natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tax revenues Income tax (shared tax) Property tax Tax on gift and inheritance Tax on gambling Tax on use of goods Non-tax revenues Administrative fee Fee on gambling machines Fines Local fee Communal fee Revenues from administrative bodies Contribution for the use of building land Fee for the rezoning farming land and woodland Other revenues State grants Special grants Total (borrowing excluded)
Paikallismaksut Kunnallismaksut Hallintoelimiltä saatavat tulot Rakennusmaan käyttömaksut Maanviljelymaiden ja metsien uudelleenkaavoitusmaksu Muut tulot Valtion osoittamat määrärahat Erityistuet
Institutions at the national and subnational level and patterns of intergovernmental relations
Valtiollista tasoa alempien tahojen viralliset ja epäviralliset vaikutuskanavat valtakunnallisessa päätöksenteossa
5.1 Institutionalised and informal channels of subnational interest representation in national decisionmaking The Slovene parliament has an incomplete bicameral system.
Slovenian parlamentilla on supistettu kaksikamarinen järjestelmä.
The second chamber, the National Council (Drzavni svet), has mainly advisory functions with the right to initiate legislation, the right to call for a referendum, and a right to veto on bills that have been passed by the National Assembly (Drzavni zbor) as the first chamber of Parliament.
Toinen kamari eli kansallisneuvosto (Drzavni mii on pääasiassa neuvoa-antava elin. jolla on aloiteoikeus lainsäädännön alalla, oikeus ehdottaa kansanäänestyksen järjestämistä sekä vetooikeus parlamentin ensimmäisen kamarin, kansalliskokouksen (Drzavni zbor) hyväksymiin lakiehdotuksiin nähden.
The National Council is a corporate body of professional, economic, social, and local interests.
Kansallisneuvosto on korporatiivinen elin. jossa ovat edustettuina ammatilliset, taloudelliset, yhteiskunnalliset ja paikalliset intressit.
Its composition is determined by Constitution (Art. 96) but the representatives of local interests prevail occupying 22 out of 40 seats.
Sen kokoonpanosta säädetään perustuslain 96 artiklassa: paikallisyhteisöjen edustajien osuus on 22 edustajaa 40:stä eli enemmistö.
The representatives are elected indirectly for a five-year term by electoral colleges of different associations representing various interest groups and the municipalities respectively.
Eri ryhmiä edustavien yhteenliittymien sekä kuntien muodostamat valitsijakokoukset valitsevat edustajat viisivuotiskaudeksi.
As regards the political and cultural rights of the autochthonous Hungarian and Italian minorities which are guaranteed by the Constitution (Art. 5, 64) and by law, they also deal with
Slovenian kantaväestöön kuuluvien unkarilaisten ja italialaisten vähemmistöjen poliittisista ja kulttuurisista oikeuksista säädetään perustuslaissa (5 ja 64 art.) sekä erillisessä laissa: molemmissa käsitellään myös parlamenttiedustusta.
Each group is represented in the National Assembly by one delegate.
Kummallakin ryhmällä on yksi edustaja kansalliskokouksessa.
These representatives have a minority veto in parliament, i.e. no legal act or other regulation concerning the status of these minorities can be adopted without their approval.
Näillä edustajilla on vähemmistölle kuuluva vetooikeus parlamentissa, mikä tarkoittaa sitä. että kyseisten vähemmistöjen asemaa koskevia lakeja tai muita säädöksiä ei voida hyväksyä ilman edellä mainittujen edustajien antamaa hyväksyntää.
Another channel of territorial interest representation at national level is the Association of Municipalities and Towns of Slovenia (Zdruzenje slovenskih obèin in mest) which is a voluntary and non-partisan organisation.
Alueellisten etujen toinen edustuskanava valtiollisella tasolla on Slovenian kuntien ja kaupunkien liitto (Ztlruzcnjc slovenskih abiin in mest), joka on vapaaehtoinen ja epäpoliittinen organisaatio.
Since the Association was founded in 1994, 102 municipalities (out of a total of 192 and including all urban municipalities) have become members .
Liitto perustettiin ν uonna 1944. ja sen jäseninä on 102 kuntaa (Slov enian kaikista I92:sta kunnasta kaupunkikunnat mukaan luettuina).
