natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first and second subparagraphs of Article 2(1) of Directive 2002/74 state:
Direktiivin 2002/74 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa todetaan seuraavaa:
‘Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive before 8 October 2005.
”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 8 päivää lokakuuta 2005.
They shall apply the provisions referred to in the first subparagraph to any state of insolvency of an employer occurring after the date of entry into force of those provisions.’
Niiden on sovellettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä työnantajan maksukyvyttömyystilanteissa, jotka ilmenevät näiden säännösten voimaantulopäivän jälkeen.”
In accordance with Article 3 thereof, Directive 2002/74 entered into force on 8 October 2002.
Direktiivi 2002/74 tuli sen 3 artiklan mukaan voimaan 8.10.2002.
Spanish legislation
Espanjan säännöstö
Article 33(1) and (2) of Legislative Royal Decree 1/1995 of 24 March 1995 approving the amended text of the Workers’ Statute (Estatuto de los Trabajadores, BOE No 75 of 29 March 1995, p.
Työntekijöiden asemasta annetun lain (Ley del Estatuto de los Trabajadores) muutetun tekstin hyväksymisestä 24.3.1995 annetun kuninkaan asetuksen (Real Decreto Legislativo) 1/1995 (BOE nro 75, 29.3.1995, s.
9654), in the version following from Law 60/1997 of 19 December 1997 (BOE No 304 of 20 December 1997, p.
9654), sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1997 annetulla lailla 60/1997 (BOE nro 304, 20.12.1997, s.
37453) (‘the Workers’ Statute’) provides:
37453; jäljempänä työntekijöiden asemasta annettu laki), 33 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
The Wages Guarantee Fund … shall pay to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency, suspension of payments, bankruptcy or judicial administration of their employers.
Palkkaturvalaitos – – maksaa työntekijöille heidän erääntyneet palkkasaatavansa yrittäjän maksukyvyttömyys-, maksujen keskeyttämis-, konkurssi- tai velkasaneeraustilanteessa.
For the purposes of the preceding subparagraph, remuneration shall include the amount which the conciliation settlement or the judicial decision recognises as such on the basis of the definition laid down in Article 26(1), as well as supplementary compensation in respect of “salarios de tramitación” [wages for the period between the dismissal and disposal of proceedings], awarded where appropriate by the competent court …
Edellisessä kohdassa tarkoitettuna palkkana pidetään rahamäärää, joka sovintoasiakirjassa tai tuomioistuimen päätöksessä tunnustetaan palkaksi kaikilla 26 §:n 1 momentissa tarkoitetuilla perusteilla, sekä toimivaltaisen tuomioistuimen mahdollisesti myöntämää täydentävää salarios de tramitación -korvausta [joka kattaa oikeudenkäyntimenettelyn aikaiset palkat] – –
The Wages Guarantee Fund, in the cases referred to in the previous paragraph, shall pay the compensation fixed by judgment or administrative decision in favour of workers on account of their dismissal or of the cancellation of their contracts in accordance with Articles 50, 51 and 52(c) of this Law, up to a maximum of one year’s pay, it being understood that the daily wage taken as the basis for that computation may not exceed twice the minimum interprofessional wage.
Edellisessä momentissa tarkoitetuissa tapauksissa palkkaturvalaitos maksaa korvaukset, jotka työntekijöille on myönnetty tuomiossa tai hallinnollisessa päätöksessä irtisanomisen tai sopimuksen päättymisen vuoksi tämän lain 50 §:n, 51 §:n ja 52 §:n c momentin mukaisesti enintään yhden vuoden ajalta siten, että laskemisperustana oleva päiväpalkka ei saa ylittää lakisääteisen vähimmäispalkan kaksinkertaista määrää.
Compensation for unfair dismissal, as provided for in Article 56(1) of the Workers’ Statute, is included in the types of compensation to be paid by Fogasa pursuant to Article 33(2) of the Workers’ Statute, under the following conditions:
Fogasan työntekijöiden asemasta annetun lain 33 §:n 2 kohdan nojalla maksamiin korvauksiin kuuluu perusteettoman irtisanomisen johdosta suoritettava korvaus, josta säädetään mainitun lain 56 §:n 1 momentissa seuraavaa:
(b) an amount equivalent to the remuneration payable with effect from the date of dismissal up to the date of notification of the judgment holding the dismissal to be unfair or up to the date on which the worker finds another job, if he is recruited before the delivery of the judgment and if the employer provides evidence of the sums paid so that they can be deducted from the “salarios de tramitación”.
