natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the famous "Walloon waste" case, where the question was to decide on the legitimacy of a regional measure aiming to prohibit the storage of waste from other regions on the region's territory, the European Court of Justice took into account the individual situation of a region and the environmental risks.
Kuuluisassa Vallonian jätteitä koskeneessa oikeustapauksessa, jossa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen piti ottaa kantaa alueelliseen toimeen, jolla pyrittiin kieltämään muualta tuotujen jätteiden varastoiminen omalla alueella, tuomioistuin otti huomioon alueen erityisaseman ympäristöriskeineen.
At the time of the facts, the European Union had not yet legislated on such matters.
Tuolloin Euroopan unioni ei ollut vielä säätänyt kyseisistä asioista.
The Walloon region, which was responsible for waste management, therefore had every right to draw up its own provisions, provided they complied with the Treaty.
Jätehuollon alalla toimivaltainen Vallonian alue pystyi siis laatimaan omat säännöksensä, kunhan se noudatti perustamissopimuksen määräyksiä.
But in this case the measure appeared to violate the principle of free movement of goods.
Tässä tapauksessa toimi katsottiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaiseksi.
To decide whether or not the Walloon measure was non discriminatory, the European judge took account of the individual circumstances: firstly, waste cannot be treated as any old goods, secondly, and above all, the Court considered the specific situation of the region concerned.
Arvioidessaan Vallonian toimenpiteen syrjivyyttä, Euroopan tuomioistuin otti huomioon erityisolot: jätteitä ei ensinnäkään voi pitää kauppatavarana ja toiseksi tuomioistuin otti huomioon asianomaisen alueen oman tilanteen.
In this case, "the limited capacities" of the Walloon region for eliminating waste and the "massive and abnormal" character of the influx of waste into the region at the time made the measure taken justifiable8''.
Siten toimenpidettä perusteltiin Vallonian alueen jätteiden loppukäsittelylaitosten suppealla kapasiteetilla ja alueelle tuohon aikaan kohdistuneiden jätevirtojen massiivisuudella ja epätavallisuudella".
But such tolerance of specific measures to protect the environment is not systematic, even if the European judge stated in a judgement of 22 June 2000 that "Community legislation in the field of the environment does not envisage complete harmonisation"*'.
Tämä erityisiä ympäristönsuojelutoimia suosiva joustavuus ei kuitenkaan ole järjestelmällistä, vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin muistuttikin päätöksessään 22. kesäkuuta 2000, ettei yhteisön ympäristöalan säännöstössä pyritä täydelliseen yhdenmukaistamiseen92.
Exemptions from common rules are always assessed in the light of the rules of the market, whereas the fact that the principles of integration and sustainable development have a prominent place in the Treaty would suggest instead that the rules of the market should be assessed in the light of social and environmental interests.
Poikkeuksia yhteisestä järjestelmästä arvioidaan aina suhteessa markkinasääntöihin, vaikka perustamissopimuksessa keskeisellä paikalla olevat integraation ja kestävän kehityksen periaatteet päinvastoin edellyttävätkin, että markkinasääntöjä arvioidaan suhteessa yhteiskunnallisiin ja ympäristöllisiin etuihin.
An integrated approach to waste management in fact leads to encouragement being given to extending the possibilities of exemption from the rules of the market.
Jätehuollon integroitu lähestymistapa itse asiassa laajentaa mahdollisuuksia poiketa markkinasäännöistä suosimalla asianomaisia toimia.
In fact, all the measures initiated by regional authorities or which permit the inclusion of environmental concerns in territorial development policies must be encouraged.
On siis syytä kannustaa alueiden alulle panemia tai alueellisesti suuntautuvia toimia, jotka mahdollistavat ympäristönäkökulman integroimisen alueellisiin kehityspolitiikkoihin.
To help set up the appropriate tools, it may be a good idea, for example, to increase the possibilities of regional aid when they aim to strengthen technical means and the viability of processing and elimination facilities that fulfil the requirements of European law.
