natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If a ‘flight’ within the meaning of Article 3(1)(a) of the regulation were to be regarded as an outward and return journey, that would amount to considering that the final destination of a journey was the same as its first point of departure.
Jos mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua lentoa pidettäisiin edestakaisena matkana, tämä johtaisi siihen, että katsottaisiin, että sen lopullinen määräpaikka olisi sama kuin sen ensimmäinen lähtöpaikka.
In those circumstances, that provision would make no sense.
Näin ollen tämä säännös olisi merkityksetön.
In addition, first, Articles 4(1), 5(1) and 8(1) of Regulation No 261/2004 provide for redress for various kinds of damage that may occur in connection with a flight, but do not contemplate that one of those occasions of damage may occur several times during a single flight.
Lisäksi yhtäältä asetuksen N:o 261/2004 4 artiklan 1 kohdassa, 5 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa säädetään sellaisten eri vahinkojen korvaamisesta, joita voi syntyä lennon yhteydessä, mutta niissä ei tarkoiteta, että joku näistä vahingoista voisi syntyä useamman kerran samalla lennolla.
In those circumstances, passengers departing originally from an airport located in a Member State could claim the benefit of that protection only once if they were to suffer the same damage on the outward and the return legs.
Näin ollen matkustajat, jotka alun perin lähtevät jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta, voisivat vaatia tätä suojelua vain kerran, jos heille syntyisi sama vahinko sekä mennessä että tullessa.
Second, to interpret Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 in such a way that a flight includes an outward and return journey would further amount to depriving passengers of their rights in a situation in which the flight departing from an airport located in the territory of a Member State is not operated by a Community carrier.
Jos asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa toisaalta tulkittaisiin niin, että lento sisältää edestakaisen matkan, vähennettäisiin vielä matkustajien oikeuksia tilanteessa, jossa jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevästä lennosta ei vastaa yhteisön lentoliikenteen harjoittaja.
Passengers on such a flight who had originally departed from an airport located in a nonmember country would not be able to enjoy the protection provided by Regulation No 261/2004.
Tältä osin kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta alun perin lähteneen tällaisen lennon matkustajat eivät voisi saada asetuksessa N:o 261/2004 myönnettyä suojelua.
By contrast, passengers starting their journey on the same flight would be able to enjoy that protection, as they would be regarded as passengers departing from an airport located in the territory of a Member State.
Sitä vastoin matkustajat, jotka aloittavat matkansa tällä samalla lennolla, voisivat puolestaan saada tätä suojelua, koska heitä pidettäisiin matkustajina, jotka lähtevät jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta.
Passengers on the same flight whose protection in respect of harmful consequences must be the same would then be treated differently.
Saman lennon matkustajia, joiden suojelun tästä lennosta johtuvilta vahingoilta on oltava sama, kohdeltaisiin näin eri tavalla.
In the light of all the above considerations, the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004 must be interpreted as consisting essentially in an air transport operation, being as it were a ‘unit’ of such transport, performed by an air carrier which fixes its itinerary.
Näiden kaikkien seikkojen valossa asetuksessa N:o 261/2004 tarkoitettua lennon käsitettä on tulkittava niin, että se muodostuu lähtökohtaisesti ilmakuljetustoimesta, jolloin se on tietyllä tavalla tämän kuljetuksen ”yksikkö”, jonka toteuttaa lentoliikenteen harjoittaja, joka määrää sen reitin.
By contrast, the concept of ‘journey’ attaches to the person of the passenger, who chooses his destination and makes his way there by means of flights operated by air carriers.
Sitä vastoin matkan käsite liittyy matkustajaan, joka valitsee määräpaikkansa ja saapuu sinne lennoilla, joista vastaavat lentoliikenteen harjoittajat.
A journey, which normally comprises ‘outward’ and ‘return’ legs, is determined above all by the personal and individual purpose of travelling.
Matka, joka yleensä sisältää osat ”meno” ja ”paluu”, määritetään ennen kaikkea matkan henkilökohtaisen ja yksilöllisen tavoitteen avulla.
