natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By his appeal, the appellant challenges the findings of the Court of First Instance concerning the first, third and fourth arguments put forward in support of that part of his plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Valituksellaan valittaja riitauttaa arvioinnin, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuo -mioistuin on tehnyt valittajan kanneperusteen sen osan, joka perustui yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen, tueksi esitetyistä ensimmäisestä, kolmannesta ja neljännestä väitteestä.
Relying on a single plea in law in his appeal, the appellant claims that the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment, the principle of the rights of the defence, the principle of equal treatment of the parties before the Community judicature, the obligation to state reasons, which is binding on the institutions, the concept of legal interest in bringing proceedings in the context of an objection of illegality, and its own obligation to state reasons.
Valittaja vetoaa valituksessaan yhteen ainoaan valitusperusteeseen ja tuo tältä osin esiin sen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, puolustautumisoikeuksien periaatetta ja asianosaisten yhdenvertaisuutta yhteisöjen tuomioistuimissa koskevaa periaatetta, se on jättänyt ottamatta huomioon toimielimille asetetun perusteluvelvollisuuden, se on soveltanut virheellisesti oikeussuojan tarpeen käsitettä lainvastaisuusväitteen yhteydessä, eikä se ole noudattanut omaa perusteluvelvollisuuttaan.
Before considering whether this plea is well founded, it is necessary to rule on the Commission’s cross-appeal, since it seeks a declaration that the appellant’s appeal is inadmissible.
Ennen kuin tutkitaan, onko tämä valitusperuste perusteltu, on ratkaistava komission tekemä vastavalitus, koska sen tarkoituksena on se, että todettaisiin, että valittajan tekemä valitus on jätettävä tutkimatta.
The Commission maintains that the Court of First Instance should have declared inadmissible, of its own motion, the first, third and fourth arguments put forward in support of the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment since those arguments were not raised at the pre-litigation stage.
Komissio katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt viran puolesta todeta, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen perustuvan kanneperusteen osan tueksi esitetyt ensimmäinen, kolmas ja neljäs väite on jätettävä tutkimatta, koska niitä ei ollut esitetty oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä.
It argues that, in his complaints submitted in the pre-litigation procedure, the appellant raised, in relation to the part of that plea, only the second argument, alleging discrimination between officials and pensioners, and that that argument is separate from the three other arguments put forward subsequently.
Komissio tuo tältä osin esiin sen, että oikeudenkäyntiä edeltävässä valituksessaan valittaja oli esittänyt kyseisen kanneperusteen osan osalta vain toisen väitteen, joka perustui virkamiesten ja eläkeläisten väliseen syrjintään, ja että tämä väite oli eri väite kuin ne kolme muuta väitettä, jotka esitettiin myöhemmin.
The Commission states in its rejoinder that the purpose of its cross-appeal is to have the appeal declared inadmissible, since it refers exclusively to the three inadmissible arguments.
Komissio täsmentää vastauskirjelmässään, että sen vastavalituksen tarkoituksena on se, että valitus jätetään tutkimatta, koska valituksessa viitataan yksinomaan kyseisiin kolmeen väitteeseen, joiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat.
It acknowledges that, even formulated in that way, the purpose of its cross-appeal does not conform fully with the terms of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, but it considers that the Court is none the less required to consider of its own motion whether the Court of First Instance erred in law in not declaring the three arguments at issue inadmissible of its own motion.
Komissio myöntää, että edes näin muotoiltuna sen vastavalituksen kohde ei täysin vastaa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan sanamuotoa, mutta katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen on joka tapauksessa tutkittava viran puolesta se, oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei todennut viran puolesta, että kyseiset kolme väitettä oli jätettävä tutkimatta.
In the appellant’s view, the cross-appeal is inadmissible since, contrary to the requirements of the aforementioned Article 56, the Commission was not unsuccessful in its submissions at first instance.
Valittajan mukaan vastavalitus on jätettävä tutkimatta, koska toisin kuin mainitussa 56 artiklassa edellytetään, komission vaatimuksia ei ole hylätty ensimmäisessä oi -keusasteessa.
In particular, it did not plead that the action was inadmissible and the Court of First Instance fully accepted its pleas by dismissing the action as unfounded.
Erityisesti komissio ei ole vaatinut, että kanne on jätettävä tutkimatta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hyväksynyt kaikki komission vaatimukset, kun se on hylännyt kanteen perusteettomana.
Moreover, although it has brought a cross-appeal, the Commission does not seek to have the judgment under appeal set aside, in whole or in part.
Lisäksi vaikka komissio tekee vastavalituksen, se ei vaadi valituksenalaisen tuomion kumoamista kokonaan tai osittain.
In the alternative, the appellant maintains that the cross-appeal is unfounded.
Toissijaisesti valittaja katsoo, että vastavalitus on perusteeton.
The first, third and fourth arguments in question are linked to the infringement of the principle of equal treatment relied on in his complaint.
Kyseessä olevat ensimmäinen, kolmas ja neljäs väite nimittäin liittyvät yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen, johon valittaja on valituksessaan vedonnut.
In the contested decision,
Riidanalaisessa
The report for the hearing of the Court of First Instance clearly states the four arguments put forward by the appellant in support of the allegation of infringement of the principle of nondiscrimination and the Commission did not criticise the report or contest the admissibility of those arguments.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suullista käsittelyä varten laaditussa kertomuksessa esitetään selvästi ne neljä väitettä, joihin valittaja vetosi syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista koskevien perustelujensa tueksi, eikä komissio ole moittinut kyseistä kertomusta tai väittänyt, että kyseisiä väitteitä ei voitaisi tutkia.
Pursuant to the second paragraph of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, an appeal may be brought by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions.
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan toisen kohdan mukaan muutosta voivat hakea kaikki asianosaiset, joiden vaatimukset on kokonaan tai osittain hylätty.
As the Commission itself states in its rejoinder, the judgment under appeal grants the form of order it sought before the Court of First Instance in its entirety.
Kuten komissio on kuitenkin itse todennut vastauskirjelmässään, valituksenalaisessa tuomiossa on hyväksytty kaikki sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimukset.
It should be pointed out, in particular, that, although it pleaded that the appellant’s claims in regard to the household allowance and the education allowance were inadmissible on the ground that they had not been raised in the complaint, the Commission did not contend before the Court of First Instance that the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible.
On erityisesti huomautettava, että komissio on kylläkin todennut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että valittajan vaatimukset, jotka koskivat kotitalouslisää ja koulutuslisää, on jätettävä tutkimatta, koska niitä ei ole mainittu valituksessa, mutta että komissio ei ole millään tavalla tuonut esiin sitä, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen perustuva kanneperusteen osa olisi jätettävä tutkimatta.
Moreover, as is clear from Article 61 of the Statute of the Court of Justice, inter alia, all appeals must seek the setting-aside in whole or in part of a judgment of the Court of First Instance, since the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Kuten erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklasta sitä paitsi ilmenee, valituksessa on vaadittava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion kumoamista kokonaan tai osittain, ja yhteisöjen tuomioistuin voi silloin, kun se kumoaa tuomion, joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen, tai palauttaa asian yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
In this case, the Commission’s cross-appeal does not seek to have the judgment under appeal set aside but rather a declaration that the principal appeal lodged by the appellant is inadmissible.
Esillä olevassa asiassa komission vastavalituksessa ei kuitenkaan vaadita valituksenalaisen tuomion kumoamista vaan sen toteamista, että valittajan tekemä päävalitus on jätettävä tutkimatta.
It follows that the cross-appeal must be dismissed as inadmissible.
Tästä seuraa, että mainittu vastavalitus on jätettävä tutkimatta.
B — The principal appeal
B Päävalitus
The findings made by the Court of First Instance in relation to the first argument, alleging infringement of the principle of equal treatment and claiming that the new ‘country method’ did not guarantee equality of purchasing power for all pensioners
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi ensimmäisestä väitteestä, joka koski yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista ja joka perustui siihen, että uusi maamenetelmä ei takaa kaikille eläkeläisille vastaavaa ostovoimaa.
(a) Arguments of the parties
a) Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
The appellant claims that by rejecting that first argument, the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature.