Soveltuvien välineiden perustamisen helpottamiseksi saattaa esimerkiksi olla järkevää lisätä mahdollisuuksia jakaa aluetukea silloin, kun sillä pyritään parantamaan eurooppalaisen lainsäädännön vaatimuksia vastaavien jätteenkäsittelylaitosten teknisiä laitteita ja luotettavuutta.
The Treaty already provides for exemptions from the ban on government aid which distorts or threatens to distort competition (Article 87§1, ex-Article 92).
Perustamissopimuksessa määrätään jo julkisen tuen kieltämisestä tapauksessa, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua (87 artiklan 1 kohta, ent. 92 artikla).
C209/98 Sydhavnens Sten & Grus ApS and Kobenhavns Kommune. See too aff. C203/96 Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV e.a./Minister van Volkshwisvesting. (88) 'The new generation case law on trade and environment'. N. Notaro.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös 23. toukokuuta 2000, oikeustapaus C209/98 Sydhavnens Sten & Grus ApS vastaan Kööpenhaminan kunta. Ks. myös oikeustapaus C203/96 Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV e.a. vastaan Alankomaiden asuntohallitus. (90)
4431, pts 30 to 36.
4431, kohdat 30-36.
In this case, the relevant domestic authorities were allowed to extend the description of "dangerous waste" to include waste not appearing on the list adopted by Council Decision 94/904, in order to apply the stricter protective measures that were necessary in the given context.
Tässä tapauksessa maan toimivaltaiset viranomaiset katsoivat itselleen kuuluvan mahdollisuuden ulottaa "vaarallinen jäte" -luokitus tarkoittamaan jätteitä, jotka eivät ole neuvoston päätöksellä 94/904 määrätyllä listalla, kohdistaakseen niihin asianomaisessa tapauksessa tarvittuja vahvistettuja suojelutoimia.
(91) Community framework forslate aid for environmental protection (OJ C 37 of 3.2.2001. p. 3).
Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3).
But the preventive and integrated approach needs to go further because clashes between the policies followed also must be avoided; on the contrary, a synergy between them must be created, with the aim of sustainable development.
Ennalta ehkäisevä ja integroitu lähestymistapa edellyttää kuitenkin, että mennään pidemmälle, sillä on myös vältettävä ristiriitoja eri politiikanalojen kesken ja luotava niiden välille kestävän kehityksen mukaista synergiaa.
Commercial and agricultural policy encourages the excessive packing necessary for transport and product conservation of the products by encouraging agri-food production on a large scale and the sale of products hundreds or thousands of kilometres from their place of production.
Laajan mittakaavan maatalous- ja elintarviketuotantoa ja tuotteiden myyntiä satojen tai tuhansien kilometrien päässä niiden tuotantopaikasta suosiva kauppa- ja maatalouspolitiikka edistää kuljetuksen ja varastoinnin edellyttämää ylipakkaamista.
The disposal of packaging waste near the place of production is obviously excluded in such circumstances.
Tällaisissa tapauksissa on luonnollisesti mahdotonta hävittää pakkausjäte tuotantopaikan läheisyydessä.
Regional markets should, on the contrary, be supported so as to allow short distribution lines.
Olisi sen sijaan tuettava lyhyet jakelukanavat mahdollistavia alueellisia markkinoita.
Similarly, as regards energy policy, it would be advisable to encourage energy saving while at the same time helping local owners of waste elimination facilities to tool up so as to be able to increase the recovery of energy resulting from the incineration of waste or from rubbish tip gases.
Vastaavasti energiapolitiikassa olisi suosittava energiansäästöä auttamalla paikallisia jätteenkäsittelylaitoksia varustautumaan siten, että ne voivat lisätä energian tai kaasupäästöjen talteenottoa jätteen loppukäsittelyssä.
Incorporating the problems of waste into other policies provides gains on two levels: (i) development and (ii) strengthening environmental protection.
