natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is therefore for the referring court to appraise the significance of the investments made by CEPSA, taking account of the guidance set out in paragraphs 51 to 54 of this judgment.
Täten kansallisen tuomioistuimen on arvioitava CEPSAn suorittamien investointien merkityksellisyys ja otettava tässä yhteydessä huomioon tämän tuomion 51–54 kohdassa esitetyt huomiot.
It must, however, be pointed out that it is apparent from the order for reference that the scope ratione temporis of Regulation No 1984/83 does not entirely cover the period of performance of the contract at issue in the main proceedings, since that contract was concluded on 7 February 1996 for a duration of 10 years and it was only in the course of 2003 that Tobar ceased to perform its contractual obligations.
On kuitenkin täsmennettävä, että ennakkoratkaisupäätöksestä ilmenee, että asetuksen N:o 1984/83 ajallinen soveltamisala ei kata pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen koko voimassaoloaikaa, koska tämä sopimus tehtiin kymmeneksi vuodeksi 7.2.1996 ja Tobar lopetti sopimusvelvoitteidensa täyttämisen vasta vuoden 2003 aikana.
Regulation No 1984/83 expired on 31 December 1999, but the exemption provided for in that regulation continued to apply until 31 May 2000 pursuant to Regulation No 2790/1999, which provided, furthermore, for a transitional period until 31 December 2001, during which the prohibition laid down in Article 81(1) EC did not apply in respect of agreements in force on 31 May 2000 which did not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which did satisfy those provided for in Regulation No 1984/83.
Mainitun asetuksen voimassaolo päättyi 31.12.1999, mutta siinä säädettyä poikkeusta sovellettiin edelleen 31.5.2000 saakka asetuksen N:o 2790/1999 nojalla, jossa säädettiin lisäksi 31.12.2001 asti ulottuvasta siirtymäkaudesta, jonka aikana EY 81 artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa ei sovellettu 31.5.2000 voimassa olleisiin sopimuksiin, jotka eivät täyttäneet tässä viimeksi mainitussa asetuksessa säädettyjä poikkeusedellytyksiä mutta jotka täyttivät kuitenkin asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt vastaavat edellytykset.
Accordingly, in order to give a useful answer to the referring court, it is necessary also to examine the applicable conditions for exemption pursuant to Regulation No 2790/1999.
Täten, jotta kansalliselle tuomioistuimelle annettaisiin hyödyllinen vastaus, on tutkittava myös asetuksen N:o 2790/1999 nojalla sovellettavat poikkeusedellytykset.
Regulation No 2790/1999, which is applicable to categories of vertical agreements and concerted practices, does not contain any special provisions relating to servicestation agreements.
Asetuksessa N:o 2790/1999, jota sovelletaan vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin, ei ole erityisiä huoltamosopimuksia koskevia säännöksiä.
In accordance with Article 3(1), the exemption provided for in that regulation is to apply on condition that the market share held by the supplier does not exceed 30% of the relevant market on which it sells the contract goods
Kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaan tässä asetuksessa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos toimittajan markkinaosuus on enintään 30 prosenttia asian kannalta merkityksellisillä markkinoilla, joilla se myy sopimuksessa
CEPSA or services.
CEPSA tarkoitettuja tavaroita tai palveluja.
Unlike Regulation No 1984/83, Regulation No 2790/1999 provides, in Article 5(a), that the exemption provided for in Article 2 is not to apply to any of the direct or indirect noncompete obligations, ‘the duration of which is indefinite or exceeds five years’ and that ‘a noncompete obligation which is tacitly renewable beyond a period of five years is to be deemed to have been concluded for an indefinite duration’.
Toisin kuin asetuksessa N:o 1984/83, asetuksen N:o 2790/1999 5 artiklan a alakohdassa säädetään, että asetuksen 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta mihinkään välittömiin tai välillisiin kilpailukieltovelvoitteisiin, ”jotka ovat voimassa määräämättömän ajan tai yli viisi vuotta”, ja että ”viiden vuoden jälkeen hiljaisella sopimuksella uusittavan kilpailukieltovelvoitteen katsotaan olevan sovittu määräämättömäksi ajaksi”.
