natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is the case
Kotouttamiskäsikirja
In the UK, planning authorities can use Section 106 of the 1990 Town and Country Planning Act to require developers to make a contribution towards affordable housing or other public facilities such as schools or parks, reflecting the wider impact of the new private housing development.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa suunnitteluviranomaiset edellyttävät vuoden 1990 rakennussuunnittelulain (Town and Country Planning Act) 106 §:n nojalla, että rakennuttajat rakentavat uusien omistusasuntojen ohella myös kohtuuhintaisia asuntoja ja muita julkiseen infrastruktuuriin kuuluvia elementtejä, kuten koulurakennuksia ja puistoja, ja ottavat siten huomioon rakentamisen laajemmat vaikutukset.
This has led to the creation of new housing developments incorporating both market-rate and affordable housing.
Tämä on johtanut siihen, että on rakennettu uusia asuinalueita, joilla on sekä markkina- että kohtuuhintaisia asuntoja.
There is some evidence that private housing in mixed urban areas is attractive to middleclass immigrants, as it is typically more affordable than housing in other areas and allows them to stay close to their families.
On näkyvissä merkkejä siitä, että keskiluokkaan kuuluvat maahanmuuttajat ovat kiinnostuneita sekamuotoisten asuinalueiden omistusasunnoista, koska ne ovat yleensä edullisempia kuin muualla sijaitsevat omistusasunnot ja koska niihin liittyy se etu, että he voivat jäädä asumaan lähelle sukulaisiaan.
By offering a range of housing options through the life cycle, such mixed-ownership communities can contribute to broadening immigrants’ housing choices.
Alueet, joilla on sekä omistus- että vuokra-asuntoja, laajentavat maahanmuuttajien asumismahdollisuuksia, koska ne tarjoavat eri elämänvaiheisiin erilaisia asumisvaihtoehtoja.
Another type of mixing policy concerns the composition of tenants in public rented housing.
Eri väestöryhmiä voidaan lähentää toisiinsa myös kiinnittämällä huomiota sosiaalisten vuok-ra-asuntojen asukasvalintoihin.
The degree to which municipalities (or other governmental actors) can influence these processes depends on governance and ownership structures.
Se, missä määrin kunnat (tai muut valtiolliset elimet) voivat vaikuttaa näihin päätöksentekoprosesseihin, riippuu hallintomenettelyistä ja omistussuhteista.
Incentives can be helpful: for instance in Hamburg, rent subsidies are granted to students who move to an area inhabited mainly by immigrants.
Esimerkiksi Hampurissa opiskelijat saavat alennusta vuokrasta, jos he suostuvat muuttamaan alueille, joiden asukkaista valtaosa on maahanmuuttajia.
Practices that seek to achieve mixed residency structures in social housing need to be careful to avoid discrimination.
Kun sosiaalisten asuntojen asukaskuntaa pyritään monipuolistamaan, on kuitenkin oltava varovainen, ettei syyllistytä syrjintään.
For example, the goal of avoiding concentrations of immigrants can lead housing associations to treat the origin of candidates as one of their selection criteria.
Jos esimerkiksi halutaan välttää keskittämästä maahanmuuttajia samoille alueille, voidaan päätyä siihen, että asunnonhakijoiden syntyperästä tulee yksi valintakriteeri.
Because housing issues directly affect the personal lives of individuals and families, interventions in this field must be particularly careful to respect privacy, to consult with those affected and to avoid discrimination.
Koska asumisjärjestelyt vaikuttavat suoraan yksilöiden ja perheiden yksityiselämään, tällä alalla toteutettavien toimenpiteiden yhteydessä on pyrittävä erityisen huolellisesti kunnioittamaan yksityisyyttä, kuulemaan asianosaisia ja välttämään syrjintää.
Inclusive institutions and services
Osallistavat instituutiot ja palvelut
Many of the practices that aim to promote integration in areas of high concentration of immigrants focus on the accessibility and responsiveness of local institutions and services.
Monet käytänteet, joiden tarkoituksena on edistää kotoutumista alueilla, joiden asukkaista suuri osa on maahanmuuttajia, tähtäävät ennen muuta siihen, että paikalliset instituutiot ja palvelut olisivat kaikkien ulottuvilla ja että ne vastaisivat väestön erityistarpeita.
