natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, the Commission argues that the existence of the error of law which it identifies is also confirmed by the assessment, again contained
Toiseksi oikeudelliseen virheeseen viittaa komission mielestä myös se valituksenalaisen tuomion 58 kohdassa esitetty arvio, jonka mukaan aineellisen vahingon suuruus, joka nyt määritettiin laskemalla
Commission is not justified in criticising the assessment of the Court of First Instance or, a fortiori, in expecting the Court of Justice to deliver a decision of principle on the method which must be used to calculate compensation for the material damage resulting from the loss of an opportunity.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-348/06 P tuomioistuimen arviointia saati odottaa yhteisöjen tuomioistuimelta periaatepäätöstä laskentatavasta, jota on käytettävä määritettäessä korvausta mahdollisuuden menettämisestä aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.
Moreover, she submits that there exists, in that regard, a large number of different situations which can be dealt with only on a case-by-case basis.
Lisäksi koska esille tulevat tilanteet ovat erittäin vaihtelevia, ne tulee aina arvioida tapauskohtaisesti.
Secondly, Ms Girardot claims that the plea alleging that the Court of First Instance is making good the loss of a guarantee and not the loss of an opportunity is inadmissible since that plea was not raised at first instance before the Court of First Instance.
Toiseksi Girardot väittää, että komission esittämä valitusperuste, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräämä korvaus johtuisi takeiden eikä mahdollisuuden menettämisestä, ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska siihen ei ole vedottu ensimmäisessä oikeusasteessa.
Consequently, the Commission asks the Court, in accordance with the second sentence of the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, to declare that the damage suffered by Ms Girardot on account of the Commission’s wrongful act of failing to examine her application for one of the posts in question, and which entailed the loss of an opportunity of being recruited, may be fairly compensated for by the award of a lump sum equal to three months’ net pay and corresponding to the sum which the Commission must pay during the period of notice of a contract for an indefinite period — that is, in the present case, EUR 18 917.43 — increased by the sum, also fixed, of EUR 5 000 as compensation for the fact that the person concerned may no longer take part in a subsequent recruitment procedure.
Näin ollen komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaisesti, että vahinko, joka Girardot’lle aiheutui siitä, että komissio jätti virheellisesti tutkimatta hänen hakemuksensa kyseiseen toimeen, ja jonka takia Girardot menetti työhönpääsyn mahdollisuuden, voidaan hyvittää kohtuudenmukaisesti maksamalla tälle 18 917,43 euron kiinteä korvaus, joka vastaa kolmen kuukauden nettopalkkaa, siis summaa, joka komission olisi pitänyt maksaa Girardot’lle määräaikaisen työsopimuksen irtisanomisajalta, korotettuna niin ikään kiinteällä 5 000 euron summalla, joka on tarkoitettu kor -vaukseksi siitä, ettei Girardot voinut enää osallistua tuleviin virantäyttömenettelyihin.
Ms Girardot proposes that the Court should dismiss the main appeal as inadmissible or, in any event, as unfounded.
Girardot vaatii, että päävalitus jätetään tutkimatta tai että se ainakin hylätään perusteettomana.
On the substance of the case, and as a preliminary point, Ms Girardot points out that, although the way in which the Court of First Instance assessed the extent of the damage in the judgment under appeal is not consistent with the way in which it has acted in other cases, this was because the situations were not similar.
Aineellisesta kysymyksestä ja toissijaisesti Girardot korostaa, että se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi vahingon laajuuden valituksenalaisessa tuomiossa eri tavalla kuin muissa käsittelemissään oikeustapauksissa, johtuu siitä, että asioiden olosuhteet olivat erilaiset.
As regards admissibility, she claims, first, that, according to the case-law, the Court of First Instance has exclusive jurisdiction to assess the damage resulting from the loss of an opportunity. She considers that, unless the Commission takes issue with the Court of First Instance for having failed to specify the criteria used to assess the damage suffered by her, quod non, the
Valituksen tutkittavaksi ottamisesta Girardot ensinnäkin huomauttaa, että oikeuskäytännön mukaan ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen arvioimaan mahdollisuuden menetyksestä aiheutuvia vahinkoja.
In this case, it is no longer disputed that the Commission’s unlawful refusal to examine Ms Girardot’s applications deprived her of the opportunity, first, of having one or more of the applications accepted and, second, of usefully expressing an interest in any other post subsequently, if she had been entitled to do so.
