natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dismiss the Italian Republic's application as unfounded.
1) hylkää Italian tasavallan kanteen perusteettomana ja
18 January 2001
18 päivänä tammikuuta 2001
Indirect taxes on the raising of capital — Minimum tax on capital
Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot
Preliminary ruling (Directive 6913351 EEC companies) (Second Chamber) tax on capital companies was incompatible with Article 10 of Directive 69/335.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 69/335/ETY/ETY Pääomayhtiöiden vähimmäisvero (toinen jaosto) ristiriidassa direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan kanssa.
By order of 17 March 1999, the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court), Austria, referred for a preliminary ruling a question concerning the interpretation of Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969.
Verwaltungsgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 17.3.1999 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan tulkinnasta.
Since it was unsure whether the minimum tax on capital companies was or was not compatible with Directive 69/335, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling:
Koska Verwaltunsgerichtshof ei ollut varma pääomayhtiöitä koskevan vähimmäisveron yhteensopivuudesta direktiivin kanssa, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
The question submitted to the Court
Ennakkoratkaisukysymys
That question has been raised in proceedings between Herta Schmid, acting as insolvency administrator for P.P. Handels GmbH, and the Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Burgenland (Regional Tax Authority) concerning payment of minimum corporation tax.
Tämä kysymys on esitetty P.P.Handels GmbH:n konkurssipesän uskottuna miehenä toimivan Herta Schmidin ja Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Burgenlandin (verohallinto) välisessä riita-asiassa, jossa on kyse yhteisöjen ja yhtymien vähimmäisveron maksamisesta.
The dispute in the main proceedings and the question submitted
Pääasiassa esillä ennakkoratkaisukysymys
By its question, the national court is asking essentially whether, on its proper construction, Article 10 of Directive 69/335 precludes the levying, as against insolvent capital companies lacking own revenue or whose annual revenue does not exceed a certain amount, of a minimum tax, such as that at issue in the main proceedings, payable for each quarter in respect of which those companies have unlimited liability to corporation tax.
Kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy lähinnä sitä, onko direktiivin 69/335/ETY 10 artiklaa tulkittava siten, että sen vastaista on menettely, jossa sellaisilta pääomayhtiöiltä, jotka ovat konkurssissa tai selvitystilassa ja joilla ei ole mitään tuloja taikka joiden tulot eivät ylitä tiettyä määrää, kannetaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vähimmäisvero kultakin sellaiselta vuosineljännekseltä, jonka aikana kyseiset yhtiöt ovat olleet yleisesti yhteisö- ja yhtymäverovelvollisia.
According to the order for reference, the Finanzlandesdirektion issued a notice of assessment against the Handelsgesellschaft seeking payment by it of ATS 15 000 as the minimum tax on capital companies for 1996 even though that company did not receive any income during that year.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Finanzlandesdirektion teki Handelsgesellschaftia koskevan verotuspäätöksen, jossa tätä vaadittiin maksamaan 15 000 ATS pääomayhtiöiden vähimmäisverona vuodelta 1996, vaikka yhtiöllä ei ollut lainkaan tuloja tuona vuonna.
It must first be noted in this regard that the transactions mentioned in Article 4 of Directive 69/335, to which Article 10(a) and (b) thereof refers, are transactions involving the transfer of capital or assets to a capital company in the taxing Member State or resulting in an effective increase in the company's capital or assets.
Tältä osin on aluksi todettava, että direktiivin 69/335/ETY 4 artiklassa, johon 10 artiklan a ja b kohdassa viitataan, tarkoitetuille toimille on ominaista joko pääomien tai varojen siirto pääomayhtiölle siinä jäsenvaltiossa, joka kantaa veron, tai se, että ne johtavat yhtiöiden pääoman tai yhtiövarallisuuden tosiasialliseen lisääntymiseen.
