natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Registry of the Court on 16 February 1999 the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt and, in the alternative, by failing to communicate to the Commission within the prescribed period, the laws, regulations and administrative provisions necessary fully to comply with Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and the Directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.2.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia ja tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY mukaisia velvoitteitaan täysimääräisesti, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
Articles 18(l)(a) and (c) of the Directive provide that the Member States are to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive by 23 November 1996, or to ensure by that date that the two sides of industry establish the necessary measures by agreement, the Member States being
Direktiivin 18 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 23.11.1996 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen tarvittavista säännöksistä, ja jäsenvaltioiden oli toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voivat kaikkina aikoina taata tässä direktiivissä edellytetyt tulokset, ja jäsenvaltioiden oli ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä.
According to the French Republic, the national law on working time, weekly rest and paid holidays already complies with the corresponding provisions of the Directive; it does not, however, dispute that it has failed to fulfil its obligations as alleged, since it accepts that the provisions relating to night work and the 24-hour weekly rest period, plus the 11-hour daily rest period, have yet to be transposed into French law.
Ranskan tasavallan mukaan sen työaikaa, viikottaista lepoaikaa ja palkallista vapaata koskeva kansallinen lainsäädäntö on jo yhteensopiva direktiivin vastaavien säännösten kanssa, mutta se ei kiistä väitettyä jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä, koska se myöntää, että yötyötä jakso) ja 24 tunnin viikottaista lepoaikaa, johon on lisättävä 11 tunnin päivittäinen lepoaika, koskevat säännökset on vielä saatettava osaksi Ranskan oikeusjärjestystä.
The French Government points out in that connection that in order to transpose those provisions, it has been necessary, owing to the difficulties which they raise in connection with French social law, to obtain a detailed expert's report from the competent authorities. It adds
Ranskan hallitus täsmentää tältä osin, että näiden säännösten täytäntöönpano on edellyttänyt perusteellisia asiantuntijalausuntoja ottaen huomioon ne vaikeudet, joita näistä säännöksistä aiheutuu Ranskan sosiaalilainsäädännön suhteen.
that the law which will fully transpose the Directive is in the course of being approved.
Se toteaa lisäksi, että lainsäädäntöä, jolla direktiivi pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön, saatetaan paraillaan voimaan.
has not been completely transposed within the period prescribed therein, and that the Commission's action must therefore be held to be well founded.
Edellä olevan perusteella on todettava, että koska direktiiviä ei ole pantu kokonaisuudessaan täytäntöön siinä säädetyssä määräajassa, komission kannetta on pidettävä perusteltuna.
It follows from the foregoing that the Directive
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 22 February 2000.
Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(2) Order the French Republic to pay the costs.'
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Public undertakings — Placement of workforce — Statutory monopoly)
—Julkisetyritykset—Työvoiman välittäminen
By order of 20 June 1998, the Pretore di Firenze (Magistrate, Florence) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the
Ennakkoratkaisu Määräävä markkina-asema monopoli (neljäs jaosto)
Those questions arose in criminal proceedings against Mr Carra, Mrs Colombo and Mrs Gianassi, who were charged with acting as intermediaries between demand for and supply of employment on the labour market.
Nämä kysymykset on esitetty rikosasiassa, jossa vastaajina ovat Carra, Colombo ja Gianassi ja jossa heitä syytetään siitä, että he ovat harjoittaneet työvoiman ja työpaikkojen välittämistä työmarkkinoilla.
In Italy, the employment market was subject, until 8 January 1998, to a mandatory placement system administered by public placement offices.
Italiassa työmarkkinoihin sovellettiin 8.1.1998 asti pakollisen työnvälityksen järjestelmää, jota hallinnoivat julkiset työnvälitystoimistot.
According to Law No 1390/60, a person who infringes those rules is liable to penal sanctions.
Näiden säännösten rikkomisesta seuraa lain nro 1390/60 mukaan rikosoikeudellisia seuraamuksia.
placement offices are subject to the prohibition contained in Article 86 of the Treaty, so long as application of that provision does not obstruct the performance of the particular task assigned to them.
