natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Of primary importance is the overall size of the European Union in terms of Member States.
Keskeisen tärkeä on Euroopan unionin ¡a jäsenvaltioiden kokonaisulottuvuus.
The last three enlargements to include Greece, Spain, Portugal, Sweden, Finland and Austria have fundamentally changed the geo-political makeup of the EU and its socio-economic complexity.
Kolme tuoreinta laajentumisvaihetta, jotka käsittävät Kreikan, Espanjan, Portugalin, Ruotsin, Suomen ¡a Itävallan liittymisen, ovat muuttaneet perusteellisesti EU:n geopoliittista asetelmaa ¡a unionin yhteiskunnallistaloudellista kokoonpanoa.
The economy of the most powerful Member State (i.e. Germany) has witnessed a period of instability, in part as a result of the abnormal enlargement due to the unification of Germany.
Vahvimman jäsenvaltion (eli Saksan) talous on osoittanut merkkejä epävakaudesta, mikä osaltaan on seurausta poikkeuksellisesta maan yhdistymisestä johtuvasta laajentumisesta.
Further, new territorial differences and imbalances have called for a cohesion policy with enormous financial, organisational and human resources.
Tämän lisäksi ilmenneet alueelliset erot ¡a epätasapaino ovat antaneet pontta koheesiopoliittisille vaatimuksille, jotka edellyttävät valtavia taloudellisia ¡a organisatorisia resursseja ¡a inhimillisiä voimavaroja.
Secondly, the growth of European society in all its social, economic and institutional aspects, played an important role since it was accompanied by the demand for participation in the process of integrating markets and institutions.
Toiseksi unionin yhteiskunnallisten, taloudellisten ¡a institutionaalisten osa-alueiden kasvulla on ollut merkittävä vaikutus, koska tätä kehitystä on seurannut vaatimus osallistua markkinoiden ¡a toimielinten yhdentämisprosessiin.
The problem of the democratic deficit in the European institutional framework made its appearance when these new entrepreneurs realised that they were the primary target of most of EU regulatory activities, with no power to control or intervene in the process.
Unionin toimielinjärjestelmään liittyvä demokratiavaje paljastui, kun kyseiset uudet yrittäjät huomasivat olevansa useimpien EU:n sääntelytoimien pääkohde ilman, että niillä olisi ollut keinoja valvoa prosessia tai vaikuttaa siihen.
This posed a problem for individual citizens, particularly those belonging to communities accustomed by tradition and culture to exercise a high degree of control over the workings of their own governmental bodies.
Yksittäiset kansalaiset, etenkin ne, jotka olivat omissa yhteisöissään ¡a kulttuureissaan tottuneet vaikuttamaan merkittävästi omien hallintoelintensä toimintaan, kokivat tilanteen ongelmallisena.
In third place, the process of intensifying economic integration through the Single European Act of 1986, the internal market (January 1993), the Maastricht Treaty of 1992 and the single currency (January 1997 and 1999) should be mentioned.
Kolmanneksi on mainittava tiivistyvä taloudellinen integraatio ja siihen liittyvät vuoden 1986 Euroopan yhtenäisasiakirja, sisämarkkinat (tammikuu 1993), vuoden 1992 Maastrichtin sopimus sekä yhtenäisvaluuttaan siirtyminen (tammikuu 1997 ja 1999).
Their effects are yet to be assessed.
Näiden vaikutus jää arvioitavaksi.
Progress in common foreign and security policy, external affairs and the search for common ground in justice and internal matters are also of considerable importance.
Myös yhteisessä uiko- ¡a turvallisuuspolitiikassa, ulkoasioissa sekä oikeus- ¡a sisäasioissa on myös saavutettu huomattavaa edistystä.
Fourthly, the decision to give the European Commission the power to act, not merely as the monitor of the integration process and initiator of the legislation, but also as a supporter of development (see Structural Funds, research and development, environment, SMEs and international cooperation).
Neljänneksi on muistutettava päätöksestä myöntää Euroopan komissiolle toimivaltuudet paitsi yhdentymiskehityksen valvojana ¡a lainsäädännön aloitteentekijänä, myös kehityksen tukijana (vrt. rakennerahastot, tutkimus ¡a kehitys, ympäristö, pk-yritykset ¡a kansainvälinen yhteistyö).
Another matter to be considered is the progress in participation and in the exercise of democratic control in the EU by means of the growing legifimisation of the role played by the EP. The clash with the Commission, which culminated in the resignation of the European Commission chaired by President Jacques Santer, was the tip of the iceberg of this drive towards new institutional balances in the EU.
Huomionarvoinen seikka on myös osallistumisen ja demokraattisen valvonnan toteutumisen edistyminen EU:ssa, kun Euroopan parlamentin aseman legitiimiys kasvaa.Yhteenotto komission kanssa, ¡oka huipentui Jacques Santerin johtaman komission eroon, oli jäävuoren huippu pyrittäessä EU:n toimielinten uuteen tasapainoon.
Even so, the friction between EP and Commission continues to be a concern7
Tästäkin huolimatta parlamentin ¡a komission välinen kitka on edelleen ¡atkuva huolenaihe7.
Vagueness and lack oí detail were highlighted, as well as the failute to submit a legislative piogromme m time. Members of tfte EP are alten braced confrontation with the European Commission ovet access to documents.
Lisäksi yhä kasvava määrä talous- ¡a yhteiskuntaelämän vaikuttajia, jotka toimivat usein perinteisistä edustuslaitoksista riippumattomina, ovat omalta osaltaan ¡o lisänneet kansalaisyhteiskunnan osallistumista EU:n toimintaan.
As a result, the prominent position of the European institutions has been called into question.
Tämän seurauksena unionin toimielinten näkyvä asema on kyseenalaistettu.
It has also led to a wide range of calls for more democratic control, a clear distribution of responsibilities and powers, transparency, accountability, etc.
Tilanne on myös antanut aihetta eri tahoilta esitetyille vaatimuksille, jotka koskevat mm. demokraattisen valvonnan lisäämistä, selvää vastuualueiden jakoa, avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta.
The relations between enterprises and Member States followed a similar path: the dominant position of central administration has been contested.
Yritysten ja jäsenvaltioiden suhteet ovat noudatelleet samoja linjoja: keskushallinnon määräävä asema on kyseenalaistettu.
The various systems were obliged to adapt or launch the "social dialogue", or to introduce forms of administrative decentralisation or even devolution.
Järjestelmät velvoitettiin korjaamaan tai kehittämään niin kutsuttua "työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua" tai ottamaan käyttöön eri asteisia hallinnon hajauttamisen muotoja.
To sum up, the theme of governance in the EU should be approached in the light of contextual factors such as:
Lyhyesti voidaan sanoa, että EU:ssa hallintotavan käsitettä tulee lähestyä ottaen huomioon, että käsite liittyy kiinteästi mm. seuraaviin asiakokonaisuuksiin:
- The size of the European Union - The changes in European economy
- Euroopan unionin ulottuvuudet - muutokset Euroopan taloudessa - Euroopan integraatiokehityksen tiivistyminen
Each of these "contextual factors" needs to be thoroughly analysed in order to better understand the reasons that have brought different sectors of European society, politicians and institutions to look for new kinds of interaction between European institutions and society and different ways of involving national and sub national institutional players.
' Puheenjohtaja Romano Prodin käyttämät menetelmät salvot osakseen terävää kritiikkiä hänen esitellessään vuoden 2002 työohjelmaa Strasbourgissa (II. joulukuuta 2001).
Some of those factors played an autonomous role, being linked to political decisions (enlargement, internal market, change in the EU economy); others were influenced by the effects of the political decisions.
Epäselvyyden ja ylimalkaisuuden lisäksi esille tuli erään lainsäädäntöohjelman käsiteltäväksi jättämisen myöhästyminen.
Such an anglysis will gppear in the following chapters, providing additional evidence with which to put the problem of governance in the proper light and to support the suggestions which will conclude the study.
Parlamentin jäsenet ja komissio ovat usein eri miellä asiakirjojen saatavuuteen liittyvistä kysymyksistä.
J.J Geographic extent
Hallinnon asiakokonaisuus
The process of EU enlargement has been under way since 1973 when the EU6 expanded to EU9 with the accession of the United Kingdom, Ireland, and Denmark.
EU:n laajentumiskehitys alkoi vuonna 1973, jolloin kuuden perustajajäsenen muodostama yhteisö laajeni Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ¡a Tanskan liittymisen myötä yhdeksänjäseniseksi.
Greece joined in 1981, and Spain and Portugal in 1 986.
Kreikka liittyi vuonna 1981 sekä Espanja ¡a Portugali vuonna 1986.
With German reunification in 1990, the former East Germany also was absorbed into the Community and later, in 1995, Sweden, Finland and Austria also joined.
Saksan yhdistyessä vuonna 1990 entinen Itä-Saksa tuli yhteisön osaksi. Tämän jälkeen vuonna 1995 myös Ruotsi, Suomi ¡a Itävalta liittyivät jäseniksi.
The number of EU Member States has grown from the original six to fifteen, and several more are knocking at the door.
EU:n jäsenvaltioiden lukumäärä on kasvanut alkuperäisestä kuudesta 15:een, ¡a edelleen on useita valtioita pyrkimässä mukaan.
Figure 2 : Compared demographic data
Kuva 2: Väestötilastollinen vertailu
IS5 i 50 number of inhabitants also increased from 1 85 million in EU 6 to 375 million in EU 15.
Samalla kun unionin jäsenmäärä lisääntyi 6:sta 15:een, sen pinta-ala kasvoi 1 277 km2:stä 3 941 km2:iin.
Figure 3: Geographic distances between opposite poles
Kuva 3: Äärilaitojen väliset etäisyydet
In EU 6: 1700km between the northern Netherlands and southern Italy and 2000km between northern France and southern Italy.
Etäisyydet kuuden jäsenen unionissa: 1 700 km Alankomaiden pohjoisosasta Etelä­Italiaan ¡a 2 000 km Pohjois­Ranskasta Etelä­Italiaan.
In EU 10: 2000km between Denmark and Sardinia and 3000km between Ireland and Greece.
Kymmenen jäsenen unioni: 2000 km Tanskasta Sardiniaan ¡a 3 000 km Irlannista Kreikkaan.
In EU15, the diagonal distance between Ireland and Greece has remained the same but the other diagonal is now from northern Finland to southern Portugal and measures 4000km. The estimated coastline is approx.
15 jäsenvaltion muodostamassa unionissa Irlannin ¡a Kreikan välinen etäisyys on sama, mutta toisen akselin pituus on nyt 4000 km eli Pohjois­Suomen ¡a Etelä­Portugalin välinen etäisyys.
60.000 km and Europe has acquired a 1 300 km border zone with Russian Federation.
Rantaviivan arvioitu pituus on noin 60 000 km, ja unionilla on nyt 1300 km:n pituinen yhteinen raja Venäjän federaation kanssa.
Apart from the basic geographical factors, Europe is also being influenced by different cultural, political and economic development paths, by different languages and cultures and different ways of life in its different parts.
Maantieteellisten perusseikkojen lisäksi unioniin vaikuttavat erilaiset kulttuuriset, poliittiset ¡a taloudelliset kehitysvirtaukset, erilaiset kieli­ ¡a kulttuurialueet sekä alueen eri osille leimaa­antavat erilaiset elämäntavat.
The accession of Austria, Finland and Sweden, for example, brought about changes in the EU geo­political situation but also introduced a new administrative culture and a greater focus on environmental issues and natural resources within the northern areas.
Esimerkiksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittyminen Euroopan unioniin muutti geopoliittisen tilanteen lisäksi myös unionin hallintokulttuuria. Lisäksi pohjoisen ulottuvuuden puitteissa kiinnitetään enemmän huomiota ympäristö­ ¡a luonnonvaroihin.
The border zone with former Soviet Union countries will increase sharply with EU-25 and Europe will border on regions culturally very different from the other Member States.
Rajavyöhyke entiseen Neuvostoliittoon kuuluneiden maiden kanssa kasvaa voimakkaasti unionin jäsenmäärän noustessa 25:een, ¡a unionilla tulee olemaan yhteistä rajaa jäsenvaltioista kulttuuriltaan merkittävästi eroavien alueiden kanssa.
The successive enlargements of the Union have also been led to greater disparities between Member
¡a vuotuinen bruttokansantuote 6 800 miljoonaa euroa, on nykyään yksi maailman suurimmista ¡a taloudellisesti voimakkaimmista alueista.
States. The following figure shows the negative change in GDP/capita caused by different enlargements.
Alla oleva kuva osoittaa eri laajentumisvaiheisiin liittyvän negatiivisen muutoksen asukasta kohden laskettuna kansantuotteena.
