natgillin/translations-raw huggingface dataset:
their written order acknowledgement forms they reserved the right, which they have exercised several times, to cease supplying their products to a retailer violating that prohibition. They asked their authorised retailers to limit sales of garments to a certain number per customer, generally six, and to display signs in their stores stating the 'no-wholesale policy' and that limit on retail sales.
Englannin oikeuden mukaan perustetulla yhtiöllä Levi Strauss (UK) Ltd on Yhdistyneessä kuningaskunnassa Levi Strauss & Co:n myöntämä tavaramerkkien käyttölupa, joka kattaa muun muassa Levi's 501 -merkkisten farmarihousujen valmistamisen, myynnin ja jakelun. Se myy itse näitä tavaroita Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai myöntää edelleen käyttölupia eri vähittäismyyjille, jotka kuuluvat valikoivaan jakelujärjestelmään. Levi's on haastanut Tescon ja Costcon vuonna 1998 High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisioniin (Patent Court). Se on esittänyt, että Teseo ja Costco ovat loukanneet sen tavaramerkkioikeuksia tuomalla maahan ja myymällä Levi's-farmareita. Teseo Stores Ltd ja Teseo pic (joista käytetään jäljempänä yhteisnimeä Teseo) ovat kaksi Englannin oikeuden mukaan perustettua yhtiötä, joista jälkimmäinen on ensin mainitun emoyhtiö.
In Mexico, they sold their products to authorised wholesalers.
Tescolla on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista valintamyymäläketjuista.
Levi Strauss & Co. and Levi Strauss (UK) Ltd (together 'Levis') have consistently refused to sell Levi's 501 jeans to Teseo and Costco and have not agreed to their becoming authorised distributors of those products. Teseo acknowledged that it knew at the material time that Levis did not wish their jeans to be sold in the EEA otherwise than through authorised retailers. Costco, on the other hand, maintained that it was unaware of this.
Englannin oikeuden mukaan perustettu yhtiö Costco Wholesale UK Ltd (jäljempänä Costco) myy Yhdistyneessä kuningaskunnassa lukuisia merkkitavaroita, muun muassa vaatteita.
Teseo and Costco pointed out that they were not bound by any contractual restriction. Levis, they argued, had not attempted to impose or give notice of any restriction to run with the goods, nor had they reserved any rights in any way.
Levi Strauss & Co. ja Levi Strauss (UK) Ltd (joista käytetään jäljempänä yhteisnimeä Levi's) ovat johdonmukaisesti kieltäytyneet myymästä Tescolle ja Costeolle Levi's 501 -farmarihousuja, eivätkä ne ole hyväksyneet Tescoa ja Costcoa näiden tavaroiden valtuutetuiksi jälleenmyyjiksi. Levi's on todennut ilmoittaneensa Yhdysvalloissa ja Kanadassa toimiville valtuutetuille jälleenmyyjilleen joko kirjallisesti tai suullisesti ohjeista, joihin kuuluu tukkumyynnin kielto, jonka mukaan kauppatavaroita saa myydä ainoastaan kuluttajille.
In their submission, therefore, the operator buying the jeans in question was entitled freely to dispose of them.
Lomakkeissa, joita se käyttää tilausvahvistuksina, se on varannut itselleen oikeuden lakata toimittamasta tavaroita tukkumyyntikieltoa rikkoville jälleenmyyjälle, ja se on käyttänyt tätä oikeutta useasti.
Teseo and Costco obtained Levi's 501 jeans, genuine goods originally sold by Levi's or on its behalf, from traders who imported them from countries outside the EEA The contracts pursuant to which they acquired those products contained no restrictive covenants to the effect that the goods were, or were not, to be sold in a particular territory.
Se on pyytänyt, että sen valtuutetut jälleenmyyjät myisivät vaatteita asiakkailleen vain tiettyyn määrään asti eli yleensä korkeintaan kuusi vaatekappaletta ja että ne pitäisivät myymälöissään kylttejä, joissa ilmoitettaisiin tukkumyyntikiellosta ja kyseisestä myytävien vaatemäärien rajoituksesta.