Integroimalla jäteongelmat muihin politiikkoihin lyödään kaksi kärpästä yhdellä iskulla: ympäristönsuojelua parannetaan ja kehitystä vahvistetaan.
In its search for a balance between unity and respect for diversity and between safeguarding the market and safeguarding the environment, the European Community can no longer favour only one of the safeguarded interests, namely a free market unified by common rules.
Pyrkiessään tasapainoon yhtenäisyyden ja monimuotoisuuden loukkaamattomuuden sekä markkinoiden varjelun ja ympäristön suojelun välillä Euroopan yhteisö ei voi enää antaa etuoikeutta vain yhdelle puolustetuista eduista eli yhteisin säännöin yhdistetyille vapaille markkinoille.
In this context, it has to give way to the regional approach, which appears particularly relevant.
Tässä yhteydessä sen tulee antaa tilaa alueelliselle lähestymistavalle, joka vaikuttaa erityisen järkevältä.
More geographical than political, more horizontal than sectoral, favourable to the creation of synergy between the actors on the ground and adapted to a given context, the involvement of the regions opens up a whole field of possibilities for integration on two levels, both environmental and political, provided that the regions themselves become fully aware of their potential in this area.
Alueiden osallistuminen, joka on pikemminkin maantieteellistä kuin poliittista, enemmänkin horisontaalista kuin alakohtaista ja joka suosii kentän toimijoiden yhteistoimintaa ja mukautuu kulloiseenkin tilanteeseen, avaa integraatiomahdollisuudet kahdella tasolla, sekä ympäristöasioissa että politiikassa kuitenkin sillä edellytyksellä, että ne ovat itse täysin tietoisia tämänsuuntaisesta potentiaalistaan.
From the point of view of environmental protection, the regional approach facilitates the integration of waste management into other policies, thereby respecting the principles defended by the European Union, which are a response to the increasing expectations of European citizens (namely sustainable development, improved living standards and the safeguarding of the environment and health).
Ympäristönsuojelun näkökulmasta alueellinen lähestyminen helpottaa jätehuollon integroimista muihin politiikkoihin. Se noudattaa siis Euroopan unionin puolustamia periaatteita, jota vastaavat unionin kansalaisten kasvavia odotuksia (eli kestävää kehitystä, elintason nousua sekä ympäristön ja kansanterveyden suojelua).
At a political level, the territorial integration of the European Union can only be achieved at the cost of violating the uniform application of European law.
Poliittisesti Euroopan unionin alueellinen integraatio voidaan toteuttaa ainoastaan yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisen noudattamisen kustannuksella.
The specific structural, political, socioeconomic or geographical conditions of each region are realities which must be taken into account.
Kunkin alueen rakenteelliset edellytykset, poliittiset ja yhteiskunnallis-taloudelliset olot ja maantieteellinen sijainti ovat realiteetteja, jotka täytyy ottaa huomioon.
Unless this is done there is a risk of the people concerned enduring integration into the European Union under sufferance and feeling that European integration is something arbitrary that is incompatible with their own identity.
Ellei niin tehdä, vaarana on, että asianomainen väestö kokee Euroopan unionin integraation ja Euroopan rakentamisen mielivaltana oman identiteettiinsä suhteen.
In this respect, the negotiations on the accession of the countries of central and eastern Europe probably herald additional distortions.
Tässä mielessä Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaiden kanssa käytävät neuvottelut tietävät epäilemättä uusia vääristymiä.
The environmental situation of the states knocking on the EU's door will certainly require exemptions from the common rules.
Unionin ovelle kolkuttavien valtioiden ympäristön tila edellyttää varmasti poikkeuksia yhteisistä säännöistä.
Steps will have to be taken to ensure that adjustments of common rules to take account of a regional context are no longer assessed in the light of the rules of the marketplace but are justified by a "social and environmental conditionality" with an eye on sustainable development.