5.2 Institutional patterns at subnational level 5.2.1 Institutional settings The municipal bodies are: the municipal council, the mayor, the supervisory board and the elections commission.
5.2 Julkishallinnon rakenne valtiollista tasoa alempana 5.2.1 Toimielimet Kunnalliset elimet ovat: kunnanvaltuusto, kunnan- tai kaupunginjohtaja, kunnanhallitus sekä kunnan keskusvaalilautakunta.
The municipal council (obèinski svet) has a representative composition and is the decision making body.
Kunnanvaltuusto (obèinski svet) on edustuksellinen päätöksentekoelin.
The mayor (zupan) is the chief executive at municipal level.
Kunnanjohtaja (zupan) on kuntatason ylin johtohenkilö.
The supervisory board monitors the management of municipal assets and funds, the implementation of the budget, and the expediency and efficiency of budgetary allocations.
Kunnanhallitus valvoo kunnan omaisuuden ja vaaijen hallinnointia, talousarvion toteuttamista sekä määrärahojen käytön tarkoituksenmukaisuutta ja tehokkuutta.
In addition to these institutional settings the Law on Local Self-Government provides for several mechanisms to allow for a direct participation of the citizens in local decision-making.
Näiden instituutioiden lisäksi paikallista itsehallintoa koskeva laki tarjoaa useita mekanismeja, joiden kautta kansalaiset voivat suoraan osallistua paikallistason päätöksentekoon.
Citizens' assemblies may be convened for the whole municipality or a part of it at the initiative of the mayor, the municipal council or at the request of 5% of the voters of a municipality, unless the municipal statute contains other provisions.
Ellei kunnan omassa perussäännössä ole toisin määrätty voidaan kunnanjohtajan aloitteesta tai mikäli 5 9c kunnan äänioikeutetuista sitä toivoo koko kunta tai sen osa kutsua koolle nk. kuntalaiskokouksen.
These assemblies give citizens the possibility to discuss matters which fall in the competence of the municipality, to adopt opinions or proposals, to pass decisions, or to call for initiatives.
Näissä kokouksissa kuntalaiset voivat keskustella kunnan toimivaltaan kuuluvista asioista, antaa lausuntoja tai tehdä ehdotuksia sekä tehdä päätöksiä tai aloitteita.
Furthermore, local referendums may be held on any matter belonging to the responsibilities of a municipality (excluding budget, closing balance, taxes, and duties) at the initiative of the municipal council or the request of 10% of the voters, unless the municipal statute contains other provisions.
Lisäksi kunnan toimivaltaan kuuluvissa asioissa (talousarviota, tilinpäätöstä, veroja ja maksuja lukuun ottamatta) voidaan järjestää paikallisia kansanäänestyksiä, joihin aloitteentekijänä on kunnanvaltuusto tai 10 9c äänioikeutetuista, ellei kunnan omassa perussäännössä ole toisin määrätty.
Referendums are adopted by the majority of the participating voters.
Kansanäänestys ratkeaa enemmistön äänillä.
The results are binding for all local institutions till the expiration of their mandate.
Äänestyksen tulos sitoo paikallisviranomaisia niiden toimikauden loppuun.
And finally, at least 5% of the voters
Mikäli vähintään 5 9c äänioikeutetuista puoltaa asiaa, voidaan kunnallisen säännöksen tai päätöksen hyväksymiseksi tai kumoamiseksi tehdä nk. kuntalaisaloite.
The municipal body to which the initiative is addressed is obliged to decide on the matter in question within the period provided for by the municipal statute, but within three months at the latest.
Aloitteen vastaanottavan kunnallisen toimielimen on tehtävä kyseistä asiaa koskeva päätös kunnan perussäännön mukaisessa määräajassa tai viimeistään 3 kuukauden kuluttua.
5.2.2 Electoral procedures and constituencies The municipal council is elected in general, free and direct elections for a four-year term by secret ballot.
5.2.2 Vaalimenettelytja vaalipiirit Kunnanvaltuusto valitaan neljäksi vuodeksi suorilla, vapailla yleisvaaleilla, joissa äänestys on salainen.
The mayor is directly elected by permanent residents of the municipality according to the overall majority system.
Kunnan vakinaiset asukkaat valitsevat kunnanjohtajan suoralla enemmistövaalilla.
Since it frequently happens that no candidate gets an absolute majority in the first round of elections, a second round is held in which the candidate with the relative majority is elected.