The jeans bought by Teseo had been manufactured by, or on behalf of, Levis in the United States of America, Mexico or Canada.
Meksikossa Levi's on myynyt tavaroitaan valtuutetuille tukkumyyjille.
Those bought by Costco had been manufactured on the same terms in the United States or Mexico.
Se on todennut ilmoittaneensa kaikille näille muun muassa toistuvasti lähettämillään kirjeillä, että sen toimintaperiaatteena oli, ettei tavaroita myytäisi vientiin.
In those circumstances, the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division (Patent Court), decided to stay proceedings and to refer the questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Teseo on myöntänyt tienneensä, että kyseisenä ajankohtana Levi's ei halunnut, että sen farmarihousuja myytäisiin ETA:ssa muutoin kuin valtuutettujen jälleenmyyjien kautta.
The questions relating to Article 7(1) of the Directive
Costco on puolestaan väittänyt, ettei se tiennyt tätä.
Tesco's and Costco's suppliers had obtained the goods directly or indirectly from authorised retailers in the United States, Mexico or Canada, or from wholesalers who had bought the jeans from 'accumulators', that is to say, persons who buy small quantities of jeans from numerous authorised stores, in particular in the United States and Canada.
Teseo ja Costco ovat hankkineet alun perin Levi'sin myymiä tai sen lukuun myytyjä aitoja Levi's 501 -farmarihousuja elinkeinonharjoittajilta, jotka olivat tuoneet ne maahan ETA:n ulkopuolisista maista.
In Case C-414/99, the questions raised concern products placed on the market within the Community whereas, in Cases C415/99 and C416/99, they concern products placed on the market in the EEA that is to say, taking into consideration the amendment of Article 7(1) of Directive 89/104 by the EEA Agreement.
Sopimuksissa, joiden nojalla ne saivat nämä tavarat, ei ollut asetettu mitään sellaisia rajoituksia, jotka merkitsisivät, että nämä tavarat oli määrä myydä tietyllä alueella tai että niitä ei saataisi myydä tietyllä alueella.
In 1998 Levis commenced proceedings before the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division (Patent Court), against Teseo and Costco.
Tescon ostamat farmarihousut oli valmistettu Yhdysvalloissa, Meksikossa tai Kanadassa, ja valmistajana oli Levi's tai joku muu sen lukuun.
They claimed that the import and sale of Levi jeans by the defendants constituted an infringement of their trade mark rights.
Costcon ostamat farmarihousut oli valmistettu vastaavasti Yhdysvalloissa tai Meksikossa.
Since, as regards the Member States of the Community, the substance of the answers to be given will be the same for either situation, references in what follows will be to the placing of goods on the market within the EEA
Tescon ja Costcon tavarantoimittajat olivat hankkineet kyseiset tavarat suoraan tai välillisesti
They stated that in the United States and Canada they had informed their authorised retailers, both in writing and orally, of guidelines including a 'no-wholesale' stipulation, by virtue of which the goods could be sold only to end purchasers.
Teseo ja Costco ovat esittäneet, että niitä ei sido mikään sopimusperusteinen rajoitus. Levi's ei ole pyrkinyt asettamaan näihin tavaroihin liittyviä rajoituksia eikä ilmoittamaan tällaisista rajoituksista, eikä se myöskään ole varannut itselleen mitään oikeuksia millään tavoin.
consent must be express, or whether it may also be implied.
Tässä tilanteessa High Court of Justice (England 6 Wales), Chancery Division (Patent Court) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
That question therefore seeks clarification of the manner in which the consent of a trade mark proprietor to marketing within the EEA may be expressed.
Direktiivin 7 artiklan 1 kohtaa ennakkoratkaisukysymykset markkinoille saattaminen ETA:n ulkopuolella ei sammuta tavaramerkin haltijan oikeutta kieltää sitä, että nämä tavarat tuodaan ETA:an ilman hänen suostumustaan, yhteisöjen lainsäätäjä on näin ollen mahdollistanut sen, että tavaramerkin haltija voi määrätä tavaramerkillä varustettujen tavaroiden ensimmäisestä liikkeelle laskemisesta ETA:ssa (asia C-173/98, Sebago ja Maison Dubois, tuomio 1.7.1999, 21 kohta).
