natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first paragraph of Article 454(3) and Article 455 of Regulation No 2454/93 must be interpreted as meaning that the guaranteeing association has available, to furnish proof of the place where the offence or irregularity was actually committed, a period of two years running from the date of the claimf or payment made to it.
Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 454 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa ristiriidassa ei ole se, että takaajayhdistys, joka jäsenvaltio vaatii oikeusteitse maksettavaksi tulleja takaajayhdistyksenja kyseisen jäsenvaltion välisen TTR-carnet'isün merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan tulhyleissopimuksen mukaisen takaussopimuksen perusteella, voi esittää todisteet rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta, kunhan nämä todisteet esitetään kyseisessä säännöksessä säädetyssä määräajassa, joka on luonteeltaan vanhentumisaika.
Articles 454 and 455 of Regulation No 2454/93 do not require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) ofthat regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the actual place where the offence or irregularity was committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts. '
3) Asetuksen N:o 2454/93 454 ja 455 artiklalla ei aseteta süle jäsenvaltiolle, joka toteaa rikkomuksen tai säännönvastaisuuden TIR-camet'üa suoritettavan kuljetuksen yhteydessä, velvollisuutta — mainitun asetuksen 455 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekemänsä ilmoùuksen ja määrätoimipaikalle antamansa etsintäilmoituksen lisäksi — selvittää, missä rikkomus tai säännönvastaisuus on tosiasiallisesti tapahtunut ja ketkä ovat tullivelallisia, pyytämällä toiselta jäsenvaltiolta virka-apua asian selvittämiseksi
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
'(1) The first subparagraph of Article 454(3) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code is to be interpreted as meaning that, in the event of the non-discharge or conditional discharge of the TIR carnet, the time-limit granted to the guaranteeing association to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed is one year.
Tietyistä yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 454 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava niin, että jos kansainvälisiä maantiekuljetuksia koskeva TIR-carnet on jäänyt leimaamatta tai se on leimattu varaumin, takaajayhdistykselle asetettu määräaika todisteiden esittämiseksi rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta on yksi vuosi.
The provisions cited above are to be interpreted as meaning that the said time-limit only applies where that proof has been furnished in the course of an administrative recovery procedure and not in the course of judicial proceedings.
Edellä mainittuja säännöksiä on tulkittava niin, että mainittua määräaikaa sovelletaan ainoastaan, jos nämä todisteet esitetään hallinnollisessa perintämenettelyssä eikä oikeudenkäynnissä.
However, the expiry of this time-limit is enforceable against a guaranteeing association introducing that proof in the course of judicial proceedings if the association has failed to adduce such proof within the permitted time-limit in the course of a preceding administrative procedure.
Kuitenkin tämän määräajan päättymiseen voidaan vedota sellaista takaajayhdistystä vastaan, joka vetoaa näihin todisteisiin oikeudenkäynnissä, jos se ei ole vedonnut niihin asetetussa määräajassa aikaisemman hallinnollisen menettelyn aikana.
The starting point of the one-year time-limit for furnishing proof that is applicable in the context of an administrative procedure and enforceable - in the circumstances described above - in the context of judicial proceedings is the date of receipt of the claim for payment by the person to whom it is addressed.
Hallinnollisessa menettelyssä sovellettavan yhden vuoden määräajan, johon voidaan - edellä mainitussa tilanteessa — vedota myös oikeudenkäynnissä, alkamisajankohta on se, jona maksuvaatimus saapuu henkilölle, jolle se on osoitettu.
Preliminary ruling (Freedom of movement for workers —National of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State — Spouse under a prohibition on entering and remaining in that Member State — Temporary establishment of the couple in another Member State —Establishment with a view to acquisition by spouse of a right under Community law to enter and remain in the first Member State —Abuse) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Yhteisön ulkopuolisen maan kansalainen, joka on jäsenvaltion kansalaisen puoliso — Puoliso, jonka tulo kyseiseen jäsenvaltioon ja oleskelu siellä on kielletty — Puolisoiden asettautuminen väliaikaisesti toiseen jäsenvaltioon — Asettautuminen siinä tarkoituksessa, että puoliso saisi yhteisön oikeuden nojalla oikeuden tulla ensimmäiseen jäsenvaltioon ja oleskella siellä — Väärinkäyttö (täysistunto)
By order of 3 October 2000 the Immigration Appeal Tribunal referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Community law concerning freedom of movement for persons and the right to remain of a national of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State.
