natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(b) If so, does Article 23(1) of Regulation No 4253/88 … confer the power to withdraw the determination of the subsidy and to recover the amount paid, on the basis that Article 23 requires the Member States to do so where there is irregularity or negligence within the meaning of that article?’
b) Jos voi, annetaanko [asetuksen N:o 4253/88] 23 artiklan 1 kohdassa toimivalta tuen vahvistamisen peruuttamiseen ja maksetun tuen takaisinperimiseen sillä perusteella, että [kyseisen] asetuksen 23 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan tähän silloin, jos kysymyksessä on tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai laiminlyönti?”
Question specific to Case C-383/06
Vain asiassa C-383/06 esitetty kysymys
‘(2) If not, does Article 10 EC, read in conjunction with Article 249 EC thereof, mean that a national provision such as Article 4.57 of the [AWB] — under which amounts of subsidy or advances unduly paid may be recovered — must be interpreted in conformity with [Regulation No 4253/88]?’
”2) Jos ei, seuraako EY 10 artiklasta, kun sitä luetaan yhdessä EY 249 artiklan kanssa, että sellaista [Awb:n] 4:57 §:n kaltaista kansallista säännöstä – jonka perusteella aiheettomasti maksetut tuet ja ennakot voidaan periä takaisin – on tulkittava asetuksen [N:o 4253/88] mukaisella tavalla?”
Question which is identical in both Case C-384/06 and C- 385/06
Asioissa C-384/06 ja C-385/06 esitetty sama kysymys
‘(2) If not, is a national legal provision like Article 4.49.1 of the [AWB], on the basis of which the authority may withdraw the determination of the subsidy or amend it to the detriment of the beneficiary if (a) there are facts or circumstances of which it could not reasonably have been aware at the time the subsidy was determined and which would have resulted in a lower subsidy being determined than that in the order on the granting of the subsidy, (b) the determination of the subsidy was made in error and the beneficiary knew this or should have known it, or (c) after the determination of the subsidy, the beneficiary has not fulfilled the obligations attached thereto, to be interpreted, pursuant to Article 10 EC in conjunction with Article 249 EC, in a manner that conforms to [Regulation No 4253/88]?’
”2) Jos ei, seuraako EY 10 artiklasta, kun sitä luetaan yhdessä EY 249 artiklan kanssa, että [Awb:n] 4:49 §:n 1 momentin kaltaista kansallista säännöstä – jonka perusteella hallintoelin voi peruuttaa tuen vahvistamisen tai muuttaa sitä tuensaajan vahingoksi, jos – – on olemassa sellaisia tosiseikkoja tai olosuhteita, joista hallintoelimen ei voitu kohtuudella olettaa olleen tietoinen tuen vahvistamishetkellä ja joiden perusteella tuki olisi vahvistettu tuen myöntämispäätöksessä määrättyä pienemmäksi, [tai] jos tuki on vahvistettu virheellisesti ja tuensaaja tiesi tai sen olisi pitänyt tietää siitä, [tai] jos tuensaaja ei ole tuen vahvistamisen jälkeen täyttänyt tukeen sidottuja velvollisuuksia – on tulkittava asetuksen [N:o 4253/88] mukaisella tavalla?”
Question identical in all three cases
Kaikissa kolmessa asiassa esitetty sama kysymys
‘(3) If so, is that interpretation limited by general legal principles which form part of Community law, in particular the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations?’
”3) Jos näin on, aiheutuuko yhteisön oikeuteen sisältyvistä yleisistä periaatteista, erityisesti oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteista, rajoituksia tämän tulkinnan suhteen?”
Questions specific to Case C-383/06
Vain asiassa C-383/06 esitetyt kysymykset
‘(4) (a) If the answer to the third question is in the affirmative, the question arises, in relation to that limitation, whether national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations can be more far-reaching than general principles of Community law, especially the principles of legal certainty and the protection of legitimate interests which are to be complied with when applying [Regulation No 4253/88]?
”4) a) Siinä tapauksessa, että kolmanteen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, tästä rajoituksesta on kysyttävä, voiko kansallisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältö mennä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti asetuksen [N:o 4253/88] soveltamisen yhteydessä huomioon otettavien oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältöä pidemmälle?
