natgillin/translations-raw huggingface dataset:
_BAR_ 2001 documents concerned during the procedure and that the reasoning had been unacceptablyvague and confusing.
_BAR_ 2001 tarpeellista tai tarkoituksenmukaista arkistoida ja rekisteröidä keskitetysti kaikkianeuvoston eri virkamiesten hallussa olevia papereita.
4.2The Council took the view that the adequacy of the reasons given for a decision is aquestion that affected the legality of that decision,the review of which did not fall withinthe remit of the Ombudsman’s competencies.
4.2Neuvosto katsoi,että päätöstä koskeneiden perustelujen riittävyys on päätöksen laillisuuteen vaikuttanut kysymys,jonka tutkiminen ei kuulunut oikeusasiamiehen toimivaltaan.
4.3Article 195 of the EC Treaty entrusts the Ombudsman with the task of examiningpossible instances of maladministration.
4.3EY:n perustamissopimuksen 195 artiklassa vastuu mahdollisten hallinnollistenepäkohtien tutkimisesta annetaan oikeusasiamiehelle.
The term “maladministration”is not defined inthe EC Treaty or the Ombudsman’s Statute.
Termiä “hallinnollinen epäkohta”eiole määritelty EY:n perustamissopimuksessa eikä oikeusasiamiehen ohjesäännössä.
It was useful to recall that in his Annual Report for 199776,the Ombudsman had stated that he considered the following interpretation of the term “maladministration”to be appropriate:“Maladministration occurs when apublic body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it.”The Ombudsman added77that when investigating whether a Community institution orbody has acted in accordance with the rules and principles which are binding upon it, the Ombudsman’s “first and most essential task must be to establish whether it has actedunlawfully”.
Onmuistettava,että oikeusmies katsoi vuoden 1997 vuosikertomuksessa76aiheelliseksi antaatermistä “hallinnollinen epäkohta”seuraavan tulkinnan:“Hallinnollisesta epäkohdasta onkyse,kun julkinen elin ei toimi sitä sitovan määräyksen tai periaatteen mukaisesti.”Oikeusasiamies lisäsi77,että kun hän tutkii,onko yhteisön toimielin tai laitos toiminut sitäsitovien määräysten ja periaatteiden mukaisesti,hänen “ensimmäinen ja olennaisin tehtävänsä on väistämättä todeta,onko se toiminut lainmukaisesti”.
The European Parliament adopted a resolution on 16 July 1998 welcomingthe definition of maladministration.
Euroopan parlamentti antoi16. heinäkuuta 1998 päätöslauselman,jossa se suhtautui myönteisesti hallinnollisenepäkohdan määritelmään.
The Ombudsman thus considered that his mandateallowed him to examine complaints in which it was alleged that an institution has failed togive sufficient reasons for its decision.
Oikeusasiamies katsoi,että hänellä on valtuudet tutkia kante-luja,joissa väitetään,että jokin toimielin ei ole antanut riittäviä perusteluja päätökselleen.
4.4The Ombudsman took the view,however,that the reasons given by the Council in itsdecision of 28 September 1998 were sufficient since the Council had made it clear that therefusal of access to the relevant documents was based on Article 1 (2) of Decision 93/731.The question as to whether the Council had acted properly when changing the reasons onwhich it based its refusal during the procedure had already been considered (see point 1.3above).
4.4Oikeusasiamies katsoi kuitenkin,että neuvoston 28. syyskuuta 1998 tekemässäänpäätöksessä antamat perustelut olivat riittävät,koska neuvosto oli tehnyt selväksi,ettäkyseisten asiakirjojen luovuttamisesta kieltäytyminen perustui päätöksen 93/731/EY 1artiklan 2 kohtaan. Kysymystä,toimiko neuvosto asianmukaisesti muuttaessaan käsittelynaikana asiakirjojen luovuttamisesta kieltäytymistä koskevia perusteluja,käsiteltiin joaiemmin (katso edellä oleva 1.3 kohta).
4.5On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Council in so far as the fourth allegation was concerned.
4.5Edellä esitetyn perusteella oikeusasiamies katsoi,että neuvoston toiminnassa eiilmennyt hallinnollista epäkohtaa neljännen väitteen osalta.
The Ombudsman therefore considered that the Council’s approach in the present case gaverise to an instance of maladministration in so far as it had based its refusal to grant thecomplainant access to the relevant documents on Article 1 (2) of Decision 93/731.