Täytyy valvoa, ettei arvioida yhteisen säännöstön sovelluksia aluetasoon markkinoiden sääntöjen mukaan, vaan että arviointi perustellaan "yhteiskunnallisin ja ympäristöystävällisin ehdoin" kestävää kehitystä silmällä pitäen.
Community regional policy and its impact in Andalusia
"Yhteisön aluepolitiikka ja sen vaikutus Andalusiassa"
The overall aim of this study is to give an account of regional policy drawn up in Brussels and assess the impact of this policy on a region in great need of funding: Andalusia.
Tutkimuksen kokonaistavoitteena on seurata Brysselissä suunniteltua aluepolitiikkaa ja arvioida, miten se vaikuttaa Andalusian kaltaiseen, resurssipulaa potevaan alueeseen.
More specifically, the study sets out to do the following:
Kokonaistavoite jakautuu puolestaan useampaan erityistavoitteeseen:
Study the theoretical approaches which underlie Community regional policy and look at how these are applied in practice when it comes to creating specific aid instruments and deciding on the distribution of the Structural Funds between the different countries;
Tutkitaan yhteisön aluepolitiikan taustalla olevia teoreettisia lähtökohtia ja sitä, miten teorian pohjalta on luotu konkreettisia tukivälineitä ja millä tavoin rakennerahastovarat on jaettu maittain.
Determine to what extent the state's regional policy is dependent on the Community, in terms of both theoretical approaches and financial resources;
Päätellään, missä määrin kunkin valtion aluepolitiikan teoreettiset lähtökohdat ja määrärahat ovat riippuvaisia yhteisön aluepolitiikasta.
Assess the importance attached by central government to the problem of regional disparities in Spain, comparing investment in, and aid received by, the different autonomous communities;
Kartoitetaan, miten tärkeänä kysymyksenä keskushallinto tosiasiassa pitää Espanjan alueellista tasapainottomuutta, ja verrataan eri itsehallintoalueiden investointeja ja alueille myönnettyjä tukia keskenään.
Analyse the economic planning of regional government and how this is influenced by the requirements of Community regional policy;
Tarkastellaan aluehallinnon taloussuunnittelua ja sitä, miten yhteisön aluepolitiikan vaatimukset vaikuttavat siihen.
Quantify the relative weight of Structural Fund income in the Andalusian economy; 6.
Lasketaan rakennerahastojen suhteellinen painoarvo Andalusian taloudelle. 6.
Analyse sectoral distribution of investment financed with Community aid; 7.
Tarkastellaan yhteisön tukivaroin rahoitettujen investointien alakohtaista jakautumista. 7.
Evaluate the territorial impact of this investment.
Arvioidaan edellä mainittujen investointien alueellisia vaikutuksia.
The working hypothesis assumed that Community regional policy would constitute the main element of Spanish regional policy.
Hypoteesina oli, että yhteisön aluepolitiikasta muodostuisi Espanjan aluepolitiikan tärkein osatekijä.
Central government would be limited to channelling Community funds, sparing itself a large part of the budgetary effort required to fulfil the constitutional mandate of reducing regional disparities.
Keskushallinnon uskottiin ainoastaan kanavoivan yhteisön varat ja säästävän näin runsaasti talousarvioponnistuksia, joita perustuslaissa säädetystä alueellisten erojen kaventamisesta aiheutuu.
It was also assumed that funding was totally insufficient, both at Community and state level, and that in terms of territorial distribution, the correlation between income level and amount of aid was not as just as one might hope, to a large extent because of the Community tradition of sharing out scarce funds between all parties, a tradition also followed by Spain at national level.
Lisäksi oltiin sitä mieltä, että sekä yhteisön että jäsenvaltioiden varat olisivat täysin riittämättömiä eikä alueiden tulotasoon suhteutettu tuen määrä aina vastaisi odotuksia jaettaessa varoja alueiden kesken enimmäkseen siksi, että yhteisöllä on perinteisesti ollut tapana jakaa vähäiset varat kaikkien kesken. Espanja on puolestaan noudattanut tätä perinnettä.
