natgillin/translations-raw huggingface dataset:
functional specialisation of public administrations and therefore limit the steering capability of individual sector policies.
lähtien.4Yhtenä syynä on epäilemättä se, että yhteiskunnassa kohdataan entistä monimutkaisempia ongelmia, jotka usein murtavat julkishallinnon toiminnallisesti erikoistuneiden osien välisiä raja­aitoja ja rajoittavat näin ollen mahdollisuuksia ohjata kehitystä alakohtaisten toimintalinjojen avulla.
In this new "architecture of complexity", society and societal problems are no longer exclusively controllable by a central intelligence (e.g. the State); rather, controlling devices are dispersed and intelligence is distributed among a multiplicity of action (or "processing") units5.
Tällaisessa uudenlaisessa "monista osista koostuvassa rakenteessa" yhteiskuntaa ja yhteiskunnallisia ongelmia ei voi enää kontrolloida pelkästään keskushallinnon (esim. valtion) toimin, vaan valvontavälineet ovat hajallaan, ja tietämys jakautuu useiden eriytyneiden toimintayksiköiden (tai "käsittely­yksiköiden") välille5.
In order to cope with these challenges, many states have launched radical internal reforms in order to improve functional performances and problem solving capabilities of their public policies (privatisations, improvement of administrative efficiency, devolution and déconcentration).
Haasteista selvitäkseen monet valtiot ovat käynnistäneet radikaaleja sisäisiä uudistuksia julkisen politiikkansa toiminta­ ja ongelmanratkaisuvalmiuksien parantamiseksi (yksityistäminen, hallinnon tehostaminen, toimivaltuuksien siirtäminen ja hallinnon keskittymien purku).
These gradual processes also led to the emergence of alternative modes of governance ("soft interventions"), where public intervention is based more on cooperation and networking between players from the public sector (national, regional and local authorities) or between the latter and players of the private sector
Tällaisissa asteittaisissa prosesseissa on syntynyt myös vaihtoehtoisia hallintotapoja ("pehmeät toimet"), joissa julkisen vallan toimet perustuvat aiempaa suuremmassa määrin julkishallinnon toimijoiden (keskushallinto­, alue­ja paikallisviranomaisten) väliseen tai niiden ja yksityisten toimijoiden väliseen yhteistyöhön ja verkostoitumiseen.
• Frequently, so-called "policy networks" are set up in order to jointly formulate or implement public policies''.
• Julkishallinnon toimintalinjojen yhdessä muotoilemista tai täytäntöön panemista varten perustaan usein nk. poliittisia verkostoja''.
• Policies that deliberately aim at "creating" a critical mass of networking or consolidates existing interconnections between public, semipublic and private players" may even lead to the emergence of a more coherent economic and technological environment that favours new development processes at national, regional or local level. '
Tuoreiden tutkimusten mukaan tällaisten verkostojen avulla voidaan lisätä julkisen vallan toimien tehoa ja legitiimiyttä. mutta niistä saatava hyöty vaihtelee poliittisen prosessin eri vaiheissa'. ■ Toimintalinjoilla, joiden avulla on nimenomaan tarkoitus "luoda" tarpeeksi suuri verkottuneisuus tai lujittaa julkisen vallan, julkishallinnon tehtävää hoitavien ja yksityisten toimijoiden välisiä yhteyksiä\ voidaan lisäksi saada aikaan entistä yhtenäisempi talous­ja teknologiaympäristö. joka edistää uusia kehitysprosesseja valtio­, alue­ tai paikallistasolla.'
A distinct feature of such network based modes of governance is that they attribute a different role to state agents: The latter are no longer on the top of a hierarchy but get entrenched in bargaining and negotiating with representatives of society.
Verkostopohjaisille hallintotavoille on ominaista, että valtion viranomaisten rooli on niissä erilainen: ne eivät ole enää hierarkian huipulla vaan joutuvat neuvottelemaan yhteiskunnan muiden edustajien kanssa.
At the end of the 20th century it has become obvious that the ongoing process of globalisation increasingly creates new challenges for the established institutional systems of nation states and
Ääritapauksessa hallintokin on toimintansa omaehtoisesti organisoiva verkosto, jolloin valtio muodostuu joukosta organisaatioyksiköiden hallintorajat
Such interconnections voluntarily associating local players in the pursuit of common projects can be ( 1 ) cooperation networks between local firms orientated towards accessing the global market and existing technologies.