Asetuksessa nro 469/97, joka tuli voimaan 9.1.1998, säädetään, että työvoiman ja työpaikkojen välittämistä saavat työ- ja sosiaaliturvaministeriön myöntämällä luvalla harjoittaa yritykset ja konsernit, vähintään 200 miljoonan Italian liiran (ITL) maksetun osuuspääoman omaavat osuuskunnat sekä muuta kuin kaupallista toimintaa harjoittavat yksiköt, joiden varallisuuden arvo on vähintään 200 miljoonaa ITL.
A Member State which prohibits any activity as an intermediary between supply and demand on the employment market, unless carried on by those offices, is in breach of Article 90(1) of the Treaty where it creates a situation in which those offices cannot avoid infringing Article 86 of the Treaty.
Edellä mainittuja säännöksiä myöhempine muutoksineen ja täydennyksineen ei sovelleta niihin, joilla on lupa harjoittaa työvoiman ja työpaikkojen välittämistä.
That is the case, in particular, in the following circumstances: the public placement offices are manifestly unable to satisfy demand on the market for all types of activity; and the actual placement of employees by private companies is rendered impossible by the maintenance in force of statutory provisions under which such activities are prohibited and non-observance of that prohibition gives rise to penal and administrative sanctions; and
Vastaajat ovat vaatineet Pretore di Firenzeltä heitä vastaan ajettujen syytteiden hylkäämistä sillä perusteella, ettei edellä mainittujen säännösten mukaisia rikosoikeudellisia seuraamuksia voida enää soveltaa yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-55/96, Job Centre, 11.12.1997 antaman tuomion (jäljempänä Job Centre II -tapaus) jälkeen.
Decree No 469/97, which entered into force on 9 January 1998, provides that activity as an intermediary between supply of and demand for employment may be pursued, after authorisation by the Ministry of Employment and Social Security, by undertakings or groups of undertakings, by cooperatives whose subscribed capital is not less than ITL 200 million and by non-commercial bodies whose assets are not less than ITL 200 million.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään aluksi sitä, onko perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdalla luettuna yhdessä saman sopimuksen 96 artiklan kanssa välitön oikeusvaikutus.
Those provisions do not apply to persons authorised to act as intermediaries between supply of and demand for employment.
Tältä osin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä johtuu, että perustamissopimuksen 86 artiklan määräyksillä on myös 90 artiklan osalta välitön oikeusvaikutus ja että niillä perustetaan yksityisille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.
the placement activities in question could extend to the nationals or to the territory of other Member States.
Kansallinen tuomioistuin kysyy sen jälkeen, ovatko perustamissopimuksen 86 ja 90 artikla yhdessä luettuina esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään kaikki työvoiman ja työpaikkojen välittäminen muutoin kuin julkisten työnvälitystoimistojen harjoittamana.
During the course of the proceedings the accused sought acquittal on the ground that the criminal sanctions laid down in the provisions cited above were no longer applicable, following the judgment of the Court (hereinafter 'Job Centre IP).
— julkiset työnvälitystoimistot eivät selvästikään kykene tyydyttämään kysyntää työmarkkinoilla kaikkien toimialojen osalta
Finally, the court of reference asks whether the direct effect of Articles 86 and 90 of the Treaty, read together, requires the national court to regard any private activity as a placement intermediary as lawful and, accordingly, to refuse to apply the provisions of national law which make that activity an offence.
— yksityisten yhteisöjen on todellisuudessa mahdotonta harjoittaa työnvälitystoimintaa, koska jäsenvaltio on pitänyt voimassa sellaisen lainsäädännön, jossa kielletään tällainen toiminta rikos- ja hallintooikeudellisten seuraamusten uhalla
By its question the court of reference seeks to ascertain whether Article 90(1) of the Treaty, read in conjunction with Article 86 of the Treaty, has direct effect.
— kyseinen työnvälitystoiminta voi ulottua myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin tai muiden jäsenvaltioiden alueelle.
In that regard that it is clear from the case-law of the Court that, even within the framework of Article 90, Article 86 has direct effect and confers on individuals rights which the national courts must protect.
On syytä korostaa, että näiden edellytysten on täytyttävä samanaikaisesti.
