natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is common ground that the lessee is empowered to dispose of the fuel as if he were the owner of that property.
On selvää, että leasingajoneuvon vuokralleottajalla on valta määrätä polttoaineesta niin kuin hän olisi tämän tavaran omistaja.
He obtains the fuel directly at filling stations and Auto Lease does not at any time have the right to decide in what way the fuel must be used or to what end.
Vuokralleottaja saa polttoaineen suoraan huoltoasemalta, eikä Auto Leasella ole missään vaiheessa valtaa päättää siitä, miten polttoainetta on käytettävä ja mihin tarkoitukseen tämä käyttäminen tapahtuu.
In the second set of proceedings, the Finanzgericht Köln held that there had not been any supply of fuel by those oil companies to Auto Lease.
Sen jälkeen kun asia oli palautettu Finanzgericht Kölniin, se katsoi, että öljyyhtiöt eivät ole luovuttaneet polttoainetta Auto Leaselle.
Auto Lease appealed on a point of law (Revision) against that judgment to the Bundesfinanzhof.
Auto Lease on tehnyt tästä päätöksestä Revisionvalituksen Bundesfinanzhofiin.
Taking the view that the dispute before it requires the interpretation of the Sixth Directive, the Bundesfinanzhof decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Koska Bundesfinanzhof katsoi, että sen käsiteltävänä olevassa riita-asiassa tarvitaan kuudennen arvonlisäverodirektiivin tulkintaa, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
The argument to the effect that the fuel is supplied to Auto Lease, since the lessee purchases the fuel in the name and at the expense of that company, which advances the cost of that property, cannot be accepted.
Väitettä, jonka mukaan polttoaine on katsottava toimitetuksi Auto Leaselle, koska leasingajoneuvon vuokralleottaja ostaa polttoaineen Auto Leasen nimissä ja lukuun ja koska Auto Lease maksaa tavaran hinnan, ei voida hyväksyä.
As the Commission rightly contends, the supplies were effected at Auto Lease's expense only ostensibly.
Kuten komissio on aivan oikein katsonut, toimitukset on tehty Auto Leaselle vain näennäisesti.
The monthly payments made to Auto Lease constitute only an advance.
Yhtäältä sille suoritetut kuukausimaksut ovat pelkkä ennakkomaksu.
The actual consumption, established at the end of the year, is the financial responsibility of the lessee who, consequently, wholly bears the costs of the supply of fuel.
Toisaalta vuoden lopussa kartoitetun todellisen kulutuksen maksaa leasingajoneuvon vuokralleottaja, joka näin ollen huolehtii kokonaan polttoaineen luovutuksen kustannuksista.
Accordingly, the fuel management agreement is not a contract for the supply of fuel, but rather a contract to finance its purchase.
Polttoaineen hallinnointia koskeva sopimus ei siis ole polttoaineen luovutuksia koskeva sopimus, vaan pikemminkin sen ostamisen rahoitusta koskeva sopimus.
By its question, the national court seeks in substance to ascertain whether Auto Lease may obtain the refund of VAT relating to the fuel purchased in Germany by lessees of vehicles in order to fill up the vehicles which are the subject-matter of a leasing contract.
Ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voiko Auto Lease saada takaisin sen arvonlisäveron, jonka se on maksanut polttoaineesta, jonka leasingajoneuvojen vuokralleottajat ovat ostaneet
'Article 5(1) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that there is not a supply of piel by the lessor of a vehicle to the lessee where the lessee fills up at filling stations the vehicle which is the subject-matter of a leasing contract, even if the vehicle is filled up in the name and at the expense of that lessor.'
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:yhdenmukainen määräytymisperuste — 17päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että leasingajoneuvon vuokralle antaja ei luovuta polttoainetta leasingajoneuvon vuokralleottajalle, kun kyse on sellaisesta tilanteesta, jossa vuokralleottaja täyttää leasingsopimuksen kohteena olevan leasingajoneuvon polttoainesäiliön huoltoasemalla, vaikka tämä polttoainesäiliön täyttäminen tapahtuu vuokralleantajun nimissä ja lukuun.
Preliminary ruling (Directive 921100IEEC — Rental right and lending right and certain rights related to copyright in the field of intellectual property —Article 8(2) —Broadcasting and communication to the public — Equitable remuneration) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu Direktiivi 9211001ETY — Vuokraus- ja lainausoikeus ja tietyt tekijänoikeuden lähioikeudet henkisen omaisuuden alalla — Direktiivin 8 artiklan 2 kohta — Yleisradioina ja yleisölle välittäminen — Kohtuullinen korvaus (kuudes jaosto)
By judgment of 9 June 2000 the Hoge Raad der Nederlanden referred for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 8(2) of Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992.
Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 9.6.2000 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY 8 artiklan 2 kohdan tulkinnasta.
Those questions were referred in the context of proceedings between the Stichting ter Exploitatie van Naburige Rechten (Association for the Exploitation of Related Rights, hereinafter 'SENA') and the Nederlandse Omroep Stichting (Netherlands Broadcasting Association, hereinafter 'NOS') relating to the determination of the equitable remuneration to be paid to performing artists and phonogram producers for the broadcasting of phonograms by radio and television.
Nämä kysymykset on esitetty Stichting ter Exploitatie van Naburige Rechtenin (lähioikeuksien käyttöä hallinnoiva liitto, jäljempänä SENA) ja Nederlandse Omroep Stichtingin (Hollannin yleisradioliitto,jäljempänä NOS) välisessä riita-asiassa, joka koskee radion tai television välityksellä tapahtuvasta äänitteiden lähettämisestä näiden äänitteiden esittäjille ja tuottajille maksettavan kohtuullisen korvauksen määräämistä.
SENA and NOS sought to agree the amount of equitable remuneration to be fixed under the WNR, pursuant to Article 7(1) thereof. They failed to do so and SENA consequently brought an action before the Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhage pursuant to Article 7(2) of the WNR, seeking an order that the equitable remuneration be fixed at NLG 3 500 per hour of television broadcast and NLG 350 per hour of radio broadcast, giving an annual amount claimed of approximately NLG 7 500 000.
Ennen 1.7.1993 annetun ja 21.12.1995 annetulla lailla muutetun Wet op de naburtige rechten -nimisen lain (Alankomaiden laki lähioikeuksista), (jäljempänä WNR) voimaantuloa NOS ja Stichting Radio Nederland Wereldomroep (Alankomaiden kansainvälinen yleisradioliitto) yhtäältä sekä Nederlandse Vereniging van Producenten en Importeurs van Beeld en Geluidsdragers (Alankomaiden kuva- ja äänitetuottajien sekä -maahantuojien liitto, jäljempänä NVPI) toisaalta olivat tehneet keskenään sopimuksen 16.12.1986.
Based on the agreement of 16 December 1986 and the amounts paid thereunder to NVPI, NOS counterclaimed for an order that the annual amount of equitable remuneration be fixed at NLG 700 000.
Tuon sopimuksen mukaan NOS oli vuodesta 1984 lukien velvollinen maksamaan NVPI:lle vuosittain (indeksiin sidotun) korvauksen vastikkeena esittäville taiteilijoille ja äänitteiden tuottajille kuuluvien oikeuksien käyttämisestä.
Under that agreement, NOS was liable to pay
NOS:n edellä mainitun sopimuksen nojalla NVPI:lie maksaman korvauksen määrä oli
By two interim judgments of 7 August 1996 and 16 April 1997, the Arrondissementsrechtbank
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
ruled that the remuneration due for 1995 was NLG 2 000 000.
vuonna 1984 605 000 Alankomaiden guldenia (NLG) ja vuonna 1994 700 000 NLG:ia.
Since SENA's arguments raise questions of interpretation of Directive 92/100, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Koska SENA:n esittämät argumentit koskevat direktiivin 92/100/ETY tulkintaan liittyviä kysymyksiä, Hoge Raad der Nederlanden päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
As the Commission points out, whether the remuneration, which represents the consideration for the use of a commercial phonogram, in particular for broadcasting purposes, is equitable is to be assessed, in particular, in the light of the value of that use in trade.
SENA nimettiin WNR:n 15 §:n mukaisesti perimään ja jakamaan kohtuullinen korvaus NVPI:n sijaan, joka tämän vuoksi purki 23.12.1993 päivätyllä kirjeellä NOS:n kanssa tekemänsä sopimuksen.
By its first question the national court is asking, essentially, whether the concept of equitable remuneration within the meaning of Article 8(2) of Directive 92/100 must, firstly, be interpreted in the same way in all Member States, and secondly, be applied using the same criteria in all Member States.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisessä kysymyksessään pääasiassa sitä, onko kohtuullisen korvauksen käsitettä direktiivin 92/100/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa mielessä yhtäältä tulkittava samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa ja toisaalta onko sitä sovellettaessa käytettävä samoja perusteita kaikissa jäsenvaltioissa.
The second and third questions
SENA ja NOS yrittivät WNR:n 7 §:n 1 momentin mukaisesti sopia kyseisen lain puitteissa määrättävän kohtuullisen korvauksen määrästä.
By its second and third questions, the national court is asking, essentially, what criteria are to be used for determining the amount of the equitable remuneration, and what limits are imposed on the Member States in laying down those criteria.
NOS vaati esittämässään vastakanteessa 16.12.1986 tehdyn sopimuksen ja NVPI:lle tuon sopimuksen nojalla maksettujen määrien perusteella, että kohtuullisen korvauksen määräksi vahvistettaisiin 700 000 NLG:ia vuodessa.
In the absence of any Community definition of equitable remuneration, there is no objective reason to justify the laying down by the Community judicature of specific methods for determining what constitutes uniform equitable remuneration, which would necessarily entail its acting in the place of the Member States, which are not bound by any particular criteria under Directive 92/100.
Koska ei ole olemassa mitään yhteisön oikeuden määritelmää kohtuullisesta korvauksesta, ei ole olemassa mitään objektiivista perustetta, joka oikeuttaisi yhteisöjen tuomioistuimen määräämään yksityiskohtaisistamenettelytavoista yhdenmukaisen kohtuullisen korvauksen määrittämisessä; tällainen toiminta merkitsisi väistämättä sitä, että yhteisöjen tuomioistuin asettuisi jäsenvaltioiden paikalle, joita ei direktiivissä 92/100/ETYvelvoitetanoudattamaan mitään erityisiä perusteita.
It is therefore for the Member States alone to determine, in their own territory, what are the most relevant criteria for ensuring, within the limits imposed by Community law, and particularly Directive 92/100, adherence to that Community concept.
Näin ollen on yksin jäsenvaltioiden tehtävänä määrittää alueillaan asianmukaisimmat perusteet varmistaakseen yhteisön oikeuden ja erityisesti direktiivin 92/100/ETY asettamissa rajoissa tämän yhteisön oikeuden käsitteen noudattamisen.
In that connection, it is apparent that the source of inspiration for Article 8(2) of Directive 92/100 is Article 12 of the International Convention for the Protection of Performers, Producers of
Tässä yhteydessä on ilmeistä, että direktiivin 92/100/ETY 8 artiklan 2 kohta on saanut vaikutteita Roomassa 26.10.1961 esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisesta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen 12 artiklasta.
In the absence, in the case in the main proceedings, of any contractual agreement between SENA and NOS on the amount of remuneration, it is for the national court, by virtue of Article 7 of the WNR, to lay down the amount of remuneration.
SENA teki kassaatiovalituksen, jossa se väitti, että Gerechtshof oli tehnyt oikeudellisia päätelmiä, jotka eivät olleet direktiivin 92/100/ETY mukaisia.
It was in application of that law that the Gerechtshof te 's-Gravenhage held that a calculation model must be devised which is propitious for ensuring that the level of remuneration is equitable and for enabling such remuneration to be calculated and reviewed,
Tällaisessa tilanteessa yhteisöjen tuomioistuimen tehtävä sen käsiteltäväksi saatetun oikeudenkäyntiasian puitteissa voi olla ainoastaan
before, under a contract, to the previous collecting agency, if the need to guarantee equitable remuneration does not justify an increase.
Toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys
using variable and fixed factors: the number of hours of phonograms broadcast, the viewing and listening densities achieved by the radio and television broadcasters represented by the broadcasting organisation, the tariffs fixed by agreement in the area of performance rights and broadcasting rights in respect of musical works protected by copyright, the tariffs applied by public broadcasters in Member States bordering on the Netherlands and, finally, the amounts paid by commercial stations.
Gerechtshof on lisäksi täsmentänyt, että asianosaiset voivat ensin itse pyrkiä sopimaan sellaisen laskentamallin laatimisesta, joka johtaa direktiivin 92/100/ETY voimaantuloa seuraavien ensimmäisten vuosien osalta määrään, jonka on vastattava suunnilleen sitä määrää, jonka yleisradiojärjestö ennen maksoi korvauksen perimisestä aikaisemmin vastuussa olleen järjestön kanssa tekemänsä sopimuksen nojalla, jollei määrän korotus ole perusteltu kohtuullisen korvauksen varmistamiseksi.
