natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ruling on the preliminary question as to whether the WTO rules could be relied upon, the Court of First Instance held in particular, in paragraphs 108 to 115 of the FIAMM judgment and paragraphs 101 to 108 of the Fedon judgment:
Lausuessaan siitä esikysymyksestä, voidaanko WTO:n sääntöihin vedota, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi asiassa FIAMM antamansa tuomion 108–115 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 101–108 kohdassa erityisesti seuraavaa:
[101] Before examining the legality of the conduct of the Community institutions, it is necessary to decide whether the WTO agreements give rise, for persons subject to Community law, to the right to rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted
[101] Ennen yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuuden tutkimista on ratkaistava kysymys siitä, seuraako WTO-sopimuksista yhteisön oikeussubjekteille oikeus vedota näihin sopimuksiin tuomioistuimissa yhteisön lainsäädännön pätevyyden riitauttamiseksi, jos DSB on todennut, että sekä kyseinen lainsäädäntö että yhteisön myöhemmin muun muassa WTO:n
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO sääntöjen noudattamiseksi antama lainsäädäntö ovat ristiriidassa näiden sääntöjen kanssa.
[104] First, the Agreement establishing the WTO is founded on reciprocal and mutually advantageous arrangements which distinguish it from those agreements concluded between the Community and nonmember States that introduce a certain asymmetry of obligations.
[104] On nimittäin todettava yhtäältä, että WTO:n perustamissopimus perustuu vastavuoroisuuteen ja keskinäisiin etuihin, jotka erottavat sen yhteisön ja kolmansien valtioiden välisistä sopimuksista, jotka perustuvat tietynlaiseen velvoitteiden epätasapainoon.
It is common ground that some of the most important commercial partners of the Community do not include the WTO agreements among the rules by reference to which their courts review the legality of their rules of domestic law.
On selvää, että jotkut yhteisön tärkeimmistä kauppakumppaneista eivät pidä WTO-sopimuksia sellaisina normeina, joihin nähden niiden lainkäyttöelinten olisi valvottava näiden kauppakumppanien sisäisen oikeuden säännösten lainmukaisuutta.
To review the legality of actions of the Community institutions in the light of those rules could therefore lead to an unequal application of the WTO rules depriving the legislative or executive organs of the Community of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners (Portugal v Council, cited … above, paragraphs 42 to 46).
Yhteisön toimielinten toiminnan lainmukaisuuden valvonta kyseisiin normeihin nähden saattaisi siis johtaa WTO:n sääntöjä sovellettaessa sellaiseen epätasapainoon, jolla yhteisön lainsäädäntö- ja täytäntöönpanoelimiltä poistettaisiin sellainen liikkumavara, joka on yhteisön kauppakumppaneiden vastaavien elinten käytettävissä ([em.] asia Portugali v. neuvosto, tuomion 42–46 kohta).
[105] Second, to require the courts to refrain from applying rules of internal law which are incompatible with the WTO agreements would have the consequence of depriving the legislative or executive organs of the contracting parties of the possibility afforded by Article 22 of the DSU of entering into negotiated arrangements, even on a temporary basis, in order to arrive at mutually acceptable compensation (Portugal v Council, cited … above, paragraphs 39 and 40).
[105] Toisaalta on todettava, että jos lainkäyttöelimille asetettaisiin velvollisuus jättää soveltamatta WTO-sopimusten kanssa ristiriidassa olevia sisäisen oikeuden säännöksiä, tästä seuraisi, että sopimuspuolten lainsäädäntö- ja täytäntöönpanoelimiltä poistettaisiin DSU:n 22 artiklan mukainen mahdollisuus löytää edes väliaikainen neuvotteluratkaisu keskinäisesti hyväksyttävään hyvitykseen pääsemiseksi ([em.] asia Portugali v. neuvosto, tuomion 39 ja 40 kohta).