It is settled case-law that a national court which is called upon, within the limits of its jurisdiction, to apply provisions of Community law is under a duty to give full effect to those provisions, if necessary refusing of its own motion to apply any conflicting provision of national legislation, even if adopted subsequently, and it is not necessary for the court to request or await the prior setting aside of such provisions by legislative or other constitutional means.
Kansallinen tuomioistuin kysyy lopuksi, merkitseekö perustamissopimuksen 86 ja 90 artiklan välitön oikeusvaikutus yhdessä luettuna sitä, että kansallisen tuomioistuimen on katsottava kaiken yksityisen työnvälitystoiminnan olevan laillista siten, että sisäisen rikosoikeuden säännökset, joissa tästä toiminnasta säädetään seuraamuksia, on jätettävä huomiotta.
The court of reference then asks whether Articles 86 and 90 of the Treaty, read together, preclude national legislation which prohibits any activity as intermediary between supply of and demand for employment in employment relations where it is not carried out by public placement agencies.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisella tuomioistuimella, jonka tehtävä on soveltaa yhteisön oikeutta toimivaltansa rajoissa, on velvollisuus turvata näiden normien tehokas vaikutus ja tarvittaessa jättää viran puolesta noudattamatta kaikkia niiden vastaisia ja jopa myöhemmin säädettyjä kansallisia säännöksiä ilman, että sen tarvitsisi ensin esittää tai odottaa näiden korvaamista uudella lainsäädännöllä tai muussa perustuslain mukaisessa menettelyssä.
In that regard, it suffices to refer to the judgment in Job Centre 11, where the Court held that public
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti: osalta välitön tuomioistuinten
'Even within the framework of Article 90 of the EC Treaty (now Article 86 EC), Article 86 of the EC Treaty (now Article 82 EC) has direct effect and confers on individuals rights which the national courts must protect.
— julkiset työnvälitystoimistot eivät selvästikään työmarkkinoilla kaikkien toimialojen osalta
Public placement offices are subject to the prohibition contained in Article 86 of the Treaty, so long as the application ofthat provision does not obstruct the particular task conferred on them.
— yksityisten yhteisöjen on todellisuudessa mahdotonta harjoittaa työnvälitystoimintaa, koska jäsenvaltio on pitänyt voimassa sellaisen lainsäädännön, jossa kielletään tällainen toiminta rikos- ja hallintooikeudellisten seuraamusten uhalla
A Member State which prohibits any activity as intermediary between supply and demand on the employment market, unless it is carried on by those offices, is in breach of Article 90(1) of the Treaty where it creates a situation in which those offices cannot avoid infringing Article 86 of the Treaty.
— kyseinen työnvälitystoiminta voi ulottua myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin tai muiden jäsenvaltioiden alueelle.
A national court which is called upon, within the limits of Us jurisdiction, to apply provisions of Community law is under a duty to give full effect to those provisions, if necessary refusing of its own motion to apply any conflicting provision of national legislation, even if adopted subsequently, and it is not necessary for the court to request or await the prior setting aside of such provisions by legislative or other constitutional means.'
Kansallisella tuomioistuimella, jonka tehtävä on soveltaa yhteisön oikeutta toimivaltansa rajoissa, on velvollisuus turvata näiden normien tehokas vaikutus ja tarvittaessa jättää viran puolesta noudattamatta kaikkia niiden vastaisia ja jopa myöhemmin säädettyjä kansallisia säännöksiä Urnan, että sen tarvitsisi ensin esittää tai odottaa näiden korvaamista uudella lainsäädännöllä tai muussa perustuslain mukaisessa menettelyssä.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 25 November 1999.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 25 päivänä marraskuuta 1999.
Case C-264/99 Commission of the European Communities ν Italian Republic Freedom to provide services
Asia C-264/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Palvelujen tarjoamisen vapaus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations Articles 12 EC, 43 EC and 49 EC Haulage by operators established in other Member States — National mies requiring enrolment on the register of undertakings) (Fourth Chamber)
Italian laissa nro 1442, joka on annettu 14.11.1941, sellaisena kuin se oli voimassa oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, säädetään kauttakulusta vastaavien huolitsijoiden lupia koskevista luetteloista.