In the case of Andalusia, the study set out with the assumption that an excessively high percentage of Community aid was exclusively channelled into the funding of infrastructure, and very little directly into production.
Andalusiaa tarkasteltaessa tutkimuksessa on lähdetty liikkeelle olettamuksesta, että liian suuri osa yhteisön tuesta on kanavoitu yksinomaan infrastruktuurien rahoitukseen ja tukea on myönnetty niukalti välitöntä tuottoa synnyttäviin kohteisiin.
Furthermore, it was sensed that there was a policy of concentrating actions in favour of those centres in Andalusia which were the strongest, contrary to one of the objectives that has constantly been brandished by the autonomous community government: reducing disparities within regions.
Toimet näyttävät lisäksi keskittyvän Andalusian elinvoimaisimpiin keskuksiin, mikä on ristiriidassa alueiden sisäisten erojen kaventamisen kanssa, jota autonomisten alueiden hallinto korostaa jatkuvasti ja joka on yksi sen tavoitteista.
The study is divided into two parts.
Tutkimus jakautuu kahteen osaan.
The first part aims to given an overview of and explain Community regional policy.
Ensimmäisessä osassa hahmotellaan ja selvitetään yhteisön aluepolitiikkaa.
The second part focuses on how this policy is applied in Andalusia.
Toisessa osassa keskitytään kyseisen politiikan täytäntöönpanoon Andalusiassa.
In total, there are eight chapters, in addition to this introduction. The first four chapters constitute the first part, and the remaining four the second part.
Tutkimuksessa on johdannon lisäksi kahdeksan lukua, joista neljä ensimmäistä muodostavat ensimmäisen osan ja neljä viimeistä toisen osan.
The first chapter aims to give a brief overview of the European Community.
Ensimmäisessä luvussa esitellään lyhyesti Euroopan yhteisöä.
We thought it would be a good idea to sum up how the EC started and developed, making it easier to understand the way in which one of its policies — regional policy — is formulated.
Katsoimme aiheelliseksi esittää tiivistelmän EY:n syntyvaiheista ja muodostumisesta, jotta lukija ymmärtää sitten paremmin, miten yksi EY-politiikoista, aluepolitiikka, on muotoutunut.
It can therefore be seen as an introductory chapter.
Ensimmäinen luku on siis ikään kuin johdanto-osa.
In the second chapter we look at the history of regional policy.
Toisessa luvussa käsitellään aluepolitiikan historiaa.
We thought we should explain how Community regional policy has developed, following the distinct phases that are apparent in its short history.
Katsoimme aiheelliseksi selittää, miten yhteisön aluepolitiikka on syntynyt, ja esittää katsaus siinä ajallisesti havaittaviin eri vaiheisiin.
This chapter contains many of the keys that will improve out understanding of how regional policy functions.
Tässä luvussa tuodaan esiin useita avainseikkoja, jotka auttavat lukijaa ymmärtämään entistä paremmin, miten aluepolitiikka toimii.
The third chapter focuses on the analysis of the regional issue in Europe.
Kolmannessa luvussa keskitytään tarkastelemaan Euroopan aluekysymystä.
Subjects covered include the formation of the regional map and its characteristics; the situation of the regions with respect to the main socioeconomic indicators; and, lastly, the trends that are emerging as the regions develop.
Siinä käsitellään alueellisen kartan muotoutumista ja sen ominaispiirteitä, alueiden tilannetta tärkeimpien sosioekonomisten indikaattoreiden valossa ja lopuksi aluetoimissa havaittavia tärkeimpiä suuntauksia.
The aim was to pinpoint those factors which justify the formulation of a regional policy at Community level.
Luvussa tarkastellaan siis kaiken kaikkiaan sitä, millaisin tekijöin yhteisön laajuisen aluepolitiikan muotoutuminen on perusteltavissa.
Particular reference is made at all times to Andalusia, to improve understanding of its position in the European regional context.