Koska usein yksikään ehdokas ei saa ensimmäisellä kierroksella ehdotonta enemmistöä, tapana on järjestää toinen kierros, jonka voittaa suhteellisen ääntenenemmistön saanut ehdokas. Vaaleissa
The elections are conducted under the same voting rules as for the municipal council, excluding provisions on proportional representation and special rights for ethnic minorities.
noudatetaan kunnallisvaalien sääntöjä, lukuun ottamatta suhteellista edustusta ja etnisten vähemmistöjen erityisoikeuksia koskevia sääntöjä.
5.3 Structure of the party system The last national elections were held in November 1996.
Valtiolliset vaalit järjestettiin viimeksi marraskuussa 1996.
The election was won by the leftcentrist Liberal Democracy of Slovenia (LDS) of the governing prime minister Dr. Janez ϋπιονπεΙ;.
Vaalit voitti vasemmistokeskustalainen Slovenian liberaalidemokraattinen puolue (LDS) eli nykyisen pääministerin Janez Drnovsekin puolue.
The size of their mandate was, however, not sufficient to guarantee a stable majority for the government.
Puolueen edustajamäärä ei kuitenkaan riittänyt vahvaan enemmistöön hallituksessa.
Coalition negotiations lasted more than three months.
Koalitioneuvottelut kestivät yli kolme kuukautta.
Finally, three parties formed a government coalition: LDS (27% of votes), the Slovene People's Party (SLS, 19.4%), and the Slovene Democratic Party of Pensioners (DeSUS, 4.3%).
Lopulta hallituskoalition muodostivat kolme puoluetta: LDS (27 % äänistä), Slovenian kansanpuolue (SLS. 19,4 % äänistä) ja Slovenian eläkeläisten demokraattinen puolue (DeSUS, 4,3 % äänistä).
The coalition occupies 49 seats (50.7%) out of 90 in the parliament (National Assembly).
Hallituskoalitiolla on 49 paikkaa (50.7 9c) parlamentin (kansalliskokouksen) 90:stä paikasta.
Aggregated data of the last local election results in 1998 show a slightly different picture at the subnational level.
Vuonna 1998 järjestettyjen viimeisimpien kunnallisvaalien kokonaistulosten mukaan tilanne on hieman erilainen valtiollista tasoa alempana.
Candidates
Puolueet
Liberal Democracy of Slovenia (LDS) Social Democratic Party of Slovenia (SDS) Slovene Christian Democrats (SKD) Slovene People's Party (SLS) Independent Associated List of Social Democrats (ZLSD) Slovene Democratic Party of Pensioners (DeSUS) Other
Slovenian liberaalidemokraatit (LDS) Slovenian sosiaalidemokraattinen puolue (SDS) Slovenian kristillisdemokraatit (SKD) Slovenian kansanpuolue (SLS) Riippumattomat Sosiaalidemokraattien yhtenäislista (ZLSD) Slovenian eläkeläisten demokraattinen puolue (DeSUS) Muut
JORDAN f*nir < i
Valtion pinta-ala fkm
Area of the State territory (km
) yhteensä: 9 250 (kyproksenturkkilainen yhteisö: 3 355)
Total population (in millions) GDP per capita (PPP, EUR)
BKT asukasta kohden (ostovoimapariteetti, euroina)
(Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area)
15 252 (kyproksenkreikkalainen yhleisö) 8 134 (kyproksenturkkilainen yhleisö)
(Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area)
2.5 9c (kyproksenkreikkalainen yhleisö) 1.7 9c (kyproksenturkkilainen yhteisö)
(Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area) revenues EUR 2.95 billion EUR 174 million expenditures:
Budjetti tasapaino tulot: 2.95 mrd. euroa (kyproksenkreikkalainen yhleisö) 174 milj. euroa (kyproksenturkkilainen yhleisö) menot: 3.46 mrd. euroa (kyproksenkreikkalainen yhleisö) 311 milj. euroa (kyproksenturkkilainen yhteisö)
(Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area)
3.5 9c (kyproksenkreikkalainen yhteisö) 87.5 9c (kyproksenturkkilainen yhleisö)
(Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area) (Greek Cypriot area) (Turkish Cypriot area)
3.3 9c (kyproksenkreikkalainen yhleisö; 6.4 % (kyproksenturkkilainen yhleisö)
Two main principles underpinned the constitutional structure agreed on in Zurich.
