta.
— The division of the undertakings into categories
– Yritysten jakaminen ryhmiin
Hoechst claims that the distinction between the starting amounts, EUR 20 million for Hoechst and EUR 6.66 million for all the other undertakings concerned, is unacceptable in the light of the nature of the infringement, which is the same for all the undertakings.
Hoechst toteaa aluksi, että sakon laskentapohjien, joiden määräksi vahvistettiin 20 miljoonaa euroa Hoechstin osalta ja 6,6 miljoonaa euroa kaikkien muiden osallistujayritysten osalta, eriyttäminen ei ole hyväksyttävää, kun otetaan huomioon rikkomisen luonne, joka on sama kaikkien yritysten osalta.