Kun irtisanominen todetaan perusteettomaksi, työnantaja voi viiden päivän kuluessa tuomion tiedoksiannosta joko ottaa työntekijän takaisin palvelukseensa ja maksaa tälle tämän momentin b kohdassa tarkoitetun salarios de tramitación -summan tai maksaa seuraavat summat, jotka on vahvistettava tuomiolla: a) 45 päivän palkkaa vastaava korvaus kultakin palvelusvuodelta, jolloin alle vuoden kestäneet jaksot lasketaan kuukausittaisena suhdelukuna, enintään 42 kuukausipalkkaan asti; b) erääntyneiden palkkojen yhteenlaskettua summaa vastaava summa irtisanomispäivästä perusteettoman irtisanomisen toteavan tuomion tiedoksiantoon asti tai siihen asti, että työntekijä on saanut uuden työpaikan, jos tämä palvelukseenotto edeltää tuomion julistamista ja jos työnantaja esittää selvityksen maksetuista summista niiden vähentämiseksi salarios de tramitación -summasta.
The employer shall continue to register the worker with the social security authorities during the period corresponding to the remuneration referred to in point (b) of the first subparagraph.’
Työnantajan on edelleen suoritettava työtekijän sosiaaliturvamaksut edellä b kohdassa tarkoitettua palkkaa vastaavana ajanjaksona.”
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymykset
On 13 May 2002, Ms Velasco Navarro and Camisas Leica reached a judicial conciliation settlement, under which Camisas Leica acknowledged that Ms Velasco Navarro had been unfairly dismissed and agreed to pay her compensation for dismissal and the ‘salarios de tramitación’, as provided for in Article 56 of the Workers’ Statute.
Velasco Navarro ja Camisas Leica tekivät 13.5.2002 tuomioistuimen vahvistaman sovinnon, jonka mukaan mainittu yhtiö yhtäältä myönsi Velasco Navarron irtisanomisen perusteettomaksi ja toisaalta sitoutui suorittamaan Velasco Navarrolle työntekijöiden asemasta annetun lain 56 §:ssä säädettyä irtisanomiskorvausta ja salarios de tramitación -korvausta.
On the basis of a provisional insolvency order concerning Camisas Leica, made on 5 March 2003 by the same court at the company’s request, Ms Velasco Navarro sought payment from Fogasa of the sum, due by way of compensation for dismissal and ‘salarios de tramitación’, that her former employer had not paid her.
Sen tuomion perusteella, jonka mainittu tuomioistuin antoi 5.3.2003 Camisas Leican vaatimuksesta ja jossa se totesi Camisas Leican olevan väliaikaisesti maksukyvytön, Velasco Navarro vaati Fogasaa suorittamaan kyseisen korvauksen ja salarios de tramitación -summan, joita hänen aiempi työnantajansa ei ollut maksanut hänelle.
Fogasa agreed to pay Ms Velasco Navarro the sum of EUR 3 338.88 by way of ‘salarios de tramitación’, but took the view that she was not entitled to the amount of EUR 2 696.89 that she claimed as compensation for dismissal, on the ground that that compensation had not been awarded by judgment or other judicial decision.
Fogasa suostui maksamaan pääasian kantajalle 3 338,88 euroa salarios de tramitación ­summana mutta katsoi, ettei Velasco Navarrolla ollut oikeutta siihen 2 696,89 euron suuruiseen määrään, jota tämä oli vaatinut irtisanomiskorvauksena, koska tällaista summaa ei ollut vahvistettu tuomiolla tai muulla tuomioistuimen päätöksellä.
Ms Velasco Navarro challenged Fogasa’s refusal to pay her compensation for dismissal before the Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Single Social Court, Algeciras).
Velasco Navarro riitautti Juzgado de lo Social Único de Algecirasissa sen, että Fogasa kieltäytyi maksamasta hänelle mainittua irtisanomiskorvausta.
According to the explanation submitted by the national court in the grounds for the order for reference, by Article 33(2) of the Workers’ Statute, Spanish law provides for the payment of severance pay, but only where entitlement to such compensation is recognised by a judgment or administrative decision in favour of the workers on account of their dismissal or the termination of the contract.
Kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupäätöksensä perusteluissa esittämien selvitysten mukaan Espanjan lainsäädännössä eli työntekijöiden asemasta annetun lain 33 §:n 2 momentissa säädetään velvollisuudesta maksaa työsuhteen päättymisen johdosta suoritettavia korvauksia ainoastaan, jos irtisanomisen tai työsopimuksen päättymisen johdosta irtisanotuilla työntekijöillä on tuomiossa tai hallintopäätöksessä todettu olevan niihin oikeus.