By application lodged at the Registry of the Court on 16 July 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining rules requiring that Community nationals who carry on haulage activities as service providers in Italy be entered on the professional register kept by the Chambers of Commerce following authorisation by the Ministry for the Interior, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 12 EC, 43 EC and 49 EC."
Siinä velvoitetaan kaikki kauttakulusta vastaavan huolitsijan toimintaa harjoittavat luonnolliset henkilöt tai yhtiöt tekemään ilmoitus alueellisesti toimivaltaisen kauppakamarin pitämään ammattirekisteriin. Ulkomaisten yritysten ja yhtiöiden tai yleisemmin ulkomaan kansalaisten edustamien yritysten on esitettävä sisäasiainministeriön antama lupa.
The version of Italian Law No 1442 of 14 November 1941 applicable at the time of the prelitigation procedure sets out authorisation lists for hauliers.
Komissio esittää kanteessaan, että lailla nro 1442 rikotaan EY 12, EY 43 ja EY 49 artiklassa määriteltyjä periaatteita.
According to the Commission, it follows from settled case-law, that Article 49 EC requires not only the elimination of all discrimination on grounds of nationality against providers of services but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to national providers of services and to those of other Member States, which is liable to impede the activities of a provider of services established in another Member State where he lawfully provides similar services.
Komissio toteaa, että vaikka rekisteröintivelvollisuus ei ole välittömästi syrjivä, se rajoittaa muuhun jäsenvaltioon kuin Italian tasavaltaan sijoittautuneen taloudellisen toimijan mahdollisuutta harjoittaa toimintaansa tässä viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa.
In particular, a Member State cannot make the performance of the services in its territory subject to observance of all the conditions required for establishment; were it to do so, the provisions securing freedom to provide services would be deprived of all practical effect.
Koska kaikki sellaiset henkilöt, jotka harjoittavat kauttakulusta vastaavan huolitsijan toimintaa ilman tätä ennen hyväksyttyä ilmoitusta ammattirekisteriin, voivat saada toiminnasta rikoksena rangaistuksen, on komission mukaan selvää, että kyseessä on olennainen edellytys tämän toiminnan harjoittamiseksi Italian alueella.
The Commission adds that Article 6 of Law No 1442, which specifies how registration is to be applied for, is incompatible with the fundamental principles laid down in Articles 12 EC and 43 EC.
Jäsenvaltio ei voi varsinkaan asettaa palvelujen tarjoamisen ehdoksi alueellaan kaikkien niiden edellytysten täyttämistä, jotka vaaditaan sijoittautumiseen, sillä muuten perustamissopimuksen palvelujen vapaan tarjoamisen turvaamista koskevilta määräyksiltä poistetaan niiden tehokas vaikutus.
It requires any natural person or company carrying on business as a haulier to register on the professional register kept by the Chamber of Commerce with geographical jurisdiction. Foreign companies and undertakings or, more generally, for undertakings represented by foreign nationals, the applicant must produce an authorisation from the Ministry for the Interior.
Komissio toteaa lisäksi, että lain nro 1442 6 §, jossa täsmennetään rekisteröintihakemusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt, on yhteensopimaton EY 12 ja EY 43 artiklassa vahvistettujen perusperiaatteiden kanssa.
The Italian Government does not dispute the grounds of complaint.
Italian hallitus ei kiistä näitä väitteitä.
In its application the Commission claims that Law No 1442 infringes the principles laid down in Articles 12 EC, 43 EC and 49 EC.
On selvää, että säännökset, jotka koskevat velvollisuutta tehdä ilmoitus rekisteriin ja saada sisäasiainministeriön lupa, rajoittavat yhteisön kansalaisten mahdollisuutta harjoittaa toimintaa Italiassa kauttakulusta vastaavana huolitsijana.
It is not in dispute that the provisions concerning the obligation of entry in the register and authorisation from the Ministry for the Interior constitute a barrier to haulage activities by Community nationals in Italy.