Oikeusasiamies katsoi,että neuvoston toiminta käsiteltävässä asiassa johti hallinnollisenepäkohdan syntymiseen siltä osin kuin se oli perustellut asiaan liittyvien asiakirjojen epäämisen kantelijalta päätöksen 93/731/EY 1 artiklan 2 kohdan nojalla.
The Ombudsman therefore made the following draft recommendation to the Council,inaccordance with Article 3 (6) of the Statute of the Ombudsman:
Oikeusasiamies esitti sen vuoksi neuvostolle seuraavan,oikeusasiamiehen ohjesäännön3artiklan 6 kohdan mukaisen suositusluonnoksen:
The Council of the European Union should reconsider the complainant’s application andgive access to the documents requested,unless one or more of the exceptions contained in Article 4 of Decision 93/731 applies.
Euroopan unionin neuvoston tulisi käsitellä kantelijan pyyntö uudelleen ja antaa tälleoikeus tutustua pyydettyihin asiakirjoihin,jollei yhtä tai useampaa päätöksen 93/731/EY4 artiklaan sisältyvistä poikkeuksista voida soveltaa.
At page 23.
Sivulla 23.
At page 24.
Sivulla 24.
As regards the Ombudsman’s decision and draft recommendation on the second ground ofcomplaint,which concerns the question of whether or not documents held by officials inthe General Secretariat which have not been distributed to the members of the Council ortheir delegates in one of its preparatory bodies are to be considered as Council documentsin the sense of Decision 93/731/EC,the Council decides to release the documents in ques-tion,as it appeared that their content is not covered by any of the exceptions laid down in Article 4 of Decision 93/731/EC.”
Mitä tulee oikeusasiamiehen päätökseen ja suositusluonnokseen kantelun toisesta perus-teesta,joka koskee kysymystä,onko pääsihteeristön virkamiesten hallussa olevat asia-kirjat,joita ei ole jaettu neuvoston jäsenille tai heidän jossakin neuvoston valmistelevassaelimessä toimiville edustajilleen,katsottava päätöksessä 93/731/EY tarkoitetuiksi neuvoston asiakirjoiksi,neuvosto päättää myöntääoikeuden tutustua kyseisiin asiakirjoihin,koska mitään päätöksen 93/731/EY 4 artiklassasäädetyistä poikkeuksista ei voida soveltaa niiden sisältöön.”
The Council’s detailed opinion was forwarded to the complainant.
Neuvoston yksityiskohtainen lausunto välitettiin kantelijalle.
In its observations,thecomplainant confirmed that he had received the documents in question.
Kantelija vahvisti huomautuksissaan saaneensa asianomaiset asiakirjat.
In its view,however,it was for the Ombudsman to decide whether the Council had met his recom-mendation,given that the latter had not replied directly to the third allegation. Regardingthe second allegation,the complainant assumed that since the Council had applied Decision 93/731,it could be inferred that the Council accepted the recommendationalthough the Council did not expressly say so.
Kantelija katsoi kuitenkin,että oikeusasiamiehen tehtävänä oli päättää,oliko neuvosto noudattanut oikeusasiamiehen suositusta,kun otetaan huomioon,että neuvosto ei ollut vastannut suoraan kolmanteen väitteeseen.Toisen väitteen osalta kantelija oletti,että koska neuvosto oli soveltanut päätöstä93/731/EY,voitiin päätellä,että neuvosto hyväksyi suosituksen,vaikka se ei sanonutkaansitä suoraan.
1On 1 March 2001,the Ombudsman addressed the following draft recommendation tothe Council in accordance with Article 3 (6) of the Statute of the Ombudsman:
1Oikeusasiamies esitti 1. maaliskuuta 2001 neuvostolle seuraavan suositusluonnoksenoikeusasiamiehen ohjesäännön 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti:
2On 28 May 2001,the Council informed the Ombudsman that it had decided to releasethe documents in question since it had come to the conclusion that their content was notcovered by any of the exceptions laid down in Article 4 of Decision 93/731/EC.
2Neuvosto ilmoitti oikeusasiamiehelle 28. toukokuuta 2001 päättäneensä myöntääoikeuden tutustua asianomaisiin asiakirjoihin,koska se oli tehnyt sen johtopäätöksen,ettämitään päätöksen 93/731/EY 4 artiklassa säädetyistä poikkeuksista ei voitu soveltaa niidensisältöön.