(b) In applying the Community legal principles of legal certainty and legitimate expectations, is it of significance that the Member State granting the subsidy is itself responsible for the fact that the subsidy recipient has failed to fulfil the subsidy obligations which flow from the relevant part of Community law?’
b) Onko yhteisön oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamisen osalta merkitystä sillä, että se, että tuensaaja ei ole noudattanut tätä alaa koskevasta yhteisön oikeudesta johtuvia tukivelvollisuuksia, johtuu tuet myöntäneestä jäsenvaltiosta itsestään?”
Questions which are identical in Case C-348/06 and Case C-385/06
Asioissa C-384/06 ja C-385/06 esitetyt samat kysymykset
‘(4) If the answer to the third question is in the affirmative, the question arises, in relation to that limitation, whether the national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations which underlie Article 4.49.1 of the [AWB] may be more far-reaching than general principles of Community law, especially the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations which are to be complied with when applying [Regulation No 4253/88]?
”4) Siinä tapauksessa, että kolmanteen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, tästä rajoituksesta on kysyttävä, voiko [Awb:n] 4:49 §:n 1 momentin perustana olevien kansallisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältö mennä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti asetuksen [N:o 4253/88] soveltamisen yhteydessä huomioonotettavien oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältöä pidemmälle?
(5) Is it of any relevance, having regard to Article 10 EC, when applying the Community law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, that the beneficiary is a legal person under public law?’
5) Kun otetaan huomioon EY 10 artikla, onko yhteisön oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamisen osalta merkitystä sillä, että tuensaaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö?”
Questions specific to Case C-385/06
Vain asiassa C-385/06 esitetyt kysymykset
‘(6) Does it follow from Article 23(1) of [Regulation No 4253/88] that the determination of the subsidy is to be withdrawn and the sums paid are to be recovered if it is established that the Member State has already repaid an unduly granted subsidy to the [ESF], or has in any event made a ruling to that effect, if, either on the basis of Article 23(1) of [Regulation No 4253/88] or on the basis of Article 4.49.1 of the [AWB] interpreted in accordance with the regulation the determination of the subsidy is to be withdrawn and the sums paid are to be recovered?
”6) Jos tuen vahvistaminen on peruutettava ja maksettu määrä vaadittava takaisin joko asetuksen [N:o 4253/88] 23 artiklan 1 kohdan tai [Awb:n] 4:49 §:n 1 momentin [kyseisen] asetuksen mukaisen tulkinnan perusteella, seuraako asetuksen [N:o 4253/88] 23 artiklan 1 kohdasta, että näin on tehtävä myös silloin, kun on selvää, että jäsenvaltio on jo palauttanut aiheettomasti myönnetyn tuen [ESR:lle] tai on ainakin antanut tätä koskevia säännöksiä?
(7) If there is no duty to withdraw and recover under Article 23(1) of [Regulation No 4253/88], are there other provisions of Community law, such as for example Article 4(1) of Regulation No 2988/95 of 18 December 1995 on the protection of the European Communities’ financial interests (OJ 1995 L 312, p.
7) Jos asetuksen [N:o 4253/88] 23 artiklan 1 kohdassa ei velvoiteta päätöksen peruuttamiseen ja tuen takaisinperimiseen, onko yhteisön oikeudessa muita sellaisia säännöksiä, kuten Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s.
1), on the basis of which the Member State is obliged, directly or through interpretation of Article 4.49.1 of the [AWB], in conformity with the regulation, to withdraw the determination of, and claim repayment of, subsidies granted in breach of Community law, such as those in dispute here?’
1) 4 artiklan 1 kohta, joiden perusteella jäsenvaltio on välittömästi tai [Awb:n] 4:49 §:n 1 momentin asetuksen mukaisen tulkinnan perusteella velvollinen peruuttamaan yhteisön oikeuden vastaisesti maksetut tuet, kuten tässä asiassa, ja perimään tuen takaisin?”
By order of the President of the Court of 22 November 2006, Cases C-383/06 to C-385/06 were joined for the purposes of the written and oral procedure and for the judgment.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.11.2006 antamalla määräyksellä asiat C-383/06–385/06 yhdistettiin kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.
The questions referred to the Court
Ennakkoratkaisukysymysten arviointi
The questions concerning the application of Article 23(1) of Regulation No 4253/88, Article 10 EC and Article 249 EC
Asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan sekä EY 10 ja EY 249 artiklan sovelta­mista koskevat kysymykset
By its first question in each case, the national court essentially asks whether a Community regulation and, in particular, Article 23(1) of Regulation No 4253/88, constitutes a relevant legal basis for the recovery by national administrative authorities of sums unduly paid in the framework of the European Structural Funds.