Valittaja tuo esiin, että hylätessään tämän ensimmäisen väitteen ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuin on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta eikä se ole noudattanut yhteisöjen tuomioistuimilla olevaa perusteluvelvollisuutta.
In fact, the judgment under appeal places the legislature’s broad discretion above that principle.
Valituksenalaisessa tuomiossa nimittäin asetetaan lainsäätäjällä oleva laaja harkintavalta kyseisen periaatteen yläpuolelle.
Paragraph 105 of that judgment is decisive in that regard.
Mainitun tuomion 105 kohta on valittajan mukaan tältä osin ratkaiseva.
The existence of a sufficiently long transitional period, referred to by the Court of First Instance, is an important factor to be taken into account when considering whether the principles of legal certainty, non-retroactivity and acquired rights have been adhered to but is irrelevant to the consideration of whether a measure is lawful in the light of the principle of equal treatment.
Riittävän pitkän siirtymäkauden olemassaolo, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuonut esiin, on seikka, jolla on merkitystä, kun tarkastellaan oikeusvarmuuden, taannehtivuuskiellon ja saavutettujen oikeuksien periaatteiden noudattamista, mutta sillä ei ole merkitystä silloin, kun tutkitaan toimenpiteen laillisuutta yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kannalta.
The appellant also points out that a correction coefficient determined in accordance with the ‘country method’ disregards the principle of equal treatment inasmuch as it does not make it possible to reflect, even approximately, the cost of living in
Valittaja korostaa sitä paitsi, että korjauskerroin, joka on vahvistettu maamenetelmän mukaan, on yhdenvertaisuusperiaatteen vastainen siltä osin kuin sen perusteella ei ole mahdollista heijastaa edes likimääräisesti elinkustannuksia maassa, eikä se siis
The new method, in fact, penalises pensioners living in the capital or other ‘expensive’ cities or regions who find it impossible to meet the costs connected with their place of residence.
Uusi menetelmä on nimittäin epäedullinen sellaisille eläkeläisille, jotka asuvat pääkaupungissa tai muissa ”kalliissa” kaupungeissa tai ”kalliilla” alueilla ja joiden on mahdotonta selvitä asuinpaikkaansa liittyvistä kustannuksista.
In the Commission’s view, paragraph 105 of the judgment under appeal simply gives due effect to the legislature’s discretion in the matter in question.
Komission mukaan valituksenalaisen tuomion 105 kohdassa vain tehdään johtopäätöksiä harkintavallasta, joka lainsäätäjällä on kyseisellä alalla.
In that paragraph, the Court of First Instance held, in particular, that equality of purchasing power, as a specific expression of the principle of equal treatment, is not infringed by the change in method in question, since no arbitrary or manifestly inappropriate distinction is made which goes beyond the legislature’s discretion, all the more so as the transitional arrangements guarantee that the nominal amount of the net pension is to be maintained.
Kyseisessä kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on muun muassa katsonut, että sillä, että kyseessä olevaa menetelmää muutetaan, ei loukata yhtäläistä ostovoimaa yhdenvertaisuusperiaatteen erityismuotona silloin, kun erottelua ei tehdä mielivaltaisella tai selvästi epäasianmukaisella tavalla, joka ylittäisi sen harkintavallan, joka lainsäätäjällä on, eikä varsinkaan silloin, kun siirtymäkauden järjestelmällä taataan nettoeläkkeen nimellisarvon säilyminen.
The Council contends that the appellant is confusing the principle of equal treatment with the ‘principle of equality of purchasing power’.
Neuvosto väittää, että valittaja sekoittaa keskenään yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja ”ostovoiman vastaavuuden periaatteen”.
Paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the ‘principle of equality of purchasing power’, which is simply one possible way of ensuring equal treatment.
Valituksenalaisen tuomion 105 kohdassa nimittäin ei viitata yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen yleisesti vaan ”ostovoiman vastaavuuden periaatteeseen”, joka on vain yksi niistä keinoista, joilla yhdenvertainen kohtelu on mahdollista taata.
Moreover, the ‘country method’ complies with the principle of equal treatment in exactly the same way as the ‘capital method’ and does not undermine the freedom of movement of pensioners.