It must also be borne in mind that in Articles 5 and 7 of the Directive the Community legislature laid down the rule of Community exhaustion, that is to say, the rule that the rights conferred by a trade mark do not entitle the proprietor to prohibit use of the mark in relation to goods bearing that mark which have been placed on the market in the EEA by him or with his consent.
Aluksi on todettava, että asiassa C-414/99 esitetyissä kysymyksissä viitataan siihen, että tavarat on saatettu markkinoille Euroopan yhteisössä, kun taas asioissa C-415/99 ja C-416/99 esitetyissä kysymyksissä on mainittu, että tavarat on saatettu markkinoille ETA:ssa, eli jälkimmäisissä kysymyksissä on otettu huomioon
In adopting those provisions, the Community legislature did not leave it open to the Member States to provide in their domestic law for exhaustion of the rights conferred by a trade mark in respect of products placed on the market in non-member countries (Case C-355/96 Silhouette International Schmied, paragraph 26).
Ennakkoratkaisukysymyksillään kansallinen tuomioistuin haluaa pääasiallisesti tietää, missä tilanteissa tavaramerkin haltijan voidaan katsoa suostuneen suoraan tai välillisesti siihen, että kolmannet henkilöt, jotka omistavat tällä tavaramerkillä varustettuja tavaroita, jotka tavaramerkin haltija tai joku muu hänen suostumuksellaan on saattanut markkinoille ETA:n ulkopuolella, tuovat kyseiset tavarat ETA:an ja saattavat ne ETA:ssa markkinoille.
Articles 5 to 7 of the Directive embody a complete harmonisation of the rules relating to the rights conferred by a trade mark and accordingly define the rights of proprietors of trade marks in the Community (Silhouette, cited above, paragraphs 25 and 29).
Voiko suostumusta koskeva edellytys täyttyä sillä, että tavaramerkin haltija on hiljaisesti suostunut siihen, tavarat saatetaan markkinoille ETA.ssa?
Article 7(1) contains an exception to that rule in that it provides that the trade mark proprietor's rights are exhausted where goods have been put on the market in the EEA by the proprietor or *with his consent'.
Koska sillä, kumpaa tilannetta nyt annettavat vastaukset koskevat, ei ole merkitystä yhteisön jäsenvaltioiden kannalta, jäljempänä tässä tuomiossa viitataan markkinoille saattamiseen ETA:ssa.
The effect of the Directive is therefore to limit exhaustion of the rights conferred on the proprietor of a trade mark to cases where goods have been put on the market in the EEA and to allow the proprietor to market his products outside that area without exhausting his rights within the EEA By making it clear that the placing of goods on the market outside the EEA does not exhaust the proprietor's right to oppose the importation of those goods without his consent, the Community legislature has allowed the proprietor of the trade mark to control the initial marketing in the EEA of goods bearing the mark (Case C-173/98 Sebago and Maison Dubois, paragraph 21).
Kaikissa asioissa C-414/99—C-416/99 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko direktiivin 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että tavaramerkkiin perustuva oikeus sammuu vain, jos tavaramerkin haltija on nimenomaisesti suostunut siihen, että tällä tavaramerkillä varustetut tavarat, jotka on aiemmin saatettu markkinoille ETA:n ulkopuolella, saatetaan markkinoille ETA:ssa, vai voiko suostumus olla myös hiljainen.
It therefore appears that consent, which is tantamount to the proprietor's renunciation of his exclusive right under Article 5 of the Directive to prevent all third parties from importing goods bearing his trade mark, constitutes the decisive factor in the extinction of that right.
Tällä kysymyksellä pyritään siis siihen, että yhteisöjen tuomioistuin täsmentäisi, millä tavoin tavaramerkin haltijan on ilmaistava suostumuksensa siihen, että tavarat saatetaan markkinoille ETA:ssa.
By its questions, the national court is seeking chiefly to determine the circumstances in which the proprietor of a trade mark may be regarded as having consented, directly or indirectly, to the importation and marketing within the EEA by third parties who currently own them, of products bearing that trade mark, which have been placed on the market outside the EEA by the proprietor of the mark or with his consent.
On myös syytä muistuttaa, että direktiivin 5 ja 7 artiklassa yhteisön lainsäätäjä on hyväksynyt yhteisönlaajuisen sammumisen periaatteen, jonka mukaan tavaramerkin haltija ei saa tavaramerkkiin perustuvan oikeutensa perusteella kieltää tavaramerkin käyttämistä niissä tavaroissa, jotka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut markkinoille ETA:ssa tätä tavaramerkkiä käyttäen.
Whether the consent of a trade mark proprietor to marketing in the EEA may be implied
Antaessaan nämä säännökset yhteisön lainsäätäjä ei ole jättänyt jäsenvaltioille mahdollisuutta säätää kansallisessa lainsäädännössään siitä, että tavaramerkkiin perustuvat oikeudet sammuvat myös sellaisten tavaroiden osalta, jotka on saatettu markkinoille kolmansissa maissa (asia C-355/96, Silhouette International Schmied, tuomio 16.7.1998, 26 kohta).
If the concept of consent were a matter for the national laws of the Member States, the consequence for trade mark proprietors could be that protection would vary according to the legal system concerned. The objective of 'the same protection under the legal systems of all the Member States' set out in the ninth recital in the preamble to Directive 89/104, where it is described as 'fundamental', would not be attained.
Tähän kysymykseen vastaaminen edellyttää ensin sen kysymyksen ratkaisemista, onko direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa käytetylle suostumuksen käsitteelle annettava nyt kyseessä olevan kaltaisissa tilanteissa sellainen tulkinta, joka on yhdenmukainen koko yhteisön oikeusjärjestyksessä.
By the first question referred in each of Cases C414/99 to C416/99, the national court is in essence asking whether, on a proper construction of Article 7(1) of the Directive, the consent of a trade mark proprietor to the marketing within the EEA of products bearing that mark which have previously been placed on the market outside the EEA by that proprietor or with his
Tältä osin on syytä muistuttaa, että direktiivin 5—7 artiklalla on täysin yhdenmukaistettu ne jäsenvaltioiden kansalliset säännökset, jotka
It therefore falls to the Court to supply a uniform interpretation of the concept of 'consent' to the placing of goods on the market
Direktiivin vaikutuksena on siis, että tavaramerkin haltijalla olevat oikeudet sammuvat vain niissä tilanteissa, joissa tavarat saatetaan markkinoille ETA:ssa, ja näin ollen tavaramerkin haltija voi myydä tavaroitaan tämän alueen ulkopuolella, eikä tällaisesta myynnistä seuraa, että hänellä ETA:ssa olevat oikeudet sammuisivat. Täsmentäessään, että tavaroiden
The first question referred in the three cases C414/99 to C-416/99 that consent must be expressed positively and that the factors taken into consideration in finding implied consent must unequivocally demonstrate that the trade mark proprietor has renounced any intention to enforce his exclusive rights.
koskevat tavaramerkkiin perustuvia oikeuksia, ja näissä artikloissa määritellään ne oikeudet, joita tavaramerkin haltijoilla on yhteisössä (em. asia Silhouette International Schmied, tuomion 25 ja 29 kohta).
In view of its serious effect in extinguishing the exclusive rights of the proprietors of the trade marks in issue in the main proceedings (rights which enable them to control the initial marketing in the EEA), consent must be so expressed that an intention to renounce those rights is unequivocally demonstrated.
Tällainen tahto ilmenee tavallisesti nimenomaisesta tahdonilmauksesta. On kuitenkin mahdollista, että tietyissä tapauksissa tahto voi ilmetä myös implisiittisesti sellaisista ETA:ssa markkinoille saattamista ajallisesti edeltävistä tai sitä seuraavista taikka sen kanssa samanaikaisista tekijöistä ja olosuhteista, joista kansallisen tuomioistuimen arvioinnin mukaan myös selviää vannalla tavalla haltijan luopuneen oikeudestaan.
Consequently, implied consent to the marketing within the EEA of goods put on the market outside that area cannot be inferred from the mere silence of the trade mark proprietor.