Immigration Appeal Tribunal on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 3.10.2000 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja sellaisen yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisen oleskeluoikeutta, joka on jäsenvaltion kansalaisen puoliso, koskevan yhteisön oikeuden tulkinnasta.
In February 1989, Mr Akrich, a Moroccan citizen bom in 1967, was granted leave to enter the United Kingdom on a one month's tourist visa.
Vuonna 1967 syntyneelle Marokon kansalaiselle Akrichille myönnettiin helmikuussa 1989 lupa tulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vierailijana yhdeksi kuukaudeksi.
His application for leave to remain as a student was refused in July 1989 and his subsequent appeal was dismissed in August 1990.
Hän haki oleskelulupaa opiskelijana, mutta hakemus hylättiin heinäkuussa 1989 ja sitä koskeva valitus elokuussa 1990.
In June 1990, he was convicted of attempted theft and use of a stolen identity card.
Kesäkuussa 1990 Akrich tuomittiin varkauden yrityksestä ja varastetun henkilötodistuksen käytöstä.
On the basis of a deportation order by the Secretary of State, he was deported to Algeria on 2 January 1991.
Secretary of Staten tekemän karkotusmääräyksen perusteella Akrich karkotettiin Algeriaan 2.1.1991.
In January 1998, Mr Akrich applied for revocation of the deportation order and, the following month, for entry clearance as the spouse of a person settled in the United Kingdom.
Tammikuussa 1998 Akrich pyysi karkotusmääräyksen kumoamista ja haki helmikuussa selvitystä maahantulooikeudesta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettautuneen henkilön puolison ominaisuudessa.
At the time ofthat application, Mr and Mrs Akrich were interviewed by a British official at the embassy in Dublin about their stay in Ireland and their intentions.
Tämän hakemuksen yhteydessä brittiläinen virkamies kuuli Akrichia ja hänen vaimoaan Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähetystössä Dublinissa liittyen heidän oleskeluunsa Irlannissa ja heidän suunnitelmiinsa.
It appeared, first, that Mr Akrich's wife had worked in Dublin since August 1997, and full-time in a bank since January 1998, initially being asked to work until May or June 1998 but with the possibility of an extension.
Tässä yhteydessä kävi ilmi, että Akrichin vaimo oli työskennellyt Dublinissa elokuusta 1997 lähtien ja ollut tammikuusta 1998 lähtien täysipäiväisessä määräaikaisessa työsuhteessa, jonka oli määrä päättyä touko- tai kesäkuussa 1998 mutta jonka kestoa oli mahdollista jatkaa.
Mr Akrich himself worked as a catering assistant through an agency, doing whatever work was available.
Akrich itse oli työskennellyt ravintola-alalla työntekijöitä välittävän toimiston välityksellä ja ottanut vastaan kaikenlaisia tarjolla olevia töitä.
Mrs Akrich's brother made an offer of accommodation for them in the United Kingdom if they returned and Mrs Akrich was offered employment in the United Kingdom commencing in August 1998.
Akrichin vaimon veljen tarjottua heille asuntoa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jos he palaisivat sinne, Akrichin vaimolle tarjottiin töitä siellä elokuusta 1998 alkaen.
Second, it appears from those interviews that Mr and Mrs Akrich were applying for entry clearance on the basis of the decision of the Court in the judgment in Case C-370/90 Singh [1992].
Näistä keskusteluista on käynyt ilmi, että Akrich ja hänen vaimonsa hakivat selvitystä maahantulooikeudesta asiassa C-370/90 Singh 7.7.1992 annetun tuomion perusteella.
Thus, in reply to one question, Mrs Akrich said that they intended to return to the United Kingdom 'because we had heard about EU rights, staying six months and then going back to the UK'.
Akrichin vaimo totesi vastauksena erääseen kysymykseen, että hänen ja hänen miehensä tarkoituksena oli ollut palata Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska "he olivat kuulleet puhuttavan yhteisön oikeussäännöistä, joiden mukaan kuuden kuukauden oleskelun jälkeen on mahdollista palata Yhdistyneeseen kuningaskuntaan".