Figure 4 : impact of successive EU-enlargements
Kuva 4:EU:n peräkkäisten laajentumisvaiheiden vaikutus.
Increase in surface
Pian­alan lisääntyminen
Increase in population ι Increase in total GDP
40* n Väestön lisääntyminen
D Change of GDP/capita
■ Kokonais­BKT:n Kasvu
Since 1 957, when the EU counted only six Members, the surface of the European market has tripled, population and GDP have doubled but the GDP per capita has felt the effects of including poorer countries with the EU 1 2 and the EU 15 and the inclusion of the ex-DDR Länder8
Unionin markkina-alue on kolminkertaistunut vuodesta 1957, jolloin jäsenvaltioita oli vain kuusi, samalla kun sen asukasluku ¡a bruttokansantuote ovat kaksinkertaistuneet. Toisaalta muita köyhempien maiden liittyminen ¡a entisen DDR:n mukaantulo näkyy asukasta kohden lasketulla kansantuotteella mitattuna siirryttäessä 12-jäsenisestä unionista 15-jäseniseen unioniin8.
According to the EC last progress report on economic and social cohesion, economic disparities between the present Member States still persist but have diminished substantially since 1988'.
Komission viimeisimmän taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevän väliraportin mukaan nykyisten jäsenvaltioiden väliset taloudelliset erot ovat säilyneet, mutta kaventuneet huomattavasti vuodesta 1988'.
Lower income per head at regional level is associated with lower output per person employed, lower levels of education and training - despite significant progress achieved in recent years - less research and development activity and innovation, as well as a slower introduction of the new information and communication technologies.
Alueellisesti matala bruttokansantuote asukasta kohden on yhteydessä muita alempaan työn tuottavuuteen työntekijää kohden, matalaan koulutustasoon (viime vuosina saavutetusta merkittävästä edistyksestä huolimatta), muita vaatimattomampaan tutkimuksen, tuotekehityksen ¡a innovaatioiden osuuteen sekä hitaaseen uusien informaatio- ¡a viestintäteknologian käyttöönottoon.
On the other hand, there has been a marked improvement in relative infrastructure endowment in less prosperous regions, a key factor in their longer-term development prospects.
Toisaalta vähemmän vaurailla alueilla on tapahtunut merkittävää perusinfrastruktuurin parantumista, mikä on kyseisten alueiden pitkän tähtäimen kehityksen kannalta keskeistä.
The main change concerns the cohesion countries, which have moved considerably closer to the Community average in terms of per capita GDP.
Keskeinen muutos koskee koheesiomaita, joiden asukasta kohden mitattu BKT on selvästi lähentynyt yhteisön keskiarvoa.
Ireland is the clearest example of this, with per capita GDP rising from 64% of the EU average in 1988 to 112% in 1999, as can be seen in the Table below.
Parhaan esimerkin tapahtuneesta kehityksestä tarjoaa Irlanti, ¡onka asukasta kohden laskettu BKT vuonna 1988 oli 64 prosenttia EU:n keskiarvosta. Vastaava luku vuonna 1999 oli 112 prosenttia, kuten oheisesta taulukosta käy ilmi.
The extent to which the other three cohesion countries lag behind has shrunk by almost one third, i.e. from 68 to 79%.
Kolmen muun koheesiomaan ero unionin keskiarvoon verrattuna on pienentynyt miltei kolmanneksella eli prosentuaalisesti 68:sta 79:ään.
At present the EU can be divided into two groups of countries in terms of gross domestic output.
Nykyinen EU voidaan jakaa bruttokansantuotteen mukaan kahteen ryhmään.
There is a clear gap between Spain, Greece and Portugal and the other Member States, where the level of GDP per head is similar to or above average.
Espanja, Kreikka ¡a Portugali muodostavat selkeästi oman ryhmänsä, ¡oka eroaa muista, keskiarvon tuntumassa tai sen yläpuolella olevista jäsenvaltioista.
Although the overall gap in per capita income of these three countries with the rest of the EU was reduced by a third over this period, at this rate of convergence it would still take another 20-30 years for it to be eliminated completely.
Vaikka kyseisten kolmen maan asukasta kohden laskettu ero muuhun unioniin verrattuna pieneni kyseisenä kautena kolmanneksella, eron täydellinen häviäminen kestää tällä lähentymisvauhdilla vielä 20-30 vuotta.
Disparities are even wider between regions within the EU.
EU:n alueiden väliset erot ovat tätäkin suurempia.
The top 10% of regions with the highest GDP per capita consist largely of northern capital cities and the most prosperous southern German and northern Italian regions.
Asukasta kohden lasketun kansantuotteen mukaan 10 prosentin kärkijoukko muodostuu lähinnä pohjoisista pääkaupungeista sekä Etelä-Saksan ¡a Pohjois-ltalian alueista.
Broadening this to the top 25% leads to the inclusion of many UK regions, some Austrian, Belgian and Dutch regions, Madrid and Rome.
Ylimpään neljännekseen kuuluvat edellisten lisäksi useat Yhdistyneen kuningaskunnan alueet, eräät Itävallan, Belgian ¡a Alankomaiden alueet sekä Madrid ja Rooma.
The bottom 10% of regions consists predominantly of those in Greece and the French overseas departments and they also include some regions in Portugal, Spain and Southern Italy, while the bottom 25% include many other Spanish and Portuguese regions, the remaining part of Southern Italy and Eastern Germany, as well as some peripheral regions in France and UK10.
Lisäksi niihin lukeutuu Portugalin, Espanjan ¡a Etelä-Italian alueiden lisäksi Ranskan merentakaisia departementteja. Alimpaan neljännekseen taas kuuluvat monet muut Espanjan ¡a Portugalin alueet, muu Italian eteläosa kokonaisuudessaan sekä itäinen Saksa ja osa Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan syrjäisistä alueista10.
European Commission , Eurostot and Agenda 2000 vol.
" Euroopan komissio. Eurostat and Agenda 2000 voi.
2 ' European Commission: Firsf progress report on economic and social cohesion: COM(2002) 46 European Commission: European competitiveness report 2000.
2 ' Euroopan komissio.' Taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä ensimmäinen väliraportti; KOM{2002) 4a ' Euroopan komissio.'
Table 1: GDP and populat on growth in cohesior countries, 1988-2002
Taulukko 1 : Kohees oinaiden BKT ¡a väestönkasvu 1988-2002
Annual average % change in population ο,ι
Keskimääräinen vuotuinen väestönkasvu (%)
3.2 The changes in the European Economy
3.2 Euroopan talouden muutokset
The EU has gone through a considerable structural change that since the late 1 950s.
EU:ssa on tapahtunut huomattava rakennemuutos, ¡oka alkoi 1950­luvun lopulla.
The following two figures show tfie share of agriculture, industry and the services sector in GDP in years 1 980 and 1 997.
Seuraavat kaksi kuvaa osoittavat maatalouden, teollisuuden ja palvelusektorin osuudet BKT:sta vuosina 1980 ¡a 1997.
Approximately one half of GDP was generated in the service sector, with industry responsible for the lion's share of the remaining half.
Palveluiden osuus BKT:sta noin puolet, ¡a valtaosan toisesta puolikkaasta tuottaa teollisuus.
In Austria, Portugal and Finland, the structural change in services is double that in industry.
Itävallassa, Portugalissa ¡a Suomessa palvelusektorilla tapahtunut rakennemuutos on teollisuuteen verrattuna kaksinkertainen.
The share of agriculture and industry in GDP has declined in all countries.
Maatalouden ¡a teollisuuden osuus BKT:sta on vähentynyt kaikkialla.
On the other hand, the share of the service sector broadly increased in all Member States, but with very wide differences between countries.
Toisaalta palvelusektorin osuus on kasvanut huomattavasti kaikissa maissa, mutta maiden välillä on suuria eroja.
Luxemburg (18.1%) and Greece faced the largest increase in services, while rise was lowest in Sweden (4.5%) and in Denmark (3.8%).
Eniten palveluiden osuus on kasvanut Luxemburgissa (18,1 prosenttiyksikköä) ¡a Kreikassa ¡a vähiten Ruotsissa (4,5 prosenttiyksikköä) ¡a Tanskassa (3,8 prosenttiyksikköä).
Figure 5 : Shares of GDP in 1 980.
Kuvio 5: Osuus BKT:sta 1980
Figure 6 : Shares of GDP in 1997.
Kuvio 6: Osuus BKT:sta 1997
3.2.1 Decline of agriculture
3.2.7 Maatalouden merkityksen vähentyminen
In Greece, the share of agriculture contracted by 9%, and in Ireland and Portugal by 6% each, although these three countries still maintain the highest proportion of agriculture.