Voiko tavaramerkin haltijan hiljainen suostumus ilmetä pelkästä tavaramerkin haltijan passiivisuudesta? ?
Likewise, implied consent cannot be inferred from the fact that a trade mark proprietor has not communicated his opposition to marketing within the EEA or from the fact that the goods do not carry any warning that it is prohibited to place them on the market within the EEA.
Direktiivin 5 artiklassa tavaramerkin haltijalle annetaan yksinoikeus, jonka perusteella haltija saa muun muassa kieltää muita "ilman hänen suostumustaan" maahantuomasta tavaramerkillä varustettuja tavaroita.
Whether implied consent may be inferred from the mere silence of a trade mark proprietor
Direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa säädetään poikkeuksesta tähän pääsääntöön, koska siinä säädetään, että tavaramerkin haltijan oikeus sammuu, kun hän tai "hänen suostumuksellaan" joku muu on saattanut tavarat markkinoille ETA:ssa.
By its second question and by Question 3(a)(i), (vi) and (vii) in Cases C415/99 and C416/99, and by its second question in Case C-414/99, the national court seeks in essence to ascertain whether, having regard to the facts of the disputes in the main proceedings, implied consent may be inferred:
Asioissa C-415/99 ja C-416/99 esittämillään toisella kysymyksellä ja kolmannen kysymyksen a kohdan i, vi ja vii alakohdalla sekä asiassa C-414/99 esittämällään toisella kysymyksellä kansallinen tuomioistuin kysyy, voiko hiljainen suostumus — kun otetaan huomioon pääasioiden eri osatekijät — ilmetä siitä, että
Finally, such consent cannot be inferred from the fact that the trade mark proprietor transferred ownership of the goods bearing the mark without imposing contractual reservations or from the fact that, according to the law governing the contract, the property right transferred includes, in the absence of such reservations, an unlimited right of resale or, at the very least, a right to market the goods subsequently within the EEA.
Näin ollen suostumus merkitsee sitä, että tavaramerkin haltija luopuu direktiivin 5 artiklaan perustuvasta yksinoikeudestaan,jonka nojalla hän saa kieltää muita maahantuomasta tavaramerkillään varustettuja tuotteita, ja suostumus on siis ratkaiseva tekijä tämän oikeuden sammumisen kannalta.
- from the fact that the proprietor of the trade mark has not communicated to all subsequent purchasers of the goods placed on the market outside the EEA his opposition to their being marketed within the EEA;
tavaramerkin haltija ei ole ilmoittanut kaikille niille peräkkäisille ostajille, jotka ovat hankkineet ETA:n ulkopuolella markkinoille saatetut tavarat, siitä, että hän ei salli sitä, että tavarat saatetaan markkinoille ETA:ssa tavaroissa ei ole merkintää kiellosta saattaa niitä markkinoille ETA:ssa
A rule of national law which proceeded upon the mere silence of the trade mark proprietor would not recognise implied consent but rather deemed consent.
Jos suostumuksen käsite kuuluisi jäsenvaltioiden kansallisessa oikeudessa säänneltäviin käsitteisiin, tästä saattaisi seurata, että tavaramerkkien haltijoille annettava suoja vaihtelisi aina kulloisenkin lain mukaan.
This would not meet the need for consent positively expressed required by Community law.
Tässä tapauksessa ei saavutettaisi sitä direktiivin 89/104/ETY yhdeksännessä perustelukappaleessa mainittua tavoitetta, jonka mukaan "on tärkeää varmistaa, että rekisteröidyt tavaramerkit saavat tästä lähtien saman suojan kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä".
- from the fact that the goods carry no warning of a prohibition on their being placed on the market within the EEA;
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen on annettava direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle ETA:ssa markkinoille saattamisen käsitteelle yhdenmukainen tulkinta.