Since the term ‘journey’ does not appear in the wording of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, it has in principle no effect on the interpretation of that provision.
Koska matkan käsite ei sisälly asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuotoon, sillä ei periaatteessa ole vaikutusta sen tulkintaan.
In those circumstances, it must be ascertained whether other relevant legal instruments may affect the interpretation of the term ‘flight’.
Näin ollen on tarkastettava, voiko muilla alaa koskevilla merkityksellisillä oikeudellisilla välineillä olla vaikutusta lennon käsitteen tulkintaan.
In this respect, it must be examined whether, as the referring court appears to have found, the Montreal Convention is decisive.
Tässä yhteydessä on tutkittava, kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin näyttää toteavan, onko Montrealin yleissopimus ratkaiseva.
That convention defines the obligations of air carriers towards passengers with whom they have concluded a contract for transport, and fixes in particular the terms on which passengers may obtain individualised compensation in the form of damages for losses arising from a delay.
Siinä määritellään lentoliikenteen harjoittajien velvoitteet sellaisiin matkustajiin nähden, joiden kanssa ne ovat tehneet kuljetussopimuksen, ja siinä vahvistetaan erityisesti yksityiskohtaiset säännöt, joiden perusteella matkustajat voivat saada yksilöllisen hyvityksen vahingonkorvauksen muodossa viivästyksistä johtuvista vahingoista.
It is true that the Montreal Convention forms an integral part of the Community legal order (see, to that effect, IATA and ELFAA, paragraphs 35 and 36).
Pitää paikkansa, että Montrealin yleissopimus on kiinteä osa yhteisön oikeusjärjestystä (ks. vastaavasti em. asia IATA ja ELFAA, tuomion 35 ja 36 kohta).
However, the Montreal Convention does not in any way determine the extent of the obligations mentioned above by any reference to the concept of ‘flight’, a term which does not appear in the text of the convention.
Montrealin yleissopimuksessa ei kuitenkaan määritellä millään tavalla edellä mainittujen velvoitteiden laajuutta viittaamalla lennon käsitteeseen, joka ei myöskään sisälly mainitun yleissopimuksen tekstiin.
Moreover, as the referring court rightly points out, successive carriages are regarded under the Montreal Convention as ‘one undivided carriage’, inter alia if they have been agreed upon in the form of a single contract.
Lisäksi kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin perustellusti toteaa, peräkkäisiä kuljetuksia pidetään Montrealin yleissopimuksen mukaan ”yhtenä ainoana kuljetuksena” erityisesti silloin, kun niistä on sovittu yhdellä sopimuksella.
In so far as that concept of un -divided carriage refers to a succession of several stages chosen by the passenger, it resembles rather the concept of ‘journey’ as defined in paragraph 41 above.
Siltä osin kuin tämän yhden ainoan kuljetuksen käsite viittaa matkustajan valitsemiin useampiin peräkkäisiin matkaosuuksiin, se on lähempänä matkan käsitettä, sellaisena kuin se on määritelty tämän tuomion 41 kohdassa.
The Montreal Convention is not therefore decisive for the interpretation of the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004.
Näin ollen Montrealin yleissopimus ei osoittaudu ratkaisevaksi asetuksessa N:o 261/2004 tarkoitetun lennon käsitteen tulkinnassa.
It follows from paragraphs 32 to 41 above that a journey out and back cannot be regarded as a single flight.
Tämän tuomion 32–41 kohdasta ilmenee, että edestakaista matkaa ei voida pitää yhtenä ja samana lentona.
Consequently, Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 cannot apply to the case of an outward and return journey such as that at issue in the main proceedings, in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a nonmember country.
Näin ollen asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa pääasiassa esillä olevan kaltaiseen edestakaisen matkan tilanteeseen, jossa jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta alun perin lähteneet matkustajat palaavat tälle lentoasemalle lennolla, joka lähtee kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta.