The Ombudsman considered that the Council had thus accepted his draft recommendation.
Oikeusasiamies katsoi,että neuvosto oli siten hyväksynyt hänen suositusluonnoksensa.
3.5.3 The European Commission
3.5.3 Euroopankomissio
The complaint was lodged in April 1998 by two members of the local staff of the representation of the European Commission in Vienna (Austria).
Euroopan komission Wienin (Itävalta) edustuston kaksi paikallista toimihenkilöä tekikantelun huhtikuussa 1998.
This representation is thesuccessor of the delegation that the Commission maintained in Austria prior to the accession of this country to the European Communities on 1 January,1995.
Tämä edustusto on komission Itävallassa sijaitsevan lähetystön seuraaja Itävallan liityttyä Euroopan yhteisöihin 1.tammikuuta 1995.
The complainantsclaimed that the Commission had failed to set up supplementary insurance schemes for itslocal staff in Austria.
Kantelijatväittivät,että komissio ei ollut perustanut täydentäviä vakuutusjärjestelmiä Itävallan lähetystössä työskenteleville paikallisille toimihenkilöille.
SUPPLEMENTARYINSURANCECOVERAGE FORLOCAL STAFF
PAIKALLISTEN TOI-MIHENKILÖIDENTÄYDENTÄVÄVAKUUTUSTURVA
Article 14 of the “Framework rules laying down the conditions of employment of localstaff of the Commission of the European Communities serving in nonmember countries”(hereinafter the “Framework Rules”) that were circulated on 22 June 1990 provides asfollows:
Yhteisöjen ulkopuolisessa maassa tehtäviään hoitavien Euroopan yhteisöjen komissionpaikallisten toimihenkilöiden palvelussuhteen ehtoja koskevien,22.kesäkuuta 1990 levitykseen pantujen puitesääntöjen (jäljempänä puitesäännöt) 14artiklassa todetaanseuraavaa:
Decision on complaint367/98/(VK)GG againstthe European Commission
Päätös kanteluun367/98//(VK)GGEuroopan komissiotavastaan
“The Commission shall be responsible for the social security contributions payable byemployers under the rules in force at the place where the member of local staff is toperform his duties.
Komissio vastaa työnantajan maksettavaksi tarkoitetuista sosiaaliturvamaksuista siinäpaikassa voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti,missä paikallinen toimihenkilöhoitaa tehtäviään.
The Commission shall set up supplementary or independent sickness,accident or invalidity insurance or pension schemes where there is no local scheme or where the localscheme is judged to be inadequate.
Komission on perustettava täydentäviä tai riippumattomia sairausvakuutus-,tapaturma-vakuutus-,työkyvyttömyysvakuutus- tai eläkejärjestelmiä,jos paikallista järjestelmää eiole tai jos paikallisen järjestelmän katsotaan olevan riittämätön.
The contributions payable by the Commission and the member of the local staff to meetthe cost of any supplementary or independent schemes shall be determined by theauthority empowered to conclude contracts of employment.”
Komission ja paikallisen toimihenkilön maksettavaksi tarkoitetut osuudet täydentävän tairiippumattoman järjestelmän kustannusten kattamiseksi määrittää se viranomainen,jollaon toimivalta tehdä työsopimuksia.
On 26 April 1994,the Commission adopted the “Rules laying down the specific conditionsof employment of local staff serving in Austria”(hereinafter the “Specific Conditions”)which entered into force on 1 May 1994.
Huhtikuun 26.päivänä 1994 komissio hyväksyi säännöt,joissa määrätään Itävallassatehtäviään hoitavien paikallisten toimihenkilöiden palvelussuhteen erityisistä ehdoista(jäljempänä erityiset ehdot),jotka tulivat voimaan 1.toukokuuta 1994.
Article 25 (1) of these Specific Conditions provides that,without prejudice to the statutoryinsurance scheme applicable in Austria,a member of the local staff who is unable to workas a result of sickness or accident shall remain entitled to remuneration during the first 6,8,10 or 12 weeks,depending on how long they have been in service.