Ziirichissä hyväksytyn perustuslaillisen rakenteen ydin muodostuu kahdesta pääperiaatteesta.
The first recognised the existence of two communities on the island - the Greek and the Turkish - who, despite their numerical disparity, were given equal treatment.
Ensimmäinen periaate on saaren kahden yhteisön (kreikkalais- ja turkkilaisyhteisön) rinnakkaiselon tunnustaminen; niitä kohdellaan yhtäläisesti erisuuruisista väestömääristä huolimatta.
Under the constitution the Greek Cypriot community comprises all citizens of Greek origin. This includes those whose mother tongue is Greek and those who share Greek cultural traditions or are members of the Greek Orthodox Church (Article 2 (1)).
Perustuslain mukaan kyproksenkreikkalaiseen yhteisöön kuuluvat kaikki kreikkalaista alkuperää olevat kansalaiset, jotka puhuvat kreikkaa äidinkielenään, vaalivat kreikkalaisia kulttuuriperinteitä tai kuuluvat ortodoksiseen kirkkoon (perustuslain 2 artiklan 1 kohta).
The Turkish community comprises all citizens of the Republic who are of Turkish origin, whose mother tongue is Turkish, who share Turkish cultural traditions or who are Moslems.
Kyproksenturkkilaiseen yhteisöön kuuluvat puolestaan turkkilaista alkuperää olevat, turkkia äidinkielenään puhuvat, turkkilaisia kulttuuriperinteitä vaalivat tai islaminuskoiset kansalaiset.
It was assumed that a Cypriot modus (con) vivendi based on respect for other cultural community would come into being as a result of peaceful co-existence.
Tuolloin oletettiin, että rauhanomaiseen rinnakkaiseloon ja toisen kulttuuriyhteisön kunnioittamiseen pohjautuva kyproslainen rinnakkain elämisen muoto olisi mahdollista.
However, this constitutional arrangement was obviously not a realistic one.
Tämä perustuslaillinen järjestely ei kuitenkaan ollut realistinen.
Only for a couple of years was the Republic of Cyprus a common home for both communities.
Kyproksen tasavalta oli vain muutaman vuoden molempien yhteisöjen yhteinen koti.
In late 1963, the republic's president, Archbishop Makarios III, proposed a series of constitutional changes that, if enacted, would have reduced the political rights and powers of the Turkish Cypriot community.
Vuoden 1963 lopulla tasavallan presidentti arkkipiispa Makarios 111 esitti perustuslakiin muutoksia, jotka toteutuessaan olisivat vähentäneet kyproksenturkkilaisen yhteisön poliittisia oikeuksia ja valtuuksia.
These proposals worsened an already tense situation, and in December 1963 serious inter-communal violence broke out.
Esityksen myötä vaikea tilanne kiristyi entisestään ja joulukuussa 1963 yhteisöjen välillä puhkesi vakavia väkivaltaisia yhteenottoja.
Turkish Cypriots had withdrawn from the republic's politics and were fashioning a governing system of their own.
Kyproksenturkkilaiset olivat vetäytyneet tasavallan politiikasta ja suunnittelivat oman hallintonsa perustamista.
In addition, a good part of the Turkish Cypriot community lived in enclaves because many Turkish Cypriots had abandoned their homes out of fear of Greek Cypriot violence.
Lisäsi monet kyproksenturkkilaiset elivät erillisalueilla, koska he olivat jättäneet kotinsa kyproksenkreikkalaisten väkivallan pelossa.
The Republic of Cyprus had become de facto Greek-Cypriot.
Kyproksen tasavallasta oli todellisuudessa tullut kyproksenkreikkalainen.
The inter-communal violence reached such a scale that the UN had to interfere and since then the United Nations Forces on Cyprus (UNFICYP) are playing literally the role of a buffer between two communities.
Väkivalta yhteisöjen välillä saavutti lopulta sellaiset mittasuhteet, että YK:n oli puututtava asiaan. Siitä lähtien YK:n rauhanturvajoukot (UNFICYP) ovat kirjaimellisesti toimineet puskurina yhteisöjen välillä.
Despite this political divorce, only one part of the island got a political and judicial recognition by UN.