That interpretation is also supported by the second indent of Article 17 of Regulation No 261/2004, as seen in the light of recital 23 in the preamble to the regulation, in which the Community legislature envisages the possibility of extending the scope of the regulation in future to passengers on flights from a nonmember country to a Member State not operated by Community carriers.
Tällaista tulkintaa tukee myös asetuksen N:o 261/2004 17 artiklan toinen luetelmakappale, jota valaisee sen 23 perustelukappale, jonka mukaan yhteisön lainsäätäjä aikoo tulevaisuudessa päättää kyseisen asetuksen soveltamisalan mahdollisesta laajentamisesta matkustajiin, jotka lähtevät lennoilla, joista vastaavat muut kuin yhteisön lentoliikenteen harjoittajat, kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta määräpaikkanaan jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema.
If Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 referred also to the case of an outward and return journey in which passengers who originally departed from an airport located in the territory of a Member State embark on a flight departing from an airport located in a nonmember country, the passengers referred to in the second indent of Article 17 of the regulation would already fall within its scope.
Jos oletetaan, että asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohta tarkoittaa myös sellaisia edestakaisen matkan tilanteita, joissa jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta alun perin lähteneet matkustajat palaavat tälle lentoasemalle lennolla, joka lähtee kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta, mainitun asetuksen 17 artiklan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut matkustajat kuuluisivat jo sen soveltamisalaan.
That provision would therefore be pointless.
Tämä säännös olisi siten merkityksetön.
As to the question concerning the fact that the outward and return flights are the subject of a single booking, this has no effect on the conclusion stated in point 47 above.
Se seikka, että menolennosta ja paluulennosta on tehty yksi ainoa varaus, on merkityksetön tämän tuomion 47 kohdassa esitetyn päätelmän kannalta.
There is nothing in the definition of ‘reservation’ in Article 2(g) of Regulation No 261/2004 which makes it possible to identify the scope of Article 3(1)(a) of that regulation.
Asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan g alakohdan mukaisen varauksen käsitteen määritelmä ei sisällä mitään seikkaa, jonka avulla voitaisiin täsmentää asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalan ulottuvuus.
The fact that passengers make a single booking has no effect on the independent nature of the two flights.
Se, että matkustajat tekevät yhden ainoan varauksen, on merkityksetön kummankin lennon itsenäisyyden kannalta.
Consequently, the method of reservation cannot be regarded as a relevant factor in determining the scope of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004.
Näin ollen varaustapaa ei voida pitää ratkaisevana tekijänä asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ulottuvuuden määrittämiseksi.
In the light of the above considerations, the answer to the question must be that Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 must be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight from an airport located in a nonmember country.
Edellä esitetyt päätelmät huomioon ottaen esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että sitä ei sovelleta sellaisen edestakaisen matkan tilanteessa, jossa perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta alun perin lähteneet matkustajat palaavat tälle lentoasemalle lennolla, joka lähtee kolmannessa maassa sijaitsevalta lentoasemalta.
Article 3(1)(a) of Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91, must be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the EC Treaty applies travel back to that
Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että sitä ei sovelleta sellaisen edestakaisen matkan tilanteessa, jossa EY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta alun
Case C-195/08 PPU
Asia C-195/08 PPU
(Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction and enforcement of judgments — Enforcement in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation (EC) No 2201/2003 — Application for nonrecognition of a decision requiring the return of a child wrongfully retained in another Member State — Urgent preliminary ruling procedure)
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano – Täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Asetus (EY) N:o 2201/2003 – Hakemus sellaisen tuomion tunnustamatta jättämiseksi, jossa edellytetään toisesta jäsenvaltiosta luvattomasti palauttamatta jätetyn lapsen palauttamista – Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 6 March 2008 . . . . . .
Julkisasiamies E. Sharpstonin kannanotto 1.7.2008. . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 11 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2008 . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Urgent preliminary ruling procedure — Conditions (Rules of Procedure of the Court, Art. 104b)
Ennakkoratkaisukysymykset – Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely – Edellytykset (Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 b artikla)
SUMMARY — CASE C-195/08 PPU
TIIVISTELMÄ – ASIA C-195/08 PPU
Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction, recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation No 2201/2003 — Enforceability of a certified judgment requiring the return of a child following a judgment of nonreturn
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koske­vissa asioissa – Asetus N:o 2201/2003 – Lapsen palauttamista edellyttävän, todistuksen saaneen tuomion, joka on annettu palauttamatta jättämistä koskevan tuomion jälkeen, täytäntöönpanokelpoisuus
(Council Regulation No 2201/2003, Arts 11(8), 40 and 42, and Annex IV)
(Neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 11 artiklan 8 kohta, 40 ja 42 artikla sekä liite IV)
Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction, recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation No 2201/2003 — Application for nonrecognition of a judicial decision if no application for recognition has been submitted beforehand
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koske­vissa asioissa – Asetus N:o 2201/2003 – Tuomion tunnustamatta jättämistä koskeva hakemus, kun ensiksi ei ole esitetty tunnustamista koskevaa hakemusta
(Council Regulation No 2201/2003, Art. 31(1))
(Neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 31 artiklan 1 kohta)
child against any possible harm and the need to ensure a fair balance between the interests of the child and those of the parents are also capable of justifying recourse to the urgent preliminary ruling procedure.
viikon määräaika ratkaisun antamista varten. Kiireellisen ennakkoratkaisumenettelyn käyttäminen voidaan perustella myös sillä, että lasta on suojattava mahdolliselta vahingolta ja että on välttämätöntä saavuttaa oikea tasapaino lapsen edun ja hänen vanhempiensa edun välillä.
A request from a referring court that a reference for a preliminary ruling concerning the interpretation of Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation No 1347/2000, be dealt with under the urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Proced- ure of the Court of Justice is justified if it is based on a need to act urgently.
Sen jälkeen kun lapsen palauttamatta jättämistä koskeva tuomio on annettu ja annettu tiedoksi tuomion antaneelle tuomioistuimelle, on tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen N:o 1347/2000
That is the case where any delay would be very unfavourable to the relationship between the child and the parent with whom he or she does not live and where the damage to that relationship could be irreparable.
Tästä on kyse silloin, kun viipeet olisivat erittäin haitallisia lapsen ja sen vanhemman, jonka luona hän ei asu, välisille suhteille ja kun näiden suhteiden heikentyminen ei ehkä olisi korjattavissa.
Such a need is apparent both from recital 17 in the preamble to the regulation, which refers to the return without delay of a child which has been removed or retained, and to Article 11(3) of that regulation, which sets a deadline of six weeks for the court to which an application for return is made to issue its judgment. The need to protect the
Tällainen tarve ilmenee sekä asetuksen johdantoosan 17 perustelukappaleesta, joka koskee poisviedyn lapsen palauttamista viipymättä, että saman asetuksen 11 artiklan 3 kohdasta, jossa vahvistetaan palauttamispyyntöä käsittelevälle tuomioistuimelle kuuden
RINAU different Member States, it is nevertheless important that the application of those national rules does not prejudice its useful effect.
Vaikka asetuksen N:o 2201/2003 tavoitteena ei ole yhdenmukaistaa eri jäsenvaltioiden aineellisen oikeuden ja prosessioikeuden sääntöjä, on tärkeää, että näiden kansallisten sääntöjen soveltaminen ei heikennä asetuksen tehokasta vaikutusta.
That interpretation of the regulation, which is consistent with its requirements and purpose, is the only interpretation which best ensures the effectiveness of Community law.
Tämä asetuksen tulkinta, joka on asetuksen vaatimusten ja tarkoituksen mukainen, on ainoa tulkinta, jolla varmistetaan yhteisön oikeuden tehokkuus.
No 1347/2000, that that decision has been suspended, overturned, set aside or, in any event, has not become res judicata or has been replaced by a decision ordering return, in so far as the return of the child has not actually taken place.