It must be observed, that a minimum tax on companies such as that at issue in the main proceedings is levied for each quarter during which a capital company has unlimited liability to corporation tax It does not presuppose any transaction involving the movement of capital or
Pääasian muutoksenhakija, joka nimitettiin 19.3.1996 tehdyllä päätöksellä Handesgesellschahftin konkurssipesän uskotuksi mieheksi, valitti tästä verotuspäätöksestä Finanzlandesdirektioniin.
The applicant in the main proceedings, who was appointed as insolvency administrator by document of 19 March 1996, lodged a complaint with the Finanzlandesdirektion challenging that notice of assessment.
Kun valitus hylättiin, hän haki muutosta Verfassungsgerichtshofista, joka ei ottanut asiaa ratkaistavakseen, vaan siirsi sen Verwaltunsgerichtshofin käsiteltäväksi.
Following rejection of her complaint, she appealed to the Verfassungsgerichtshof (Constitutional Court), which declared that it lacked jurisdiction and referred the case to the Verwaltungsgerichtshof.
Tässä tuomioistuimessa pääasian muutoksenhakija huomautti, että velvollisuus maksaa pääomayhtiöitä koskeva vähimmäisvero oli
Before the latter court, the applicant submitted in particular that the obligation to pay minimum
On kuitenkin todettava, että pääasiassa kyseessä oleva yhteisöjen ja yhtymien vähimmäisvero kannetaan kultakin sellaiselta vuosineljännekseltä, jonka aikana pääomayhtiö
assets — whether in the form of transfer or increase — and therefore does not correspond to any of the taxable transactions mentioned in Article 4 of Directive 69/335.
on ollut yleisesti yhteisö- ja yhtymäverovelvollinen. Kantaminen ei edellytä mitään pääomien tai varallisuuden siirtoa tarkoittavia toimia ei siirron eikä lisäyksen muodossa eikä se siis vastaa mitään direktiivin 69/335/ETY 4 artiklassa lueteltua veronalaista tointa.
Since the national court found that the minimum corporation tax at issue in the main proceedings before it might, in certain cases, be classified as an indirect tax, it must be pointed out that, according to the Court's settled case-law, the nature of a tax, duty or charge falls to be determined by the Court, under Community law, according to the objective characteristics by
Koska kansallinen tuomioistuin on katsonut, että sen käsiteltävänä olevassa asiassa esillä olevaa yhteisöjen ja yhtymien vähimmäisveroa voidaan eräissä tapauksissa pitää välittömänä verona, on todettava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimen on luonnehdittava yhteisön
In that connection, it must be observed, that the minimum tax on capital companies follows directly from the fact of a capital company having unlimited liability to corporation tax.
Tältä osin on todettava, että pääomayhtiöiden vähimmäisvero riippuu suoraan pääomayhtiön yleisestä yhteisö- ja yhtymäverovelvollisuudesta.
It also appears from the arrangements governing that tax that it constitutes an advance on the amount actually owing by way of corporation tax in respect of a given tax period.
Lisäksi kyseistä veroa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä seuraa, että kyseessä on tiettyä verokautta koskevan tosiasiallisen yhteisö- ja yhtymäverovelan ennakkomaksu.
In essence, therefore, it is not a duty bearing no relation to income, as the national court has suggested.
Asiallisesti ei siten ole kyse tuloista riippumattomasta verosta niin kuin kansallinen tuomioistuin on katsonut.
'On its proper construction, Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, does not preclude the levying as against insolvent capital companies lacking own revenue or whose annual revenue does not exceed a certain amount, of a minimum tax, such as that at issue in the main proceedings, payable for each quarter in respect of which those companies have unlimited liability to corporation tax.'
Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY — sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY —10 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastaista ei ole menettely, jossa sellaisilta pääomayhtiöiltä, jotka ovat konkurssissa tai selvitystilassa ja joilla ei ole mitään tuloja taikka joiden tulot eivät ylitä tiettyä määrää, kannetaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vähimmäisvero kultakin sellaiselta vuosineljänneksellä, jonka aikana kyseiset yhtiöt ovat olleet yleisesti yhteisö- ja yhtymäverovelvollisia.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 21 September 2000.