Poliittisesta erosta huolimatta YK on tunnustanut poliittisesti ja juridisesti ainoastaan saaren toisen puoliskon.
The government of Makarios was declared by the Security Council to be 'the only legal government' of the island.
Turvallisuusneuvosto julisti Makarioksen hallituksen saaren "ainoaksi lailliseksi hallitukseksi".
The situation was escalating until in July 1974, when Greek Cypriot underground groups and the Greek Cypriot National Guard overthrew Archbishop Makarios.
Tilanne kiristyi heinäkuuhun 1974 saakka, jolloin kyproksenkreikkalaiset maanalaiset ryhmät ja kyproksenkreikkalainen kansalliskaarti syrjäyttivät arkkipiispa Makarioksen.
Makarios escaped with British help and appealed to world opinion at the United Nations.
Hän pakeni brittiläisten tuella saarelta ja vetosi YK:ssa maailman mielipiteeseen.
The rightist coup d'état gave Ankara a long-awaited chance. Within a week Turkish forces invaded Cyprus.
Oikeistovoimien vallankaappaus tarjosi turkkilaisille kauan odotetun tilaisuuden: muutaman viikon kuluttua Turkin joukot nousivat maihin Kyproksella.
A brief truce permitted Turkish forces to consolidate their positions and a quick second campaign in midAugust allowed them to occupy 37 percent of the republic.
Lyhyen aselevon turvin turkkilaiset vakiinnuttivat asemansa saarella ja miehittivät maasta yhteensä 37 yhteensä prosenttia elokuun puolivälissä
a de facto partition of the island into segregated Greek and Turkish communities with sizeable opposing forces in close proximity.
Vuoden 1974 tapahtumat johtivat käytännössä saaren jakamiseen erilliseen kyproksenkreikkalaiseen ja -turkkilaiseen yhteisöön, joilla on kummallakin lähellä tukenaan huomattavat sotilasvoimat.
Nine years later, in November 1983, the Turkish Cypriots unilaterally proclaimed the "Turkish Republic of Cyprus" which is only recognised by Turkey.
Yhdeksän vuotta myöhemmin marraskuussa 1983 kyproksenturkkilaiset julistivat yksipuolisesti Kyproksen turkkilaisen tasavallan, jonka ainoastaan Turkki on tunnustanut.
A quarter of a century after these events Cyprus remains a complex construction on the international scene.
Nyt neljännesvuosisadan kuluttua Kypros on kansainvälisesti tarkasteltuna edelleen monimutkainen rakennelma.
Legally there is no doubt about the legitimacy of the government of the Republic of Cyprus and its status as an independent state.
Juridisesti Kyproksen tasavallan hallituksen laillisuudesta tai maan itsenäisyydestä ei ole epäilystä.
Consequently the whole island represented by this (the only internationally recognised) Republic has been considered to be a candidate to the EU during the 1990s.
Niinpä koko saarta, jota Kyproksen (ainoa kansainvälisesti tunnustettu) tasavalta edustaa, pidettiin 1990-luvulla EU:n jäsenehdokasmaana.
However, this government has de facto no control over 1/3 of the island.
Tosiasiassa kuitenkin 1/3 osa saaresta on hallituksen vallan ulottumattomissa.
There is no reason to think that this situation will change in the near future.
Ei ole syytä uskoa, että tilanne muuttuisi lähitulevaisuudessa.
Numerous rounds of bilateral and UN-sponsored talks have failed to reduce the military confrontation, an essential step in any political settlement.
Lukuisissa kahdenvälisissä ja YK:n tukemissa neuvotteluissa on epäonnistuttu poliittisen ratkaisun edellyttämässä sotilaallisen vastakkainasettelun lieventämisessä.
Inter-communal negotiations to arrange a new bi-communal, bi-zonal federal republic had been underway since 1975.
Yhteisöjen välisiä neuvotteluja kahdesta yhteisöstä ja niiden alueista muodostuvan liittotasavallan perustamiseksi on käyty vuodesta 1975.
Over the years, Greek Cypriots had come to accept this concept.
Vuosien myötä kyproksenkreikkalaiset ovat hyväksyneet ajatuksen liittotasavallasta.
This means that some of Cyprus would keep its Turkish character.
Tämä merkitsee, että osa Kyproksesta säilyisi luonteeltaan turkkilaisena.