The Gerechtshof furthermore pointed out that the parties may in the first instance endeavour to reach agreement themselves on a method of calculation, which must, in the initial years following the date of entry into force of Directive 92/100, result in a sum that corresponds approximately to what the broadcaster was paying
Toisella ja kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy pääasiassa sitä, mitä perusteita on käytettävä kohtuullisen korvauksen määrän määrittämiseksi ja mitä rajoja jäsenvaltioille on asetettu näiden perusteiden määräämisessä.
The Netherlands legislature has therefore chosen to allow the representatives of performing artists and phonogram producers and of phonogram users to determine by mutual agreement the amount of equitable remuneration and, failing such agreement, to entrust that task to the national court, which has final responsibility for calculating the remuneration.
Alankomaiden lainsäätäjä on siis valinnut sellaisen ratkaisun, että esittävien taiteilijoiden ja äänitteiden tuottajien edustajille sekä äänitteiden käyttäjien edustajille annetaan mahdollisuus vahvistaa kohtuullisen korvauksen määrä yhteisellä sopimuksella; ja mikäli sopimukseen ei päästä, tämä tehtävä uskotaan kansalliselle tuomioistuimelle, joka on viime kädessä vastuussa korvauksen laskemisesta.
That method, which is very protective of the parties and at the same time consistent with Community law, makes it possible to establish a general framework for the various choices made by the Member States for the purpose of calculating the amount of equitable remuneration.
Tämä menettelytapa, jolla yhtäältä suojataan suuressa määrin asianosaisten oikeuksia ja joka samalla on yhteisön oikeuden mukainen, mahdollistaa sellaisten yleisten puitteiden asettamisen, joihin jäsenvaltioiden kohtuullisen korvauksen määrän laskemista varten valitsemat erilaiset ratkaisut voivat sisältyä.
The concept of equitable remuneration in Article 8(2) of Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and lending right and on certain rights related to copyright in the field of intellectual property must be interpreted uniformly in all the Member States and applied by each Member State; it is f or each Member State to determine, in its own territory, the most appropriate criteria for assuring, within the limits imposed by Community law and Directive 92/100 in particular, adherence to that Community concept
Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY8 artiklan 2 kohdassa olevaa kohtuullisen korvauksen käsitettä on tulkittava yhdenmukaisella tavalla kaikissa jäsenvaltioissa ja kunkin jäsenvaltion on sovellettava sitä; kunkin jäsenvaltion on määritettävä alueellaan asianmukaisimmat perusteet varmistaakseen yhteisön oikeuden ja erityisesti edellä mainitun direktiivin asettamissa rajoissa tämän yhteisön oikeuden käsitteen noudattamisen.
Article 8(2) of Directive 92/100 does not preclude a model for calculating what constitutes equitable remuneration for performing artists and phonogram producers that operates by reference to variable and fixed factors, such as the number of hours of phonograms broadcast, the viewing and listening densities achieved by the radio and television broadcasters represented by the broadcast organisation, the tariffs fixed by agreement in the field of performance rights and broadcast rights in respect of musical works protected by copyright, the tariffs set by the public broadcast organisations in the Member States bordering on the Member State concerned, and the amounts paid by commercial stations, provided that that model is such as to enable a proper balance to be achieved between the interests of performing artists and producers in obtaining remuneration for the broadcast of a particular phonogram, and the interests of third parties in being able to broadcast the phonogram on terms that are reasonable, and that it does not contravene any principle of Community law.'
Direktiivin 92/110/ETY 8 artiklan 2 kohta ei estä sellaista esittäville taiteilijoille ja äänitteiden tuottajille suoritettavan kohtuullisen korvauksen laskentamallia,joka käsittää muuttuvia ja muuttumattomia tekijöitä, kuten äänitteiden lähetystuntimäärä, yleisradiojärjestön edustamien radio- ja televisiolähetystoiminnan harjoittajien saavuttama yleisömäärä, tekijänoikeudella suojattujen musiikkiteosten esittämis- ja lähetysoikeuksista sopimuksen perusteella maksettavat tariffit, yleisradiotoimintaa harjoittavien julkisten laitosten kyseisen jäsenvaltion naapurijäsenvaltioissa soveltamat tariffit sekä kaupallisten asemien maksamat määrät; edellytyksenä on, että tämä malli mahdollistaa asianmukaisen tasapainon saavuttamisen niiden intressien välillä, jotka yhtäältä esittävillä taiteilijoilla ja tuottajilla on korvauksen saamiseen tietyn äänitteen yleisradioimisesta ja toisaalta kolmansilla on siihen, että tätä äänitettä voidaan yleisradioida kohtuullisin ehdoin, ja että se ei ole minkään yhteisön oikeuden periaatteen vastainen.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 September 2002.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 26 päivänä syyskuuta 2002.
Case C-92/01 Georgios Stylianakis ν Elliniko Dimosio Transport
Asia C-92/01 Georgios Stylianakis v. Elliniko Dimosio Liikenne
Preliminary ruling (Article 8a of the EC Treaty (now, after amendment, Article 18 EC) — European citizenship — Article 59 of the Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) — Freedom to provide services — Community air transport —Airport tax —Discrimination — Regulation (EEC) No 2408192) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu EY.n perustamissopimuksen 8 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 18 artikla) — Euroopan unionin kansalaisuus EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Yhteisön lentoliikenne — Lentokenttävero — Syrjintä — Asetus (ETY) N:o 2408/92 (kuudes jaosto) tuomioistuimelle 31.10.2000 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen EY:n perustamissopimuksen 8 a ja 59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 18 ja EY 49 artikla)
According to the national court, the airport modernisation and development tax, levied by airlines on a passenger's departure, does not constitute consideration for a performed service but, rather, a fiscal charge.
Monomeles Dioikitiko Protodikeio Irakleio (Herakleonin yhden tuomarin kokoonpanossa toimiva hallinnollinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) on esittänyt yhteisöjen
That tax is used, inter alia, to finance construction work and the provision of facilities in airports, in particular for the construction of Spáta airport (Greece).
sekä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
By order of 31 October 2000 the Monomeles Diikitiko Protodikio Irakliou (Administrative Court of First Instance, Heraklion, Single Judge) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 8a and 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 18 and 49 EC) and Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 2408/92 of 23 July 1992 on access for Community air carriers to intra-Community air routes.
kotimaan lennoilta erilaista veronluonteista maksua kuin yhteisön sisäisiltä lennoilta siten, että tämän välittömänä seurauksena yhteisön sisäisiltä lennoilta maksu on kaksinkertainen jäsenvaltion sisäisiltä lennoilta kannettavaan maksuun verrattuna?" oleva riita ja
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Perustamissopimuksen 8 a artikla
Mr Stylianakis claimed that Article 40(9) of Law No 2065/1992, which provides for the doubling of the tax in accordance with a distance criterion, establishes a distinction between domestic flights in Greece and international flights, including those to other Member States.
Palvelujen tarjoamisen vapauden takaavat säännökset ovat erityinen ilmaus perustamissopimuksen 8 a artiklasta, jossa yleisesti määrätään unionin kansalaisten oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
The applicant in the main proceedings, Mr Stylianakis, travelled by aeroplane from Heraklion to Marseilles on 10 August 1998.
Pääasian valittaja, Giorgios Stylianakis, lensi 10.8.1998 Herakleionista Marseilleen.
For that journey, he paid, in addition to the price of his ticket, the sum of GRD 6 900 by way of airport modernisation and development tax.
Lipun hinnan lisäksi hän maksoi matkastaan 6 900 GRD lentokenttien nykyaikaistamis- ja kehittämismaksua.
He subsequently brought an action before the Monomeles Diikitiko Protodikio Irakliou asking that court to find that the Greek State is obliged to refund to him half of that sum, namely GRD 3 450.
Myöhemmin hän valitti Monomeles Dioikitiko Protodikeio Irakleiouun, jossa hän vaati, että Kreikan valtio on velvoitettava palauttamaan hänelle puolet tästä summasta eli 3 450 GRD.
Accordingly, the Monomeles Diikitiko Protodikio Irakliou decided to stay proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Kun otetaan huomioon pääasian ominaispiirteet, ei siis ole tarpeen lausua perustamissopimuksen 8 a artiklan tulkinnasta.
'Are Articles 8a and 59 of the EC Treaty and Article 3(1) of Council Regulation No 2408/92 to be interpreted as prohibiting a Member State from imposing a differentiated fiscal charge on domestic and intra-Community flights with the direct result that an amount of tax is charged on intra-Community flights double that applicable to flights within the Member State?'
Perustamissopimuksen 59 artikla ja asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohta