natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Paragraph 110(1) of the EnWG is a provision which concerns specifically ‘site networks’ (‘Objektnetze’).
EnWG:n 110 §:n 1 momentti koskee nimenomaisesti ”kohdeverkkoja” (Objektnetze).
It provides as follows:
Siinä säädetään seuraavaa:
(1) Operators of energy supply systems shall in accordance with objectively justified criteria grant anyone access to their system without discrimination and shall publish on the Internet the conditions, including specimen contracts, and charges for such system access.
1) Energiantoimitusverkkojen haltijoiden on asiallisesti perusteltujen kriteerien mukaisesti ja syrjimättä myönnettävä kaikille pääsy verkkoon, ja niiden on julkaistava tämän verkkoon pääsyn ehdot, mallisopimukset mukaan lukien, sekä siitä veloitettavat maksut Internetissä.
To the extent necessary to ensure efficient system access, they shall have a duty to cooperate. …
Niiden on toimittava yhteistyössä siinä laajuudessa, joka on tarpeen tehokkaan verkkoon pääsyn varmistamiseksi. – –
‘Parts 2 and 3 and Paragraphs 4, 52 and 92 of this Law shall not apply to the operation of energy supply systems which
”Tämän lain 2 ja 3 osaa sekä 4, 52 ja 92 §:ää ei sovelleta niiden energiantoimitusverkkojen ylläpitoon, jotka
are located on a closely geographically connected zone and serve predominantly their own supply purposes, 5 energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings within the meaning of point 38 of Paragraph 3 of this Law, 3
sisällä tai 3 §:n 38 momentissa tarkoitettuun omistussuhteessa olevaan yritykseen, 3 sijaitsevat alueella, joka kuuluu alueellisesti kiinteästi yhteen, ja joilla pääasiallisesti huolehditaan energiantoimituksesta omiin tarpeisiin, 5
(a) going beyond mere leasing or letting arrangements, and on condition that the energy supply system does not serve to provide general supply within the meaning of point 17 of Paragraph 3 of this Law and that the operator of the site network or his representative possess such staff, technical and economic resources as to ensure the longterm operation of the system in accordance with the provisions of this Law.’
sijaitsevat alueellisesti yhteenkuuluvalla yksityisalueella ja palvelevat verkon haltijaa tai sen toimeksisaajaa siinä, että ne yhteisen ensisijaisen liiketoiminnallisen tavoitteen mukaisesti, a) joka ylittää pelkän vuokrasuhteen ja sikäli kuin energiantoimitusverkko ei palvele 3 §:n 17 momentissa tarkoitettua yleistä energiantoimitusta ja kohdeverkon haltijalla tai sen toimeksisaajalla on oma tekninen ja taloudellinen suoritusvalmius varmistaa pysyvästi verkkotoiminnan harjoittaminen tämän lain säännösten mukaisesti.” b) joka vaikeutuisi kohtuuttomasti, jos tämän momentin alussa mainittuja säännöksiä sovellettaisiin, huolehtivat energiantoimituksesta määriteltävissä oleville loppukäyttäjille 4 tai
If a site network fulfils the criteria set out in Paragraph 110(1), (1) or (2) or (3) of the EnWG various provisions of the EnWG are not applied, including those relating to third party access to the network.
Jos kohdeverkko täyttää EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 tai 2 tai 3 kohdassa vahvistetut kriteerit, useita EnWG:n säännöksiä, muun muassa kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä koskevia säännöksiä, ei sovelleta.
5 — These are called ‘own supply networks’ (Eigenver- sorgungsnetze).
5 – Näitä kutsutaan ”omia tarpeita varten oleviksi toimitusverkoiksi” (Eigenversorgungsnetze).
3 — These are called ‘operation networks’ (Betriebsnetze).4 — These are called ‘service networks’ (Dienstleistungsnetze).
3 – Näitä kutsutaan ”yritysverkoiksi” (Betriebsnetze).4 – Näitä kutsutaan ”palveluverkoiksi” (Dienstleistungsnetze).
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 network’ which fulfilled the requirements of Paragraph 110(1)(1) and (2) of the EnWG.
JULKISASIAMIES MAZÁKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-439/06
II — Factual background, procedure before the national court and the question referred
II Tosiseikat, pääasian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymys
In this capacity it manages an energy supply system through which it and 93 other undertakings located at the airport are supplied with electricity.
Tähän liittyen se ylläpitää energiantoimitusverkkoa, jonka kautta sille sekä 93 muulle lento-asema-alueelle sijoittautuneelle yritykselle toimitetaan sähköä.
In 2004 the volume of energy consumed via this system amounted to approximately 22 200 MWh, of which, over and above FLH’s own consumption of 85.4%, around 3 800 MWh, or 14.6%, was supplied to other undertakings situated at the airport.
Vuonna 2004 tämän verkon kautta kulutetun energian kokonaismäärä oli noin 22 200 MWh; FLH kulutti tästä määrästä itse 85,4 prosenttia, ja noin 3 800 MWh eli 14,6 prosenttia luovutettiin muille lentoasema-alueelle sijoittautuneille yrityksille.
On 12 July 2006, following an application by FLH, the Saxon Ministry of the Economy and Employment, as regulatory authority for the Land, issued a decision declaring that the energy supply system managed by FLH at Leipzig/Halle Airport constituted a ‘site
Osavaltion sääntelyviranomainen Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde (jäljempänä Staatsministerium) teki FLH:n esittämän vaatimuksen johdosta 12.7.2006 päätöksen, jossa todettiin, että energiantoimitusverkko, jota FLH ylläpitää Leipzig/
The Oberlandesgericht considered that since compliance with the relevant provisions of the EnWG would not impose an unreasonable burden on FLH, the system at issue could not be regarded as a ‘service network’ in accordance with Paragraph 110(1)(2) of the EnWG.
Oberlandesgericht katsoi, että koska EnWG:n asiaa koskevien säännösten noudattamisesta ei aiheutuisi kohtuuttomia hankaluuksia FLH:lle, kyseessä olevaa verkkoa ei voitu pitää EnWG:n 110 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettuna palveluverkkona.
However, the system fulfils the conditions laid down in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG and could thus be qualified as an ‘operation network’ and be exempted inter alia from the provisions of the EnWG on third party access. The action brought by citiworks is therefore, in principle, unfounded under national law.
Verkko täyttää kuitenkin EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdassa asetetut edellytykset, ja se voitiin näin ollen luokitella niin sanotuksi yritysverkoksi, jolloin siihen ei sovellettaisi muun muassa kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä koskevia EnWG:n säännöksiä. citiworksin valitus oli Oberlandesgerichtin mukaan näin ollen kansallisen oikeuden perusteella lähtökohtaisesti perusteeton.
However, the Oberlandesgericht expressed doubts as to whether Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is consistent with the requirements of Article 20(1) of Directive 2003/54.
Oberlandesgericht epäili kuitenkin sitä, oliko EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta yhteensoveltuva direktiivin 2003/54 20 artiklan 1 kohdassa asetettujen edellytysten kanssa.
A hearing was held on 20 September 2007.
Suullinen käsittely pidettiin 20.9.2007.
Therefore, by order of 17 October 2006, received at the Court’s Registry on 24 October 2006, the Kartellsenat of the Oberlandesgericht Dresden (Germany) decided to stay the proceedings and to make a reference to the Court of Justice of the European Communities for a preliminary ruling on the following question:
Näin ollen Oberlandesgericht Dresdenin (Saksa) kilpailuasioita käsittelevä jaosto päätti 17.10.2006 tekemällään välipäätöksellä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 24.10.2006, lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
IV — Main arguments of the parties
IV Osapuolten pääasialliset perustelut
‘Is the first point of Paragraph 110(1) of the Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Law on electricity and gas supply, or “EnWG”) compatible with Article 20(1) of Directive 2003/54/EC of the European Parliament and the Council inasmuch as in accordance with the conditions laid down in the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG a so-called “operation network” is exempted from the general provisions on system access (Paragraphs 20 to 28a of the EnWG) even where such system access would not impose an unreasonable burden?’
”Onko 7.7.2005 annetun Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung -nimisen lain (Energiewirtschaftsgesetz, sähkö- ja kaasutoimituksia koskeva laki, jäljempänä EnWG) 110 §:n 1 momentin 1 kohta yhteensoveltuva Euroopan parlamentin ja neuvoston 26.6.2003 antaman direktiivin 2003/54/EY 20 artiklan 1 kohdan kanssa myös siltä osin kuin yleisiä verkkoon pääsyä koskevia säännöksiä (EnWG 20–28 a §) ei EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdassa asetettujen edellytysten täyttyessä sovelleta niin sanottuun yritysverkkoon silloinkaan, kun vapaasta verkkoon pääsystä ei aiheudu kohtuuttomia hankaluuksia?”
III — Procedure before the Court
III Oikeudenkäynti yhteisöjen tuomioistuimessa
However, Paragraph 110(1)(1) of the EnWG violates the obligation to guarantee access to the network.
25. citiworks toteaa, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohtaan perustuva poikkeus on käytännössä automaattinen.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 cannot justify a general and automatic exemption such as that contained in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG.
JULKISASIAMIES MAZÁKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-439/06 olla perusteena yleiselle ja automaattiselle poikkeukselle, jollainen sisältyy EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohtaan.
and Land level, Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is directly applicable when the conditions it lays down are fulfilled.
siinä asetetut edellytykset täyttyvät.
While many system operators have submitted applications for the provision to be declared applicable to their system, others presume that they fulfil the requirements of that provision and do not even seek a declaration to that effect.
Useat verkonhaltijat ovat pyytäneet sen toteamista, että säännöstä sovelletaan niiden verkkoihin, kun taas toiset verkonhaltijat olettavat täyttävänsä säännöksessä asetetut edellytykset eivätkä edes ole pyytäneet asian toteamista erikseen.
First of all, FLH submits that the reference for a preliminary ruling is inadmissible because the question referred to the Court is hypothetical.
FLH väittää ensinnäkin, että ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta siksi, että yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty kysymys on hypoteettinen.
Indeed, the referring court refers in its question to a wording of Paragraph 110(1)(1) of the EnWG which does not actually exist.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa kysymyksessään todellakin EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdan sanamuotoon, jota ei tosiasiassa ole sellaisenaan olemassa.
Moreover, the answer to that question is not relevant for the solution of the dispute before the referring court.
Kysymykseen vastaamisella ei FLH:n mielestä lisäksi ole merkitystä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan riitaasian ratkaisun kannalta.
The exception provided for under Article 26 of the Directive for small isolated systems does not justify a provision such as Paragraph 110(1)(1) EnWG, because no request for derogation has been submitted by Germany to the Commission and the systems covered by the national provision are not micro or small isolated systems as defined at Article 2(26) and (27) of the Directive.
Direktiivin 26 artiklassa säädetyllä pieniä erillisiä verkkoja koskevalla poikkeuksella ei citiworksin mielestä voida perustella EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdan kaltaista säännöstä, koska Saksa ei ole esittänyt komissiolle pyyntöä poikkeuksen soveltamisesta ja koska kansallisen säännöksen kattamat verkot eivät ole direktiivin 2 artiklan 26 ja 27 alakohdassa tarkoitettuja pieniä tai erittäin pieniä erillisiä verkkoja.
While it may be true that third party ac- cess obligations impose a disproportionately heavy burden on small systems, this
Vaikka voi olla totta, että kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevien velvoitteiden noudattamisesta koituu kohtuuttomia hankaluuksia pienille verkoille, tämä ei citiworksin mukaan kuitenkaan voi
On the substance, FLH submits that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Community law.
Asiakysymyksestä FLH väittää, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta on yhteensoveltuva yhteisön oikeuden kanssa.
The systems falling within that provision are internal systems created by companies for the purposes of their own consumption and they do not affect competition.
Kyseessä olevan säännöksen kattamat verkot ovat yritysten omaa energiankulutustaan varten perustamia sisäisiä verkkoja, eivätkä ne vaikuta kilpailuun.
Therefore they do not fall within the scope of the directive.
Näin ollen verkot eivät FLH:n mielestä kuulu direktiivin soveltamisalaan.
For these reasons Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Article 20(1) of the Directive.
Edellä esitetyn perusteella EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta on FLH:n mielestä yhteensoveltuva direktiivin 20 artiklan 1 kohdan kanssa.
This is illustrated by the fact that the consumption of the system in question is far below that of a ‘micro isolated system’ as defined in Article 2, point 27 of the Directive.
Tästä on FLH:n mielestä osoituksena se, että kyseessä olevan verkon kulutus on huomattavasti pienempi kuin ”erittäin pienen erillisen verkon” kulutus sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 2 artiklan 27 alakohdassa.
6 The exclusion of such a system is therefore unlikely to imply a significant distortion of competition on the internal market for energy.
6Tällaisen verkon sulkeminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ei näin ollen todennäköisesti saa aikaan kilpailun merkittävää vääristymistä energian sisämarkkinoilla.
Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is merely the expression of the discretion which the German legislature had when implementing the directive.
FLH katsoo, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta ilmentää ainoastaan Saksan lainsäätäjällä direktiivin täytäntöönpanovaiheessa ollutta harkintavaltaa.
Articles 3(8), 13, 15(2)(d), 15(2), last sentence, and 20(1) of the Directive provide indeed for a number of possibilities to derogate from the provisions on unbundling, connection and access to the network.
Direktiivin 3 artiklan 8 kohdassa, 13 artiklassa, 15 artiklan 2 kohdan d alakohdassa, 15 artiklan 2 kohdan viimeisessä lauseessa ja 20 artiklan 1 kohdassa nimittäin säädetään useista mahdollisuuksista poiketa verkon eriyttämistä sekä verkkoon liittämistä ja pääsyä koskevista säännöksistä.
This party submits that the system at issue in the present proceedings, which may be exempted under Paragraph 110(1) of the EnWG, is neither a transmission system nor a distribution system within the meaning of the directive but a system which serves predominantly for to supply FLH’s own consumption.
Staatsministerium väittää, että nyt esillä oleva verkko, johon voidaan soveltaa poikkeusta EnWG:n 110 §:n 1 momentin nojalla, ei ole sen paremmin direktiivissä tarkoitettu siirtoverkko kuin jakeluverkkokaan vaan verkko, jonka päätarkoituksena on toimittaa energiaa FLH:n omaa kulutusta varten.
Therefore the system does not fall within the scope of the directive and there is no obligation to give third parties access to that system pursuant to the provisions of the directive.
Tästä syystä verkko ei sen mielestä kuulu direktiivin soveltamisalaan, eikä siihen sovelleta direktiivin säännösten mukaista velvoitetta taata kolmansien osapuolten pääsyä tuohon verkkoon.
Furthermore, FLH cannot be regarded as an operator of a distribution system within the meaning of Article 2(6) of the Directive, because its main objective is to operate an airport and, as a result, it cannot fully comply with the obligations imposed on a distribution system operator.
Staatsministerium katsoo lisäksi, ettei FLH:ta voida pitää direktiivin 2 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettuna jakeluverkonhaltijana siksi, että sen päätavoitteena on harjoittaa lentoasematoimintaa eikä se näin ollen voi noudattaa täysimääräisesti jakeluverkonhaltijalle asetettuja velvoitteita.
FLH emphasises that it is a company which provides services in the general economic interest within the meaning of Article 3(8) of the Directive and is not just a simple energy distributor.
FLH korostaa olevansa yritys, joka tarjoaa direktiivin 3 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuun yleiseen taloudelliseen etuun liittyviä palveluja, sen sijaan, että se olisi pelkkä energianjakelusta vastaava yritys.
It bears the obligation of running an airport.
Sen velvoitteena on harjoittaa lentoasematoimintaa.
Therefore the private supply system that it operates is not a distribution system within the meaning of the directive.
Tästä syystä sen ylläpitämä omia tarpeita varten oleva toimitusverkko ei ole direktiivissä tarkoitettu jakeluverkko.
6 — A ‘micro isolated system’ is a system which had a consumption of less than 500 GWh in the year 1996.
6 – ”Erittäin pieni erillinen verkko” on verkko, jossa kulutus oli vuonna 1996 alle 500 gigawattituntia.
The consumption of the network in question is not known for 1996 but it appears from the file that it varied between 19 GWh and 23 GWh between 2000 and 2007.
Kyseessä olevan verkon vuoden 1996 kulutus ei ole tiedossa, mutta asiakirjaaineistosta ilmenee, että se vaihteli 19 ja 23 gigawattitunnin välillä vuosina 2000–2007.
Therefore Paragraph 110(1)(1) EnWG only concerns systems which do not fall within the scope of the directive and it
Tästä syystä Staatsministerium katsoo, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 is compatible with Article 20(1) of the Directive.
JULKISASIAMIES MAZÁKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-439/06 koskee ainoastaan niitä verkkoja, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, ja että se on yhteensoveltuva direktiivin 20 artiklan 1 kohdan kanssa.
Therefore the rules on energy market liberalisation apply only to systems with third party participation.
energiantoimittajansa. Asiakasverkon tapauksessa tällaisia kolmansia osapuolia ei kuitenkaan ole.
D — The German Government
D Saksan hallitus
The German Government submits that on a systemic and teleological interpretation of the directive ‘customer installations’ do not fall within its scope.
Saksan hallitus väittää, että direktiivin systemaattisen ja teleologisen tulkinnan mukaan asiakasverkot eivät kuulu sen soveltamisalaan.
A customer installation is the electricity installation of a final consumer which also includes systems set up by such consumers and which distribute energy within a closed installation.
Asiakasverkko on loppuasiakkaan sähköntoimitusverkko, joka käsittää myös näiden asiakkaiden perustamia verkkoja ja joka toimittaa energiaa suljetussa verkossa.
Although they supply several physical or legal persons as customers, some systems must be regarded as customer installations, when such customers cannot be regarded as true third parties.
Vaikka tietyt verkot toimittavat energiaa useille asiakkaana toimiville luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, niitä on Saksan hallituksen mukaan pidettävä asiakasverkkoina, jos näitä asiakkaita ei voida tosiasiallisesti pitää kolmansina osapuolina.
This is the case for parties which are associated with the operator of the customer installation in a ‘supply community’, which may be the result of factual or legal circumstances.
Näin on sellaisten osapuolten tapauksessa, jotka ovat mahdollisen tosiasiallisen tai oikeudellisen tilanteen johdosta asiakasverkonhaltijan ”energiantoimitusyhteisön” osakkuusyrityksiä.
Since such customers are not true third parties vis-à-vis the system operator, it is not necessary to ensure their right to choose freely their electricity supplier and the rules on energy market liberalisation do not apply to them.
Saksan hallitus katsoo, että koska nämä asiakkaat eivät ole tosiasiallisia kolmansia osapuolia suhteessa verkonhaltijaan, niiden oikeutta valita vapaasti energiantoimittajansa ei ole tarpeen taata eikä niihin sovelleta energiamarkkinoiden vapauttamista koskevia sääntöjä.
As is apparent from the definition of a ‘distribution system operator’ contained in Article 2(6) of the Directive and the obligations of such operators set out in Article 14 of the Directive, the directive concerns only companies operating distribution systems which are aimed at the supply of energy to the public, which excludes customer installations.
Direktiivin 2 artiklan 6 alakohtaan sisältyvästä jakeluverkonhaltijaa koskevasta määritelmästä ja 14 artiklassa esitetyistä jakeluverkonhaltijoiden velvoitteista käy Saksan hallituksen mukaan selvästi ilmi, että direktiivi koskee ainoastaan yrityksiä, jotka ylläpitävät jakeluverkkoja, joiden tarkoituksena on toimittaa energiaa yleisölle, ja etteivät asiakasverkot kuulu näihin.
Moreover the legal rules on energy market liberalisation aim at giving third parties the right freely to choose their provider. In the case of a customer installation, there are however no such third parties.
Energiamarkkinoiden vapauttamista sääntelevien oikeussääntöjen tarkoituksena on Saksan hallituksen mukaan lisäksi taata kolmansille osapuolille oikeus valita vapaasti
Paragraph 110(1)(1) EnWG is aimed at excluding precisely such systems, by reference to which there are no true third parties, from the obligations relating to third party access.
EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohdan tarkoituksena on Saksan hallituksen mukaan sulkea juuri tällaiset verkot, joiden toimintaan ei osallistu tosiasiallisia kolmansia osapuolia, kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevan velvoitteen ulkopuolelle.
It is therefore compatible with Article 20(1) of the Directive.
Näin ollen EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta on yhteensoveltuva direktiivin 20 artiklan 1 kohdan kanssa.
The Polish Government takes the view that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is not compatible with the directive.
Puolan hallitus katsoo, että EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta ei ole yhteensoveltuva direktiivin kanssa.
The Polish Government recalls that it appears especially from the 11th recital to and Article 3(8) of the Directive that Member States can provide for exemptions from the principle of third party access to the network, but there is no scope for general exemptions.
Puolan hallitus huomauttaa, että etenkin direktiivin johdantoosan 11 perustelukappaleesta ja 3 artiklan 8 kohdasta käy ilmi, että jäsenvaltiot voivat soveltaa poikkeusta kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevaan periaatteeseen, mutta ne eivät voi säätää yleisestä poikkeuksesta.
A provision of national legislation, such as Paragraph 110(1)(1) of the EnWG, which allows for the exemption of small distribution system operators from third party access obligations, even where this does not entail excessive difficulties for the operator in question, is therefore incompatible with Article 20(1) of the Directive.
Puolan hallitus katsoo, että kansallisen lainsäädännön säännös, kuten EnWG:n 110 §:n 1 momentin 1 kohta, jossa sallitaan pienten jakeluverkonhaltijoiden vapauttaminen kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevista velvoitteista silloinkin, kun velvoitteiden noudattamisesta ei aiheutuisi kohtuuttomia vaikeuksia kyseessä olevalle verkonhaltijalle, on näin ollen ristiriidassa direktiivin 20 artiklan 1 kohdan kanssa.
F — United Kingdom
F Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus
The United Kingdom Government is of the view that the national provision in question is compatible with Article 20(1) of the Directive.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus katsoo, että kyseessä oleva kansallinen säännös on yhteensoveltuva direktiivin 20 artiklan 1 kohdan kanssa.
The 11th recital to the Directive clearly implies that an exemption of small system operators from the obligations to provide third party access requires the existence of a disproportionate financial and administrative burden.
Direktiivin johdantoosan 11 perustelukappaleessa viitataan Puolan hallituksen mukaan selvästi siihen, että pienten verkonhaltijoiden vapauttaminen kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä koskevasta velvoitteesta edellyttää suhteettoman taloudellisen ja hallinnollisen taakan olemassaoloa.