In so far as it falls to the Community legislature to determine the rights of a trade mark proprietor within the Member States of the Community it would be unacceptable on the basis of the law governing the contract for marketing outside the EEA to apply rules of law that have the effect of limiting the protection afforded to the proprietor of a trade mark by Articles 5(1) and 7(1) of the Directive.
tavaramerkin haltija on luovuttanut tavaramerkillä varustettujen tavaroiden omistusoikeuden asettamatta sopimusperusteisia rajoituksia ja sopimukseen sovellettavan lain mukaan tällaisten rajoitusten puuttuessa omistusoikeuden luovutuksella annetaan luovutuksensaajalle rajoittamaton oikeus jälleenmyyntiin tai ainakin oikeus saattaa tavarat myöhemmin markkinoille ETA:ssa.
from the fact that the trade mark proprietor has transferred the ownership of the products bearing the trade mark without imposing any contractual reservations and that, according to the law governing the contract, the property right transferred includes, in the absence of such reservations, an unlimited right to resell or, at the very least, a right to market the goods subsequently within the EEA
Kun otetaan huomioon se, miten suuri merkitys on sillä suostumuksesta aiheutuvalla seurauksella, että pääasioissa kyseessä olevien tavaramerkkien haltijoilla ei enää ole kyseistä yksinoikeutta eli oikeutta, jonka nojalla tavaramerkkien haltijat voivat määrätä tavaramerkillä varustettujen tavaroiden ensimmäisestä markkinoille saattamisesta ETA:ssa, on katsottava, että suostumuksen on oltava ilmaistu tavalla, josta varmalla tavalla selviää haltijan tahto luopua tästä oikeudestaan.
The consequence of ignorance, on the part of a trader importing goods bearing a trade mark into
Kaikissa kolmessa asiassa C-414/99—C-416/99 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen edellä jo annetusta vastauksesta ilmenee, että suostumusta koskeva edellytys täyttyy vain, jos haltija on todella antanut suostumuksensa, ja että niistä tekijöistä, jotka otetaan huomioon tutkittaessa hiljaista suostumusta, on varmalla tavalla selvittävä tavaramerkin haltijan luopuneen yksinoikeutensa käyttämisestä.
the EEA, of the trade mark proprietor's expressed opposition to such imports or agreed between the two parties to the sale, may be relied upon as against a third party transferee.
Mitä seuraa siitä, että tavaramerkillä varustetut tavarat ETA:an tuova elinkeinonharjoittaja ei tiedä siitä, että kyseisen tavaramerkin haluja on ilmaissut vastustavansa tällaista tuontia?
By Question 3(a)(ii) to (v), raised in Cases C415/99 and C416/99, the national court is in essence asking whether, with regard to exhaustion of the trade mark proprietor's exclusive rights, it is relevant:
Tästä seuraa, että suostumuksen antamiseen vetoavan elinkeinonharjoittajan on näytettävä suostumuksen antaminen toteen, eikä tavaramerkin haltijalla ole velvollisuutta näyttää toteen sitä, että hän ei ole antanut suostumustaan.
— that the importer of the goods bearing the trade mark is not aware that the proprietor objects to their being placed on the market in the EEA or sold there by traders other than authorised retailers, or
Asioissa C-415/99 ja C-416/99 esittämänsä kolmannen kysymyksen a kohdan ii-v alakohdissa kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko tavaramerkin haltijanyksinoikeudensammumisen kannalta merkitystä sillä, että
Since such consent cannot be inferred from the proprietor's silence, preservation of his exclusive right cannot depend on there being an express prohibition of marketing within the EEA which the proprietor is not obliged to impose, nor, a fortiori, on a repetition of that prohibition in one or more of the contracts concluded in the distribution chain.
Näin ollen hiljaista suostumusta siihen, että ETA:n ulkopuolella markkinoille saatetut tavarat saatetaan markkinoille ETA:ssa, ei voida johtaa pelkästään tavaramerkin haltijan passiivisuudesta.
- that the authorised retailers and wholesalers have not imposed on their own purchasers contractual reservations setting out such opposition, even though they have been informed of it by the trade mark proprietor.
Vastaavasti hiljaista suostumusta ei voida johtaa siitä, että tavaramerkin haltija ei ole ilmoittanut vastustavansa markkinoille saattamista ETA:ssa, eikä siitä, että tavaroissa ei ole merkintää kiellosta saattaa tavarat markkinoille ETA:ssa.