Especially in cities with a high percentage of immigrant residents, administrations often maintain neighbourhood presences that combine various functions in one location.
Erityisesti sellaisissa kaupungeissa, joissa asuu paljon maahanmuuttajia, viranomaiset ovat usein perustaneet eri kaupunginosiin palvelupisteitä, joissa on saatavilla monia eri palveluja yhden luukun periaatteella.
Such practices bring municipal services closer to the citizen and allow administrations to directly take up concerns as they emerge.
Tällä tavoin kunnallisia palveluja voidaan tuoda lähemmäs kansalaisia ja viranomaiset voivat puuttua ongelmiin, heti kun niitä ilmenee.
In many diverse districts, schools have become community institutions with multiple links to other local actors from the public, private or nongovernmental sectors.
Hyväntekeväisyysjärjestöt tai valtiosta riippumattomat organisaatiot voivat järjestää koulun tiloissa iltakursseja, joiden yhteydessä lastenhoito on järjestetty.
Charities or NGOs may offer evening classes on school premises, including childcare facilities.
Myös asukasyhdistykset tai maahanmuuttajien kerhot voivat järjestää tapaamisia koulun tiloissa.
Residents associations or migrant clubs may likewise use the school as a meeting space.
Kunnan viranomaiset voivat luoda koulun tiloissa kontakteja alueen asukkaisiin ja käyttää niitä tällä tavoin eräänlaisina lähihallintokeskuksina.
The Karlschule in the German city of Hamm is closely involved in the life of the neighbourhood.
Saksalaisessa Hammin kaupungissa sijaitseva Karlschulen koulu osallistuu aktiivisesti yhteisön elämään.
For instance, pupils helped to restore a local playground, and the school sports club arranges discos for local youths.
Oppilaat olivat muun muassa mukana kunnostamassa paikallista leikkikenttää, ja koulun urheilukerho järjestää nuorisolle diskoiltoja.
The school also participated in the parades celebrating the district’s 750th anniversary.
Koulu osallistui myös alueen 750-vuotisjuhlien juhlaparaatiin.
Sewing courses for Turkish women take place in the home economics lab.
Kotitalousluokassa järjestetään ompelukursseja turkkilaisille naisille.
Outside partners are also active in the school: for instance, project managers from the welfare organisation Arbeiterwohlfahrt provide career guidance, the Caritas runs the Karlschule afterschool childcare, and the municipal garden office assists in greening the school’s roof.
Koulun toimintaan osallistuu myös ulkopuolisia yhteistyökumppaneita: esimerkiksi Arbeiterwohlfahrt-nimisen hyväntekeväisyysjärjestön hankevastaavat antavat ammatinvalinnanohjausta, Caritas huolehtii koulun oppilaiden iltapäivähoidosta ja kunnan puutarhaosasto osallistuu koulun viherkaton hoitoon.
The Karlschule is one of the best practice examples identified in the Schader Foundation’s publication ‘Immigrants in the City’, which is part of a broader project looking at the sociospatial integration of immigrants in Germany.
Karlschule on yksi Schader-säätiön laatimassa, kaupunkien maahanmuuttajaväestöä koskevassa julkaisussa Immigrants in the City mainituista parhaista käytänteistä. Julkaisu on osa laajempaa hanketta, jonka yhteydessä tarkasteltiin maahanmuuttajien yhteiskunnallista ja alueellista kotoutumista Saksassa.
The project is funded by the Federal Ministry of Education and Research and runs from January 2004 to August 2006.
Hankkeen rahoittajana toimii liittovaltion koulutus- ja tutkimusministeriö, ja sitä on toteutettu tammikuusta 2004 elokuuhun 2006.
Other partners are the German Association of Cities (DST), the German Head Federation of Housing and Real Estate Associations (GdW), the German Institute of Urban Affairs (Difu) and the Institute for Housing, Real Estate, Urban and Regional Development at Ruhr-University Bochum (InWIS).
Muita yhteistyökumppaneita olivat Saksan kaupunkien yhdistys (DST), asunto- ja kiinteistöyhdistysten keskusliitto (GdW), kaupunkiasioiden instituutti (Difu) sekä Ruhrissa toimivan Bochumin yliopiston asunto, kiinteistö-, kaupunki- ja aluekehityksen instituutti (InWIS).