Luvussa on jatkuvasti viittauksia erityisesti Andalusiaan, jotta lukija ymmärtäisi paremmin alueen aseman Euroopan aluekontekstissa.
The last chapter of the first part explains about the different instruments which can be used to shape regional policy, including other sector-based Community policies, with the aim of defining the different elements that go to make up a fairly complex system of rules.
Ensimmäisen osan viimeisessä luvussa esitellään kaikki aluepolitiikassa tähän asti käytetyt välineet, joihin sisältyvät myös yhteisön muut alakohtaiset toimintalinjat. Siinä pyritään määrittelemään eri osatekijät, joiden pohjalta melko monimutkainen säännöstö on muotoutunut nykyisen kaltaiseksi.
After looking at the Community situation and its regional policy we enter fully into the second part, which focuses on the situation in Andalusia.
Sen jälkeen kun on tarkasteltu yhteisöä ja sen aluepolitiikkaa, tutkimuksen toisessa osassa keskitytään Andalusian tapahtumiin.
In chapter five we analyse what has formed the basis of economic policy in Andalusia — regional planning.
Viidennessä luvussa tarkastellaan Andalusiassa harjoitetun talouspolitiikan lähtökohtana olevaa aluesuunnittelua.
An analysis is given of the different plans which have shaped the guidelines for development in Andalusia in recent years, assessing the different objectives, strategies, results, political attitudes, etc.
Tekstissä analysoidaan suunnitelmia, joiden pohjalta Andalusian kehittämistä on viime vuosina pääasiallisesti ohjailtu. Tässä luvussa arvioidaan tavoitteita, strategioita, tuloksia, nykyisiä toimintalinjoja jne.
We compare some plans with others, as well as with other development programmes of other European regions.
Suunnitelmia on verrattu yhtäältä toisiinsa ja toisaalta Euroopan muiden alueiden kehittämisohjelmiin.
This chapter helps us understand the bases of the actions financed with Community funds in our region.
Luku auttaa lukijaa ymmärtämään Andalusiassa yhteisön varoin rahoitettujen toimien taustaa.
Chapter six studies the different programmes and main projects funded by the ERDF in the period in question.
Kuudennessa luvussa tarkastellaan tärkeimpiä ohjelmia ja hankkeita, joihin on tarkastelukaudella myönnetty EAKR-rahoitusta.
All programmes that have actually started are covered, but are not all dealt with in the same way, since they are not all of equal importance.
Siinä käsitellään kaikkia alulle pantuja ohjelmia vaikkakin hieman eri tavoin, sillä kaikki ohjelmat eivät ole yhtä merkittäviä.
Those which are less relevant are assessed more superficially, while others are analysed in more detail.
Niinpä joitakin vähemmän merkityksellisiä ohjelmia arvioidaan muita pinnallisemmin.
The programmes we focus on have a higher level of investment, are better designed, or in some cases are of interest because of their type of management.
Toisia ohjelmia on taas nähty aiheelliseksi tarkastella muita yksityiskohtaisemmin. Tarkastelun kohteiksi on valittu ohjelmia, joihin on investoitu muita enemmän, jotka on suunniteltu paremmin kuin muut ohjelmat tai tietyissä tapauksissa niitä hallinnoidaan mielenkiintoisella tavalla.
The vast number of projects carried out made it impossible to perform a detailed study of each and every one.
Koska hankkeita on paljon, kaikkia ei ole voitu tarkastella yksityiskohtaisesti.
In most cases they were studied together, and a sectoral assessment made; this was especially the case for road projects, which accounted for most of the projects studied.
Tavallisimmin hankkeita tarkastellaan ryhmissä alakohtaisen arvion yhteydessä. Näin on menetelty erityisesti kaikkein yleisimpien maantiehankkeiden osalta.
Chapter seven covers the overall assessment of all completed projects and programmes.
Seitsemännessä luvussa kaikkia toteutettuja hankkeita ja ohjelmia arvioidaan yhdessä.