Näiden erityisten ehtojen 25artiklan 1kohdassa määrätään,että paikallinen toimihenkilö,joka on kykenemätön hoitamaan tehtäviään sairauden tai tapaturman vuoksi,on oikeutettupalkkaan ensimmäisten kuuden,kahdeksan,kymmenen tai kahdentoista viikon ajalta senmukaan,kuinka kauan hän on ollut palveluksessa,sanotun kuitenkaan rajoittamatta Itävallassa sovellettavaa lakisääteistä vakuutusjärjestelmää.
From the 7th,9th,11th and 13th week of incapacity respectively,the member of the local staff is to receivean income of 50% of his or her remuneration during a supplementary period of fourweeks. From the periods of intervention of the statutory insurance scheme and until the180th day,the member of the local staff shall receive social security benefits entitling himor her to an income equal to 100% of the last basic monthly salary received before the timeof incapacity.
Seuraavasta seitsemännestä,yhdeksännestä,yhdennestätoista tai kolmannestatoista työkyvyttömyysviikosta lähtientoimihenkilöllä on oikeus saada 50prosenttia palkastaan neljän ylimääräisen viikon ajalta.Lakisääteisen vakuutusjärjestelmän interventiojaksoista 180:nteen päivään asti paikallinentoimihenkilö on oikeutettu sosiaaliturvaetuuteen,joka vastaa 100prosenttia työkyvyttömyyttä edeltävän viimeisen kuukauden peruspalkasta.
According to Article 25,the terms of compensation for loss of earnings fromthe periods of incapacity provided for by the statutory insurance scheme shall be established with an insurance company to which the member of the local staff is affiliated.
Erityisten ehtojen 25artiklanmukaan vakuutusyhtiö,johon paikallinen toimihenkilö on liittynyt,vahvistaa lakisääteisessä vakuutusjärjestelmässä säädetyt työkyvyttömyysjakson aikaista ansionmenetystäkoskevat korvausehdot.
Article 27 of the Specific Conditions provides that in the event of permanent and totalinvalidity caused by sickness or accident at work,or in the event of death,members of thelocal staff shall be entitled to benefits in accordance with the insurance policy concludedfor this purpose by the Commission.
Erityisten ehtojen 27artiklassa määrätään,että sairauden tai työssä tapahtuneen tapaturman aiheuttaman pysyvän ja täyden työkyvyttömyyden yhteydessä tai kuolemantapauksen yhteydessä paikalliset toimihenkilöt ovat oikeutettuja komission tätä vartentekemän vakuutussopimuksen mukaisiin etuuksiin.
According to Article 28 of the Specific Conditions,a member of the local staff shallreceive a retirement pension in accordance with the insurance policy concluded for thispurpose by the Commission.
Erityisten ehtojen 28artiklan mukaan paikallisella toimihenkilöllä on oikeus eläkkeeseenkomission tätä varten tekemän vakuutussopimuksen mukaisesti.
The contributions to these insurance schemes are set out in Article 30 of the Specific Conditions.
Näille vakuutusjärjestelmille suoritettavat maksut on määritetty erityisten ehtojen 30artik-lassa.
According to Article 30 (2),members of the local staff shall make a contribution amounting to one third of the costs of the insurance referred to in Article 25.
Erityisten ehtojen 30artiklan 2kohdan mukaan paikallisten toimihenkilöiden onsuoritettava maksu,joka vastaa yhtä kolmasosaa 25artiklassa mainitun vakuutuksenkustannuksista.
Article30 (3) provides that with respect to the risks referred to in Articles 27 and 28 of the Specific Conditions,the contribution for pension and invalidity-death shall amount to 60%for the Commission and 40% for the member of the local staff.
Erityisten ehtojen 30artiklan 3kohdassa määrätään,että 27 ja 28artik-lassa mainittujen riskien kattamiseksi komission vastuulla on 60prosenttia ja paikallisentoimihenkilön vastuulla 40prosenttia eläkemaksuista ja työkyvyttömyyden tai kuolemanvaralta suoritetuista maksuista.
Article 38 of the Specific Conditions stipulates that the provisions of Articles 25,27 and28 “shall enter into force and take effect on the date on which the insurance policiesreferred to in these articles take effect.”
Erityisten ehtojen 38artiklassa määrätään,että 25,27 ja 28artiklan määräykset tulevatvoimaan sinä päivänä,jona näissä artikloissa mainitut vakuutussopimukset tulevatvoimaan.
According to the complainants,the subsequent developments may be summed up asfollows:
Kantelijoiden mukaan tämän jälkeiset tapahtumat voidaan esittää yhteenvetona seuraavasti:
Detailed offers from three insurance companies were submitted to the administration bythe local staff on 5 May 1994.