Paikallistoimijoiden väliset vapaaehtoisuuteen perustuvat yhteydet yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi voivat olla muodoltaan I) paikallisten yritysten yhteistyöverkostoja, joiden tavoitteena on edistää maailmanmarkkinoille pääsyä ja tarjolla olevan teknologian käyttöönottoa.
(2) networks between firms and the local education system that aim ¿it adapting human resources to the changing needs of local firms.
2) yritysten ja paikallisen koululaitoksen muodostamia verkostoja, joiden tavoitteena on mukauttaa henkilöresurssit paikallisten yritysten muuttuviin tarpeisiin.
(3) networks between research centres and external organisations of technology transfer that aim at increasing awareness of new technologies adapted-to the market requirements ol' local firms and (4) intra- or interregional cooperation networks that aim at searching new partners or at establishing strategic alliances.
3) tutkimuslaitosten ja ulkopuolisten teknologiansiirto­organisaatioiden muodostamia verkostoja, joiden tavoitteena on lisätä paikallisten yritysten markkinoille soveltuvan uuden teknologian tuntemusta, ja 4) alucensisäisiä tai alueidenvälisiä yhteistyöverkostoja joiden avulla pyritään löytämään uusii yhteistyökumppaneita tai perustamaan strategisia yhteenliittymiä.
In: Political Studies 1996. Vol.44, no.4.
30, maaliskuu 1995.
their traditional understanding of governance.
ylittäviä, hallintoviranomaisista ja yhteiskunnallisista toimijoista koostuvia verkkoja.
Some of these challenges are currently analysed more in depth by larger research projects" and can be summarised as follows:
Laajoissa tutkimushankkeissa" analysoidaan parhaillaan perusteellisesti eräitä tällaisia vaatimuksia.
• Globalisation multiplies the scope of societal aspects and the rapidity of actions that transgress nation-state borders.
■ Maailmanlaajuistuminen moninkertaistaa valtiolliset rajat ylittävien toimien yhteis­kunnalliset vaikutukset ja vaikutusnopeuden.
These issues, which were traditionally subject to national regulation, nowadays concern a larger number of players and different policy fields across different states.
Tällaisia kysymyksiä on perinteisesti säännelty maakohtaisella lainsäädännöllä, mutta nykyään ne koskevat entistä suurempaa toimijajoukkoa ja useita politiikanaloja eri maissa.
This growing interdependence challenges two basic principles of the traditional understanding of governance: territoriality and sovereignty.
Keskinäisen riippuvuuden lisääntyminen horjuttaa perinteisen hallintokäsityksen kahta perusperiaatetta: alueellisuutta ja suvereeniutta.
• Globalisation also challenges the effectiveness of national public policy making, both with regard to the capacity of action and of problem solving (functional dimension) and with regard to the established vertical division of power in states (territorial dimension).
• Lisäksi maailmanlaajuistuminen haittaa valtioiden julkishallinnon toimintalinjojen muotoilun tehokkuutta ­ sekä toiminta­ ja ongelmanratkaisuvalmiuksia (toiminnallinen ulottuvuus) että valtioiden vakiintunutta vertikaalista toimivaltajakoa (alueellinen ulottuvuus).
• The above mentioned aspects often prevent national governments from reaching their defined political objectives, which - in turn - can challenge the basic legitimate foundation of state power.
• Edellä mainitut seikat estävät usein valtioiden hallitusvallan käyttäjiä saavuttamasta poliittisia tavoitteitaan, mikä puolestaan saattaa horjuttaa valtiovallan legitiimiä perustaa.
An improvement and further development of new modes of "cooperative governance" in an international sphere is frequently considered by states as an adequate reaction to the challenges arising from globalisation and interdependence.
Useat valtiot katsovat, että yhteistyöhön perustuvien uusien hallintotapojen kehittäminen ja parantaminen kansainvälisellä tasolla riittää vastaukseksi maailmanlaajuistumisen ja keskinäisen riippuvuuden mukanaan tuomiin haasteisiin.