According to that caselaw, compensation of the same type, determined by a judicial conciliation procedure, must also be regarded as severance pay within the meaning of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987.
Tämän oikeuskäytännön mukaan samanluonteisia korvauksia, joista on määrätty tuomioistuimen vahvistamalla sovinnolla, on myös pidettävä direktiivin 80/987 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuna erorahana.
The referring court points out that Directive 2002/74 was already in force on 5 March 2003, the date on which it declared Camisas Leica insolvent.
Mainittu tuomioistuin toteaa, että direktiivi 2002/74 oli jo voimassa silloin, kun se totesi Camisas Leican maksukyvyttömäksi 5.3.2003.
It considers that, even though the period allowed for transposition expired on 8 October 2005, the Spanish legislature took no steps to implement Directive 2002/74 because of its conviction that the Spanish domestic legislation, in force since 21 December 1997, fully complied with that directive.
Se katsoo, että vaikka kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika on päättynyt 8.10.2005, Espanjan lainsäätäjä ei ole ryhtynyt toimenpiteisiin direktiivin panemiseksi täytäntöön, koska se on vakuuttunut siitä, että Espanjan kansallinen lainsäädäntö, joka on ollut voimassa 21.12.1997 alkaen, on täysin direktiivin vaatimusten mukainen.
The referring court concludes that it cannot therefore be maintained that the Kingdom of Spain had transposed Directive 2002/74 by 8 October 2005 because, in fact, the national legislation is not yet complete.
Kansallinen tuomioistuin toteaa tämän perusteella, ettei näin ollen voida vahvistaa, että Espanjan kuningaskunta olisi 8.10.2005 mennessä pannut täytäntöön direktiivin 2002/74, koska kansallinen lainsäädäntö oli puutteellinen.
The referring court also states that, at the hearing before it, Fogasa argued that Ms Velasco Navarro could not rely upon Directive 2002/74 — or on the interpretation of that directive which results from the order in Guerrero Pecino — since in any event the date of the provisional insolvency order against Camisas Leica, albeit later than the date of the entry into force of Directive 2002/74 (8 October 2002), falls before the date on which the Member States were to have taken the measures to transpose that directive (8 October 2005).
Samainen tuomioistuin toteaa vielä, että Fogasa vetosi kyseisessä tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa siihen, että Velasco Navarro ei voi vedota direktiiviin 2002/74 eikä edellä mainitussa asiassa Guerrero Pecino annetusta määräyksestä ilmenevään kyseisen direktiivin tulkintaan, koska Camisas Leican väliaikaista maksukyvyttömyyttä koskeva tuomio kylläkin annettiin sen jälkeen, kun kyseinen direktiivi tuli voimaan 8.10.2002, mutta joka tapauksessa ennen 8.10.2005, johon mennessä jäsenvaltioiden tuli toteuttaa direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteet.
It is in those circumstances that the Juzgado de lo Social Único de Algeciras decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Juzgado de lo Social Único de Algeciras on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
‘(1) Where it has been found by the national court that the domestic legislation, which is incomplete, did not comply, on 8 October 2005, with Directive 2002/74 and its interpretation by the Court of Justice (with regard to the Community principle of equal treatment) in the order in [Guerrero Pecino], must that directive be regarded as having direct effect as regards Fogasa, the State guarantee institution, with effect from the following day (9 October 2005)?
”1) Kun ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut kansallisessa lainsäädännössä olevien puutteiden johdosta, että mainittu lainsäädäntö ei 8.10.2005 mennessä ollut direktiivin 2002/74 ja yhteisöjen tuomioistuimen [edellä mainitussa asiassa Guerrero Pecino] antamassaan määräyksessä mainitusta direktiivistä (yhteisön yhdenvertaisuusperiaatteeseen nähden) vahvistaman tulkinnan mukainen, onko sen katsottava, että direktiivillä on välitön oikeusvaikutus valtion palkkaturvalaitokseen Fogasaan nähden edellä mainittua päivää seuraavasta päivästä alkaen (9.10.2005)?
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative, is the direct effect of Directive 2002/74 also to apply (because it is more beneficial to the worker and less beneficial to the State which has failed to fulfil its obligations) to a declared state of insolvency — following a court conciliation agreement not provided for in the incomplete domestic legislation — between the date of entry into force of the directive (8 October 2002) and the date by which the Spanish State was to have adopted the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the provisions of the directive (8 October 2005)?’
2) Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivillä 2002/74 välitön oikeusvaikutus siitä syystä, että direktiivi on työntekijän kannalta edullisempi ja velvoitteensa puutteellisesti täyttäneen jäsenvaltion kannalta epäedullisempi, myös tilanteessa, jossa maksukyvyttömyys on todettu tuomioistuimen vahvistamalla sovinnolla, josta ei ole mainintaa edellä mainitussa puutteellisessa lainsäädännössä, direktiivin voimaantulopäivän (8.10.2002) ja sen määräpäivän (8.10.2005) välisenä aikana, johon mennessä Espanjan valtion olisi pitänyt saattaa voimaan kaikki direktiivin säännösten täytäntöönpanon edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset?”
By its two questions, the referring court asks whether the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987, not yet transposed into the national law of a Member State, has direct effect and, if so, from which date that provision can be relied upon directly against an institution such as Fogasa.
Näillä kahdella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko direktiivin 80/987, kun sitä ei vielä ole saatettu osaksi jäsenvaltion kansallista oikeusjärjestystä, 3 artiklan ensimmäisellä kohdalla välitön oikeusvaikutus, ja jos on, mistä päivästä lähtien mainittuun säännökseen voidaan vedota välittömästi Fogasan kaltaista laitosta vastaan.
Since both those questions turn, in essence, on whether the provision is capable of having direct effect between the date of its entry into force and the deadline for its transposition, it is appropriate to consider them together.
Koska molemmilla näistä kysymyksistä pyritään pääpiirteissään selvittämään, voiko mainitulla säännöksellä olla välitön oikeusvaikutus sen voimaantulopäivän ja täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymispäivän välisenä aikana, kysymyksiä on syytä tarkastella yhdessä.
The referring court refers the two questions on the basis of the order in Guerrero Pecino.
Kansallinen tuomioistuin esittää nämä kaksi kysymystä edellä mainitussa asiassa Guerrero Pecino annetun määräyksen perusteella.
Although, in that order, the Court interpreted Directive 80/987 at the request of the same national court as that which has referred questions to the Court in the present proceedings and with regard to the same issue of insolvency, it did so — as it pointed out at paragraph 23 of that order — exclusively on the assumption that Directive 2002/74 had already been transposed into national law at the relevant date, a matter which it was for the national court to verify.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin tulkitsi mainitussa asiassa direktiiviä 80/987 saman kansallisen tuomioistuimen pyynnöstä, joka on saattanut nyt käsiteltävänä olevan asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja saman maksukyvyttömyystilanteen osalta, se on kuitenkin – kuten mainitun määräyksen 23 kohdassa täsmennetään – esittänyt tulkintansa ai­noastaan sitä tilannetta silmällä pitäen, että direktiivi 2002/74 on jo pantu täytäntöön kansallisessa oikeudessa asiaankuuluvaan päivään mennessä, minkä selvittäminen kuului kansalliselle tuomioistuimelle.
As regards the case before the referring court, the grounds of the order for reference indicate that, according to that court, Directive 2002/74 had not been transposed into national law by 8 October 2005, the deadline for its transposition (see, to that effect, Case C-6/07 Commission v Spain, not published in the ECR.
Pääasiassa ennakkoratkaisupäätöksen perusteluista ilmenee, että kansallisen tuomioistuimen mukaan direktiiviä 2002/74 ei ollut saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä vielä kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättyessä 8.10.2005 (ks. vastaavasti asia C-6/07, komissio v. Espanja, tuomio 29.11.2007, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Direct effect of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987
Direktiivin 80/987 3 artiklan ensimmäisen kohdan välitön oikeusvaikutus
Leaving aside the question of the conditions which must be fulfilled so that a provision of a directive, which has not yet been transposed or which has been transposed
Jos jätetään huomiotta niiden edellytysten tutkiminen, joiden on täytyttävä, jotta direktiivin säännökseen, jota ei ole vielä pantu täytäntöön tai joka on pantu
VELASCO NAVARRO incorrectly, may be relied upon before the national courts (Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, paragraph 25, and Case C-430/04 Feuerbestattungsverein Halle [2006] ECR I-4999, paragraphs 28 and 29), it is settled caselaw that a directive can have direct effect only after the expiry of the time-limit laid down for its transposition into national law (Case C-316/93 Vaneetveld [1994] ECR I-763, paragraph 16, and Case C-348/98 Mendes Ferreira and Delgado Correia Ferreira [2000] ECR I-6711, paragraph 33). 26
VELASCO NAVARRO täytäntöön puutteellisesti, voidaan vedota kansallisessa tuomioistuimessa (ks. asia C-62/00, Marks & Spencer, tuomio 11.7.2002, Kok. 2002, s. I-6325, 25 kohta ja asia C-430/04, Feuerbestattungsverein Halle, tuomio 8.6.2006, Kok. 2006, s. I-4999, 28 ja 29 kohta), vakiintuneessa oikeuskäytännössä on katsottu, että direktiivillä voi olla välitön oikeusvaikutus vasta sen määräajan päätyttyä, joka on asetettu direktiivin saattamiseksi osaksi jäsenvaltioiden oikeusjärjestystä (asia C-316/93, Vaneetveld, tuomio 3.3.1994, Kok. 1994, s. I-763, 16 kohta ja asia C-348/98, Mendes Ferreira ja Delgado Ferreira, tuomio 14.9.2000, Kok. 2000, s. I-6711, 33 kohta). 26
In the present case, the deadline for transposition is, pursuant to the first subparagraph of Article 2(1) of Directive 2002/74, 8 October 2005.