Paikalliset toimihenkilöt toimittivat hallinnolle kolmen vakuutusyhtiön yksityiskohtaisettarjoukset 5.toukokuuta 1994.
In December 1994,the unit in charge at the Commission’s Directorate-General I.A79asked the Commission’s delegation to forward declarationsfrom the members of the local staff that were to be covered in which the latter agreed tobe covered by the insurance “sickness-accident-incapacity to work”of Van Breda,aninsurance company.
Joulukuussa 1994 yksikkö,joka vastasi komission pääosasto IA:sta79, pyysi komission lähetystöltä vakuutettavien paikallisten toimihenkilöiden ilmoitukset,joissa nämä hyväksyisivät vakuutusyhtiö Van Bredan “sairaus-,tapa-turma- ja työkyvyttömyysvakuutuksen”.
Shortly afterwards,the members of the local staff signed the relevantforms in so far as the guarantee of revenues in case of incapacity to work was concernedand handed them over to the administrative assistant at the delegation in Vienna.
Pian tämän jälkeen paikalliset toimihenkilötallekirjoittivat asiaa koskevat paperit,joilla varmistettiin tulot työkyvyttömyyden varaltaja jotka luovutettiin Wienissä sijaitsevan lähetystön hallintoavustajalle.
The latterforwarded these forms to DG I.A on 1 June 1995.
Tämä luovuttipaperit pääosasto IA:lle 1.kesäkuuta 1995.
In a note to the administrative assistant at the delegation dated 4 July 1995,DG I.A statedthat the local staff working in Vienna was not to be covered by the insurance policy offered
Lähetystön hallintoavustajalle osoitetussa 4.heinäkuuta 1995 päivätyssä ilmoituksessapääosasto IA totesi,että Wienissä tehtäviään hoitaville paikallisille toimihenkilöille ei saaottaa Van Bredan tarjoamaa vakuutusta.
201 by Van Breda. The delegation was invited to submit,together with DG X80,new proposalsto DG I.A and DG IX (the Directorate-General in charge of Administration and
Lähetystöä ja pääosasto X:tä80pyydettiin toimittamaan uudet ehdotukset pääosasto IA:lle ja pääosasto IX:lle (henkilöstön ja hallinnonpääosasto).
On the occasion of a meeting with all the local staff working in Vienna in early March1996 and in the presence of the administrative assistant at the representation,Mr Walker,the head of personnel at DG X invited the members of the local staff to submit newproposals.
Maaliskuun alussa vuonna 1996 pidetyssä kokouksessa,jossa olivat läsnä kaikki Wienissätehtäviään hoitavat paikalliset toimihenkilöt ja edustuston hallintoavustaja,pääosasto X:nhenkilöstöpäällikkö Walker pyysi paikallisia toimihenkilöitä toimittamaan uudet ehdotukset.
These proposals should be based on two options,providing for retroactiveeffect as from 1 May 1994 and from 1 January 1996 respectively.
Näiden ehdotusten tulisi perustua kahteen vaihtoehtoon,jotka tulisivat takautuvastivoimaan 1.toukokuuta 1994 ja 1.tammikuuta 1996.
In a note to the administrative assistant at the representation of 26 March 1996,Mr Walker expressed the viewthat the issue of the supplementary insurance policies had not been dealt with further by DG I.A in view of the fact that responsibility for local staff had been transferred to DG IXand DG X. Mr Walker asked the addressee of his note to grant priority to this matter.
Edustuston hallintoavustajalle osoitetussa 26.maaliskuuta 1996 päivätyssä ilmoituksessa Walker ilmoitti,että täydentäviävakuutussopimuksia koskevaa kysymystä ei ollut enää käsitelty pääosasto IA:ssa,koskavastuu paikallisesta henkilöstöstä oli siirretty pääosasto IX:lle ja pääosasto X:lle. Walkerpyysi,että edustuston hallintoavustaja asettaisi kysymyksen etusijalle.
In August 1996,the members of the local staff in Vienna submitted to the representationthree updated proposals that took into account the two options mentioned above. In December 1996,the local staff presented a comparison between the services offered by thethree insurance companies and expressed a preference for two of these offers.