Kreikassa maatalouden osuus supistui 9 prosenttiyksikköä ¡a Irlannissa ¡a Portugalissa kummassakin 6 prosenttiyksikköä, vaikka maatalouden osuus näissä kolmessa maassa on edelleen suurin.
It is clear that Europe is no longer an agrarian continent, though it has a few pockets that still depend significantly on land: only 1 3 of the 206 NUTS2 regions have more than 20% of their workforce employed in agriculture, and 10 of those are in Greece.
On selvää, että maatalous on Euroopassa menettänyt keskeisen asemansa, vaikka muutamat sen alueista ovat edelleen merkittävästi riippuvaisia maasta: vain 13:lla kaikista 206:sta NUTS2­alueesta yli 20 prosenttia työvoimasta työskentelee maatalouden parissa, ¡a alueista 10 sijaitsee Kreikassa.
The agricultural labour force fell by 43 %, or 2.5% per year on average, between 1975 and 1997 in EU­9.
Työmarkkinoiden kannalta tarkasteltuna maataloudessa työskentelevän työvoiman osuus yhdeksän jäsenvaltion muodostamassa unionissa putosi vuosina 1975­1997 43 prosenttia eli keskimäärin 2,5 prosenttia vuodessa.
Apart from this overwhelming trend, European agriculture has been marked by various periods of restructuring.
Tämän valtavan muutoksen lisäksi unionin maataloudessa on koettu merkittäviä rakennemuutosjaksoja.
Prior to 1 979/80, the agricultural sector was shedding jobs at a very fast rate (3% per year).
Ennen vuosia 1979­1980 työpaikkojen määrä maataloudessa väheni erittäin nopeasti (3 % vuodessa).
One of the factors in restructuring was the disappearance of the more marginal holdings, especially subsistence farming.
Yksi rakennemuutoksen piirteistä oli pientilojen ¡a etenkin kotitarveviljelyn häviäminen.
Between 1979/80 and 1987 this phenomenon slowed down, since most of the least productive holdings had disappeared.
Vuosien 1979­1980 ¡a 1987 välillä kyseinen kehitys hidastui, koska suurin osa vähiten tuottavista tiloista oli hävinnyt.
The contraction was greatest in Spain (­13.2% per year) and Greece (­8.5% per year).
Pieneneminen oli suurinta Espanjassa (1 3,2 % vuodessa) ¡a Kreikassa (-8,5 % vuodessa).
In Germany, Denmark, France and Portugal, the annual decline was more than 5%.
Saksassa, Tanskassa, Ranskassa ¡a Portugalissa vastaava vuotuinen vähennys oli yli 5 prosenttia.
Figure 7 : Trend in volume of agricultural labour force.
Kuva 7: Maataloudessa työskentelevien määrän kehitys
3.2.2 Presence of large enterprises
0 3.2.2 Suuryritysten sijoittuminen
There were on average 56 large enterprises per 100 000 inhabitants in 1997.
Suuryrityksiä oli vuonna 1997 keskimäärin 56 100 000:ta asukasta kohti.
The distribution of large enterprises is rather uneven across EU regions.
Alueellisesti suuryritykset ovat jakaantuneet EU:ssa melko epätasaisesti.
High densities of large enterprises are observed in the Brussels­Capital Region, (108), lle­de­France (75), London (83), Vienna, (76) and in several German regions ­ Stuttgart (76), Freiburg (65), Oberfranken {77), Hamburg {75}, Detmold [77] and Düsseldorf (76).
Suuryrityskeskittymiä on seuraavilla alueilla: Bryssel (108), Ile-de-France [75), Lontoo (83), Wien (76) ¡a useat Saksan alueet, mm. Stuttgart (76), Freiburg (65), Oberfranken (77), Hamburg (75), Detmold (77) ¡a Düsseldorf (76).
Two Swedish regions (Västsverige and Smaland med oarna) also counted 1 86 and 130 large enterprises per 100 000 inhabitants.
Kahdella Ruotsin alueella (Västsverige ¡a Småland med öarna) suuryrityksiä oli 100 000:ta asukasta kohti 1 86 ¡a 130.
These values are amongst the highest in the European Union.
Kyseiset luvut edustavat Euroopan unionin huippua.