Julkisasiamies N. Fennellv on esittänyt ratkaisuehdotuksensa toisen jaoston istunnossa 21 päivänä syyskuuta 2000.
He recommended that Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa seuraavasti:
'Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, does not preclude the levying on capital companies of a tax such as the minimum corporation tax payable as an advance on the amount of actual liability to corporation tax.'
Kesäkuun 6 päivänä 1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY muutetun, pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 artikla ei estä kantamasta pääomayhtiöiltä yhteisöjä ja yhtymiä koskevan vähimmäisveron kaltaista veroa, joka maksetaan varsinaisen yhteisö- ja yhtymäveron ennakkosuorituksena.
Case C-151/00
Asia C-151/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Lainsäädännön lähentäminen
97/66 had already been partially transposed into French law.
-- Direktiivi 97/66/EY Direktiivin täytäntöönpanon
The French authorities explained that the articles of Directive 97/66 which had not yet been transposed would be transposed by a decree amending Article D.98-1 of the Code des postes et télécommunications (Postal and Telecommunications Code).
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen käsittely ja yksityisyyden suoja televiestinnän alalla (neljäs jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 19 April 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to bring into force and to communicate to the Commission within the prescribed period the national measures transposing Articles 4(2), 6(1), (3) and (4), 7, 8(2), (3), (4) and (6), 11(2) and 12 of Directive 97/66/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 15 of that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.4.2000 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/66/EY 15 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa saattanut mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohtaa, 6 artiklan 1, 3 ja 4 kohtaa, 7 artiklaa, 8 artiklan 2, 3, 4 ja 6 kohtaa, 11 artiklan 2 kohtaa ja 12 artiklaa osaksi kansallista oikeusjärjestystään eikä ilmoittanut täytäntöönpanosta komissiolle.
Since the measures announced had not been adopted by the French Government or, in any event, had not been communicated, the Commission sent a reasoned opinion to the French Republic on 23 July 1999.
Koska Ranskan hallitus ei ollut suorittanut luvattuja toimenpiteitä tai ainakaan ilmoittanut niistä, komissio osoitti 23.7.1999 Ranskan tasavallalle perustellun lausunnon.
On 22 October 1999, in a reply common to several sets of infringement proceedings, the French authorities gave details of the preparations in progress for the transposition of Directive 97/66.
Ranskan viranomaiset selostivat 22.10.1999 useisiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeviin menettelyihin yhteisesti liittyvässä vastauksessa direktiivin 97/66/EY täytäntöönpanemiseksi meneillään olleet valmistelutoimet.
Under Article 15(1) of Directive 97/66, Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary for them to comply with that directive not later than 24 October 1998 or, with regard to Article 5 thereof, not later than 24 October 2000.
Direktiivin 97/66/EY 15 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 24.10.1998, direktiivin 5 artiklan osalta kuitenkin viimeistään 24.10.2000.
In addition, under Article 15(4), Member States were to communicate to the Commission the text of the provisions of national law which they had adopted in the field governed by that directive.
Saman artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on myös toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
Having received no further information from the French Government to indicate that the measures necessary for the transposition of Directive 97/66 had been definitively adopted and had entered into force, the Commission brought the present action.
Koska komissio ei saanut Ranskan hallitukselta mitään uusia tietoja, joiden perusteella olisi voitu päätellä, että direktiivin 97/66/EY täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet olisi lopullisesti hyväksytty ja ne olisivat tulleet voimaan, komissio nosti käsiteltävänä olevan kanteen.
The French Government does not dispute its obligation to transpose the provisions of Directive 97/66 into national law and acknowledges its delay in transposing that directive.
Ranskan hallitus ei kiistä velvollisuuttaan saattaa direktiivin 97/66/EY säännökset osaksi sisäistä oikeusjärjestystä, ja se myöntää myöhästyneensä tämän direktiivin täytäntöönpanossa.
Since it had not received any communication from the French Government concerning measures to transpose Directive 97/66, by letter of 3 February 1999 the Commission gave the French Government formal notice to submit its observations in that regard within two months from the date of receipt of that letter.