Nyt esillä olevassa tapauksessa ei voida enää kiistää, että komission kieltäydyttyä lainvastaisesti tutkimasta Girardot’n hakemuksia tämä menetti ensinnäkin mahdollisuuden siihen, että yksi tai useampia niistä hyväksyttäisiin, ja toiseksi mahdollisuuden ilmaista myöhemmin kiinnostuksensa myös muihin avoimiin toimiin, sikäli kuin hänellä edelleen olisi ollut oikeus hakea niitä.
Instance’s line of reasoning, the very purpose of which, she submits, is to determine the factor which must be applied to the loss of earnings that would have resulted if the opportunity had been realised and which represents the probability of the opportunity materialising.
soveltaman laskentatavan johtamisesta syrjintään, Girardot katsoo, että komission valituksessa on sivuutettu täysin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelujen jälkimmäinen osa, jossa nimenomaisesti määritetään korjauskerroin, jota on sovellettava mahdollisuuden toteutuessa aiheutuvaan palkanmenetykseen ja joka vastaa sitä todennäköisyyttä, jolla kyseisen mahdollisuuden oletetaan toteutuvan.
Furthermore, it would seem fair that, where there is an equal probability of being recruited, a candidate who has suffered a greater loss of income should be awarded higher compensation than a candidate who has suffered a smaller loss of earnings.
Lisäksi Girardot’n mielestä on vain kohtuullista, että työhönpääsyn todennäköisyyden ollessa vakio suuren palkanmenetyksen kärsineelle hakijalle maksetaan enemmän korvausta kuin vähäisen vahingon kärsineelle hakijalle.
Since such candidates are not in a comparable situation, there can be no infringement of the principle of equal treatment.
Koska hakijoiden tilanteet eivät ole toisiinsa verrattavissa, tämä ei loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
B — Analysis
B Asian arviointi
With regard, thirdly, to the discrimination brought about by the method employed by the Court of First Instance, Ms Girardot considers that the criticisms expressed by the Commission fail totally to take into account the second part of the Court of First
Toiseksi ja siltä osin kuin on kyse mahdollisuuden menettämisen käsitteen vääristämisestä rinnastamalla se takeiden menettämiseen, Girardot väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa omaksuttu menet -tely, jossa laskettiin ensin edut, jotka työnte -kijä olisi saanut, jos hän olisi päässyt työhön, ja määritettiin sen jälkeen prosentuaalisesti, millä todennäköisyydellä näin olisi tapahtunut, on perinteinen menettely, jota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin noudatti jo asiassa T-144/02, Eagle ym. vastaan komissio, 5.10.2004 antamassaan tuomios -sa 23, ja joka on myös vahvistettu belgialaisessa oikeuskirjallisuudessa.
According to the case-law, a dispute between an official or a temporary servant and the institution to which he is or was answerable concerning compensation for damage is pursued, where it originates in the relationship of employment between the person concerned and the institution, under Article 236 EC and the Staff Regulations and
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan virkamiehen ja sen toimielimen, johon virkamies kuuluu tai kuului, välinen vahingonkorvausta koskeva riita-asia, joka on saanut alkunsa asianomaisen virkamiehen ja toimielimen välisestä työsuhteesta, kuuluu EY 236 artiklan ja henkilöstösään-
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P lies outside the sphere of application of Articles 235 EC and 288 EC.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-348/06 P töjen soveltamisalaan ja jää EY 235 ja EY 288 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.
24 ment and in the judgment under appeal, although this is challenged in part by the Commission in this case — are therefore, in essence, analogous to those which govern the Community’s noncontractual liability, pursuant to Article 288 EC.
24 todettiin täyttyvän ja joiden täyttymisen komissio tässä tapauksessa osittain kiistää – ovat siis olennaisin osin samat kuin ne periaatteet, jotka säätelevät sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta EY 288 artiklan mukaisesti.
In that regard, it is to be noted that neither Article 236 EC nor the Staff Regulations, unlike the second paragraph of Article 288 EC, make reference to the rule that the Community must make good any damage caused by its institutions, ‘in accordance with the general principles common to the laws of the Member States’.
Tässä yhteydessä on mainittava, että päinvastoin kuin EY 288 artiklan 2 kohdassa, EY 236 artiklassa sen paremmin kuin henkilöstösäännöissäkään ei viitata sanallakaan sääntöön, jonka mukaan yhteisö korvaa toimielintensä aiheuttaman vahingon ”jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti”.