If the referring court were to arrive at the conclusion that the duration of the exclusive supply agreement satisfies the condition on maximum duration laid down in Article 12(1)(c) of Regulation No 1984/83, it would still remain for that court to ascertain whether that agreement also satisfied the maximum duration allowed under Regulation No 2790/1999, namely five years.
Mikäli kansallinen tuomioistuin katsoo, että yksinostosopimuksen kesto täyttää asetuksen N:o 1984/83 12 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn enimmäiskestoa koskevan edellytyksen, sen on vielä selvitettävä, onko kyseinen sopimus myös asetuksessa N:o 2790/1999 säädetyn viiden vuoden enimmäiskeston mukainen.
In this respect, it is important to determine whether the exclusivity agreement satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 2790/1999 from 1 June 2000 onwards, the date on which that regulation became applicable.
Tältä osin on selvitettävä, täyttikö yksinostosopimus asetuksessa N:o 2790/1999 säädetyt poikkeusedellytykset 1.6.2000 lähtien, josta alkaen tätä asetusta alettiin soveltaa.
If it were necessary to reply in the negative, a transitional period until 31 December 2001 would be applicable to that agreement only if it satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
Mikäli tähän vastataan kieltävästi, kyseiseen sopimukseen sovelletaan 31.12.2001 ulottuvaa siirtymäkautta ainoastaan, mikäli se täyttää asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt poikkeusedellytykset.
It follows from the provisions of Regulation No 2790/1999 that the exemption provided for in that regulation is applicable from 1 June 2000 to agreements the duration of which does not exceed five years.
Asetuksen N:o 2790/1999 säännöksistä seuraa, että siinä säädettyä poikkeusta sovelletaan 1.6.2000 lähtien sopimuksin, joiden kesto ei ylitä viittä vuotta.
However, Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 provides for a transitional period until 31 December 2001 in respect of agreements in force on 31 May 2000 which do not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which do satisfy the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
Mainitun asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin 31.12.2001 saakka ulottuvasta siirtymäkaudesta 31.5.2000 voimassaolevien sellaisten sopimusten osalta, jotka eivät täytä kyseisessä asetuksessa säädettyjä poikkeusedellytyksiä mutta jotka täyttävät asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt poikkeusedellytykset.
It is for the referring court to ascertain, in the present case, according to whether the contract at issue in the main proceedings did or did not satisfy the conditions for exemption of Regulation No 1984/83, from which date the exclusivity clause must be examined under Regulation No 2790/1999.
Kansallisen tuomioistuimen on esillä olevassa asiassa sen perusteella, täyttikö pääasiassa kyseessä oleva sopimus asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt poikkeusedellytykset vai ei, tarkistettava, mistä ajankohdasta lähtien yksinostolauseketta on tutkittava asetuksen N:o 2790/1999 valossa.
Further, it is for that court to assess whether the clause of the contract at issue in the main proceedings providing for the extension of the contact for successive fiveyear
Lisäksi kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, voidaanko asiassa asetuksen N:o 2790/1999 5 artiklan a alakohdan valossa katsoa, että pääasiassa kyseessä olevalla
On the basis of the foregoing considerations, the answer to Questions 1(b) and (c) and 2(b) must be that an exclusive supply contract, such as that at issue in the main proceedings, is capable of benefiting from a block exemption provided for in Regulation No 1984/83 if it complies with the maximum duration of 10 years referred to in Article 12(1)(c) of that regulation and if the supplier grants the servicestation operator, in return for exclusivity, substantial commercial advantages which contribute to an improvement in distribution, facilitate the establishment or modernisation of the service station and lower the distribution costs.