Cooperation in international politics normally takes place between sovereign nation states and is generally classified according to its degree of integration12 as "inter-governmental" (low) or "supranational" (high).
Kansainvälisessä politiikassa yhteistyötä tekevät yleensä suvereenit kansallisvaltiot, ja yhteistyö luokitellaan sen integroituneisuuden1­ mukaan "hallitustenväliseksi" (alhainen integraatioaste) tai "ylikansalliseksi" (korkea integraatioaste).
In order to make international cooperation function, it must be ensured that participants respect commonly negotiated rules.
Kansainvälisen yhteistyön toimivuus edellyttää sen varmistamista, että osallistujat noudattavat yhdessä sovittuja sääntöjä.
Any kind of international cooperation is therefore confronted with a fundamental problem of "trust" that cannot be totally eliminated, but only partially reduced through acts of international self-commitment (e.g. via the conclusion of international treaties).
Kaikessa yhteistyössä joudutaan siis tekemisiin sellaisen luottamusta koskevan perusongelman kanssa, jota ei voida kokonaan poistaa vaan vain pienentää kansainvälisten sitoumusten avulla (esim. kansainvälisiä sopimuksia tekemällä).
Due to the fact that no legitimised form of "international government" empowered to formulate and implement general and compulsory rules exists at the time of writing and that established international organisations are frequently not able to effectively implement their decisions, increased international cooperation between states is needed in order to jointly reach a regulation for newly emerging global problems.
Tätä tutkimusta kirjoitettaessa ei vielä ole legitimoitua kansainvälistä hallintoelintä, jolla olisi valta muotoilla ja toteuttaa yleisiä ja velvoittavia sääntöjä, eivätkä kansainväliset järjestöt nykymuodossaan useinkaan pysty panemaan päätöksiään tehokkaasti täytäntöön.
Global governance is based upon the assumption that modern governance has to be broadly legitimised in order to be effective and that effective governance needs to be recognised as legitimate. The concept aims at
Valtioiden tuleekin lisätä kansainvälistä yhteistyötään, jotta uusien yleismaailmallisten ongelmien ratkaisemiseksi voidaan laatia yhdessä sääntelykehys.
• integrating a broad range of players such as different levels of political decision making or non-sovereignty-bound players (such as the European Union or other international government organisation) and nongovernmental organisations in the process of governance.
"Maailmanlaajuisen ohjausjärjestelmän" (global governance) käsitteestä" käytävässä keskustelussa pyritään löytämään yleismaailmallinen yhteistyöhön perustuva ratkaisu, jonka avulla voidaan vastata keskeisiin globalisaatioprosessin mukanaan tuomiin haasteisiin.
• improving the recognition of basic principles related to human rights and civil society.
' Osoitteessa http://www.pol.wiso.tu­mucnchen.de/forschung/forschOI .htm on lisätietoja eräistä Münchenin yliopiston tutkimushankkeista.
Integration signifies some measure ol' the density, intensity and character of relations among the components elements of a system.
Integraatiolla tarkoitetaan tietyn järjestelmän osien vilisen suhteen tiettyä tiiviyttä, intensiteettiä ja luonnetta.
Integration may refer to causal interdependence among the parts, consistency (the degree of coherence and coordination among the parts) and structural connectedness (network vision ol' integration). Brozus, L. / Zürn, M.: Globalisierung - Herausforderung des Regierens.
Sillä voidaan viitata osien syysuhtciseen riippuvuuteen, johdonmukaisuuteen (osien yhtenäisyyden ja koordinoinnin asteeseen) ja rakenteelliseen yhteyteen (verkkoihin perustuva näkemys integraatiosta).
Paper contained in the WEB-Site www.bpb.de/info-franzis/info_263/body_l_263_lu.hlml
Käsitteeseen liittyvät seuraavat tavoitteet:
The most long-standing and solid forms of "cooperative governance" at macro-regional level were developed first between Western European countries and is now expected to be expanded towards selected countries of Central and Eastern Europe.
Vanhimpia ja kestävimpiä laajaa maantieteellistä aluetta koskevia ja yhteistyöhön perustuvia hallintotapoja ryhdyttiin alun pitäen kehittämään Länsi­Euroopan valtioiden välillä. Nyt nämä hallintotavat ulotettaneen myös tiettyihin Keski­ ja Itä­Euroopan maihin.