It also follows from the caselaw concerning proceedings for compensation in the context of the Community public service that for the Community to incur noncontractual liability three cumulative conditions must be satisfied, namely the illegality of the allegedly wrongful act committed by the institutions, the existence of damage and the existence of a causal link between the act and the damage alleged to have been suffered.
Edelleen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan virkamiehen esittäessä vahingonkorvausvaatimuksen yhteisöllä on sopimussuhteen ulkopuolinen korvausvastuu ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiassa syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.
25In that context, the Court ruled that the Court of First Instance did not depart from that case-law, pointing out that in order to claim compensatory interest, officials had to demonstrate fault on the part of the institution, the existence of certain and quantifiable damage and a causal link between the fault and the alleged damage. 26
25Tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin suinkaan poikennut tästä oikeuskäytännöstä todetessaan, että voidakseen vaatia hyvitysluonteisia korkoja virkamiehen on näytettävä toteen, että toimielin on tehnyt virheen, että virhe on aiheuttanut varman ja arvioitavissa olevan vahingon ja että virheen ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. 26
Those conditions — which were found to have been satisfied in the interim judg-
Nämä edellytykset – joiden välituo -miossa ja valituksenalaisessa tuomiossa
26 — Commission v Brazzelli Lualdi and Others, paragraph 42.
26 – Em. asia komissio v. Brazzelli Lualdi ym. (tuomion 42 kohta).
However, since the noncontractual liability of the Community is governed both in the case of Article 288 EC and in that of Article 236 EC and the Staff Regulations by similar unwritten principles, I take the view that there is nothing to preclude the carrying out of an examination of the legal systems of the Member States in order to ascertain, if not whether there exist any general principles common to the laws of the Member States, at least whether some of them recognise any legal constructions from which the Community judicature may draw inspiration.
Kun kerran yhteisön sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta säätelevät niin EY 288 artiklan kuin EY 236 artiklan ja henkilöstösääntöjenkin tapauksessa aivan samat kirjoittamattomat periaatteet, mikään ei mielestäni estä tarkastelemasta jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiä sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltioiden lainsäädännöissä erotettavissa yhteisiä yleisiä periaatteita tai sisältyykö joihinkin niistä sellaisia oikeudellisia rakenteita, jotka olisivat voineet toimia innoituksena yhteisöjen tuomioistuimille.
Moreover, a brief survey of national laws may be of interest in the present case from the point of view of how they define the loss of an opportunity, whether or not they classify such a loss as capable of compensation and the method which some of those laws use to evaluate the extent of the damage resulting from that type of loss.
Lyhyt katsaus kansallisiin lainsäädäntöihin voi tässä tapauksessa osoittautua hyödylliseksi siksikin, että siitä käy ilmi, miten mahdollisuuden menettämisen käsite on jäsenvaltioissa määritelty, katsovatko ne tällaisen vahingon korvauskelpoiseksi ja minkälaista laskentatapaa ne soveltavat tällaisesta menetyksestä aiheutuneen vahingon laajuuden arvioimisessa.
COMMISSION v GIRARDOT a better understanding of the approach of the Court of First Instance in this case — which certainly took into consideration some national legal systems — an approach which, in the light of the latter, does not seem as ‘illogical’ as the Commission claims in the main appeal.
KOMISSIO v. GIRARDOT ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tässä tapauksessa noudattamaa menettelyä, jossa on mitä ilmeisimmin otettu mallia tietyistä kansallisista oikeusjärjestyksistä ja joka niiden valossa ei vaikuta lainkaan niin ”epäjohdonmukaiselta” kuin komissio päävalituksessa väittää.
By contrast, the notion of loss of opportunity and the possibility of compensating for it as such, in particular in disputes in the field of employment law and/or the national public service, are recognised in Belgian, Spanish, French, Greek, Irish, Italian, Luxembourg, Netherlands and United Kingdom laws.
Sitä vastoin mahdollisuuden menettämisen käsite ja sen korvauskelpoisuus erityisesti työoikeudellisissa ja/tai valtion virkamiehiä koskevissa riita-asioissa tunnustetaan sellaisinaan Belgian, Kreikan, Espanjan, Ranskan, Irlannin, Italian, Luxemburgin, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännöissä.