Edellä esitetyillä perusteilla ensimmäisen kysymyksen b ja c kohtaan ja toisen kysymyksen b kohtaan on vastattava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen yksinostosopimukseen voidaan soveltaa asetuksessa N:o 1984/83 säädettyä ryhmäpoikkeusta, jos sopimus täyttää asetuksen 12 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä kymmenen vuoden enimmäiskestoa koskevan edellytyksen ja jos tavarantoimittaja myöntää huoltamoyrittäjälle yksinoikeuden vastikkeena merkittäviä taloudellisia etuja, jotka edesauttavat jakelun parantamista, helpottavat huoltamon perustamista tai ajanmukaistamista ja alentavat jakelukustannuksia.
It is for the referring court to assess whether those conditions are satisfied in the case in the main proceedings.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, täyttyvätkö nämä edellytykset pääasiassa.
The fixing of the retail price
Vähittäismyyntihinnan määrittäminen
By its Question 2(c), the referring court essentially asks whether Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as precluding the application of the block exemption to an exclusive supply contract by reason of the fact that that contract provides for the fixing of the retail price by the supplier.
Toisen kysymyksensä c kohdalla kansallinen tuomioistuin tiedustelee pääpiirteissään, onko asetuksen N:o 1984/83 10–13 artiklaa tulkittava siten, että niillä estetään ryhmäpoikkeuksen soveltaminen yksinostosopimukseen siitä syystä, että siinä annetaan tavarantoimittajalle valta määrittää vähittäismyyntihinta.
If so, it wishes to know whether the authorisation to lower that sale price without affecting the supplier’s receipts renders the exemption applicable again.
Mikäli vastaus tähän kysymykseen on myöntävä, kansallinen tuomioistuin tiedustelee, johtaako vähittäismyyntihinnan alentamisen salliminen siten, etteivät tavarantoimittajan tulot alene, siihen, että poikkeus tulee jälleen sovellettavaksi.
It must be recalled at the outset, as has been stated at paragraph 42 of this judgment, that, in the case of a contractual relationship between two undertakings, the application of the block exemption is precluded if, in addition to an exclusive supply clause,
Aluksi on muistutettava, että kuten tämän tuomion 42 kohdassa on todettu, kahden yrityksen välisen sopimussuhteen yhteydessä ryhmäpoikkeusta ei voida soveltaa, jos
CEPSA the contract concluded between those undertakings contains a clause providing for the fixing of the retail price by the supplier.
CEPSA yritysten välillä tehdyssä sopimuksessa on yksinostolausekkeen lisäksi lauseke, jonka mukaan tavarantoimittaja määrittää vähittäismyyntihinnan.
Article 11 of Regulation No 1984/83 listed exhaustively the obligations which, apart from an exclusivity clause, could be imposed on a reseller, but which did not include the fixing of the retail price.
Asetuksen N:o 1984/83 11 artiklassa nimittäin lueteltiin tyhjentävästi velvoitteet, joita jälleenmyyjälle voitiin – yksinostolausekkeen lisäksi – asettaa ja joihin ei kuulunut vähittäismyyntihinnan vahvistaminen.
Under recital 8 in the preamble to that regulation, ‘further restrictive obligations and in particular those which limit the reseller’s … freedom to determine his prices … cannot be exempted under this regulation’.
Saman asetuksen kahdeksannen perustelukappaleen mukaan ”muista kilpailunrajoituksia sisältävistä määräyksistä, varsinkaan niistä, joilla rajoitetaan jälleenmyyjän vapautta määrätä hinnoistaan – –, ei voida tehdä poikkeusta tällä asetuksella”.
Consequently, the fixing by CEPSA of the retail price of the petroleum products would constitute a restriction on competition not covered by the exemption provided for in Article 10 of that regulation (see CEEES, paragraph 64).
Näin ollen se, että CEPSA määrittää öljytuotteiden vähittäismyyntihinnan, muodostaa kilpailunrajoituksen, joka ei kuulu mainitun asetuksen 10 artiklassa säädetyn poikkeuksen piiriin (ks. asia CEEES, tuomion 64 kohta).