Kaikissa kolmessa asiassa esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko yhteisön asetus ja erityisesti asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohta asianmukainen oikeusperusta sille, että kansallinen viranomainen perii Euroopan rakennerahastoista aiheettomasti maksetut määrät takaisin.
Should those questions be answered in the negative, the national court, in its second questions, asks whether Articles 10 EC and 249 EC can be used as a legal basis for an interpretation of national rules in conformity with that regulation.
Mikäli tähän on vastattava kieltävästi, kansallinen tuomioistuin tiedustelee toisilla kysymyksillään, voivatko EY 10 ja EY 249 artikla olla oikeusperustana kyseisen asetuksen kanssa yhteensopivalle kansallisen säännöstön tulkinnalle.
The national court also asks, in its seventh question, whether, if Article 23(1) of Regulation No 4253/88 does not require either withdrawal or recovery of sums unduly paid, Regulation No 2988/95 constitutes a relevant legal basis for the recovery of such sums.
Lisäksi kansallinen tuomioistuin tiedustelee seitsemännellä kysymyksellään, siinä tapauksessa, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohta ei velvoita peruuttamaan tukea eikä perimään takaisin aiheettomasti maksettuja varoja, onko asetus N:o 2988/95 asianmukainen oikeusperusta näiden varojen takaisinperimiselle.
In the view of Gemeente Rotterdam and Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant, Article 23(1) of Regulation No 4253/88 does not authorise Member States to recover sums unduly paid.
Gemeente Rotterdam ja Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant katsovat, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdassa ei myönnetä jäsenvaltioille mitään toimivaltaa periä aiheettomasti maksettuja varoja takaisin.
On the other hand, that provision, requires the Member States to lay down procedures for that purpose.
Sitä vastoin tuossa säännöksessä velvoitetaan kyseiset jäsenvaltiot säätämään menettelyistä tätä tarkoitusta varten.
The German Government and the Czech Government propose the first questions should be answered in the affirmative.
Tšekin ja Saksan hallitukset esittävät, että ensimmäiseen kysymykseen vastattaisiin myöntävästi.
The Netherlands Government considers that although a Member State may derive a power directly from a Community regulation, that cannot be the case in regard to Article 23(1) of Regulation No 4253/88 since that provision, although it certainly lays down the principle that sums should be recovered, leaves it to national law to make detailed arrangements for such recovery.
Alankomaiden hallitus katsoo, että vaikka jäsenvaltio voi johtaa toimivallan välittömästi yhteisön asetuksesta, näin ei voi olla asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan osalta, koska vaikka tuossa säännöksessä säädetäänkin varojen takaisinperimisen periaatteesta, siinä viitataan takaisinperimistä koskevien yksityiskohtaisten säännösten osalta kansalliseen oikeuteen.
However, the German Government considers that the application of Article 23(1) does not prevent the national authorities availing themselves of that provision for the purposes of recovery in so far as national law so permits.
Saksan hallitus sitä vastoin katsoo, että kyseisen 23 artiklan 1 kohdan soveltaminen ei ole esteenä sille, että kansalliset viranomaiset vetoavat tähän säännökseen takaisinperinnän osalta, siltä osin kuin tämä on kansallisen oikeuden mukaan mahdollista.
In the view of the Czech Government, an authorisation under national law is not necessary, since that law merely has to lay down procedural arrangements.
Tšekin hallituksen mukaan toimivallan johtaminen kansallisesta oikeudesta ei ole tarpeen, koska viimeksi mainitussa annetaan vain menettelyllisiä säännöksiä.
With regard to the seventh question, the Netherlands Government and the Commission argue that Regulation No 2988/95 does not constitute an independent legal basis for the national authorities to take steps in the event of irregularities.
Alankomaiden hallitus ja komissio toteavat seitsemännen kysymyksen osalta, että asetus N:o 2988/95 ei muodosta itsenäistä oikeusperustaa, jonka nojalla kansalliset viranomaiset voisivat toteuttaa toimenpiteitä sääntöjenvastaisuustapauksissa.
That measure contains only general provisions whereas Regulation No 4253/88 applies specifically to the European Structural Funds.