Greek Cypriots would be allowed to return to properties they owned in this area before 1974, or be compensated for them, but attention would be paid to "certain practical difficulties."
Kyproksenkreikkalaiset voisivat palata ennen vuotia 1974 omistamilleen maille tai heillä olisi oikeus saada niistä korvaus. Huomiota on kuitenkin kiinnitettävä '"tiettyihin käytännön ongelmiin".
Also accepted was the principal Turkish Cypriot demand that the two communities be seen as political equals despite their differences in size.
Myös kyproksenturkkilaisten päävaatimus eli molempien yhteisöjen tunnustaminen kokoerostaan huolimatta poliittisesti yhdenvertaisiksi hyväksyttiin.
But these concessions were not enough for the Turkish counter-part.
Myönnytykset eivät kuitenkaan tyydyttäneet turkkilaisosapuolta.
On the August 31 1998 the Turkish Cypriot leader proposed to the Greek Cypriots to establish a confederation to resolve the longstanding conflict on the divided island with the prior acknowledgement or recognition of the two states.
Elokuun 31. päivänä vuonna I99S ky proksenturkkilaisten johtaja ehdotti kyproksenkreikkalaisille pitkään jatkuneen saaren jaon aiheuttaman kiistan ratkaisemista perustamalla konfederaatio ja tunnustamalla sitä edeltävänä toimena saarella sijaitsevat kaksi valtiota.
The proposed confederation would be a "partnership settlement" that would also entrench the special relationship between Greek Cypriots and Greece and between Turkish Cypriots and Turkey.
Ehdotettu konfederaatio perustuisi "kumppanuusratkaisuun". joka myös vahvistaisi kyproksenkreikkalaisten erityissuhteen Kreikkaan ja kyproksenturkkilaisten erityissuhteen Turkkiin.
The proposal includes Cyprus' accession to the EU.
Ehdotus sisältää Kyproksen EU-jäsenyyden.
This initiative has, however, not changed the UN's approach: two sides have to come closer to establishing a bi-communal, bi-zonal federation on the island.
Aloite ei ole muuttanut YK:n kantaa, jonka mukaan osapuolten on lähennyttävä toisiaan ja perustettava saarelle molemmista yhteisöistä ja niiden asuttamista alueista muodostuva liittovaltio.
As the control of the government of the internationally recognized state and official EU applicant country "Republic of Cyprus" is de facto restricted to the territory where the community of the Greek Cypriots is living, this report focuses on the description and analysis of the administrative structures which effectively apply to the southern part of the island.
Koska kansainvälisesti tunnustetun ja virallisesti EU-jäsenyttä hakeneen Kyproksen tasavallan hallituksen valta rajoittuu todellisuudessa kyproksenkreikkalaisten asuttamalle alueelle, keskitytään tässä selvityksessä kuvailemaan ja analysoimaan saaren eteläosan hallintorakenteita.
As long as there is no agreement between Turkey and Greece as well as between the Greek Cypriots and the Turkish Cypriots about a common future on the island, only the subnational authorities in this part of the island will be able to participate actively in the "Europe of the Regions" after EU enlargement.
Siihen saakka kunnes Turkki ja Kreikka sekä kyproksenkreikkalaiset ja -turkkilaiset pääsevät sopimukseen saaren yhteisestä tulevaisuudesta voivat ainoastaan saaren eteläosan paikallis- ja alueviranomaiset osallistua aktiivisesti "alueiden Eurooppaan" unionin laajennuttua.
Nevertheless, one must always keep in mind the two different dimensions as regards territorial structures in Cyprus. The one concerns the island as a whole, is situated at the regional level and is characterised by the bi-communal conflict between Greek and Turkish Cypriots.
Aina on kuitenkin pidettävä mielessä Kyproksen alueellisten rakenteiden kaksi ulottuvuutta, joista toinen koskee koko saarta ja sen aluetasoa ja jolle on tyypillistä saaren kreikkalaisen ja turkkilaisen yhteisön välinen konflikti.
As concerns this dimension the existing tensions may be overcome at the best by successful international negotiations about a federal solution for the island of Cyprus.
Tällä tasolla vallitsevat jännittecl puretaan parhaiten onnistumalla Kyproksen liittovaltion muodostamisesta käytävissä kansainvälisissä neuvotteluissa.