[108] However, notwithstanding the existence of a decision of the DSB finding the measures taken by a member to be incompatible with WTO rules, neither of those exceptions is applicable in this instance.’
[108] On kuitenkin katsottava, että vaikka DSB olisikin päätöksellään todennut jonkin jäsenen toteuttamat toimet WTO:n sääntöjen vastaisiksi, kumpaakaan kyseisistä poikkeuksista ei voida soveltaa nyt käsiteltävänä olevassa asiassa.”
The Court of First Instance then stated the reasons why it considered that neither of those exceptions could apply.
Sitten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ilmoitti syyt, joiden perusteella se siis katsoi, ettei kumpaakaan kyseisistä poikkeuksista voitu soveltaa.
With regard to the exception based on an intention to implement a specific obligation assumed within the WTO, the Court held as follows in paragraphs 116, 121, 122 and 125 to 137 of the FIAMM judgment and paragraphs 109, 114, 115 and 118 to 130 of the Fedon judgment:
Poikkeuksesta, joka koskee tarkoitusta panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksytty erityinen velvoite, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi asiassa FIAMM antamansa tuomion 116, 121, 122 ja 125–137 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 109, 114, 115 ja 118–130 kohdassa seuraavaa:
[109] In undertaking, after the adoption of the [DSB’s] decision of 25 September 1997, to comply with the WTO rules, the Community did not intend to assume a specific obligation in the context of the WTO capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and of allowing the latter to review the legality of the conduct of the Community institutions by reference to those rules.
[109] Kun yhteisö sitoutui DSB:n 25.9.1997 tekemän päätöksen jälkeen noudattamaan WTO:n sääntöjä, sen tarkoituksena ei ollut hyväksyä WTO:n yhteydessä sellaista erityistä velvoitetta, jolla voitaisiin perustella poikkeus siihen, ettei WTO:n sääntöihin voida vedota yhteisöjen tuomioistuimissa, ja jonka nojalla yhteisöjen tuomioistuimet voisivat valvoa yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuutta kyseisiin sääntöihin nähden.
[114] The DSU … allows the WTO member involved several methods of implementing a recommendation or ruling of the DSB finding a measure incompatible with WTO rules.
[114] – – DSU:ssa tarjotaan riidan osapuolena olevalle WTO:n jäsenelle useita tapoja panna täytäntöön sellainen DSB:n suositus tai päätös, jossa toimenpide katsotaan WTO:n sääntöjen vastaiseksi.
[115] Where immediate withdrawal of the incompatible measure is impracticable, the DSU envisages, in Article 3(7), that the member harmed may be granted compensation or may be authorised to suspend the application of concessions or other obligations on an interim basis pending the withdrawal of the incompatible measure (see Portugal v Council, cited … above, paragraph 37).
[115] Jos tällaista toimenpidettä ei voida heti peruuttaa, DSU:n 3 artiklan 7 kohdan mukaan on mahdollista myöntää vahinkoa kärsineelle jäsenelle hyvitystä tai antaa tälle lupa peruuttaa myönnytysten soveltaminen tai muiden velvoitteiden täytäntöönpano väliaikaisesti ja siihen asti, kunnes kyseisten sääntöjen vastainen toimenpide on peruutettu (ks. [em.] asia Portugali v. neuvosto, tuomion 37 kohta).
[118] Even on expiry of the period of time set for bringing the measure declared incompatible into conformity with WTO rules and after authorisation and adoption of measures granting compensation or suspending concessions under Article 22(6) of the DSU, considerable importance is still accorded to negotiation between the parties to the dispute.
[118] Riidan osapuolten välisille neuvotteluille on joka tapauksessa varattu tärkeä sija myös sen määräajan päätyttyä, joka on asetettu WTO:n sääntöjen kanssa ristiriitaiseksi todetun toimenpiteen saattamiseksi näiden sääntöjen mukaiseksi, ja myös niiden toimien sallimisen ja toteuttamisen jälkeen, joilla myönnetään hyvitystä tai peruutetaan myönnytyksiä DSU:n 22 artiklan 6 kohdan nojalla.