Niiden mukaan tuohon säädökseen sisältyy vain yleisiä säännöksiä, kun taas asetusta N:o 4253/88 sovelletaan erityisesti Euroopan rakennerahastoihin.
It must at the outset be noted that it is clear from the very terms of the second paragraph Article 249 EC that Community regulations are directly applicable in all Member States.
Aluksi on todettava, että EY 249 artiklan toisen kohdan sanamuodosta käy ilmi, että yhteisön asetuksia sovelletaan sellaisinaan jäsenvaltioissa.
With regard to the use of the Structural Funds, it should be borne in mind that, according to Article 4(1) of Regulation No 2052/88, Community operations are to be established through close consultations between the Commission, the Member State concerned and the competent authorities and bodies designated by the Member State at national, regional, local or other level.
Rakennerahastojen käytön osalta on muistutettava, että asetuksen N:o 2052/88 4 artiklan 1 kohdan mukaan yhteisön toiminta perustuu kiinteisiin neuvotteluihin komission, asianomaisen jäsenvaltion ja tämän kansallisella tasolla nimeämien toimivaltaisten kansallisten, alueellisten, paikallis- tai muiden viranomaisten ja toimielinten välillä.
In addition, according to the sixth recital in the preamble to Regulation No 2082/93, in application of the principle
Lisäksi asetuksen N:o 2082/93 kuudennen perustelukappaleen mukaan
Similarly, the exercise of any discretion to decide whether or not it would be expedient to demand repayment of Community funds unduly or irregularly granted would be inconsistent with the duty imposed on national administrations by the first subparagraph of Article 23(1) of Regulation No 4253/88 to recover any amounts unduly or irregularly paid (see, by analogy, with regard to Regulation (EEC) No 729/70 of the Council of 21 April 1970 on the financing of the common agricultural policy (OJ, English Special Edition 1970 (I), p.
Samoin mikä tahansa jäsenvaltion harkintavallan käyttö siltä osin, olisiko aiheettomasti tai sääntöjen vastaisesti myönnetyt yhteisön varat vaadittava palautettaviksi, olisi ristiriidassa asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn sen velvollisuuden kanssa, jonka mukaan kansallisten viranomaisten on perittävä aiheettomasti tai sääntöjen vastaisesti suoritetut yhteisön varat takaisin (ks. analogisesti yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.4.1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s.
Finally, it should be added that, Regulation No 4253/88 is the relevant legal basis for the obligation to recover and not Regulation No 2988/95 which, as the Commission points out, merely lays down general rules for supervision and sanctions for the
Lopuksi on vielä todettava, että kyseisen takaisinperimistä koskevan velvollisuuden asianmukaisena oikeusperustana on asetus N:o 4253/88 eikä asetus N:o 2988/95, jossa, kuten komissio korostaa, tyydytään vahvistamaan valvontaa ja seuraamuksia
Recovery must therefore be carried out on the basis of Article 23(1).
Näin ollen takaisinperiminen on toteutettava kyseisen 23 artiklan 1 kohdan perusteella.
It follows from those considerations that the answer to the first and seventh questions referred to the Court should be that Article 23(1) of Regulation No 4253/88 requires the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence without there being any need for authority to do so under national law.
Kaikkien edellä selostettujen näkemysten perusteella ensimmäiseen ja seitsemänteen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus periä takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi, eikä toimivaltaa ole tarpeen johtaa kansallisesta oikeudesta.
The answer given to those questions makes it unnecessary to answer the second questions.
Näihin kysymyksiin annetun vastauksen perusteella pääasioissa esitettyyn toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
The questions concerning the application of the principles of the protection of legit­imate expectations and legal certainty, the effect of the fact that the recipient of the subsidies is a public­law person and the repayment to the Community of those subsidies
Kysymykset, jotka koskevat luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden soveltamista sekä sen merkityksellisyyttä, että tuensaaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö ja että tuet on palautettu yhteisölle
Thus, it would be useful for the national court to know whether the principles of the protection of legitimate expectations and legal certainty, as they are understood in Community law, are to be taken into account when applying Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
Näin ollen on katsottava, että kansalliselle tuomioistuimelle on hyödyllistä saada tietää, onko asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että otetaan huomioon oikeusvarmuuden periaate ja luottamuksensuojan periaate, sellaisina kuin ne ymmärretään yhteisön oikeudessa.