Nyt esillä olevassa asiassa täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi direktiivin 2002/74 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan 8.10.2005.
For the purposes of the case before the referring court, it is necessary to ascertain whether the possible direct effect of that directive can be relied upon, after that date, in relation to facts which occurred before that date.
Pääasian selvittämisen kannalta on tutkittava, voidaanko mainitun direktiivin mahdolliseen välittömään oikeusvaikutukseen vedota kyseisen päivämäärän jälkeen sellaisten tosiseikkojen osalta, jotka olivat tapahtuneet ennen tätä määräpäivää.
On 5 March 2003, that is to say, before the deadline for transposition of Directive 2002/74, Camisas Leica was declared insolvent; after the deadline for transposition of the directive, the claimant in the main proceedings maintained, vis-à-vis Fogasa, her claim relating to the debt owing to her in the form of compensation for her dismissal as a result of that insolvency.
Camisas Leican maksukyvyttömyys todettiin nimittäin 5.3.2003, eli ennen mainitun direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymispäivää, ja pääasian kantaja on pitänyt mainitun päivän jälkeen Fogasaan nähden voimassa hakemuksen, joka koskee maksukyvyttömyyteen perustuvaa saatavaa, joka hänellä on irtisanomiskorvauksen osalta.
On that point, it should be noted that, although, clearly, the Member States were under an obligation to bring their national provisions into conformity with
Tähän liittyen on huomattava, että vaikka jäsenvaltioilla tosin oli velvollisuus saattaa kansalliset säännöksensä yhdenmukaisiksi direktiivin 2002/74 kanssa 8.10.2005
Directive 2002/74 before 8 October 2005, they are obliged under the second subparagraph of Article 2(1) of that directive to apply those provisions only to cases of insolvency which have occurred after their entry into force.
TUOMIO 17.1.2008 – ASIA C-246/06 mennessä, niillä on kuitenkin mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan velvollisuus soveltaa näitä säännöksiä ainoastaan maksukyvyttömyystilanteisiin, jotka ilmenevät näiden säännösten voimaantulopäivän jälkeen.
Thus, the provision made by Directive 2002/74 can cover only insolvencies which have occurred after the transposition of the directive into national law — including those occurring before the deadline for transposition — or, in the absence of transposition, only those which have occurred after that deadline.
Niinpä direktiivin 2002/74 säännösten piiriin voivat kuulua vain sellaiset maksukyvyttömyystilanteet, jotka ovat ilmenneet joko direktiivin täytäntöönpanon jälkeen, mukaan luettuna ennen täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä ilmenneet tilanteet, tai täytäntöönpanon puuttuessa sitä varten asetetun määräajan päätyttyä ilmenneet tilanteet.
The reply to the questions referred must therefore be that, where Directive 2002/74 has not been transposed into national law by 8 October 2005, the possible direct effect of the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 cannot, in any event, be relied upon in relation to a state of insolvency which occurred before that date.
Tästä syystä esitettyihin kysymyksiin on vastattava siten, että siinä tapauksessa, että direktiiviä 2002/74 ei ollut saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä 8.10.2005 mennessä, direktiivin 80/987 3 artiklan ensimmäisen kohdan mahdolliseen välittömään oikeusvaikutukseen ei voida missään tapauksessa vedota ennen mainittua päivämäärää ilmenneeseen maksukyvyttömyyteen liittyen.
Breach of the principle of equal treatment
Yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaaminen