natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A broad interpretation of the concept of common commercial policy is not such as to call into question the ¤nding that Regulation No°1013/2006 is an instrument falling principally under environmental protection policy.
Yhteisen kauppapolitiikan käsitteen laaja tulkinta ei ole omiaan saattamaan kyseenalaiseksi toteamusta, jonka mukaan riidanalainen asetus on ensisijaisesti ympäristönsuojelupolitiikan alaan kuuluva väline.
A Community act may fall within that area even when the measures provided for by it are liable to a¥ect trade.
Niinpä yhteisön toimi voi kuulua kyseiseen alaan silloinkin, kun tällä toimella säädetyt toimenpiteet voivat vaikuttaa kaupankäyntiin.
A Community act falls within the exclusive competence in the ¤eld of the common commercial policy provided for in Article 133°EC only if it relates speci¤cally to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade and has direct and immediate e¥ects on trade in the products concerned.
Yhteisön toimenpide kuuluu nimittäin EY 133 artiklassa määrätyn yhteistä kauppapolitiikkaa koskevan yksinomaisen toimivallan alaan vain siinä tapauksessa, että se koskee erityisesti kansainvälistä vaihdantaa, koska
) Regulation (EC) No°1013/2006 of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006°(OJ 2006 L°190, p. ° 1).
Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1013/2006 (EUVL L 190, s. 1).
4) publicly available electronic communications services or of public communications networks ( had to be adopted on the basis of the EC Treaty in so far as what is predominantly at issue is the functioning of the internal market.
Oikeusperustaa koskevaa pilarienvälistä riitakysymystä käsiteltiin puolestaan asiassa Irlanti vastaan parlamentti ja neuvosto (C-301/06, tuomio 10.2.2009).
The Community legislature may have recourse to Article 95°EC in particular where disparities exist between national rules which are such as to obstruct the fundamental freedoms or to create distortions of competition and thus have a direct e¥ect on the functioning of the internal market.
Yhteisön lainsäätäjä voi käyttää EY 95 artiklaa erityisesti silloin, kun kansallisten säännöstöjen välillä on eroja, jotka ovat omiaan rajoittamaan perusvapauksia tai vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan siten suoraan sisämarkkinoiden toimintaan.
It was apparent that the di¥erences between the various national rules adopted on the retention of data relating to electronic communications were liable to have a direct impact on the functioning of the internal market and that it was foreseeable that that impact would become more serious with the passage of time.
On kuitenkin ilmennyt, että erot sähköiseen viestintään liittyvien tietojen säilyttämisestä annettujen kansallisten säännöstöjen välillä olivat omiaan vaikuttamaan suoraan sisämarkkinoiden toimintaan ja että tämän vaikutuksen voitiin ennakoida pahentuvan.
Such a situation justi¤ed the Community legislature in pursuing the objective of safeguarding the proper functioning of the internal market through the adoption of harmonised rules.
Tällainen tilanne teki perustelluksi sen, että yhteisön lainsäätäjä pyrkii suojaamaan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa antamalla yhdenmukaistettuja sääntöjä.
Furthermore, the Court observed that Directive 2006/24 amended the provisions of the directive on the protection of privacy in the electronic communications sector, itself based on Article 95°EC.
Lisäksi unionin tuomioistuin totesi, että samalla direktiivillä on muutettu yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annettua direktiiviä, joka itse perustuu EY 95 artiklaan.
In those circumstances, in so far as it amended an existing directive which formed part of the acquis communautaire, Directive 2006/24 could not be based on a provision of the EU Treaty without infringing Article 47°EU.
Tässä tilanteessa mainittu direktiivi ei voinut perustua unionisopimuksen määräykseen olematta ristiriidassa EU«47«artiklan kanssa, siltä osin kuin sillä muutetaan olemassa olevaa yhteisön säännöstöön kuuluvaa direktiiviä.
Lastly, the Court found that Directive 2006/24 regulates operations which are independent of the implementation of any police and judicial cooperation in criminal matters.
Unionin tuomioistuin totesi lisäksi, että direktiivillä 2006/24/EY säännellään toimia, jotka eivät riipu rikosasioissa mahdollisesti tehtävän poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön täytäntöönpanosta.
It harmonises neither the issue of access to data by the competent national law-enforcement authorities nor that of the use and exchange of the data between those authorities.
Direktiivillä ei yhdenmukaisteta toimivaltaisten kansallisten lainvalvontaviranomaisten tiedonsaantioikeutta eikä myöskään tietojen käyttöä ja vaihtoa näiden viranomaisten välillä.
Those matters, which fall, in principle, within the area covered by Title VI of the EU Treaty, have been excluded from the provisions of that directive.
Näistä kysymyksistä, jotka kuuluvat lähtökohtaisesti unionisopimuksen VI osaston soveltamisalaan, ei säädetä tässä direktiivissä.
It follows that the substantive content of Directive 2006/24 is directed essentially at the activities of service providers in the relevant sector of the internal market, to the exclusion of State activities coming under Title VI of the EU Treaty.
Tästä seuraa, että direktiivin 2006/24/EY aineellinen sisältö koskee pääasiallisesti palvelujen tarjoajien toimintaa sisämarkkinoiden kyseessä olevalla alalla eikä valtion toimintaa, joka kuuluu unionisopimuksen VI osaston soveltamisalaan.
In light of that substantive content, it must be concluded that that directive relates predominantly to the functioning of the internal market.
Tämän aineellisen sisällön perusteella on katsottava, että mainitun direktiivin määräävä tarkoitus liittyy sisämarkkinoiden toimintaan.
Although long since proclaimed by the Court, the general principles of Community law continue to provide a source of further case-law.
Vaikka unionin tuomioistuin on jo pitkään kehittänyt yhteisön oikeuden yleisiä oikeusperiaatteita, niistä kertyy edelleen oikeuskäytäntöä.
In Case C-345/06 Heinrich (judgment of 10 March 2009) the Court underlined the signi¤cance of the requisite publicity in respect of legal acts and thus con-¤rmed the importance of the principle of legal certainty as a general principle of Community law.
Asiassa Heinrich (C-345/06, tuomio 10.3.2009) unionin tuomioistuin korosti oikeudellisten säädösten välttämättömän julkisuuden ulottuvuutta sekä vahvisti oikeusvarmuuden periaatteen merkitystä yhteisön oikeuden yleisenä oikeusperiaatteena.
A traveller was refused boarding at Vienna–Schwechat Airport on the ground that his cabin baggage contained articles regarded as prohibited articles under Community rules.
Erään matkustajan koneeseennousu oli estetty Wien-Schwechatin lentokentällä sillä perusteella, että hänen käsimatkatavaroissaan oli yhteisön asetuksilla kiellettyjä esineitä.
Regulation (EC)
Asetuksella
) Directive 2006/24/EC of the European Parliament and of the Council of 15 March 2006 and amending Directive
Direktiivin 2002/58/EY muuttamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/24/EY (EUVL L 105, s. 54).
Court of Justice implemented by Regulation (EC) No°622/2003 (6) and the annex thereto which was amended in 2004 by Regulation (EC) No°68/2004.
(EY) « N:o « 2320/2002 kielletään erityisesti tiettyjen asetuksen liitteenä olevassa luettelossa yleisesti määriteltyjen esineiden tuominen koneeseen.
(7) The annex to Regulation No°622/2003 was never published.
Tämän asetuksen täytäntöönpanosta on huoleh- dittu asetuksella (EY) N:o 622/20036ja sen liitteellä, jota on muutettu vuonna 2004 asetuksella (EY)«N:o 68/20047, jota ei kuitenkaan ole koskaan julkaistu.
Following that refusal to allow him to board, the person concerned issued proceedings for a declaration that the measures taken against him were illegal.
Kyseinen henkilö nosti tämän koneeseennousun estämisen jälkeen kanteen sen toteamiseksi, että häneen kohdistetut toimenpiteet olivat olleet lainvastaisia.
The national court asked the Court of Justice whether regulations or parts thereof may nevertheless have binding force if they are not published in the Ocial Journal of the European Union.
Kansallinen tuomioistuin tiedusteli unionin tuomioistuimelta, voiko sellaisilla asetuksilla tai niiden osilla, joita ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, olla silti sitova vaikutus.
In its judgment, the Court ¤rst of all observed that it is evident from the very wording of Article 254(2) EC that a Community regulation cannot take e¥ect in law unless it has been published in the Ocial Journal.
Unionin tuomioistuin huomautti tuomiossaan ensinnäkin, että EY 254 artiklan 2 kohdasta seuraa, että yhteisön asetuksella ei voi olla oikeusvaikutuksia, ellei sitä ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
It went on to state that an act adopted by a Community institution cannot be enforced against natural and legal persons in a Member State before they have had the opportunity to make themselves acquainted with it by its proper publication in the Ocial Journal.
Se korosti, että yhteisön toimielimen antamaan säädökseen ei voida jäsenvaltiossa vedota luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä vastaan, ennen kuin viimeksi mainitut ovat voineet saada sen tietoonsa Euroopan unionin virallisessa lehdessä suoritetun asianmukaisen julkaisemisen kautta.
The same principles must be observed in respect of national measures implementing Community legislation.
Samat periaatteet koskevat kansallisia toimenpiteitä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi.
With regard to the case in point, the Court noted that Regulation (EC) No°2320/2002 seeks to impose obligations on individuals in so far as it prohibits on board aircraft certain articles de¤ned in a list annexed to the regulation.
Käsitellyn tapauksen osalta unionin tuomioistuin esitti, että asetuksella (EY) N:o 2320/2002 on tarkoitus asettaa yksityisille velvoitteita siltä osin kuin sillä kielletään tiettyjen asetuksen liitteenä olevassa luettelossa määriteltyjen esineiden tuominen koneen matkustamoon.
Since the annex to Regulation (EC) No°622/2003 was not published, the Court was unable to consider whether the annex also relates to the list of prohibited articles and therefore seeks to impose obligations on individuals.
Koska asetuksen (EY) N:o 622/2003 liitettä ei ole julkaistu, unionin tuomioistuimen oli mahdotonta tutkia, koskiko se myös kiellettyjen esineiden luetteloa ja onko sillä siten tarkoitus asettaa velvoitteita yksityisille.
The Court added that it cannot be ruled out, however, that that is the case.
Unionin tuomioistuin lisäsi, että tätä mahdollisuutta ei voida sulkea pois.
Furthermore, according to the Court, the list of prohibited articles does not fall within any of the categories of measures and information which are treated as con¤dential and which are therefore not published.
Lisäksi se katsoi, että kiellettyjen esineiden luettelo ei kuulu mihinkään niiden toimenpiteiden ja tietojen ryhmään, joita pidetään salaisina ja joita ei sen vuoksi julkaista.
It follows that, if Regulation (EC) No°622/2003 made adaptations to that list of prohibited articles, it would, by so doing, have to be held invalid.
Tästä seuraa, että siinä tapauksessa, että asetuksella (EY) N:o 622/2003 tosiasiallisesti tehtiin muutoksia kyseiseen kiellettyjen esineiden luetteloon, tämä asetus on tältä osin väistämättä pätemätön.
The Court concluded from this that the annex to Regulation (EC) No°622/2003 has no binding force in so far as it seeks to impose obligations on individuals.
Unionin tuomioistuin totesi, että asetuksen (EY) N:o 622/2003 liite ei ole sitova siltä osin kuin sillä on tarkoitus asettaa velvoitteita yksityisille.
In Case C-141/08°P Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v Council (judgment of 1 October 2009) the Court, ruling on an appeal, recalled the fundamental nature of respect for the rights of the defence and penalised their infringement in an antidumping proceeding. At issue, inter alia, was the failure to comply with the 10-day period laid down under Article 20(5) of Regulation (EC) No°384/96 (8) for sending the Commission’s de¤nitive proposals to the Council.
Valitusasiassa Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware vastaan neuvosto (C-141/08 P, tuomio 1.10.2009) unionin tuomioistuin muistutti puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen olennaisesta merkityksestä ja määräsi seuraamuksia sen loukkaamisesta polkumyynnin vastaisessa menettelyssä. Asia koski erityisesti asetuksen (EY) N:o 384/968 20 artiklan 5 kohdassa asetetun komission lopullisia toimenpiteitä koskevan ehdotuksen jättämistä neuvostolle koskevan kymmenen päivän määräajan noudattamatta jättämistä.
In its judgment, the Court began by explaining that the Commission is obliged to comply with that period in order to give undertakings which have been informed of its intention to increase the antidumping duty from that envisaged in its previous communication the opportunity to submit their observations.
Tuomiossaan unionin tuomioistuin selitti ensinnäkin, että komission on noudatettava tätä määräaikaa, jotta yrityksille, joille on aikaisemmalla tiedoksiannolla ilmoitettu sen aikeesta korottaa polkupyyntitullia suunniteltuun verrattuna, annetaan mahdollisuus esittää huomautuksensa.
Next, the Court observed that the failure to comply with the period prescribed can result in annulment of the regulation adopted by the Council only where there is a possibility that, due to that irregularity, the administrative procedure could have resulted in a di¥erent outcome, and therefore that the rights of the defence of the undertaking concerned were in fact adversely a¥ected.
Unionin tuomioistuin muistutti sitten, että määräajan noudattamatta
7) Commission Regulation (EC) No°68/2004 of 15 January 2004 amending Commission Regulation (EC)
Toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 4.4.2003«an-nettu komission asetus (EY) N:o 622/2003 (EUVL L 89, s. 9).
No°622/2003 laying down measures for the implementation of the common basic standards on aviation security (OJ 2004 L°10, p.°14).
Toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 622/2003 muuttamisesta 15.1.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 68/2004 (EUVL L 10, s. 14).
( not members of the European Community (OJ 1996 L°56, p.°1).
Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL L 56).
In order to secure the annulment of a Commission decision not to award market economy treatment that has been taken in breach of the 10-day period, the undertaking concerned is not, therefore, required to show that that decision would have been di¥erent in content but simply that such a possibility cannot be totally ruled out, since it would have been better able to defend itself had there been no procedural error.
Kyseisen yrityksen ei siten tarvitse sellaisen komission päätöksen, jolla ei myönnetä markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa ja joka on tehty noudattamatta kymmenen päivän määräaikaa, kumotuksi saamiseksi osoittaa sitä, että komission päätös olisi ollut sisällöltään toisenlainen, vaan ainoastaan, että tämä mahdollisuus ei olisi ollut täysin poissuljettu, jos se olisi kyennyt varmistamaan puolustuksensa paremmin ilman tätä menettelyllistä sääntöjenvastaisuutta.
As regards the application of that principle in this case, the Court took the view, contrary to the Court of First Instance (hereafter in this section‘the General Court’), that, in light of the fact that the Commission had already altered its position twice as a result of the observations submitted by the interested parties, it could not be ruled out that the Commission might once again have altered its position because of the arguments put forward by the undertaking concerned.
Tämän periaatteen kyseiseen asiaan soveltamisen osalta unionin tuomioistuin katsoi unionin yleisestä tuomioistuimesta poiketen, että sen perusteella, että komissio oli jo kaksi kertaa muuttanut kantaansa asianomaisten osapuolten esittämien huomautusten vuoksi, ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että komissio olisi muuttanut kantaansa vielä kerran kyseisen yrityksen lausumien vuoksi.
Therefore, the Court not only set aside the judgment of the General Court but also annulled the contested Council regulation.
Niinpä unionin tuomioistuin kumosi unionin yleisen tuomioistuimen tuomion lisäksi myös neuvoston riidanalaisen asetuksen.
With regard, again, to the general principles of Community law, attention is drawn to the Court’s refusal to regard the principle of equality of shareholders as a general principle of Community law.
Yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden osalta on vielä mainittava se, että unionin tuomioistuin ei pitänyt osakkeenomistajien yhdenvertaisuusperiaatetta yhteisön oikeuden yleisenä periaatteena.
The Court held in Case C-101/08 Audiolux and Others (judgment of 15 October 2009) that Community law does not include any general principle of law under which minority shareholders are protected by an obligation on the dominant shareholder, when acquiring or exercising control of a company, to o¥er to buy their shares under the same conditions as those agreed when the shareholding conferring or strengthening the control of that dominant shareholder was acquired.
Se totesi asiassa Audiolux (C-101/08, tuomio 15.10.2008), että yhteisön oikeuteen ei sisälly sellaista yleistä oikeusperiaatetta, jonka mukaan vähemmistöosakkaita suojataan pääosakkaan, joka hankkii määräysvallan yhtiössä tai käyttää sitä, velvollisuudella tarjoutua ostamaan vähemmistöosakkaiden osakkeet samoilla ehdoilla kuin ne, joista on sovittu hankittaessa tästä yhtiöstä sitä osuutta, joka antaa enemmistöosakkaalle määräysvallan tai vahvistaa sitä.
According to the Court, the mere fact that secondary Community legislation lays down certain provisions relating to the protection of minority shareholders is not sucient in itself to establish the existence of a general principle of Community law, in particular if the scope of those provisions is limited to rights which are well de¤ned and certain.
Unionin tuomioistuimen mukaan pelkästään se seikka, että yhteisön johdetussa oikeudessa on tiettyjä vähemmistöosakkaiden suojeluun liittyviä säännöksiä, ei itsessään riitä osoittamaan yhteisön oikeuden yleisen periaatteen olemassaoloa varsinkaan, jos niiden soveltamisala on rajattu tiettyihin tarkasti määritettyihin oikeuksiin.
Furthermore, the general principle of equal treatment cannot in itself either give rise to a particular obligation on the part of the dominant shareholder in favour of the other shareholders or determine the speci¤c situation to which such an obligation relates.
Lisäksi yhdenvertaisen kohtelun yleinen periaate ei voi itsessään synnyttää pääosakasta koskevaa erityistä velvollisuutta muiden osakkaiden hyväksi, eikä sen perusteella voida määrittää erityistä tilannetta, johon tällainen velvollisuus kytkeytyisi.
Nor can it determine the choice between various conceivable means of protection for minority shareholders.
Sen perusteella ei voida tehdä valintaa vähemmistöosakkaiden suojaamiseksi ajateltavissa olevien eri keinojen välillä.
According to the Court, such treatment presupposes legislative choices, based on a weighing of the interests at issue and the ¤xing in advance of precise and detailed rules, and cannot be inferred from the general principle of equal treatment.
Unionin tuomioistuimen mukaan tällainen kohtelu edellyttää lainsäädäntötason valintaa, joka perustuu asiaan liittyvien intressien punnintaan, ja täsmällisten ja yksityiskohtaisten sääntöjen määrittämistä etukäteen, eikä sitä voida johtaa yhdenvertaisen kohtelun yleisestä periaatteesta.
The general principles of Community law have constitutional status while such treatment is characterised by a degree of detail requiring legislation to be drafted and enacted at Community level by a measure of secondary Community law.
Yhteisön oikeuden yleiset oikeusperiaatteet ovat perustuslaintasoisia, kun taas mainitulle kohtelulle on luonteenomaista sellainen yksityiskohtaisuus, joka edellyttää lainsäädännössä tehtävää konkretisointia, joka yhteisön tasolla tapahtuu antamalla yhteisön johdetun oikeuden säädös.
The prohibition of any discrimination on the basis of nationality and its implications were considered in an unusual procedural context.
Kaikenlaisen kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän ja sen vaikutusten kieltoa tutkittiin epätavallisessa menettelyssä.
In Case C-115/08 ČEZ (judgment of 27 October 2009) the Court was prompted to rule on that principle under the EAEC Treaty.
Unionin tuomioistuin joutui asiassa ČEZ (C-115/08, tuomio 27.10.2009) ottamaan kantaa tähän periaatteeseen Euratomin perustamissopimuksen soveltamista koskevassa asiassa.
In an action for cessation of a nuisance that had been brought before it by property owners against the nuclear power plant at Temelín in the Czech Republic, an Austrian Regional Court asked the Court of Justice whether the authorisation given by the Czech authorities for the operation of the power plant was required to be recognised in Austria in the context of such judicial proceedings, there being no provision for such recognition under Austrian law.
Itävallan alueellinen tuomioistuin, jonka ratkaistavana oli kiinteistönomistajien Tšekin tasavallan Temelinissä sijaitsevaa ydinvoimalaa vastaan nostama kanne, jolla nämä vaativat lähiympäristöön kohdistuvan haitanteon lopettamista, tiedusteli unionin tuomioistuimelta sitä, onko Tšekin viranomaisten tällaiselle laitokselle myöntämä käyttölupa otettava huomioon Itävallassa tällaisen kanteen yhteydessä, kun Itävallan lainsäädännössä ei säädetä tällaisesta huomioonottamisesta.
The Court found, ¤rst of all, that the industrial activity carried out by the Temelín power plant falls within the scope of application of the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC).
Unionin tuomioistuin totesi ensinnäkin, että Temelinin ydinvoimalassa harjoitettu teollinen toiminta kuuluu Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) perustamissopimuksen soveltamisalaan.
The principle of prohibition of any discrimination on grounds of nationality is a general principle
Se esitti sitten, että jäsenvaltiossa sijaitsevan laitoksen toimintaa harjoittavat yritykset on tavallisesti
Court of Justice of Community law which is also applicable under the EAEC Treaty.
Unionin tuomioistuin perustettu tämän valtion lainsäädännön mukaan ja että niiden tilanne rinnastuu tämän valtion kansalaisten tilanteeseen.
The di¥erence in treatment applied by the Republic of Austria to the detriment of nuclear installations which have received of-¤cial authorisation in another Member State must therefore be considered in relation to the EAEC Treaty.
Niinpä erilaista kohtelua sellaisten laitosten vahingoksi, joille on myönnetty hallinnollinen lupa muussa jäsenvaltiossa kuin Itävallassa, on pidettävä kansalaisuuteen perustuvana erilaisena kohteluna.
Next, the Court stated that discrimination on grounds of nationality cannot be justi¤ed by purely economic aims such as the protection of the interests of domestic economic operators.
Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate on yhteisön oikeuden yleinen periaate, jota sovelletaan myös Euratomin perustamissopimuksen yhteydessä.
Nor can it be justi¤ed by the aim of protecting life, public health, the environment or property rights, since there is a Community legislative framework, of which that authorisation forms a part, which ensures such protection.
Unionin tuomioistuin totesi, että kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää ei voida oikeuttaa puhtaasti taloudellisilla tavoitteilla, kuten kansallisten taloudellisten toimijoiden etujen suojaamisella.