natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At any rate, the wording of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 does not constitute a requirement of prior notification.
Joka tapauksessa 20.12.2002 annetun lain 7 §:n 1 momentin muotoiluun ei Luxemburgin hallituksen mukaan liity vaatimusta ennakkoilmoituksesta.
VI — Legal appraisal
VI Oikeudellinen arviointi
D — Fourth complaint: requirement for an ad hoc agent
D Neljäs väite: ad hoc ­valtuutettua koskeva vaatimus
A — Introductory observations
A Alustavat huomautukset
Legislative purpose of Directive 96/71
Direktiivin tavoite
The Commission takes the view that the requirement laid down in Article 8 of the Law of 20 December 2002 to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg whose task it is to keep the documents necessary for monitoring the obligations incumbent on those undertakings for a period extending even beyond the actual provision of services constitutes a restriction on freedom to provide services.
Komissio katsoo, että 20.12.2002 annetun lain 8 §:ssä säädetyllä velvollisuudella nimetä Luxemburgissa asuva ad hoc -valtuutettu, jonka tehtävänä on huolehtia mainituille yrityksille asetettujen velvollisuuksien täyttämistä koskevan valvonnan kannalta välttämättömien asiakirjojen säilyttämisestä myös varsinaisen palvelujen tarjoamisen jälkeen, rajoitetaan palvelujen tarjoamisen vapautta.
That obligation is not only superfluous having regard to the cooperation on information provided for in Article 4 of Directive 96/71 but also results in costs for the undertakings concerned.
Tämä velvollisuus on tarpeeton, kun otetaan huomioon direktiivin 96/71 4 artiklassa säädetty yhteistyö, minkä lisäksi siitä aiheutuu kustannuksia kyseisille yrityksille.
Directive 96/71 requires certain mandatory terms and conditions of employment of the host State to be applied to posted workers.
Direktiivissä 96/71 säädetään vastaanottavan valtion tiettyjen pakottavien työehtojen ja -olojen soveltamisesta lähetettyihin työntekijöihin.
The adoption of those minimum terms and conditions of employment is intended to achieve three very different objectives: to avoid distortions of competition, to guarantee the rights of posted workers and to eliminate barriers and ambiguities affecting the freedom to provide services.
Näiden työehtoja ja -oloja koskevien vähimmäisvaatimusten vahvistamisella on määrä toteuttaa kolme hyvin erilaista tavoitetta: kilpailun vääristymisen välttäminen, lähetettyjen työntekijöiden oikeuksien varmistaminen ja palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavien esteiden ja epäselvyyksien poistaminen.
The Luxembourg Government considers, however, that the system of cooperation on information to which the Commission refers does not permit the competent authorities to carry out their monitoring with the necessary efficiency.
Luxemburgin hallitus sen sijaan väittää, ettei yhteistyötä tietojen toimittamisessa koskeva järjestelmä, johon komissio viittaa, anna toimivaltaisille hallintoviranomaisille mahdollisuutta tehdä tarkastuksia riittävän tehokkaasti.
For the remainder, the Law of 20 December 2002 does not require a particular legal form in order to act as agent. Moreover, deposit of the necessary documents with an agent is required only from the date
Lisäksi 20.12.2002 annetussa laissa ei edellytetä tiettyä oikeudellista muotoa valtuutetun tehtävässä toimimista varten.
COMMISSION v LUXEMBOURG of the applicable employment conditions and thus to increase legal certainty. 8
KOMISSIO v. LUXEMBURG doista ennakoitavissa olevia ja siten lisätä oikeusvarmuutta. 8
As regards the substantive legal framework in the light of which the Court is called upon to determine the compatibility with Community law of the Luxembourg provisions in issue, I would point out that Directive 96/71 effects only partial harmonisation in the area of posting of workers.
Sen aineellisoikeudellisen kehyksen osalta, jonka valossa yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään arvioimaan kiistanalaisten Luxemburgin säännösten yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa, haluan viitata siihen, että direktiivillä 96/71 yhdenmukaistetaan ainoastaan osittain työntekijöiden lähettämisen alaa.
9 It must be abroad on a temporary basis to perform work in the territory of a Member State other than the State in which they are habitually employed.
9Kyseistä direktiiviä on pidettävä ensisijaisesti lainvalinnasta työlain-
8 — In recitals 7 to 11 in the preamble to Directive 96/71 reference is made to the relationship with the Rome Convention which, in Article 6, makes provision for individual employment contracts.
8 – Direktiivin 96/71 johdantoosan 7–11 perustelukappaleessa tarkastellaan direktiivin suhdetta Rooman yleissopimukseen, jonka 6 artikla koskee työsopimuksia.