[119] Article 22(8) of the DSU thus makes it clear that the suspension of concessions or other obligations is temporary in nature and states that the suspension is only to be applied “until such time as the measure found to be inconsistent with a covered agreement has been removed, or the Member that must implement recommendations or rulings provides a solution to the nullification or impairment of benefits, or a mutually satisfactory solution is reached”.
[119] DSU:n 22 artiklan 8 kohdassa korostetaan näin ollen myönnytysten tai muiden velvoitteiden peruuttamisen väliaikaisuutta ja todetaan tällaisen peruuttamisen olevan voimassa vain niin kauan ’kunnes liitesopimuksen kanssa ristiriidassa oleva toimenpide on poistettu tai kunnes jäsen, jonka on täytäntöönpantava suositukset ja päätökset, tarjoaa ratkaisun etujen mitätöimiselle tai loukkaukselle tai kunnes keskinäisesti tyydyttävä ratkaisu on saavutettu’.
[120] Article 22(8) further provides that, in accordance with Article 21(6), the DSB is to continue to keep the implementation of adopted recommendations or rulings under surveillance.
[120] Samassa 8 kohdassa määrätään vielä, että DSB:n on 21 artiklan 6 kohdan mukaisesti jatkuvasti valvottava hyväksyttyjen suositusten tai päätösten täytäntöönpanoa.
[121] In the event of disagreement as to the compatibility with a WTO agreement of measures taken to comply with the DSB’s recommendations and rulings, Article 21(5) of the DSU provides that the dispute is to be decided “through recourse to these dispute settlement procedures”, which include pursuit by the parties of a negotiated solution.
[121] Kun on erimielisyyttä DSB:n suositusten ja päätösten noudattamiseksi toteutettujen toimenpiteiden yhdenmukaisuudesta, tällaiset riidat ratkaistaan DSU:n 21 artiklan 5 kohdan mukaan ’turvautumalla näihin riitojenratkaisumenettelyihin’, mihin kuuluu myös se, että riidan osapuolet pyrkivät neuvotteluratkaisuun.
[122] Neither the expiry of the period set by the DSB for the Community to bring its banana import regime into conformity with the DSB’s decision of 25 September 1997 nor the decision of 9 April 1999, by which the DSB arbitrators expressly found that the new mechanism for banana imports established by Regulations No 1637/98 and No 2362/98 was incompatible with WTO rules, resulted in exhaustion of the methods for settling disputes made available by the DSU.
[122] DSU:n mukaiset riitojenratkaisumenetelmät eivät loppuneet sen määräajan päättymiseen, jonka DSB oli asettanut yhteisölle tämän soveltaman banaanien tuontijärjestelmän saattamiseksi DSB:n 25.9.1997 tekemän päätöksen mukaiseksi, eivätkä kyseiset menetelmät loppuneet myöskään siihen 9.4.1999 tehtyyn päätökseen, jolla DSB:n välimiehet totesivat nimenomaisesti, että asetuksilla N:o 1637/98 ja N:o 2362/98 perustettu uusi banaanien tuontijärjestelmä oli ristiriidassa WTO-sääntöjen kanssa.
[123] To that extent, review by the Community courts of the legality of the conduct of the defendant institutions by reference to WTO rules could have the effect of weakening the position of the Community negotiators in the search for a mutually acceptable solution to the dispute that is consistent with WTO rules.
[123] Tässä suhteessa on katsottava, että vastaajina olevien toimielinten menettelyn lainmukaisuuden valvonta yhteisöjen tuomioistuimissa WTO:n sääntöihin nähden voisi heikentää yhteisön neuvottelijoiden asemaa etsittäessä riitaan keskinäisesti hyväksyttävää ja WTO:n sääntöjen mukaista ratkaisua.
[124] In those circumstances, to require courts to refrain from applying the rules of internal law which are incompatible with the WTO agreements would have the consequence of depriving the legislative or executive organs of the contracting parties of the possibility afforded in particular by Article 22 of the DSU of entering into a negotiated arrangement even on a temporary basis (Portugal v Council, cited … above, paragraph 40).
[124] Näin ollen on todettava, että jos lainkäyttöelimille asetettaisiin velvollisuus jättää soveltamatta WTO-sopimusten kanssa ristiriidassa olevia sisäisen oikeuden säännöksiä, tästä seuraisi, että sopimuspuolten lainsäädäntö- ja täytäntöönpanoelimiltä poistettaisiin muun muassa DSU:n 22 artiklan mukainen mahdollisuus löytää edes väliaikainen neuvotteluratkaisu ([em.] asia Portugali v. neuvosto, tuomion 40 kohta).
[125] The applicants are therefore wrong in inferring from Articles 21 and 22 of the DSU an obligation on the WTO member to comply, within a specified period, with the recommendations and rulings of the WTO bodies and in contending that DSB rulings are enforceable unless the contracting parties unanimously oppose this.
[125] Kantajat siis katsovat virheellisesti, että WTO:n jäsenellä on DSU:n 21 ja 22 artiklan nojalla velvollisuus noudattaa tietyssä määräajassa WTO:n elinten suosituksia ja päätöksiä ja että DSB:n päätökset ovat täytäntöönpanokelpoisia, elleivät sopimuspuolet vastusta sitä yksimielisesti.
[126] Moreover, in again amending, by Regulation No 216/2001, the banana import regime, the Council sought to reconcile various divergent objectives.
[126] Neuvosto sitä paitsi jatkoi keskenään ristiriitaisten tavoitteiden yhteensovittamista, kun se asetuksellaan N:o 216/2001 muutti uudelleen banaanien tuontijärjestelmää.
The preamble to Regulation No 216/2001 thus states, in the first recital, that there were numerous close contacts in order, in particular, “to take account of the conclusions of the [panel]” and, in the second recital, that the new import system envisaged provides the best guarantees both “of achieving the objectives of the [COM for bananas] as regards Community production and consumer demand” and “of complying with the rules on international trade”.
Asetuksen N:o 216/2001 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa viitataan näin ollen niihin lukuisiin ja tiiviisiin yhteyksiin, joita pidettiin, jotta muun muassa voitaisiin ’ottaa huomioon – – [paneelin] päätelmät’, ja sen toisessa perustelukappaleessa todetaan, että uudella suunnitellulla tuontijärjestelmällä voidaan parhaiten taata sekä ’[banaanien YMJ:n] tavoitteiden toteutuminen yhteisön tuotannon ja kulutuskysynnän osalta’ että ’maailmankaupan sääntöjen noudattaminen’.
[127] It was, ultimately, in return for the Community’s undertaking to establish a tariff-only regime for imports of bananas before 1 January 2006 that the United States of America agreed, as set out in the memorandum
[127] Loppujen lopuksi Amerikan yhdysvallat suostui 11.4.2001 tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa peruuttamaan väliaikaisesti lisätullinsa kantamisen sen vastineeksi, että yhteisö sitoutui ottamaan banaanien
[128] Such an outcome could have been jeopardised by intervention of the Community courts in reviewing the legality by reference to WTO rules of the conduct of the defendant institutions in the present case with a view to awarding compensation for the loss sustained by the applicants.
[128] Tällainen tulos olisi kuitenkin voinut vaarantua, jos yhteisöjen tuomioistuimet olisivat valvoneet vastaajina olevien toimielinten tuolloisen menettelyn lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden, jotta kantajille aiheutunut vahinko voidaan korvata.
[129] The Court notes in this regard that, as the United States of America has expressly stated, the memorandum of understanding of 11 April 2001 does not in itself constitute a mutually agreed solution for the purposes of Article 3(6) of the DSU and that the question of implementation by the Community of the DSB’s recommendations and rulings was still included on 12 July 2001, that is to say after the present action had been brought, on the agenda of the meeting of the DSB.
[129] Tämän osalta on todettava, että, kuten Amerikan yhdysvallat nimenomaisesti korosti, 11.4.2001 tehty yhteisymmärryspöytäkirja ei sellaisenaan ole DSU:n 3 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu keskinäisesti hyväksytty ratkaisu ja että kysymys DSB:n suositusten ja päätösten täytäntöönpanosta yhteisössä pysyi 12.7.2001, eli nyt käsiteltävänä olevan kanteen nostamisen jälkeen, DSB:n kokouksen asialistalla.
[130] It follows that the defendant institutions did not intend, by amending the Community regime at issue governing the import of bananas, to implement specific obligations arising from the WTO rules and in the light of which the DSB had found that regime to be incompatible with those rules.’
[130] Tästä seuraa, että kun vastaajina olevat toimielimet muuttivat yhteisön riidanalaista banaanien tuontijärjestelmää, niiden tarkoituksena ei ollut panna täytäntöön niistä WTO:n säännöistä johtuvia erityisiä velvoitteita, joiden kanssa DSB oli katsonut kyseisen järjestelmän olevan ristiriidassa.”
The Court also ruled out any application of the exception derived from express reference to specific provisions of the WTO agreements, after having in particular found in paragraph 142 of the FIAMM judgment and paragraph 135 of the Fedon judgment that ‘the preambles to the various regulations amending the banana import regime do not show that the Community legislature referred to specific provisions of the WTO agreements when it purported to bring the regime into conformity with those agreements’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi myös mahdollisuuden soveltaa poikkeusta, joka koskee nimenomaista viittausta WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin, todettuaan asiassa FIAMM antamansa tuomion 142 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 135 kohdassa erityisesti, että ”banaanien tuontijärjestelmän muuttamisesta annettujen eri asetusten johdanto-osista ei ilmene, että yhteisön lainsäätäjä olisi viitannut WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin, kun se pyrki saattamaan tämän järjestelmän näiden sopimusten mukaiseksi”.
The Court thus concluded, in paragraphs 144 and 145 of the FIAMM judgment and paragraphs 137 and 138 of the Fedon judgment, that, ‘notwithstanding a finding of
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi siten asiassa FIAMM antamansa tuomion 144 ja 145 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 137 ja 138
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION incompatibility made by the DSB, the WTO rules do not in the present case, whether because of particular obligations which the Community intended to implement or because of an express reference to specific provisions, amount to rules of law by reference to which the legality of the institutions’ conduct may be assessed’ and that ‘the applicants are not entitled to argue, for the purposes of their claim for compensation, that the conduct of which the Council and the Commission are accused is contrary to WTO rules’.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO kohdassa, että ”vaikka DSB totesikin kyseessä olevan yhteisön järjestelmän WTO:n sääntöjen vastaiseksi, nämä säännöt eivät nyt käsiteltävässä asiassa ole minkään sellaisten erityisten velvoitteiden perusteella, jotka yhteisö olisi pyrkinyt panemaan täytäntöön, eivätkä myöskään minkään tiettyihin määräyksiin tehdyn nimenomaisen viittauksen perusteella sellaisia normeja, joihin nähden toimielinten menettelyn lainmukaisuutta voidaan arvioida”, ja että ”kantajat eivät voi väittää vahingonkorvausvaatimuksensa kannalta tehokkaasti, että kyseessä oleva neuvoston ja komission menettely oli WTO:n sääntöjen vastainen”.
After observing in paragraph 146 of the FIAMM judgment and paragraph 139 of the Fedon judgment that ‘the complaints advanced by the applicants based on breach of the principles of the protection of legitimate expectations and of legal certainty, on infringement of the right to property and to pursuit of an economic activity and, finally, on failure to observe the principle of proper administration all rest on the premiss that the conduct of which the defendant institutions are accused is contrary to WTO rules’, the Court deduced, in paragraphs 147 and 140 of those judgments, that, ‘inasmuch as those rules are not among the rules by reference to which the Community courts review the legality of the Community institutions’ conduct, these complaints [would] therefore be rejected’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa FIAMM antamansa tuomion 146 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 139 kohdassa, että ”kantajien väitteet luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaamisesta, omaisuudensuojaa koskevan oikeuden ja taloudellisen toiminnan harjoittamista koskevan oikeuden loukkaamisesta sekä hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta perustuvat kaikki siihen olettamaan, että vastaajina olevien toimielinten menettely oli WTO:n sääntöjen vastaista”, ja päätteli sitten tästä ensin mainitun tuomion 147 kohdassa ja jälkimmäisen tuomion 140 kohdassa, että ”koska nämä säännöt eivät kuulu niihin sääntöihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuimet valvovat yhteisön toimielinten menettelyn lainmukaisuutta, myös kyseiset väitteet on hylättävä”.
In the light of the foregoing, the Court found, in paragraph 149 of the FIAMM judgment and paragraph 142 of the Fedon judgment, that, ‘since it [had] not been proved that the conduct of which the defendant institutions [were] accused was unlawful, one of the three cumulative conditions of noncontractual liability of the Community for unlawful conduct [was] not met’.
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa FIAMM antamansa tuomion 149 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 142 kohdassa, että ”koska vastaajina olevien toimielinten väitetyn menettelyn lainvastaisuutta ei voida näyttää toteen, yksi niistä kolmesta kumulatiivisesta edellytyksestä jää täyttymättä, jotka on asetettu sille sopimussuhteen ulkopuoliselle yhteisön vastuulle, joka syntyy yhteisön elinten lainvastaisesta menettelystä”.
Consequently, it dismissed the applicants’ first head of claim.
Näin ollen se hylkäsi tämän ensimmäisen kantajien vaatimuksen.
As regards the head of claim founded on a regime providing for noncontractual Community liability even in the absence of unlawful conduct of the institutions, the Court first of all affirmed the existence of such a regime in paragraphs 157 to 160 of the FIAMM judgment and paragraphs 150 to 153 of the Fedon judgment, stating as follows:
Vaatimuksesta, joka perustui järjestelmään, jonka mukaan yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa silloinkin, kun sen toimielimet eivät ole menetelleet lainvastaisesti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa FIAMM antamansa tuomion 157–160 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 150–153 kohdassa ensinnäkin, että tällainen järjestelmä on olemassa. Se totesi tämän osalta seuraavaa:
[151] The second paragraph of Article 288 EC bases the obligation which it imposes on the Community to make good any damage caused by its institutions on the “general principles common to the laws of the Member States” and therefore does not restrict the ambit of those principles solely to the rules governing noncontractual Community liability for unlawful conduct of those institutions.
[151] On nimittäin todettava, että EY 288 artiklan toisen kohdan mukaan yhteisölle tässä määräyksessä asetettu velvollisuus korvata toimielintensä aiheuttama vahinko perustuu ’jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisiin yleisiin periaatteisiin’, eikä siinä näin ollen rajoiteta näitä periaatteita koskemaan vain sitä sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta, joka syntyy kyseisten toimielinten lainvastaisesta menettelystä.
[152] National laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage.
[152] Sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevissa kansallisissa lainsäädännöissä annetaan yksityisille mahdollisuus, vaikkakin vaihtelevasti, saada tuomioistuimissa tietyillä aloilla ja eri menettelysääntöjen mukaisesti korvausta tietyistä vahingoista silloinkin, kun vahingon aiheuttaja ei ole toiminut lainvastaisesti.
The Court then concluded that the applicants had sustained actual and certain damage.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi sitten, että kantajille oli aiheutunut tällainen todellinen ja varma vahinko.