Aivan kuten pääkaupunkimenetelmä, maamenetelmäkin sitä paitsi on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen, eikä se lisäksi vaaranna eläkeläisten vapaata liikkuvuutta.
The former system favoured the choice of places within a State where the cost of living was less expensive to the same extent as the present system and thereby affected the choice of place of residence.
Samalla tavoin kuin nykyinen järjestelmäkin vanha järjestelmä nimittäin suosi sellaisten asuinpaikkojen valintaa, joissa valtionsisäiset elinkustannukset ovat pienemmät, ja ohjasi siis asuinpaikan valintaa.
(b) Findings of the Court
b) Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
In criticising the findings made by the Court of First Instance concerning the argument alleging infringement of the principle of equal treatment on the basis that the new ‘country method’ does not guarantee equality of purchasing power for all pensioners, the appellant is essentially seeking a declaration that the Court of First Instance erred in holding that the Community legislature did not exceed its discretion in this domain by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’ for the purpose of determining the correction coefficients in the transitional pension arrangements.
Moitteillaan, jotka koskevat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointia väitteestä, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu sen vuoksi, että kaikille eläkeläisille ei ole taattu vastaavaa ostovoimaa uuden maamenetelmän osalta, valittaja pyrkii siihen, että yhteisöjen tuomioistuin toteaisi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että yhteisön lainsäätäjä ei ole ylittänyt harkintavaltansa rajoja tällä alalla, kun se on korvannut pääkaupunkimenetelmän maamenetelmällä korjauskerrointen vahvistamisessa siirtymäkauden eläkejärjestelmässä.
In order to determine whether that argument is well founded, it must first be established whether it is compatible with the principle of equal treatment to apply to pensions a single correction coefficient per country, calculated in accordance with the ‘country method’.
Jotta tämän väitteen oikeellisuus voidaan arvioida, on ensin ratkaistava se, onko yhden ainoan maamenetelmän mukaan lasketun maakohtaisen korjauskertoimen soveltaminen eläkkeisiin sovitettavissa yhteen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa vai ei.
With regard to the provisions of the old Staff Regulations providing for the application of a correction coefficient to the remuneration and pensions of officials, the Court has already held that it is unsustainable to contend that a provision whose objective is to maintain equality of purchasing power for all retired officials regardless of their place of residence is incompatible with the principle of equal treatment (see the order of 29 April 2004 in Case C-187/03 P Drouvis v Commission, paragraphs 25 and 26 and the caselaw cited).
Vanhojen henkilöstösääntöjen säännöksistä, joissa säädetään korjauskertoimen soveltamisesta virkamiesten palkkoihin ja eläkkeisiin, yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että ei voida väittää, että säännös, jonka tarkoituksena on säilyttää kaikkien eläkkeellä olevien virkamiesten osalta vastaava ostovoima heidän asuinpaikastaan riippumatta, olisi ristiriidassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa (ks. asia C-187/03 P, Drouvis v. komissio, määräys 29.4.2004, 25 ja 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
However, as the Court of First Instance rightly pointed out at paragraphs 99 to 101 of the judgment under appeal, a system of correction coefficients, by its very nature, cannot ensure absolutely equal treatment for former officials, since it is clearly impossible to take account of the cost of living and its variations in all areas of the various Member States in which pensioners may establish their residence and to apply a specific correction coefficient to each of those areas.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin on aiheellisesti todennut valituksenalaisen tuomion 99–101 kohdassa, korjauskerroinjärjestelmä on jo luonteeltaan sellainen, ettei sillä voida taata entisten virkamiesten täysin yhdenvertaista kohtelua, koska on selvästi mahdotonta ottaa huomioon elinkustannukset ja niiden vaihtelut eri jäsenvaltioiden jokaisella paikkakunnalla, jonne eläkeläiset saattavat asettua asumaan, ja soveltaa kuhunkin niistä erityistä korjauskerrointa.
Under those circumstances, a single correction coefficient per country can constitute an appropriate indicator to reflect, in a necessarily approximate way, the cost of living in a Member State.
Näin ollen yksi ainoa maakohtainen korjauskerroin voi olla asianmukainen indikaattori, joka heijastaa väistämättä likiarvoisesti jäsenvaltion elinkustannuksia.
With regard to the method to be chosen for the calculation of such a single correction coefficient per country, it is common ground, as the Advocate General pointed out in points 69 and 70 of his Opinion, that, whatever system is chosen, it can at best constitute a reasonable approximation of the actual cost of living of each former
Menetelmästä, joka on valittava tällaisen yhden maakohtaisen korjauskertoimen laskemiseksi, on todettava, että, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 69 ja 70 kohdassa, on selvää, että riippumatta siitä, mikä järjestelmä valitaan, siihen voi parhaimmillaankin sisältyä vain kohtuullinen likiarvo todellisista
Given the necessarily approximate nature of a single correction coefficient per country, it must be considered that the goal of ensuring a certain parity of purchasing power among former officials residing in the various Member States has been attained, to the extent that the single correction coefficient is determined according to criteria which ensure that it is representative.
Kun otetaan huomioon se, että yksi maakohtainen korjauskerroin väistämättä on likiarvo, tavoitetta taata tietty ostovoiman vastaavuus eri jäsenvaltioissa asuvien entisten virkamiesten kesken on katsottava noudatetun siltä osin kuin mainittu yksi ainoa korjauskerroin on vahvistettu sellaisten arviointiperusteiden mukaan, jotka takaavat sen edustavuuden.
It is undeniable that the ‘country method’ reflects the cost of living in a State in a manner that is at least as representative as the ‘capital method’.
On kuitenkin kiistatonta, että maamenetelmä heijastaa elinkustannuksia valtiossa vähintään yhtä edustavasti kuin pääkaupunkimenetelmä.
Since the ‘country method’ is therefore an appropriate method of calculation for the purpose of ensuring, as far as possible, equality of purchasing power for all pensioners, the Court of First Instance did not err in law in holding that the Community legislature had not infringed the principle of equal treatment by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’ for the purpose of determining correction coefficients in the transitional pension arrangements.
Koska maamenetelmä siis on asianmukainen laskentatapa eläkeläisten ostovoiman vastaavuuden takaamiseksi mahdollisimman suuressa määrin, ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä, kun se on katsonut, että yhteisön lainsäätäjä ei ollut loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se oli korvannut pääkaupunkimenetelmän maamenetelmällä korjauskerrointen vahvistamiseksi siirtymäkauden eläkejärjestelmässä.
The appellant’s criticisms of paragraph 105 of the judgment under appeal must be regarded as unfounded.
Valittajan moitteista, jotka koskevat valituksenalaisen tuomion 105 kohtaa, on todettava, että ne osoittautuvat perusteettomiksi.
It is clear from the reasoning set out at paragraphs 99 to 104 of the judgment under appeal that, contrary to the appellant’s argument, the Court of First Instance gave a negative answer to the question whether the new method of determining correction coefficients constitutes an arbitrary or manifestly inappropriate differentiation in the light of the objective to be achieved.
Valituksenalaisen tuomion 99–104 kohdassa esitetystä päättelystä seuraa, että toisin kuin valittaja väittää, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tosiasiallisesti vastannut kieltävästi kysymykseen siitä, merkitseekö uusi korjauskertoimien vahvistamismenetelmä mielivaltaista tai tavoiteltuun päämäärään nähden selvästi epäasianmukaista erottelua.
In so doing, it in no way held that the existence of a sufficiently long transitional period is the sole restriction on the legislature’s power, as the appellant suggests, but, on the contrary and on the basis of reasoning similar to that set out at paragraphs 51 to 54 of the present judgment, examined the question whether the Community legislature had infringed the principle of equal treatment by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’.
Näin tehdessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei mitenkään ole väittänyt, että ainoa lainsäätäjän harkintavallan rajoitus olisi se, että on olemassa riittävä siirtymäaika, kuten valittaja väittää, vaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sitä vastoin tutkinut tämän tuomion 51–54 kohdassa esitetyn kaltaista päättelyä seuraten sen, onko yhteisön lainsäätäjä loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se on korvannut pääkaupunkimenetelmän maamenetelmällä.