Koska komissio ei ollut saanut Ranskan hallituksen ilmoitusta toimenpiteistä direktiivin 97/66/EY täytäntöönpanemiseksi, se kehotti 3.2.1999 päivätyllä virallisella huomautuksella Ranskan hallitusta esittämään sille asiaa koskevat huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa kirjeen vastaanottamisesta.
By letter of 12 April 1999, the Permanent Representation of France to the European Union informed the Commission that Directive
Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti 12.4.1999 päivätyllä kirjeellä komissiolle, että direktiivi 97/66/EY oli jo osittain saatettu
Since the directive was not transposed within the period laid down therein, the Commission's application must be considered to be well founded.
Koska direktiiviä 97/66/EY ei siten ole pantu täytäntöön siinä säädetyssä määräajassa, komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
Declares that, by failing to bring into force within the prescribed period the national measures transposing Articles 4(2), 6(1), (3) and (4), 7, 8(2), (3), (4) and (6), 11(2) and 12 of Directive 97/66/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 concerning the processing of personal data and the protection of privacy in the telecommunications sector, the French Republic has failed tofulfl its obligations under Article 15 ofthat directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/66/EY 15 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 26 October 2000.
Julkisasiamies S. Alhcr on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 26 päivänä lokakuuta 2000.
He therefore proposed that the Court should:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa seuraavasti:
'(1) declare that, by failing to bring into force and to communicate to the Commission within the prescribed period the national measures transposing Article 4(2), Article 6(1), (3) and (4), Article 7, Article 8(2), (3), (4) and (6), Article 11(2) and Article 12 of Directive 97/66/EC, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 15 of that directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 97/66/EY 15 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin 4 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan, 7 artiklan, 8 artiklan 2,3, 4 ja 6 kohdan, 11 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan noudattamisen edellyttämiä valtionsisäisiä toimenpiteitä eikä ilmoittanut niistä komissiolle.
Case C-83/99 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain
Asia C-83/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Verotus
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Article 12(3)(a) Directive — Application of a reduced rate to motorway tolls) (Fifth Chamber) the Sixth Directive.
Komissio ilmoitti Espanjan hallitukselle 22.12.1997 päivätyllä kirjeellään katsovansa Espanjan kuningaskunnan rikkoneen kuudennen direktiivin 12 artiklaa, koska se oli soveltanut alennettuaalv-kantaatienkäyttömahdollisuuksien tarjoamista koskevaan palvelujen suorittamiseen.
Pursuant to Article 169 of the Treaty, it gave formal notice to the Spanish Government to submit its observations on the point within two months.
Se vaati perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti Espanjan hallitusta esittämään kahden kuukauden kuluessa asiaa koskevat huomautuksensa.
By application lodged at the Court Registry on 8 March 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by applying a reduced rate of value added tax (VAT) to the supply of services consisting in making road infrastructure available to users, the Kingdom of Spain had failed to fulfil its obligations under Article 12 of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 8.3.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 12 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut alennettua arvonlisäverokantaa tienkäyttömahdollisuuden tarjoamista koskevaan palvelujen suorittamiseen.
regarded as the activity of the transport of passengers and their accompanying luggage, and may therefore enjoy a reduced rate of VAT.
yhteisön sijasta yksityisoikeudelliset taloudelliset toimijat.
It is settled case-law that provisions which are in the nature of exceptions to a principle must be interpreted strictly.
Edellä esitetystä seuraa, mitä Espanjan kuningaskuntakaan ei ole kiistänyt, että toiminta on arvonlisäveron alaisia palvelujen suorittamista, jota Espanjassa harjoittavat toiminnastaan arvonlisäverovelvolliset taloudelliset toimijat.
Since it did not regard the explanations given by the Spanish authorities as satisfactory, the Commission by letter of 10 August 1998 sent the Kingdom of Spain a reasoned opinion, restating the complaint set out in its letter of formal notice and requesting Spain to take the necessary measures to comply with the reasoned opinion within two months.