The best practice collection on ‘Immigrants in the City’ looked at 232 projects in total and compiled 136 extensive project descriptions.
Kaupunkien maahanmuuttajaväestöä koskevien parhaiden käytänteiden keräämistä varten käytiin läpi kaikkiaan 232 hanketta, joista laadittiin 136 laajaa hankekuvausta.
Out of these 136 projects 28 were identified as best practices.
Hankkeista 28 nimettiin parhaiksi käytänteiksi.
The collection describes ‘project types’ because of the many similarities between initiatives.
Hankekuvausten yhteydessä kuvaillaan hanketyyppejä, koska monet aloitteet olivat keskenään hyvin samanlaisia.
For instance, many projects are concerned with creating meeting points with low access barriers, referring residents to the appropriate services, or giving space to local associations.
Monissa hankkeissa pyrittiin esimerkiksi luomaan tapaamispaikkoja, joihin ihmisten olisi helppo tulla ja joiden kautta heidät ohjattaisiin tarvittavien palvelujen piiriin, tai järjestämään toimitiloja paikallisille yhdistyksille.
Neighbourhood schools can be used as integration sites and education venues for the district as a whole – adults included.
Myös yleiset kirjastot voivat toimia keskuksina, jotka tarjoavat virikkeitä ja toimintaa koko yhteisölle.
Public libraries can likewise become focal points for the community by offering additional activities and programmes.
Kurssi oli kohdennettu erityisesti maahanmuuttajanaisille ja muille ryhmille, joilla ei välttämättä ole aikaa tai varaa hankkia tietokoneen käyttöön liittyviä perustaitoja.
Under the URBAN programme, two public libraries in the Danish city of Aarhus offered IT courses targeted at neighbourhood residents without home computer access.
Toukokuussa 2003 aloitetun puolitoistavuotisen ohjelman puitteissa tarjottiin koulutusta tietokoneen ja Internetin käytössä.
A special focus was placed on migrant women and other groups that may not have the time or the resources to acquire a basic knowledge of IT.
Lisäksi joistakin osallistujista koulutettiin niin sanottuja atk-oppaita, jotka pystyvät kouluttamaan edelleen muita.
The 18-month programme, which started in May 2003, offered PC training and introductions to the Internet but also trained selected participants as ‘IT-Guides’ able to teach others.
Kunnat voivat täydentää yksittäisten organisaatioiden etsivää toimintaa luomalla yhteyksiä maahanmuuttajien sekä paikallisten ryhmien ja yhdistysten välille.
The German town of Münster assists ethnic German (Aussiedler) families with finding accommodation after they leave the collective reception centre, and supports them in integrating into community life in their new neighbourhoods.
Münsterissä autetaan muista maista Saksaan palanneita saksalaistaustaisia perheitä (Aussiedler) asunnon etsimisessä, sen jälkeen kun he joutuvat lähtemään vastaanottokeskuksista, ja heitä tuetaan muutenkin sopeutumisessa uuteen asuinympäristöön.
Families first meet with a municipality outreach worker.
Perheet tapaavat ensin kunnan etsivän sosiaalityöntekijän.
Together they drawup individual profiles on educational and occupational background, communityactivities before migration, knowledge of local facilities, professional and social goals and interests.
Yhdessä kartoitetaan kunkin perheenjäsenen koulutus- ja ammattitausta, osallistuminen yhteisötoimintaan ennen maahanmuuttoa, paikallisten palvelujen tuntemus sekä ammatilliset ja sosiaaliset tavoitteet ja kiinnostuksen kohteet.
Based on these profiles, a list is made of relevant local institutions and organisations that should be contacted.
Tämän kartoituksen pohjalta laaditaan luettelo paikallisista instituutioista ja organisaatioista, joihin olisi hyödyllistä ottaa yhteyttä.
These include sports clubs, parishes, youth clubs, etc.
Nämä voivat olla esimerkiksi urheiluseuroja, seurakuntia tai nuorisokerhoja.
The immigrants conclude an Integration contract with the municipality and pledge to attend biweekly meetings with the outreach worker.
Maahanmuuttajat tekevät kunnan kanssa kotouttamissopimuksen ja sitoutuvat tapaamaan etsivän sosiaalityöntekijän kahdesti viikossa.