According to that provision — whether as the applicable law of the contract or in constituting a restriction on the choice of law — ’… the law of the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, even if he is temporarily employed in another country’ (Article 6(2)(a) of the Rome Convention) is considered decisive.
Tämän määräyksen – katsotaan se lakiviittausta koskevaksi rajoitukseksi tai objektiiviseksi sopimusmääräykseksi – mukaan ratkaiseva on ”sen valtion laki, jossa työntekijä tavallisesti työskentelee sopimusvelvoitteiden täyttämiseksi, vaikka hänet on väliaikaisesti lähetetty työhön toiseen valtioon” (Rooman yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan a alakohta).
That provision is modified by Directive 96/71 to the extent that as regards the terms and conditions of employment listed in the Directive the law of the place of work is considered decisive unless the law of the employment contract determined in accordance with Article 6 of the Rome Convention provides for more favourable conditions. According to Jayme, E. and Kohler, C., ’Europäisches Kollisionsrecht 1997 — Vergemeinschaftung durch “Säulenwechsel”’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, Volume 17, No 6, 1997, p.
Tätä määräystä muutetaan direktiivillä 96/71 siinä mielessä, että direktiivissä mainittujen työehtojen ja -olojen kannalta ratkaiseva on työn suorittamispaikan lainsäädäntö, ellei Rooman yleissopimuksen 6 artiklassa määrättyyn työsopimuksia koskevaan lainsäädäntöön sisälly edullisempia ehtoja. Jayme, E. ja Kohler, C., ”Europäisches Kollisionsrecht 1997 – Vergemeinschaftung durch ’Säulenwechsel’’”, Praxis des internationalen Privat­ und Verfahrensrechts, 17. vuosikerta, nro 6, 1997, s.
400, in the light of the express reference made in recital 10 thereto, the Posted Workers Directive may be treated as constituting specific expression of ’mandatory rules’ within the meaning of Article 7 of the Rome Convention.
400, katsovat, että työntekijöiden lähettämisdirektiivi voidaan ymmärtää Rooman yleissopimuksen 7 artiklassa tarkoitettujen ”pakottavien säännösten” konkreettisena ilmentymänä, koska niihin viitataan nimenomaisesti direktiivin johdantoosan kymmenennessä perustelukappaleessa.
Moreover, it was intended to resolve the problems with regard to the legislation applicable to the employment relationship which have arisen through the transnationalisation of the employment relationship.
Lisäksi komission ja neuvoston mukaan olisi ratkaistava työsuhteeseen sovellettavaa lainsäädäntöä koskevat ongelmat, joita aiheutuu työsuhteen muuttumisesta ylikansalliseksi.
7 In defining, as regards the posting of workers, which national provisions should have effect as mandatory rules within the meaning of Article 7 of the Rome Convention of 19 June 1980 on the law applicable to contractual obligations (‘Rome Convention’), Directive 96/71 aimed to ensure the foreseeability
7Direktiivissä 96/71 vahvistetaan, mitä kansallisia säännöksiä on määrä soveltaa lähetettyihin työntekijöihin sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta lainsäädännöstä tehdyn Rooman yleissopimuksen (jäljempänä Rooman yleissopimus) 7 artiklassa tarkoitettuina pakottavina säännöksinä, ja tämän tarkoituksena on tehdä sovellettavista työeh-
9 — See on this point the Opinion of Advocate General Léger in Case C-168/04 Commission v Austria [2006] ECR I-9041, point 28.
9 – Vrt. julkisasiamies Léger’n 23.2.2006 esittämä ratkaisuehdotus asiassa C-168/04, komissio v. Itävalta, tuomio 21.9.2006 (Kok. 2006, s.
The area of the posting of workers has not yet been subjected to harmonisation.
Työntekijöiden lähettämisen alaa ei ole vielä yhdenmukaistettu.
According to recital 86 in the preamble to Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market (OJ 2006 L 376, p.
Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun direktiivin 2006/123/EY (EUVL L 376, s.
36), the area is expressly excluded from that directive’s scope.
36) johdantoosan 86 perustelukappaleen nojalla se jätetään nimenomaan tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
At the behest of the European Parliament and the Council, the Commission deleted its earlier draft proposal regarding the removal of administrative obstacles and regarding obligations of Member States to cooperate regarding the posting of workers and the posting of third-country nationals.
Komission ehdotus, joka koski hallinnollisten esteiden poistamista ja jäsenvaltioiden velvoitetta tehdä yhteistyötä työntekijöiden lähettämisen ja kolmansien maiden kansalaisten lähettämisen alalla, poistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston aloitteesta aiemmasta direktiiviehdotuksesta.