Espanjan hallitus ilmoitti 24.4.1998 päivätyssä vastauksessaan, että sellaisten palvelujen suorittamiseen, jotka koskivat tienkäyltömahdollisuuksientarjoamistatiemaksua vastaan, suhtauduttiin jäsenvaltioiden verolainsäädännöissä hyvin eri tavoin.
The expression transport of passengers and their accompanying luggage' must be interpreted in accordance with the usual meaning of those words.
Joissain jäsenvaltioissa tällaisesta toiminnasta ei peritty lainkaan arvonlisäveroa, ja näistä eroavaisuuksista johtuvan kilpailun vinoutumisen korjaamiseksi Espanjan viranomaiset olivat päättäneet soveltaa kyseiseen toimintaan 7 prosentin alennettua alvkantaa.
In their reply of 21 October 1998, the Spanish authorities denied the alleged failure to fulfil obligations, on the same grounds as those previously stated.
Espanjan hallitus korosti myös, että alennetun verokannan soveltaminen oli kuudennen direktiivin liitteen H määräysten mukaista toimintaa liitteessä olevan viidennen ryhmän perusteella.
The making available of road infrastructure to users on payment of a toll does not consist in the provision of a means of transport but in permitting users who have a vehicle to make a journey in better conditions.
Espanjan hallitus katsoo, että yksityisten toimijoiden tarjoama tienkäytlömahdollisuus voidaan rinnastaa matkustajien ja näiden matkatavaroiden kuljetukseen ja että siihen voidaan näin ollen soveltaa alennettua alvkantaa.
The Court has held, first, that making road infrastructure available on payment of a toll constitutes a supply of services for consideration within the meaning of Article 2(1) of the Sixth Directive, and, second, that Article 4(5) of the Sixth Directive, under which the activities of bodies governed by public law in which they engage as public authorities are exempt from VAT, does not apply to the activities of operators governed by private law.
Koska komissio ei pitänyt Espanjan viranomaisten selvitystä tyydyttävänä, se toimitti Espanjan kuningaskunnalle 10.8.1998 päivätyllä kirjeellään perustellun lausunnon, jossa se toisti virallisessa huomautuksessa esittämänsä seikat sekä kehotti jäsenvaltiota toteuttamaan kahden kuukauden kuluessa tarpeelliset toimenpiteet näiden velvoitteiden noudattamiseksi.
The Spanish Government submits, as justification for its failure to fulfil its obligations under the Sixth Directive, that the length of the procedures initiated by the Commission against the Member States not charging VAT on the activity of making road infrastructure available gave rise to a legitimate expectation on the part of the Kingdom of Spain that the Sixth Directive did not necessarily require the standard rate of VAT to be applied to that activity.
Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan säännöksiä on sitä paitsi tulkittava suppeasti, jos ne ovat poikkeuksia yleisestä periaatteesta.
It is common ground that in Spain the activity of making road infrastructure available to users on payment of a toll is carried out not by a body governed by public law but by operators governed by private law.
Espanjan viranomaiset kiistivät 21.10.1998 päivätyssä kirjeessään syyllistyneensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen ja perustelivat kantaansa edellä esitetyllä tavalla.
Consequently, as is moreover not contested by the Kingdom of Spain, the activity in question relates to supplies of services subject to VAT and is carried on in Spain by economic operators who are taxable persons for VAT purposes in respect of that activity.
Koska Espanjan kuningaskunta ei ollut määräajassa noudattanut perusteltua lausuntoa, komissio päätti nostaa nyt käsiteltävän kanteen.
In response to that submission, the Court must reiterate that the procedure for a declaration of a failure on the part of a Member State to fulfil an obligation affords a means of determining the exact nature of the obligations of the Member States in case of differences of interpretation and is based on the objective finding that a Member State has failed to fulfil its obligations under the Treaty or secondary legislation.
Toimintaa kuvaavaa ilmaisua "henkilöiden ja näiden mukanaan kuljettamien tavaroiden kuljetus" on tulkittava sen sisältämien sanojen tavanomaisen merkityksen mukaisesti.