She said that she had been given that information by 'solicitors and others in same situation'.
Hän ilmoitti saaneensa tällaisia tietoja "asianajajilta (solicitors) ja muilta vastaavassa tilanteessa olevilta henkilöiltä".
On 21 September 1998, the Secretary of State refused to revoke the deportation order.
Secretary of State kieltäytyi 21.9.1998 kumoamasta karkotusmääräystä.
On the instructions of the Secretary of State the application for entry clearance on the basis of Singh was also refused, on 29 September 1998.
Hänen antamiensa ohjeiden mukaisesti myös pyyntö saada selvitys maahantulooikeudesta edellä mainitussa asiassa Singh annetun ratkaisun perusteella hylättiin 29.9.1998.
The Secretary of State considered that Mr and Mrs Akrich's move to Ireland was no more than a temporary absence deliberately designed to manufacture a right of residence for Mr Akrich on his return to the United Kingdom and thereby to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation, and that Mrs Akrich had not been genuinely exercising rights under the EC Treaty as a worker in another Member State.
Secretary of State katsoi, että Akrichin ja hänen puolisonsa muutto Irlantiin oli ainoastaan tilapäistä poissaoloa, jonka nimenomaisena tarkoituksena oli aikaansaada Akrichille oleskeluoikeus tämän palatessa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja samalla kiertää Yhdistyneen kuningaskunnan kansallista lainsäädäntöä, eikä Akrichin vaimo ollut näin ollen todellisuudessa käyttänyt hänelle EY:n perustamissopimuksen nojalla kuuluvia oikeuksia työntekijänä toisessa jäsenvaltiossa.
In October 1998, Mr Akrich appealed against those two decisions to an Immigration Adjudicator (United Kingdom), who allowed the appeal in November 1999.
Lokakuussa 1998 Akrich valitti näistä kahdesta päätöksestä Immigration Adjudicatoriin (Yhdistynyt kuningaskunta), joka hyväksyi valituksen marraskuussa 1999.
Having found as a fact, inter alia, that Mr and Mrs Akrich had moved to Ireland for the express purpose of subsequently exercising Community rights to enable them to return to the United Kingdom, the Immigration Adjudicator nevertheless concluded that, as a matter of law, there had been an effective exercise by Mrs Akrich of Community rights which had not been tainted by the intentions of the spouses, and that they had therefore not relied on Community law to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation.
Immigration Adjudicator katsoi asiassa toteen näytetyksi, että Akrich ja hänen puolisonsa olivat muuttaneet Irlantiin sen vuoksi, että he voisivat tämän jälkeen käyttää yhteisön lainsäädännön nojalla heille kuuluvia oikeuksia, joiden perusteella he voisivat palata Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
In order to benefit in a situation such as that at issue in the main proceedings from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a nonMember State, who is the spouse of a citizen of the Union, must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated.
Immigration Adjudicator katsoi kuitenkin, että oikeudellisesti arvioituna Akrichin vaimo oli tosiasiallisesti käyttänyt yhteisön lainsäädännöstä aiheutuvia oikeuksia, eikä puolisoiden aikomuksilla voida saattaa tätä seikkaa kyseenalaiseksi, ja että Akrich ja hänen vaimonsa eivät siten olleet vedonneet yhteisön oikeuteen kiertääkseen Yhdistyneen kuningaskunnan kansallista lainsäädäntöä.
Conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonMember State without the right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, the fact that that person's spouse has no right under Article 10 of Regulation No 1612/68 to install himself with that person in the other Member State cannot constitute less favourable treatment than that which they enjoyed before the citizen made use of the opportunities afforded by the Treaty as regards movement of persons.
Lisäksi Immigration Adjudicator katsoi, että Akrichia ei voitu pitää sellaisena todellisena ja riittävän vakavana uhkana yleiselle järjestykselle, että hänen karkotusmääräyksensä olisi syytä pitää voimassa.
Accordingly, the absence of such a right is not such as to deter the citizen of the Union from exercising the rights in regard to freedom of movement conferred by Article 39 EC.
Näin ollen tällaisen oikeuden puuttuminen ei ole omiaan saamaan unionin kansalaista luopumaan aikeistaan käyttää EY 39 artiklassa tunnustettuja oikeuksia.