In fact, the frequency of meetings has been higher especially in the initial period.
Alkuvaiheessa tapaamisia saattaa olla useamminkin.
During 2004, 21 families were accompanied in finding accommodation.
Vuonna 2004 apua asunnon etsimisessä sai 21 perhettä.
A recent evaluation showed that the group of immigrants involved in this project was, after almost two years, close to 2.5 times more active on the labour market than the control group.
Äskettäin tehdyn tutkimuksen mukaan hankkeeseen osallistunut maahanmuuttajaryhmä on nyt lähes kaksi vuotta myöhemmin miltei 2,5 kertaa aktiivisempi työmarkkinoilla kuin vertailuryhmä.
Individuals in the project group also appeared to be more invested in the integration process and have less desire to return.
Lisäksi näyttää siltä, että hankkeessa mukana olleet maahanmuuttajat ovat myös panostaneet enemmän kotoutumiseen eivätkä harkitse paluumuuttoa yhtä usein kuin vertailuryhmän jäsenet.
Münster is now considering extending the project to other (more heterogenous) migrant groups.
Münsterissä harkitaankin nyt hankkeen laajentamista muihin (heterogeenisempiin) maahanmuuttajaryhmiin.
The initiative is part of an Interreg – IIIa project in which Münster is cooperating with Enschede and Twente in the Netherlands.
Tämä aloite on osa Interreg IIIA -hanketta, johon Münster osallistuu yhdessä Alankomaiden Enscheden ja Twenten kaupunkien kanssa.
The Dutch and German project partners are developing their programmes in parallel and exchanging experiences on a continuous basis.
Alankomaalaiset ja saksalaiset hankekumppanit kehittävät ohjelmiaan rinnakkain ja vaihtavat kokemuksia jatkuvasti.
Communication and participation
Viestintä ja osallistaminen
Frequent interaction between immigrants and Member State residents is a fundamental mechanism for integration.
Esimerkiksi sovittelun avulla voidaan pyrkiä ratkaisemaan maahanmuuttajien ja kantaväestön välisiä ristiriitoja, jotka liittyvät vuokra-asuntojen rapistumiseen tai väkivaltaan ja sen uhkaan.
Many local practices have the aim of making this interaction more fruitful and less conflictual, fostering a sense of belonging to the neighbourhood and changing perceptions both inside and outside of deprived neighbourhoods.
Asukkaille, myös nuorisolle, voidaan lisäksi opettaa konfliktinratkaisutaitoja.
In Portugal the project ‘Escolhas’ on the integration of second and third generation youth was set up in 2001 in response to incidences of violence in fifty difficult neighbourhoods including robberies that involved many second and third generation migrants.
Portugalissa käynnistettiin vuonna 2001 toisen ja kolmannen sukupolven nuorten kotouttamiseen tähtäävä Escolhas-hanke, sen jälkeen kun viidelläkymmenellä ongelmallisella asuinalueella oli puhjennut väkivaltaisuuksia, joihin liittyi myös ryöstöjä ja joissa oli osallisina juuri näihin ryhmiin kuuluvia nuoria.
After a review in 2003, the focus of the project was changed from repression of violence to inclusion, addressing issues such as feelings of belonging, the consequences of the nationality law and valuing the culture of family/origin.
Vuonna 2003 hankkeen sisältöä tarkistettiin, ja pääpaino siirtyi väkivallan tukahduttamisesta osallistamiseen. Esille otettavia teemoja ovat yhteenkuuluvuuden tunteen kehittäminen, kansalaisuuslain seuraukset sekä perheen ja alkuperäkulttuurin arvostaminen.
The target age now includes 6-19 year olds, with a possibility to include youth up to 24.
Kohderyhmänä ovat nyt 6–19-vuotiaat lapset ja nuoret, mutta toimintaan voivat osallistua nuoret 24 vuoden ikään asti.
The projects do not have to be targeted towards migrants but all project leaders receive training in interculturality through an e-learning course.
Hankkeita ei tarvitse välttämättä suunnata yksinomaan maahanmuuttajille, mutta kaikille hankevastaaville annetaan monikulttuurisuuskoulutusta verkkokurssin muodossa.
This was set up to create a community of practice, and to prepare project leaders in communities where there is not yet an immigrant presence but where this might occur in the future.