However, it is apparent from the order for reference that on 2 November 2001 CEPSA sent Tobar a letter authorising it to lower its sale prices without affecting the supplier’s receipts.
Ennakkoratkaisupäätöksestä kuitenkin ilmenee, että CEPSA lähetti 2.11.2001 Tobarille kirjeen, jolla viimeksi mainitun sallittiin alentavan myyntihintojaan, kunhan tällä ei ollut vaikutusta tavarantoimittajan tuloihin.
In its written and oral submissions, CEPSA states that such authorisation existed from the time of the conclusion of the contract at issue in the main proceedings and that Tobar had in actual fact made use of that authorisation even before that letter was sent.
CEPSA väittää kirjallisissa ja suullisissa huomautuksissaan, että tämä oli ollut sallittua jo pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen tekemisestä lähtien ja että Tobar oli myös toiminut näin jo ennen mainitun kirjeen lähettämistä.
Tobar strongly disputes that claim and submits that it is impossible validly to amend that contract by way of a unilateral act.
Tobar kiistää ehdottomasti tämän väitteen ja korostaa, että kyseistä sopimusta ei voida pätevästi muuttaa yksipuolisella toimella.
In such a situation, in the light of the division of jurisdiction between the national courts and the Court of Justice, it is for the referring court to assess the manner in which the retail price was fixed in the case in the main proceedings, as well as to determine whether it is possible, in national law, to amend unilaterally the clause governing the fixing of that price.
Kun otetaan huomioon toimivallan jakautuminen kansallisten tuomioistuinten ja yhteisöjen tuomioistuimen välillä, ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida vähittäismyyntihinnan määrittämisen yksityiskohtaiset edellytykset pääasiassa samoin kuin se, voidaanko hintojen määrittämistä koskevaa lauseketta kansallisen oikeuden mukaan muuttaa yksipuolisesti.
If the referring court should conclude that such a unilateral amendment is possible under national law, it would then be necessary to examine the conditions for exemption in force on the date on which CEPSA gave its authorisation.
Jos oletetaan, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että tällainen yksipuolinen muuttaminen on kansallisen oikeuden mukaan mahdollinen, asiassa on täten tutkittava poikkeusedellytykset, jotka olivat voimassa CEPSAn antaessa suostumuksensa.
In November 2001, Regulation No 2790/1999 was applicable to agreements which did not qualify for the transitional period provided for in Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 by reason of the fact that they did not satisfy the conditions for exemption laid down in Regulation No 1984/83.
Marraskuussa 2000 sopimukset, joihin ei sovellettu asetuksen N:o 2790/1999 12 artiklan 2 kohdassa säädettyä siirtymäkautta siitä syystä, että ne eivät täyttäneet asetuksessa N:o 1984/83 säädettyjä poikkeusedellytyksiä, kuuluivat asetuksen N:o 2790/1999 soveltamisalaan.
According to Article 4(a) of Regulation No 2790/1999, the exemption provided for in Article 2 thereof was not to apply to vertical agreements which have as their object the ‘restriction of the buyer’s ability to determine its sale price, without prejudice to the possibility of the supplier’s imposing a maximum sale price or recommending a sale price, provided that they do not amount to a fixed or minimum sale price as a result of pressure from, or incentives offered by, any of the parties’.
Tämän asetuksen 4 artiklan a alakohdan mukaan asetuksen 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovellettu vertikaalisiin sopimuksiin, joilla pyrittiin ”rajoittamaan ostajan mahdollisuutta asettaa oma jälleenmyyntihinta[, tämän kuitenkaan] rajoittamatta toimittajan mahdollisuutta asettaa enimmäismyyntihinta tai suositella myyntihintaa, edellyttäen, että nämä eivät johda kiinteään tai vähimmäismyyntihintaan jonkin osapuolen käyttämän painostuksen tai tarjoamien kannustimien vuoksi”.
It follows that it is necessary to ascertain whether the fixing of the maximum sale price does not remain, in reality, a fixed or minimum sale price, account being taken of all the contractual obligations and the conduct of the parties in the main proceedings.