The same applies where a citizen of the Union married to a national of a nonMember State returns to the Member State of which he or she is a national in order to work there as an employed person.
Tilanne on sama, kun unionin kansalainen, joka on naimisissa yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisen kanssa, palaa siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, tehdäkseen siellä palkkatyötä.
If the citizen's spouse has a valid right to remain in another Member State, Article 10 of Regulation No 1612/68 applies so that the citizen of the Union is not deterred from exercising his or her right to freedom of movement on returning to the Member State of which he or she is a national.
Mikäli hänen puolisollaan on voimassa oleva oleskeluoikeus jossain toisessa jäsenvaltiossa, asetuksen N:o 1612/68 10 artiklaa sovelletaan, jotta unionin kansalainen ei luopuisi aikeistaan käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen palaamalla siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on.
If, conversely, that citizen's spouse does not already have a valid right to remain in another Member State, the absence of any right of the spouse under Article 10 aforesaid to install himself or herself with the citizen of the Union does not have a dissuasive effect in that regard.
Mikäli sitä vastoin hänen puolisollaan ei vielä ole voimassa olevaa oleskeluoikeutta jossain muussa jäsenvaltiossa, sillä seikalla, että kyseisellä puolisolla ei ole asetuksen N:o 1612/68 10 artiklaan perustuvaa oikeutta tulla asumaan unionin kansalaisen luokse, ei saada unionin kansalaista luopumaan käyttämästä edellä mainittuja oikeuksiaan.
As regards the question of abuse mentioned at paragraph 24 of the Singh judgment, cited above, it should be mentioned that the motives which may have prompted a worker of a Member State to seek employment in another Member State are of no account as regards his right to enter and reside in the territory of the latter State provided that he there pursues or wishes to pursue an effective and genuine activity.
Mitä tulee kysymykseen väärinkäytöstä, johon viitataan edellä mainitussa asiassa Singh annetun tuomion 24 kohdassa, on syytä muistaa, että ne syyt, jotka ovat mahdollisesti kannustaneet jäsenvaltion työntekijää hakemaan työtä toisessa jäsenvaltiossa, eivät vaikuta tämän henkilön oikeuteen tulla kyseiseen valtioon ja oleskella siellä, kunhan hän tekee tai aikoo tehdä todellista ja aitoa työtä.
Conversely, there would be an abuse if the facilities afforded by Community law in favour of migrant workers and their spouses were invoked in the context of marriages of convenience entered into in order to circumvent the provisions relating to entry and residence of nationals of nonMember States.
Väärinkäytöstä sitä vastoin olisi kyse, mikäli yhteisön oikeudella siirtotyöläisille ja heidän puolisoilleen luotuihin mahdollisuuksiin vedottaisiin sellaisten lumeavioliittojen yhteydessä, jotka on solmittu yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin sovellettavien maahantuloa ja oleskelua koskevien säännösten kiertämiseksi.
That said, where the marriage is genuine and where, on the return of the citizen of the Union to the Member State of which he is a national, his spouse, who is a national of a nonMember State and with whom he was living in the Member State which he is leaving, is not lawfully resident on the territory of a Member State, regard must be had to respect for family life under Article 8 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed at Rome on 4 November 1950 (hereinafter 'the Convention'). That right is among the fundamental rights which, according to the Court's settled case-law, restated by the preamble to the Single European Act and by Article 6(2) EU, are protected in the Community legal order.
Kun kyseessä on aito avioliitto ja kun silloin, kun unionin kansalainen palaa siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, hänen puolisonsa — joka on yhteisön ulkopuolisen maan kansalainen ja jonka kanssa unionin kansalainen asui siinä jäsenvaltiossa, josta hän poistuu — ei oleskele laillisesti jonkin jäsenvaltion alueella, on vielä otettava huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun yleissopimuksen (jäljempänä yleissopimus) 8 artiklassa tarkoitettu oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen.
Such an interference will infringe the Convention if it does not meet the requirements of paragraph 2 ofthat article, that is unless it is in accordance with the law, motivated by one or more of the legitimate aims under that paragraph and necessary in a democratic society, that is to say justified by a pressing social need and, in particular, proportionate to the legitimate aim pursued.