On that point see the amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final, p. 13).
Ks. tästä muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi palveluista sisämarkkinoilla, 4.4.2006, KOM(2006) 160 lopullinen, s. 15–16.
6 — See recital 5.7 — See recital 6.
6 – Ks. johdantoosan viides perustelukappale.7 – Ks. johdantoosan kuudes perustelukappale.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 regarded primarily as a conflict-of-laws provision of Community employment law concerning the details and conditions of employment of posted workers.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-319/06 säädännön alalla annettuna yhteisön oikeussääntönä, joka koskee lähetettyjen työntekijöiden työehtoja ja -oloja.
10 The objective of Directive 96/71 does not extend, however, to the aspect of entering and staying in the territory of the host Member State, 11 so that restrictions on the freedom to provide services in the framework of the transnational posting of workers must, in principle, also be assessed in the light of the relevant Treaty provisions, above all Article 49 EC.
10Direktiivillä 96/71 ei sitä vastoin pyritä sääntelemään vastaanottavan jäsenvaltion alueelle saapumista ja siellä oleskelua, 11joten palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista tapauksissa, joissa työntekijöitä lähetetään työhön toiseen jäsenvaltioon, on lähtökohtaisesti arvioitava myös asian kannalta merkityksellisten EY:n perustamissopimuksen määräysten, ennen kaikkea EY 49 artiklan, perusteella.
That means, as regards judicial review of the legality under Community law of national measures in the context of Treaty infringement proceedings under Article 226 EC, that in each case the question must be examined whether the alleged infringement concerns simply Directive 96/71 or instead relates directly to Article 49 EC.
Tästä arvioidessa tuomioistuimen toimenpiteen seuraa, että kansallisen yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa EY 226 artiklaan perustuvassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä on tarkasteltava yksityiskohtaisesti sitä, koskeeko väitetty rikkominen pelkästään direktiiviä 96/71 vai pikemminkin välillisesti EY 49 artiklaa.
If national rules governing the transnational provision of services infringe the Directive, application of the Treaty is excluded, although, since the Directive has its legal basis in the Treaty, any infringement of the Directive must entail infringement of the Treaty.
Jos palvelujen tarjoamista valtioiden välillä koskevat jäsenvaltioiden säännökset ovat direktiivin vastaisia, ei perustamissopimusta voida soveltaa, vaikka kaikenlainen direktiivin rikkominen rikkookin lopulta myös perustamissopimusta, joka on direktiivin oikeusperusta.
However, if the national rules contravene the Treaty directly and are not covered by the provisions of the Directive which gives it effect, the sole point of reference is the Treaty itself. 12
Jos sen sijaan kyseiset säännökset ovat suoraan ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa eivätkä kuulu siitä johdetun direktiivin soveltamisalaan, ainoa mahdollinen oikeuslähde on itse perustamissopimus. 12
As regards the allocation of the burden of proof, it must be noted that in proceedings for failure to fulfil obligations under Article 226 EC it is for the Commission to prove the allegation of infringement.
Todistustaakan prosessuaalisesta jakautumisesta on todettava, että EY 226 artiklaan perustuvassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on näytettävä toteen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen.
Moreover, it must provide the Court with the evidence necessary for the Court to establish the Treaty infringement, and it may not rely on any presumption.
Lisäksi komission tehtävänä on toimittaa yhteisöjen tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi todeta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, eikä komissio voi tällöin nojautua minkäänlaisiin olettamiin.
13In that regard, it is incumbent on the defendant Member State to contest substantively and in detail the
13Kyseessä olevan jäsenvaltion tehtävänä on kiistää aineellisesti ja yksityiskohtaisesti
12 — See, in the same vein, point 28 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-6095 and points 144 to 163 of the Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10.
12 – Vrt. vastaavasti myös julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomerin 14.12.2006 esittämä ratkaisuehdotus asiassa C-490/04, komissio v. Saksa, tuomio 18.7.2007, ratkaisuehdotuksen 28 kohta ja edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Laval un Partneri, ratkaisuehdotuksen 144–163 kohta.
614, draws attention to the fact that Directive 96/71 is based primarily on Article 57(2) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 47(2) EC) and Article 66 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 55 EC).
614, viittaa siihen, että direktiivi 96/71 perustuu erityisesti EY:n perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohtaan (josta on muutettuna tullut EY 47 artiklan 2 kohta) ja EY:n perustamissopimuksen 66 artiklaan (josta on muutettuna tullut EY 55 artikla).
He notes that Article 66 of the EC Treaty makes reference to the possibilities for legislative development and restriction in the area of the freedom of establishment and provides for their application in the area of the freedom to provide services.