Verkkokurssin avulla pyritään luomaan yhteisiä käytänteitä ja kouluttamaan hankevastaavia myös sellaisiin yhteisöihin, joissa ei vielä ole maahanmuuttajia mutta joihin heitä saattaa lähiaikoina tulla.
At least three partners, including schools and other organisations, have to cooperate in order to submit a project proposal.
Hanke-ehdotuksia voivat esittää vähintään kolme yhteistyökumppania yhdessä. Nämä voivat olla esimerkiksi kouluja tai muita organisaatioita.
In its second phase, the programme received 500 applications, of which 80 were chosen with funding of about 60,000 Euros/year.
Ohjelman toiseen vaiheeseen saatiin 500 hanke-ehdotusta, joista 80:lle myönnettiin rahoitusta noin 60 000 euroa vuodessa.
The project will run until 2009.
Hankkeet jatkuvat vuoteen 2009.
The city of Rotterdam seeks to strengthen the bond of Rotterdammers with each other and with the city with a variety of initiatives.
Rotterdamissa pyritään monin eri aloittein vahvistamaan paitsi kaupunkilaisten keskinäistä yhteishenkeä myös tunnetta kuulumisesta itse kaupunkiin.
The project ‘Mixen aan de Maas’ links new and old residents of the city and supports them in carrying out common activities.
Mixen aan de Maas -hankkeen (”Yhteistoimintaa Maasjoen varrella”) tarkoituksena on lähentää kaupungin vanhoja ja uusia asukkaita toisiinsa ja tukea heitä yhteisten toimien toteuttamisessa.
The project team provide the ‘matches’ with suggestions for activities and reimburses minor expenses.
Hankevastaavat avustavat toimintaehdotusten toteuttamisessa ja myöntävät vaatimattomia kulukorvauksia.
The action plan ‘Islam and Integration’, developed by the Project Bureau Social Integration, is a process that has already involved around 8000 persons since October 2004.
”Islam ja integraatio” on sosiaalisen integroitumisen hanketoimiston kehittämä hanke, johon on lokakuusta 2004 alkaen osallistunut noin 8 000 henkilöä.
‘Islam and Integration’ evolved through expert meetings, a series of ‘internal’ debates among Muslims (mainly Turkish, Moroccan and Somali) in Rotterdam, information meetings about Islam directed at all Rotterdammers, and 9 public debates open to all.
Hankkeen toteuttamismuotoja ovat olleet asiantuntijakokoukset, Rotterdamin eri muslimiryhmien (lähinnä turkkilaiset, marokkolaiset ja somalit) kesken järjestetyt neuvottelut, kaikille kaupunkilaisille tarkoitetut islamia koskevat luentotilaisuudet ja yhdeksän kaikille avointa julkista keskustelutilaisuutta.
The subjects of the debates were based on the internal debates and expert meetings and included:
Julkisten keskustelujen aiheet valittiin muslimiryhmien keskinäisissä neuvotteluissa ja asiantuntijakokouksissa käsitellyistä aiheista seuraavasti:
The ‘us and them’ feeling amongst Muslims and non-Muslims Values and norms in the constitutional state and Islam Position of women/equality of the sexes/homosexuality Islam as new religion in Rotterdam/Church and state Education and economic situation Safety and terror
”me ja ne”-henki muslimien ja ei-muslimien keskuudessaperustuslaillisen valtion ja islamin arvot ja normitnaisten asema / sukupuolten tasa-arvo / homoseksuaalisuusislam, uusi uskonto Rotterdamissa / kirkko ja valtiokoulutus ja taloudellinen tilanneturvallisuus ja pelko.
The Mensenbieb (‘people’s library’) project was developed to stimulate contact between different groups of people, and to get people talking about their own prejudices.
Mensenbieb-hankkeen (”ihmiskirjasto”) avulla pyritään luomaan yhteyksiä eri väestöryhmien välille, jotta ihmiset rohkaistuisivat puhumaan ennakkoluuloistaan.
The project has been marketed in a creative and cost-effective way, resulting in widespread media interest and dissemination of the idea.
Hanketta on markkinoitu luovasti ja kustannustehokkaasti, ja se onkin herättänyt runsaasti kiinnostusta tiedotusvälineissä, jotka ovat levittäneet ideaa eteenpäin.