Elokuussa 1996 Wienissä toimivat paikalliset toimihenkilöt luovuttivat edustustolle kolmeajan tasalle saatettua ehdotusta,jossa otettiin huomioon edellä mainitut kaksi vaihtoehtoa.Joulukuussa 1996 paikalliset toimihenkilöt esittivät vertailun kolmen vakuutusyhtiöntarjoamista palveluista ja ilmoittivat asettavansa kaksi tarjouksista etusijalle.
They againasked for the supplementary insurance policies to be set up rapidly.
He pyysivätjälleen,että täydentävät vakuutussopimukset tehtäisiin pikaisesti.
A further request inthat sense was made in a note that the local staff submitted to the representation on 21April 1997.
Uusi pyyntö tehtiinilmoituksella,jonka paikalliset toimihenkilöt toimittivat edustustolle 21.huhtikuuta 1997.
In a note of 21 April 1997,Mr Käfer,the head of administration at the representation,asked the local staff to provide him,by 28 April 1997,with the name of one single insurance company so that negotiations could be started.
Edustuston hallintopäällikkö Käfer pyysi paikallisia toimihenkilöitä 21.huhtikuuta 1997päivätyssä ilmoituksessa toimittamaan hänelle 28.huhtikuuta 1997 mennessä yhdenvakuutusyhtiön nimen,jotta neuvottelut voitaisiin aloittaa.
On 24 April 1997,the members of thelocal staff wrote to Mr Käfer and suggested that negotiations should be undertaken on thebasis of the offers presented by two companies.
Paikalliset toimihenkilötkirjoittivat Käferille 24.huhtikuuta 1997 ja ehdottivat,että neuvottelut aloitettaisiinkahden yhtiön esittämien tarjousten perusteella.
The local staff felt that they were not in aposition to decide which offer was to be chosen and considered that this decision shouldbe left to the Commission’s experts in the matter.
Paikalliset toimihenkilöt olivat sitä mieltä,ettei ollut heidän tehtävänsä päättää,mikä tarjous valittaisiin,vaan he katsoivat,ettäkomission asiantuntijoiden tulisi tehdä tämä päätös.
Mr Käfer informed Mr Walker of thenames of the two companies in a note of 13 May 1997.
Käfer ilmoitti Walkerille kahdenvakuutusyhtiön nimet 13.toukokuuta 1997.
In his reply of 16 May 1997, Mr Walker stressed that a decision regarding the company to be chosen needed to be made bythe representation in order to allow the procedure to continue.
Walker antoi vastauksensa 16.toukokuuta1997 ja korosti,että edustuston oli tehtävä vakuutusyhtiötä koskeva päätös,jotta menettelyä voitaisiin jatkaa.
In a note of 22 October 1997 to Mr Käfer,the members of the local staff submitted thatnegotiations should be entered into with an insurance company called BVP and that the Commission’s services should give priority to this matter.
Paikalliset toimihenkilöt totesivat 22.lokakuuta 1997 päivätyssä ilmoituksessa,ettäneuvottelut tulisi aloittaa BVP-nimisen vakuutusyhtiön kanssa ja että komission yksiköiden tulisi asettaa tämä asia etusijalle.
In its opinion,the Commission made the following comments:
Pääosasto,joka vastasi aiemmin (yhdessä pääosasto IB:n kanssa) ulkosuhteista.
The Directorate-General that used to be in charge of Information,Communication,Culture and Audiovisual Media.
Pääosasto,joka vastasi ennen tiedotuksesta,viestinnästä,kulttuurista ja audiovisuaalisesta alasta.
It followed from Article 14 of the Framework Rules that the setting-up of supplementaryinsurance schemes depended on the inadequate coverage offered by the local scheme.
Komissio oliparhaillaan tarkistamassa Itävallassa tehtäviään hoitavien toimihenkilöiden palvelussuhteen erityisiä ehtoja.
Onthe basis of Article 14 of the Framework Rules,the Commission could therefore not beheld responsible for the non-implementation of Articles 25,27 and 28 of the Specific Conditions.
Henkilöstön edustajat ja hallinto yrittivät päästä yksimielisyyteenkaikista asiaan liittyvistä ongelmista yhteisessä tutkimusryhmässä.
Account also had to be taken of the margin of interpretation of which the Commissiondisposed in the matter.
Puitesääntöjen 14artiklan mukaan täydentävien vakuutusjärjestelmien perustaminenriippui siitä,oliko paikallisen järjestelmän vakuutusturva riittämätön.