Cooperation between nation states in Western Europe is predominantly characterised by supranationalism, although one notices strong and persisting elements of intergovernméntalism.
Läntisen Euroopan kansallisvaltioiden väliselle yhteistyölle on ominaista erityisesti ylikansallisuus; toisaalta myös hallitustenvälisyys kuuluu sen vahvoihin ja pysyviin piirteisiin.
This is mainly due to a further "deepening" and "widening" of the European integration process pursued in the Community framework, justified by the argument that integration has to be continued in the age of globalisation, as none of the European nation state will be able to act on its own.
Tämä johtuu pääasiassa yhteisön pyrkimyksistä "syventää" ja "laajentaa" Euroopan yhdentymisprosessia, mitä perustellaan sillä, että yhdentymisen on jatkuttava globalisaation aikakaudellakin, koska Euroopan kansallisvaltiot eivät voi toimia yksin.
Three different kinds of major inputs can be identified that were mainly responsible for the profound transformation of the Community system in recent years:
Yhteisön toiminnalliseen kokonaisuuteen on tehty viime vuosina suuria muutoksia. Muutosten taustalla olevat tekijät voidaan jakaa seuraaviin kolmeen pääryhmään:
• Intentional constitutional choice agreed upon in inter­governmental conferences (IGCs). • Political arrangements between players with an institutional self­interest (Commission.
• hallitustenvälisissä konferensseissa (hvk) sovitun mukainen tietoinen pyrkimys laatia yhteisölle perustuslaillinen säännöstö
European Parliament etc.). • Daily practice in organising political exchange relations.
• sellaisten toimijoiden (mm. komission ja Euroopan parlamentin) väliset poliittiset järjestelyt, joiden oma institutionaalinen etu on kyseessä
The devolution processes that were launched in different Member States are a fourth input.
• päivittäiset toimet poliittisen näkemystenvaihdon organisoimiseksi.
They were partly influenced by the above mentioned inputs transforming the EU­system and contributed in the same time to the overall transformation process of the Community.
Neljännen ryhmän muodostavat jäsenvaltioissa käynnistetyt hallinnonhajauttamistoimet, joihin edellä mainitut EU:n järjestelmää muuttaneet tekijät ovat osaltaan vaikuttaneet ja jotka ovat samalla edistäneet yhteisön yleistä muutosprosessia.
In particular, the three inter­governmental conferences of the past two decades (1985, 1991 and 1996) have contributed to further change in the system of EU­polity (basic institutions, their powers and relationships).
EU:n poliittista järjestelmää (perustoimielimiä, niiden toimivaltajakoa ja suhteita) on muutettu etenkin kahtena viime vuosikymmenenä pidetyissä kolmessa hallitustenvälisessä konferenssissa (1985, 1991 ja 1996).
The current configuration of "cooperative government" or "network governance" at EU­level is complex, ambiguous, multi­levelled, multi­structured and multi­centred.
Yhteistyöhön perustuvan hallinnon tai verkostomuotoisen hallinnon nykyinen rakenne yhteisön tasolla on monitahoinen, ­selitteinen, ­tasoinen, ­rakenteinen ja ­napainen.
Institutional and procedural relations within this system of multi­level decision­making take place in the framework of a multitude of networks spanning various territorial levels of governance, institutions of government and public­private organisations, while its overall appearance seems to be more like a "marble cake" rather than a "layer cake".
Monitasoisessa päätöksentekojärjestelmässä institutionaaliset ja menettelytapasuhteet sijoittuvat erilaisten verkostojen muodostamaan kehykseen, jossa erilaiset alueelliset hallintotasot. hallintoelimet sekä julkiset ja yksityiset organisaatiot yhdistyvät toisiinsa siten, että lopputulos muistuttaa ennemminkin tiikeri­ kuin täytekakkua.
The aim was to make productive use of its right of initiative, to be successful as guardian of the Treaty or to manage a vast array ol' Community funded programmes. The Commission has established routines to draw upon the expertise of external players ­ be they public or private ­ in order to ensure that its proposals are approved of by those governed.