Vaikka onkin totta, että tällaiset rajoitukset voivat tietyin edellytyksin olla perusteltuja yleistä etua koskevista pakottavista syistä, Italian hallituksen vastineesta tai muista oikeudenkäyntiasiakirjoista ei ilmene tällaisia syitä, joihin tässä asiassa voitaisiin vedota.
It claims that, even though the requirement to register is not directly discriminatory, for economic operators established in Member States other than the Italian Republic it constitutes a barrier to the pursuit by them of their activities in Italy. Since any person who carries on business as a haulier without first being entered on the professional register is liable to penalties under criminal law, such entry is clearly an essential precondition for carrying on that business in Italy.
Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 12, EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa sellaisen lainsäädännön, jonka mukaan Italiassa kauttakulusta vastaavan huolitsijan toimintaa palvelujen tarjoajina harjoittavien yhteisön kansalaisten on tehtävä ilmoitus kauppakamarien pitämään ammattirekisteriin, ellei sisäasiainministeriön luvasta muuta johdu
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 22 February 2000.
Julkisasiamies s. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 22 päivänä helmikuuta 2000.
(2) The Italian Republic is ordered to pay the costs.'
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Preliminary ruling (Harmonisation of tax laws Parent companies and subsidiaries Exemption, in the Member State of the subsidiary, from withholding tax on profits distributed by the subsidiar}' to the parent company) (Fifth Chamber) common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
Ennakkoratkaisu Jäsenvaltioiden verolainsäädännön lähentäminen — Emo- ja tytäryhtiöt — Jäsenvaltiossa, johon tytäryhtiö on sijoittautunut, voimassa oleva tytäryhtiön emoyhtiölle jakamista voitoista kannettavaa lähdeveroa koskeva poikkeus (viides jaosto)
By order of 23 September 1998, the Supremo Tribunal Administrativo (Supreme Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 5(4) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the
Supremo Tribunal Administrativo on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 23.9.1998 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23 päivänä heinäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 5 artiklan 4 kohdan tulkinnasta.
Administration) and Epson Europe BV, a company incorporated under Netherlands law and holding more than 25 < % of the capital of Epson Portugal SA, a company incorporated under Portuguese law, regarding the taxation of profits distributed to Epson Europe by its Portuguese subsidiary.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Fazenda Pública (Portugalin veroviranomainen) ja Epson Europe BV, Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jolla on yli 25 prosentin osuus Portugalin oikeuden mukaan perustetun yhtiön Epson Portugal SA:n osakkeista, ja joka koskee Epson Portugalin Epson Europelle jakamien voittojen verotusta.
Article 5 of the Directive provides:
Direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
Notwithstanding paragraph 1, the Portuguese Republic may levy a withholding tax on profits distributed by its [sic] subsidiaries to parent companies of other Member States until a date not later than the end of the eighth year following the date of application of this Directive [1 January 1992].
Tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto on vapautettava lähdeverosta ainakin, jos emoyhtiöllä on vähintään 25 prosentin osuus tytäryhtiön pääomasta.
The Directive seeks, by the introduction of a common tax system, to ensure that cooperation between companies of different Member States is not penalised as compared with cooperation between companies in the same Member State and thereby to facilitate the grouping together of companies at Community level. Thus, with a view to avoiding double taxation, Article 5(1) of the Directive provides for exemption in the State of the subsidiary from withholding tax upon distribution of profits.
Jollei voimassa olevista Portugalin ja toisen jäsenvaltion välisistä kahdenvälisistä sopimuksista muuta johdu, tämän [lähdeveron] verokanta ei saa olla suurempi kuin 15 prosenttia ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ajanjakson viitenä ensimmäisenä vuonna [1992—1996] eikä 10 prosenttia kolmena viimeisenä vuonna [1997-1999]."
By resolution of 31 March 1993, Epson Portugal decided to appropriate PTE 80 000 000 to the distribution of dividends, resulting in a payment of PTE 1 066.66 for each share held.
Epson Portugal päätti 31.3.1993 jakaa osinkoina 80 000 000 Portugalin escudoa (PTE) eli 1 066,66 PTE jokaiselta osakkeelta.
The dividends distributed to Epson Europe amounted to PTE 40 795 733.
Epson Europelle jaettiin osinkoina 40 795 733 PTE.