63, 80–83 ja 89 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta) kumoamisesta annetun asetuksen N:o 2201/2003 42 artiklassa tarkoitetun todistuksen antamisen kannalta merkityksetöntä, onko ensin mainitun tuomion täytäntöönpanoa lykätty, onko tuomiota muutettu, onko se kumottu tai onko se joka tapauksessa jäänyt tulematta lainvoimaiseksi tai onko se korvattu palauttamisesta annetulla tuomiolla, jos lasta ei ole todellisuudessa palautettu.
If no doubt has been expressed as regards the authenticity of that certificate and if it was drawn up in accordance with the standard form set out in Annex IV to the regulation, opposition to the recognition of the decision ordering return is not permitted and it is for the requested court only to declare the enforceability of the certified decision and to allow the immediate return of the child.
Kun minkäänlaisia epäilyksiä ei ole esitetty kyseisen todistuksen aitoudesta ja se on laadittu sen lomakkeen mukaisesti, jota koskeva malli on asetuksen liitteessä IV, palauttamista edellyttävän tuomion tunnustamisen vastustaminen on kiellettyä, ja pyynnön vastaanottaneen tuomioistuimen tehtävänä on ainoastaan todeta todistuksen saaneen tuomion täytäntöönpanokelpoisuus ja hyväksyä lapsen välitön palauttaminen.
Except where the procedure concerns a decision certified pursuant to Art -icles 11(8) and 40 to 42 of Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation No 1347/2000, the possibility that any interested party may apply for nonrecognition of a judicial decision, even if no application for recognition of the decision has been submitted beforehand, cannot be discounted in general terms.
Lukuun ottamatta niitä tapauksia, joissa menettely koskee tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen N:o 1347/2000 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 2201/2003 11 artiklan 8 kohdan ja 40–42 artiklan mukaisen todistuksen saaneita tuomioita, yleisesti ei voida hylätä mahdollisuutta, että jokainen osapuoli, jonka etua tuomion tunnustaminen koskee, voi hakea tuomion tunnustamatta jättämistä, vaikka tuomion tunnustamista koskevaa hakemusta ei olisi esitetty tätä ennen.
First, Article 21(3) of the egulation confirms such a possibility, subject to the provisions of Section 4 of Chapter III and, second, it is not precluded that an application for nonrecognition of a decision results incidentally in its recognition, in which case Article 21(4) would apply. The possibility of submitting an application for nonrecognition if no application for recognition has
Asetuksen 21 artiklan 3 kohdassa nimittäin vahvistetaan tällainen mahdollisuus, jollei III luvun 4 jakson säännöksistä muuta johdu, eikä toisaalta ole mahdotonta, että tuomion tunnustamatta jättämistä koskeva hakemus johtaa siihen, että tuomio tunnustetaan jonkin muun asian yhteydessä, missä tapauksessa olisi sovellettava kyseisen 21 artiklan 4
The enforceability of a judgment requiring the return of a child following a judgment of nonreturn enjoys proced -ural autonomy, so as not to delay the return of a child who has been wrongfully removed to or retained in a Member State other than that in which that child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention.
Lapsen palauttamista edellyttävän tuomion, joka on annettu palauttamatta jättämistä koskevan tuomion jälkeen, täytäntöönpanokelpoisuutta nimittäin koskee prosessiautonomia, jotta ei viivytettäisi sellaisen lapsen palauttamista, joka on luvattomasti viety muuhun jäsenvaltioon tai jätetty palauttamatta muusta jäsenvaltiosta kuin jossa lapsen asuinpaikka oli välittömästi ennen luvatonta pois viemistä tai palauttamatta jättämistä.
Procedural steps which, after a nonreturn decision has been taken, occur or recur in the Member State of enforcement are not decisive and may be regarded as irrelevant for the purposes of implementing the regulation.
Prosessiin liittyvät tapahtumat täytäntöön panevassa jäsenvaltiossa palauttamatta jättämistä koskevan tuomion antamisen jälkeen eivät ole ratkaisevia, ja voidaan katsoa, että niillä ei ole merkitystä asetuksen täytäntöönpanon kannalta.