Tämä oikeus kuuluu niihin perusoikeuksiin, jotka Euroopan yhtenäisasiakirjan johdantoosassa ja EU 6 artiklan 2 kohdassa vahvistetun yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti suojataan yhteisön oikeusjärjestyksessä.
Article 10 of Regulation No 1612/68 is not applicable where the national of a Member State and the national of a nonMember State have entered into a marriage of convenience in order to circumvent the provisions relating to entry and residence of nationals of nonMember States.
2) Asetuksen N:o 1612/68 10 artiklaa eisovelleta, kun jäsenvaltion kansalainen ja yhteisön ulkopuolisen maan kansalainen ovat solmineet lumeaviolüton yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin sovellettavien maahantuloa ja oleskelua koskevien säännösten kiertämiseksi
Where the marriage between a national of a Member State and a national of a nonMember State is genuine, the fact that the spouses installed themselves in another Member State in order, on their return to the Member State of which the former is a national, to obtain the benefit of rights conferred by Community law is not relevant to an assessment of their legal situation by the competent authorities of the latter State.
Kun kyseessä on jäsenvaltion kansalaisen ja yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisen välinen aito avioliitto, sillä seikalla, että puolisot ovat asettautuneet muuhun jäsenvaltioon voidakseen saada yhteisön oikeudessa annettuja oikeuksia palatessaan siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen ensin mainittu henkilö on, ei ole merkitystä tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten arvioidessa puolisoiden oikeudellista asemaa.
Where a national of a Member State married to a national of a nonMember State with whom she is living in another Member State returns to the Member State of which she is a national in order to work there as an employed person and, at the time of her return, her spouse does not enjoy the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68 because he has not resided lawfully on the territory of a Member State, the competent authorities of the first-mentioned Member State, in assessing the application by the spouse to enter and remain in that Member State, must none the less have regard to the right to respectf or family life under Article 8 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed at Rome on 4 November 1950, provided that the marriage is genuine. '
4) Jos sillä hetkellä, kun jäsenvaltion kansalainen — joka on naimisissa yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisen kanssa ja joka asuu tämän viimeksi mainitun kanssa toisessa jäsenvaltiossa — palaa siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, tehdäkseen siellä palkkatyötä, hänen puolisollaan ei ole asetuksen N:o 1612/68 10 artiklassa säädettyjä oikeuksia, koska hän ei ole oleskellut laillisesti jonkin jäsenvaltion alueella, ensiksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuitenkin arvioitaessa kyseisen puolison hakemusta tulla valtion alueelle ja oleskella siellä otettava huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi Roomassa 4.11.1950 attekujoitetun yleissopimuksen 8 artiklassa tarkoitettu oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen, edellyttäen että kyseessä on aito avioliitto.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 27 February 2003.
Julkisasiamies L. A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 27 päivänä helmikuuta 2003.
None the less, the Member State of which the worker is a national may, relying on an overriding national interest, refuse entry to the worker's spouse, following a prior individual assessment, on the basis of criteria laid down in national immigration law in a case where a spouse who is a national of a nonMember State has not been admitted to the European Union in accordance with the immigration laws of a Member State.
Jäsenvaltion kansalainen, joka on työskennellyt EY 39 artiklassa tarkoitettuna yhteisön työntekijänä toisessa jäsenvaltiossa, säilyttää palattuaan kotimaahansa yhteisön oikeuteen ja erityisesti EY 39 artiklaan perustuvat oikeudet. Näihin oikeuksiin kuuluu oikeus saada aviopuolisonsa asumaan kanssaan kotimaahansa aviopuolison kansalaisuudesta riippumatta.
That Member State's competence in that regard stems from the interest in the viability and enforceability of immigration laws.
Siitä huolimatta jäsenvaltio, jonka kansalaisuus työntekijällä on, voi pakottavaan kansalliseen etuun vedoten evätä maahanpääsyn työntekijän aviopuolisolta, sellaisen henkilökohtaisen ennakkoarvioinnin jälkeen, joka suoritetaan kansallisessa ulkomaalaisoikeudessa säädettyjen arviointiperusteiden mukaisesti silloin, kun kyse on aviopuolisosta, joka on kolmannen maan kansalainen ja jota ei ole päästetty Euroopan unioniin jonkin jäsenvaltion ulkomaalaisoikeuden mukaisesti.