Some projects look specifically at the interactions taking place in public spaces like streets, squares and parks.
Eräiden hankkeiden yhteydessä on tarkasteltu erityisesti julkisilla paikoilla, kuten kaduilla, aukioilla ja puistoissa, tapahtuvaa vuorovaikutusta.
Immigrants in European cities often revitalise public spaces such as parks, but their use of these spaces may also be perceived as being different.
Maahanmuuttajat tuovat usein uutta eloa julkisille paikoille, kuten puistoihin, mutta kantaväestön mielestä he saattavat käyttää näitä alueita poikkeavalla tavalla.
In Vienna, the municipal administration has responded by training and paying for ‘park barbeque attendants’ with a migrant background, who are present in parks on Sundays and public holidays to help with communication between migrant and non-migrant users.
Wienin kaupunginhallinnossa on vastattu tähän tilanteeseen järjestämällä koulutusta ja maksamalla palkkaa maahanmuuttajille, jotka toimivat sunnuntaisin ja pyhäpäivinä puistoissa ”piknikavustajina”eli käytännössä huolehtivat vuorovaikutuksesta maahanmuuttajien ja kantaväestöön kuuluvien puistossa kävijöiden välillä.
Common activities can help in promoting contact between residents and the growth of a ‘neighbourhood identity’.
Yhteinen toiminta voi edistää yhteyksien syntymistä alueen asukkaiden välille, niin että syntyy ”naapurihenki”, tunne kuulumisesta samaan yhteisöön.
For instance, in housing estates or densely populated neighbourhoods space for ‘integration gardens’ can be made where residents can work together on shaping the grounds and caring for plants.
Tiiviisti rakennetuilla asuinalueilla voitaisiin esimerkiksi luoda tilaa niin sanotuille kotoutumispuutarhoille, joissa asukkaat voivat yhdessä muokata maata ja hoitaa kasveja.
Participation in associations and support groups can contribute to the empowerment of immigrant residents.
Osallistuminen erilaisten yhdistysten ja tukiryhmien toimintaan voi osaltaan edistää maahanmuuttajien voimaantumista.
For instance, tenant associations typically deal with renovation issues and common rules.
Esimerkiksi asukasyhdistyksissä käsitellään usein remonttiasioita ja taloissa noudatettavia sääntöjä.
They are open to all residents against a small fee.
Niiden toimintaan voivat osallistua kaikki asukkaat (joskus pientä maksua vastaan).
Existing community institutions, such as schools, can also serve as focal points for self-organisation.
Myös yhteisön muut instituutiot, kuten koulut, voivat toimia keskuksina, joissa asukkaat järjestävät itselleen toimintaa.
The Nytorpsskolan in the Hammarkullen suburb of Göteborg has 450 pupils aged 6-16.
Nytorpsskolan sijaitsee Göteborgin esikaupungissa Hammarkullenissa.
Most of them do not have Swedish as their mother tongue.
Useimpien äidinkieli ei ole ruotsi.
The restless and chaotic environment in the classrooms prompted some parents to become more involved in the school.
Kun tilanne luokkahuoneissa oli usein levoton ja kaoottinen, eräät vanhemmat päättivät osallistua aktiivisemmin lastensa koulunkäyntiin.
After a one-year preparatory phase, the district board decided in 2001 that Nytorpsskolan could establish a ‘parental board’ – a school board where the majority is held by parents.
Vuoden kestäneen valmisteluvaiheen jälkeen päätettiin vuonna 2001, että Nytorpsskolan saisi perustaa kouluun niin sanotun vanhempainneuvoston, jonka jäsenistä valtaosa on vanhempia.
The board has formal responsibility for decisions concerning Swedish as a second language, mother tongue teaching, creating a good working environment for pupils, forms of cooperation between home and school, and other topics.
Vanhempainneuvosto osallistuu virallisesti päätöksentekoon, joka koskee ruotsin opetusta vieraana kielenä, äidinkielen opetusta, hyvän työskentely-ympäristön luomista oppilaille, kodin ja koulun yhteistyötä sekä monia muita aiheita.
However, the board has no right to take decisions about the school’s personnel or finances.
Vanhempainneuvostolla ei kuitenkaan ole valtaa päättää koulun henkilöstöön tai talouteen liittyvistä asioista.