EY:n perustamissopimuksen 66 artiklassa viitataan sijoittautumisvapauden alalla olemassa oleviin sääntely- ja rajoittamismahdollisuuksiin ja määrätään niiden vastaavasta soveltamisesta palvelujen tarjoamisen alalla.
According to Article 57(2) of the EC Treaty, the Council may issue directives for the coordination of the provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States in order to make it easier to exercise a fundamental freedom (establishment or the provision of services).
EY:n perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan nojalla neuvosto voi antaa direktiivejä jäsenvaltioi- den lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamiseksi helpottaakseen näin perusvapauksien (sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden) käyttämistä.
He argues, having regard to those objectives, that such a development has occurred.
Tässä yhteydessä näin on tapahtunut.
The Directive coordinates the employment law requirements which a provider of services must respect. Forgó, K., ’Aktuelles zur Entsenderichtlinie’, ecolex, 1996, p.
Direktiivillä yhteensovitetaan työlainsäädännössä säädettyjä edellytyksiä, joita palveluntarjoajien on noudatettava. Forgó, K., ”Aktuelles zur Entsenderichtlinie”, ecolex, 1996, s.
818, argues that Directive 96/71 removes differences arising by reason of different conflict-of-laws rules.
818, toteaa, että toisistaan poikkeavista lainvalintasäännöistä aiheutuvat erot poistettiin direktiivillä 96/71.
However, differences arising as a result of differing national employment law regimes are retained even after the entry into force of Directive 96/71 since the latter does not provide for harmonisation as to content. Borgmann, B., ’Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, 1996, p.
Erilaisista kansallisista työlainsäädännöistä aiheutuvat erot sitä vastoin säilyivät myös direktiivin 96/71 voimaantulon jälkeen, koska viimeksi mainitussa ei säädetä sisällöllisestä yhdenmukaistamisesta. Borgmann, B., ”Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes”, Praxis des internationalen Privat­ und Verfahrensrechts, 1996, s.
319, considers Directive 96/71 to be a measure coordinating the international mandatory rules in the area of employment law.
319, katsoo, että direktiivillä 96/71 yhteensovitetaan työlainsäädännön kansainvälisesti pakottavia säännöksiä.
In point 58 of his Opinion in Case C-341/05 Laval un Partneri [2007] ECR I-11767, Advocate General Mengozzi indicates that the purpose of Directive 96/71 is to coordinate the conflict-of-laws rules of the Member States in order to determine which national law should apply to the provision of crossborder services where workers are posted temporarily abroad within the Community, without harmonising either the substantive rules of the Member States as regards employment law and the terms and conditions of employment relating, in particular, to rates of pay, or the right to resort to collective action.
Julkisasiamies Mengozzi toteaa yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa C-341/05, Laval un Partneri, 23.5.2007 esittämänsä ratkaisuehdotuksen 58 kohdassa, että direktiivin 96/71 tarkoituksena on sovittaa yhteen jäsenvaltioiden lainvalintasäännöt sen kansallisen lainsäädännön määrittämiseksi, jota sovelletaan rajatylittävien palvelujen tarjoamiseen tilanteessa, jossa työntekijöitä lähetetään tilapäisesti työhön yhteisön sisällä, yhdenmukaistamatta työlainsäädäntöön sekä työehtoihin ja -oloihin liittyviä jäsenvaltioiden aineellisia sääntöjä, joihin sisältyvät mm. palkat, ja oikeutta ryhtyä työtaistelutoimiin.
COMMISSION v LUXEMBOURG information produced and the consequences thereof. 14
KOMISSIO v. LUXEMBURG yleiseen järjestykseen liittyvistä säännöksistä.
B — Examination of the complaints governed to include other terms and conditions of employment if those additional terms and conditions constitute public policy provisions.
15Siinä annetaan myös mahdollisuus komission esittämät tiedot ja niitä koskevat seuraukset.
15It also permits the terms and conditions of employment determined by way of universally applicable collective agreements and arbitral awards to be extended to activities other than the building work set out in the annex.
14 ulottaa yleissitovissa työehtosopimuksissa ja välitystuomioissa säänneltyjä työehtoja ja -oloja koskevat säännökset koskemaan muita toimintoja kuin liitteessä mainittuja rakennusalan toimintoja.
Inasmuch as the Commission’s complaint relates to incorrect transposition of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71, it concerns primarily an infringement of that secondary law rule.
Siltä osin kuin komissio moittii direktiivin 96/71 3 artiklan 1 ja 10 kohdan puutteellista täytäntöönpanoa, tämä väite koskee ensisijaisesti kyseisen johdetun oikeuden säännöksen rikkomista.