It is not possible from an examination of the laws of the Members States at the time of the application initiating proceedings before the Court of First Instance, that is to say in 2003, to identify a common general principle underlying such rights under which the loss of an opportunity to be recruited constitutes damage capable of compensation, which, moreover is made good in accordance with common or comparable rules.
Kun tarkastellaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä vuonna 2003, jolloin valituskirjelmä jätettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, niistä ei voida johtaa mitään yhteistä yleistä periaatetta, jonka mukaan työhönpääsymahdollisuuden menettäminen muodostaisi korvattavan vahingon, joka lisäksi olisi hyvitettävä joidenkin yhteisten tai toisiaan muistuttavien sääntöjen mukaisesti.
Essentially, according to those laws, the notion of loss of opportunity is defined as the unrealised expectation of obtaining an advantage and/or of avoiding the occurrence of a risk.
Näissä kaikissa mahdollisuuden menettämisen käsitteellä tarkoitetaan pääasiassa toivon menettämistä tietyn etuuden saamisesta ja/tai tietyn riskin toteutumisen välttämisestä.
With regard at least to the loss of an opportunity to obtain an anticipated advantage — which is the situation in this case (the loss of an opportunity to be recruited) — a feature common to the national laws which recognise it is that it applies where an uncertain event occurs and thereby renders the expected result forever unknown.
Kyse on siis vähintäänkin mahdollisuuden menettämisestä johonkin odotettuun etuuteen – kuten nyt esillä olevassa asiassa (työhönpääsymahdollisuuden menettäminen) –, ja niiden kansallisten oikeussääntöjen, joihin tämä käsite sisältyy, yhteisenä piirteenä on menettämisen tapahtuminen olosuhteissa, joihin liittyy jokin sellainen epävarmuustekijä, jonka vuoksi toivotun tuloksen toteutuminen ei koskaan voi olla täysin varmaa.
Moreover, in general, those laws require that the lost opportunity should be genuine inasmuch as the probability that it will materialise must be high.
Lisäksi kyseisissä oikeussäännöissä yleensä edellytetään, että menetetty mahdollisuus on sillä tavalla vakavasti otettava, että sen toteutumisen todennäköisyys on suuri.
The genuine nature of a lost opportunity therefore constitutes an instrument for measuring the certainty of the damage suffered.
Menetetyn mahdollisuuden vakavuus on siis yksi aiheutuneen vahingon varmuuden mittapuista.
Indeed, several national laws (the German, Austrian, Finnish, Danish, Portuguese and Swedish laws) do not, in principle, allow compensation to be awarded for the loss of an opportunity to be recruited, even though some of them (in particular, the Finnish, Danish and Portuguese laws) provide for different forms of compensation which may, where appropriate, be more favourable to an unlawfully rejected candidate. 27
Useissa kansallisissa lainsäädännöissä (Tanskan, Saksan, Itävallan, Portugalin, Suomen ja Ruotsin lainsäädännöt) työhönpääsymahdollisuuden menettämisestä ei periaatteessa voi vaatia vahingonkorvausta, tosin joissakin tietyissä lainsäädännöissä (erityisesti Tanskan, Portugalin ja Suomen lainsäädännöt) on säädetty erilaisia korvausmuotoja, jotka voivat toisinaan olla lainvastaisesti hylättyä hakijaa suosivia. 27
As regards evaluating the damage caused by the loss of an opportunity, regardless of whether the damage is regarded as nonmaterial or material, 28the national courts carry out an assessment on equitable principles. In Belgium, the economic value of
Mahdollisuuden menettämisestä aiheutunutta vahinkoa arvioidessaan – ja riippumatta siitä, onko kyseinen vahinko luonteeltaan aineeton vai aineellinen 28 – kansallisten
27 — Thus, under Portuguese law, according to the administrative caselaw and the new Code of Administrative Court Procedure, reparation of damage to the career of an official takes the form of a retroactive reconstruction of that career as it ought to have progressed in the absence of the act which has been declared void.
27 – Portugalin oikeudessa virkamiehen uralle aiheutunut vahinko on hallinnollisen oikeuskäytännön ja hallintotuomioistuinten uuden hallintolainkäyttölain mukaan korvattava luokittelemalla ura-alue uudelleen niin, että virkamies siirretään taannehtivasti sille ura-alueelle, jolle hänen olisi kuulunut yletä ilman kumottua päätöstä.