If that is the case, the national court is unsure as to whether those principles may be understood in a broader sense in national law than in Community law and, in particular, whether a recipient of funds who has acted negligently or wrongfully within the meaning of Article 23(1) may rely on those principles when the administrative authority responsible for granting such funds committed an error in so doing.
Mikäli näin on, se tiedustelee, voidaanko nämä periaatteet ymmärtää kansallisessa oikeudessa laajemmin kuin yhteisön oikeudessa, ja erityisesti, voiko varojen saaja, joka on syyllistynyt edellä mainitussa 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun laiminlyöntiin tai väärinkäyttöön, vedota näihin periaatteisiin, jos toimivaltainen viranomainen on tehnyt virheen kyseisiä varoja myöntäessään.
In addition, the national court, in its fifth and sixth questions, wishes to know whether the fact that the recipient is a publiclaw person or that the Member State has repayed the funds to the Community can have an influence on the application of those same principles to the recovery of the funds.
Lisäksi kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään viidennellä ja kuudennella kysymyksellään, voiko sillä, että varojen saaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö, tai sillä, että jäsenvaltio on palauttanut kyseiset varat yhteisölle, olla vaikutusta näihin periaatteisiin, joita sovelletaan takaisinperimiseen.
Gemeente Rotterdam and Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant claim that there is no Community legitimate expectation in this case which takes precedence over the principle of the protection of legitimate expectations in national law.
Gemeente Rotterdam ja Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant väittävät, että esillä olevassa asiassa ei ole kyse sellaisesta yhteisön luottamuksensuojan periaatteesta, joka menisi kansallisen luottamuksensuojan periaatteen edelle.
Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant also argues that the interests of the Community are not affected by failure to recover the funds from the recipient.
Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant katsoo lisäksi, että sillä, että varoja ei ole peritty takaisin varojen saajalta, ei ole vaikutusta yhteisön etuihin.
The Netherlands Government considers that, in so far as recovery takes place under the rules of national law, the national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations may be wider in scope than the same general principles at Community level.
Alankomaiden hallitus katsoo, että koska takaisinperintä tapahtuu kansallisen oi -keuden sääntöjen perusteella, kansallisilla oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteilla voi olla laajempi ulottuvuus kuin mikä näillä samoilla periaatteilla on yhteisön tasolla.
The conduct of the authority which granted the funds may be taken into account when applying those principles.
Tämän osalta varat myöntäneiden viranomaisten toiminta voidaan ottaa huomioon näitä periaatteita sovellettaessa.
The Netherlands Government pointed out at the hearing that the sums improperly granted from the Structural Funds had been repaid to the Community.
Alankomaiden hallitus on täsmentänyt istunnossa, että rakennerahastoista peräisin olevat sääntöjenvastaisesti myönnetyt määrät on palautettu yhteisölle.
The Commission suggests merging the questions and answering them on the basis of the principles laid down by the Court in Deutsche Milchkontor and Others, cited above, and in Case C-336/00 Huber [2002] ECR I-7699.
Komissio esittää, että kysymykset käsitellään yhdessä ja että niihin vastataan viittaamalla yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Deutsche Milchkontor ym. antamassaan tuomiossa ja asiassa C-336/00, Huber, 19.9.2002 antamassaan tuomiossa (Kok. 2002, s.
It argues that Article 23(1) of Regulation No 4253/88 prohibits the application of the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, as understood in the national law of a Member State, in such a way as to render impossible the recovery of funds unduly paid where the recipient has not acted in good faith.
I-7699) vahvistamiin periaatteisiin. Se toteaa, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohta on esteenä jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa tunnustettujen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sellaiselle soveltamiselle, joka johtaisi siihen, että aiheettomasti maksetut varat jätettäisiin perimättä takaisin, vaikka tuensaaja ei ole vilpittömässä mielessä.
In the contrary case, Community law does not prevent those principles being taken into account when recovering funds unduly paid where the national authorities have committed faults or have been negligent, on condition, however, that the interests of the Community are fully taken into account.
Päinvastaisessa tapauksessa yhteisön oikeus ei ole esteenä sille, että kyseiset periaatteet otetaan huomioon perittäessä aiheettomasti maksettuja varoja takaisin tapauksissa, joissa kansalliset viranomaiset ovat syyllistyneet virheisiin ja laiminlyönteihin, kuitenkin sillä edellytyksellä, että yhteisön etu otetaan täysimääräisesti huomioon.