However, Member States may not take unlimited advantage of that possibility; in particular, they must in that regard take account of the fundamental freedoms and the objective which the Directive pursues.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi käyttää tätä valtuutusta rajattomasti, ja niiden on erityisesti otettava tältä osin huomioon perusvapaudet ja direktiivin tavoite.
16This conclusion follows both from the primacy of freedom to provide services, a principle whose implementation Directive 96/71 seeks expressly to further, as stated in recital 5 in the preamble to the Directive, and from the principle that derogations from the fundamental freedoms are to be
16 Tämä selittyy sekä sillä, että etusijalla on palvelujen tarjoamisen vapaus, jonka toteutumista direktiivillä 96/71 sen johdantoosan viidennen perustelukappaleen mukaan nimenomaisesti edistetään, että periaatteella, jonka mukaan perusvapauksia koskevia poik-
The concept of public policy contained in Article 3(10) of Directive 96/71
Direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohtaan sisältyvä yleisen järjestyksen käsite
The Luxembourg Government argues that, in declaring as mandatory requirements of domestic law all those provisions falling under the areas covered by Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, it has availed itself of the authorisation given in Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
Luxemburgin hallitus väittää, että kun se on katsonut 20.12.2002 annetun lain 1 §:n 1 momentissa mainittujen alojen kaikkien säännösten olevan kansallisen oikeu- den pakottavia säännöksiä, se on käyttänyt direktiivin 96/71 3 artiklan 1 ja 10 kohtaan sisältyvää valtuutusta.
That provision permits Member States to extend the matters
Tässä säännöksessä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ulottaa sääntely koskemaan muita työehtoja ja -oloja, silloin kun lisätyissä ehdoissa on kyse
316, takes the view that whilst Member States in ’strengthening’ their international mandatory requirements can weaken the impact of unpopular competition from undertakings in States with low wage costs, the requirements of Community law must, however, be observed. Görres, S., Grenzüberschreitende Arbeitnehmerentsendung in der EU, Vienna and Graz, 2003, p.
316, katsoo, että jäsenvaltiot voivat kansainvälisesti pakottavia säännöksiään ”tiukentamalla” vähentää ei-toivottua kilpailua sellaisiin valtioihin sijoittautuneiden yritysten kanssa, joissa työvoimakustannukset ovat alhaisemmat.
122, takes the view that recourse to Article 3(10) of Directive 96/71 is premised on the condition that the Member States’ terms and conditions of employment in question constitute public policy provisions not infringing the rules of the EC Treaty.
122, katsoo direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohdan soveltamisen edellyttävän, että kyseisissä jäsenvaltion työehdoissa ja -oloissa on kyse yleiseen järjestykseen liittyvistä säännöksistä, jotka eivät riko EY:n perustamissopimuksen määräyksiä.
Thus, the authors acknowledge that when recourse is had to Article 3(10) of Directive 96/71 certain conditions must be respected, necessarily including both the furtherment of freedom to provide services and the specific objectives pursued by the European legislature in adopting the Directive.
Tekijät myöntävät siten, että direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohtaa sovellettaessa on noudatettava tiettyjä kriteereitä, joihin lukeutuvat välttämättä sekä palvelujen tarjoamisen vapauden varmistaminen että direktiivin antajan tavoitteiden tarkka noudattaminen.
According to Advocate General Mengozzi, in point 212 of his Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10, the fact that domestic rules belong to the category of public policy provisions or mandatory rules does not — as is apparent from Article 3(10) of Directive 96/71 and the caselaw on Article 49 EC — make them exempt from compliance with the provisions of the Treaty.
Edellä alaviitteessä 10 mainitun ratkaisuehdotuksensa 212 kohdassa julkisasiamies Mengozzi katsoo, että kuten direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohdasta ja EY 49 artiklaan liittyvästä oikeuskäytännöstä ilmenee, kansallisten sääntöjen kuuluminen yleistä järjestystä tai turvallisuutta koskevaan lainsäädäntöön ei merkitse sitä, että niissä voitaisiin poiketa perustamissopimuksen määräyksistä.
14 — Case 272/86 Commission v Greece [1988] ECR 4875, paragraph 21.
14 – Asia 272/86, komissio v. Kreikka, tuomio 22.9.1988 (Kok. 1988, s. 4875, 21 kohta).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 narrowly construed. 17
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-319/06 keussäännöksiä on tulkittava suppeasti.
The latter point has any review by the Community institutions.
17Tätä periaatetta yhteisöjen tuomioistuin ja ilman yhteisön toimielinten valvontaa.