Under Danish law, which does not contain the notion of loss of opportunity, the decisions of public authorities which are unlawful on account of procedural or substantive errors may form the basis of an application for damages, in the context of which demonstration of a causal link between the unlawful act and the damage is established where there exists a certain probability that the person in question would have been employed if the decision had not been unlawful on account of that error.
Tanskan oikeudessa, jossa ei tunneta lainkaan mahdollisuuden menettämisen käsitettä, on mahdollista vaatia vahingonkorvausta julkisten viranomaisten päätöksistä, joissa on tehty menettelyllinen tai aineellisoikeudellinen virhe; vaatimuksen yhteydessä on kuitenkin pystyttävä osoittamaan syy-yhteys virheen ja vahingon välillä, jos on olemassa tietty todennäköisyys, että kyseinen henkilö olisi ilman tätä virhettä otettu palvelukseen.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P sation for the damage 32or, in the specific case in which the victim’s right is restored (for example, reinstatement or reclassification), an assessment of the damage on the basis of the difference between the salary that the official would have received if he had remained in active employment and his actual earnings.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-348/06 P korvattava kokonaisuudessaan, 32tai siinä tapauksessa, että uhrin oikeudet päätetään palauttaa (esim. uudelleensijoittaminen tai uudelleenluokittelu), arvioida vahingon määrän niiden etuuksien, jotka virkamies olisi saanut, jos hän olisi jatkanut tehtävässään, ja hänen tosiasiallisesti saamiensa palkkaetujen välisen erotuksen perusteella.
33 In Italy, the Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) approved a method which took into account the difference between the salary which a worker would have received if the opportunity to be promoted had materialised and that which he actually received and ruled that it was permissible to award a worker a percentage of that amount equal to the possibility of obtaining the promotion.
33Italiassa Corte suprema di cassazione (ylin kassaatiotuomioistuin) hyväksyi menetelmän, jossa otettiin huomioon sen palkan, joka työntekijälle olisi maksettu, jos ylennysmahdollisuus olisi toteutunut, ja hänelle tosiasiallisesti maksetun palkan välinen erotus; kassaatiotuomioistuin päätti myöntää työntekijälle tästä summasta tietyn prosenttiosuuden, joka vastasi ylennysmahdollisuuksia.
34In the United Kingdom, in the context of employment law, quantification of the loss of an opportunity to fill a post was carried out by evaluating the percentage chance of filling the post and multiplying that percentage by the amount of wages hypothetically lost. 35
34Yhdisty-neen kuningaskunnan työoikeudessa työnsaantimahdollisuuden menetyksen suuruus on määritetty arvioimalla työnsaannin prosentuaalinen todennäköisyys ja soveltamalla tätä prosenttiosuutta hypoteettisesti menetetyn palkkatulon määrään.
Those methods seem to have inspired the Court of First Instance in this case.
Nämä innoittaneen tuomioistuinten tulee noudattaa kohtuuharkintaa.
The the lost opportunity is the subjectmatter of an assessment ex aequo et bono, in that a court, having found that there is no specific evidence for the purposes of evaluating the damage, takes into account, according to conscience, all the evidence capable of having an influence on its calculation.
Belgiassa menetetyn mahdollisuuden rahallinen arvo määritellään ex æquo et bono siten, että tuomioistuin pyrkii – todettuaan, ettei ole olemassa mitään täsmällisiä seikkoja, joiden perusteella vahinkoa voitaisiin arvioida – ottamaan arvioinnissa tunnollisesti huomioon kaikki sellaiset tekijät, jotka ovat omiaan vaikuttamaan laskutoimituksen lopputulokseen.
29 Some decisions evaluate the damage by multiplying the value of the lost benefit by a percentage corresponding to the lost opportunity.
29Tietyissä päätöksissä vahinko arvioidaan soveltamalla palkanmenetyksen arvoon korjauskerrointa, joka vastaa menetettyä mahdollisuutta.
For example, in matters relating to the public service, the damage suffered by a person who has lost a genuine chance of promotion has been evaluated at 50% of the difference between the salary that the official would have obtained following that promotion and that which he received in the absence of that promotion.
Esimerkiksi valtion virkoja koskevissa asioissa vakavasti otettavan ylennysmahdollisuuden menettäneelle henkilölle aiheutuneen vahingon suuruudeksi on joskus arvioitu 50 prosenttia niiden etuuksien, jotka virkamies olisi saanut ylennyksen toteutuessa, ja niiden etuuksien, jotka hänelle jäivät ylennyksen jäätyä toteutumatta, välisestä erotuksesta.