Tästä johtuen on tarkistettava, merkitseekö enimmäismyyntihinnan määrittäminen tosiasiassa kiinteän myyntihinnan tai vähimmäismyyntihinnan määrittämistä, ja tässä arvioinnissa on otettava huomioon sopimusvelvoitteet kokonaisuudessaan ja pääasian osapuolten toiminta.
Since the Court is not in a position to assess the discretion that Tobar had to determine the retail price of the petroleum products, following the authorisation granted to that company by CEPSA’s letter of 2 November 2001, it is for the referring court to examine whether that authorisation made it genuinely possible for the reseller to lower that sale price, taking account of the actual effect of all the clauses of the contract at issue in the main proceedings in their economic and legal context.
Koska yhteisöjen tuomioistuin ei voi arvioida sen toimintavapauden laajuutta, joka Tobarilla on öljytuotteiden vähittäismyyntihinnan määrittämisessä sille CEPSAn 2.11.2001 päivätyllä kirjeellä annetun suostumuksen jälkeen, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, merkitseekö tämä suostumus vähittäismyyjällä olevaa todellista mahdollisuutta alentaa tätä myyntihintaa, ja otettava tässä yhteydessä huomioon pääasiassa kyseessä olevien sopimuslausekkeiden muodostaman kokonaisuuden todellinen vaikutus niiden taloudellisessa ja oikeudellisessa toimintakehyksessä.
In particular, it is necessary to ascertain whether such a retail price is not, in reality, fixed by indirect or concealed means, such as the fixing of the margin of the servicestation operator, threats, intimidation, warnings, penalties or incentives.
Erityisesti on selvitettävä, määritetäänkö tällainen vähittäismyyntihinta todellisuudessa välillisin tai peitellyin keinoin, kuten huoltamoyrittäjän marginaalin määrittämisellä, uhkauksilla, pelotteluilla, varoituksilla, seuraamuksilla tai kannustustoimenpiteillä.
If the referring court were to conclude that Tobar was, in reality, required to charge the fixed or minimum sale price imposed by CEPSA, that contract could not qualify for the block exemption established by Regulation No 2790/1999.
Mikäli kansallinen tuomioistuin katsoo, että Tobarin oli todellisuudessa noudatettava CEPSAn asettamaa kiinteää myyntihintaa tai vähimmäismyyntihintaa, kyseessä olevaan sopimukseen ei voida soveltaa asetuksella N:o 2790/1999 säädettyä ryhmäpoikkeusta.
However, where an agreement does not satisfy all the conditions provided for by an exempting regulation, it will be caught by the prohibition provided for in Article 81(1) EC only if its object or effect is to restrict appreciably competition within the common market and it is capable of affecting trade between Member States (see, to that effect, Cabour, cited above, paragraph 48).
Jos sopimus ei täytä kaikkia poikkeusasetuksessa säädettyjä edellytyksiä, se kuuluu kuitenkin EY 81 artiklan 1 kohdassa säädetyn kiellon piiriin vain, jos sen tarkoituksena tai sen vaikutuksena on tuntuva kilpailun rajoittaminen yhteismarkkinoilla ja jos se on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (ks. vastaavasti em. asia Cabour, tuomion 48 kohta).
In that latter case, and in the absence of individual
Tässä viimeksi mainitussa tapauksessa – ja jos tilanteeseen ei voida soveltaa yksittäistä poikkeusta EY 81 artiklan 3 kohdan
CEPSA exemption pursuant to Article 81(3) EC, the price agreement would be automatically void under Article 81(2) EC.
CEPSA nojalla – hintaa koskeva sopimus on mitätön automaattisesti mainitun artiklan 2 kohdan nojalla.
By contrast, if the unilateral amendment of the contract at issue in the main proceedings meant that the clause relating to the retail price of the petroleum products was to be brought into line with the competition rules, that contract would then qualify for the block exemption, subject to its satisfying all the conditions laid down in Regulation No 2790/1999.
Sitä vastoin, jos pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen yksipuolinen muuttaminen johti siihen, että öljytuotteiden vähittäismyyntihintoja koskeva lauseke saatettiin kilpailusääntöjen mukaiseksi, kyseiseen sopimukseen voitiin tällöin soveltaa ryhmäpoikkeusta edellyttäen, että kaikki asetuksessa N:o 2790/1999 säädetyt edellytykset täyttyivät.
However, as the Advocate General rightly points out at point 94 of his Opinion, such an amendment cannot result in the retroactive validity of that contract from the point of view of the block exemption under Regulation No 1984/83.
Kuten julkisasiamies perustellusti huomauttaa ratkaisuehdotuksensa 94 kohdassa, tällainen muutos ei voi johtaa kyseisen sopimuksen taannehtivaan pätevyyteen asetuksessa N:o 1984/83 säädettyyn ryhmäpoikkeukseen nähden.
It follows from settled caselaw that, once the conditions for the application of Article 81(1) EC are met and so long as the agreement concerned does not justify the grant of an exemption under Article 81(3) EC, the nullity referred to in Article 81(2) EC can be relied on by anyone.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että kun EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset täyttyvät ja kun kyseinen sopimus on sellainen, ettei sille voida myöntää EY 81 artiklan 3 kohdan mukaista poikkeusta, saman artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun mitättömyyteen voi vedota kuka vaan.
The question whether the nullity of the clause relating to the fixing of the retail price of the petroleum products means that the contract at issue in the main proceedings becomes automatically void in its entirety is the subject of Question 1(d), which is answered in paragraphs 78 to 80 of this judgment.
Kysymys siitä, johtaako öljytuotteiden vähittäismyyntihinnan määrittämistä koskevan lausekkeen mitättömyys pääasiassa kyseessä olevan sopimuksen automaattiseen mitättömyyteen kokonaisuudessaan, on ensimmäisen kysymyksen d kohdan kohteena, johon on vastattu tämän tuomion 78–80 kohdassa.
However, should the referring court find that that contract was automatically void in its entirety, the question whether it may become valid following the amendment of the clause relating to the sale price is, as the Commission of the European Communities rightly submits, a matter to be decided under national contract law.
Kuitenkin siinä tilanteessa, että kansallinen tuomioistuin katsoo kyseisen sopimuksen automaattisesti mitättömäksi kokonaisuudessaan, kysymys siitä, voiko mainittu sopimus tulla päteväksi myyntihintaa koskevan lausekkeen muuttamisen johdosta, on ratkaistava – kuten Euroopan yhteisöjen komissio perustellusti esittää – kansallisen sopimusoikeuden perusteella.
It follows that the answer to Question 2(c) must be that Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as precluding the application of the block exemption to an exclusive supply contract which provides for the fixing of the retail price by the supplier.
Edellä esitetyn perusteella toisen kysymyksen c kohtaan on vastattava, että asetuksen N:o 1984/83 10–13 artiklaa on tulkittava siten, että niillä estetään ryhmäpoikkeuksen soveltaminen yksinostosopimukseen, jonka mukaan tavarantoimittajalla on valta määrittää vähittäismyyntihinta.
It is for the referring court to ascertain whether, under
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää,
The consequences of possible nullity of the agreement under Article 81(2) EC
Sopimuksen EY 81 artiklan 2 kohtaan perustuvan mahdollisen mitättömyyden vaikutukset
By its Question 1(d), the referring court asks whether the automatic nullity provided for by Article 81(2) EC affects the contract at issue in the main proceedings in its entirety or only those clauses which are incompatible with Article 81(1) EC.
Ensimmäisen kysymyksensä d kohdalla kansallinen tuomioistuin tiedustelee, vaikuttaako EY 81 artiklan 2 kohdassa määrätty sopimuksen automaattinen mitättömyys pääasiassa kyseessä olevaan sopimukseen kokonaisuudessaan vai ainoastaan lausekkeisiin, jotka ovat mainitun artiklan 1 kohdan vastaisia.