Tällaisella verkostomuotoisella eurooppalaisella hallintotavalla ei väitetä olevan merkitystä niinkään demokratian vaan sellaisen legitiimiyden kannalta, jota hallinnonhajauttamisprosessi. käytänteiden perustaminen institutionaalisiin normeihin ja toiminnallinen edustus vahvistavat14.
Kohler-Koch, Β.: Europe in search of legitimate governance. ARENA­Working Papers WP 99/27.
Molemmat asiakirjat ovat saatavilla Internetissä osoitteessa http://www.arena.uio.no/publications.
Despite this development, the Community system of cooperative governance is confronted with a number of major challenges and is currently in a search of new and more legitimate modes of governance.
Verkostomuotoisen hallintotavan kehittäminen on kiinnostanut erityisesti komissiota, jolla on paljon lainsäädäntään ja täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviä.
According to the Commission's view expressed in a recent working document, four important aspects have emerged in the broader context of the European integration process1":
Komission tavoitteena on ollut tehostaa aloiteoikeutensa käyttöä, täyttää tehtävänsä perustamissopimuksen valvojana ja pystyä hallinnoimaan moninaisia yhteisön rahoittamia ohjelmia.
• A majority of the public opinion remains attached to a continuation of the political integration of the European Union but marks its distance vis à vis the established institutions.
Komissio on ottanut tavakseen hyödyntää ulkopuolisten julkisten tai yksityisten toimijoiden asiantuntemusta sen varmistamiseksi, että ne, joita toimet koskevat, hyväksyvät komission ehdotukset.
The objectives pursued and their functioning are often not understood.
Komissio tukeutuu yhteisön politiikan täytäntöönpanossakin voimakkaasti verkostoihin.
• Additional expectations are formulated by the citizen and so-called new European players directly concerned by the application of Community legislation or the implementation of Community policies (local and regional authorities, NGOs, experts, press, Member State politicians, etc.). which partly express a wish for greater efficiency and partly a willingness for stronger participation.
Useissa ohjelmissa on otettu käyttöön "kumppanuusperiaate" (vrt. rakennerahastot), jotta yhteisön politiikkaa koskevien kehysten ja ohjelmien laatimisen kansalaisläheisyyttä voitaisiin lisätä.
• After an exceptional phase characterised by a substantial enlargement of powers attributed to the European Union during the past decade, the process of European integration now undergoes a phase of transition in which "active integration" becomes a more important issue: It particularly emphasises quality of executive functions, the right choice of "good" instruments and better coordination.
Kyseiset strategiat ovat onnistuneet, sillä sekä valtioiden hallitukset että yksityiset toimijat ovat tukeneet niitä tai ainakin hyväksyneet niiden käytön".
■ Community institutions are also confronted with many problems related to challenges that parliamentary representative systems (demand for direct participation, uncertainties) or modern governance (outsourcing of public tasks) have to face.
Mainitusta kehityksestä huolimatta kohdistuu yhteistyöhön perustuvaan hallintojärjestelmään EU:ssa suuria haasteita. Unioni pyrkiikin parhaillaan kehittämään uusia, aiempaa legitiimimpiä hallintotapoja.
For the EU as a whole, leading members of the scientific community17 expect that legitimacy and further steps towards integration will depend in the foreseeable future upon functional performance, comparative problem solving capabilities, the ability to satisfy relevant political interests and institutional safeguards against abuse of European power.
• Yleinen mielipide on valtaosaltaan Euroopan unionin poliittisen yhdentymisprosessin jatkamisen kannalla, mutta nykymuotoisiin instituutioihin suhtaudutaan varauksellisesti.
In addition they believe that there is no pre-existing sense of collective European identity and that a shared identity is not expected to emerge.
Niiden tavoitteita ja toimintaa pidetään usein vaikeaselkoisina. • Odotuksiaan ovat esittäneet myös kansalaiset ja nk. uudet eurooppalaiset toimijat, joita yhteisön lainsäädännön tai toimintalinjojen täytäntöönpano koskee välittömästi (mm. alueja paikallisviranomaiset, kansalaisjärjestöt, asiantuntijat, lehdistö, jäsenvaltioiden poliittiset päätöksentekijät).
Adding new Member States from Central and Eastern Europe will increase heterogeneity and make the development of a common identity even more unlikely.
Kyseiset toimijat toivovat hallinnon tehostamista ja ovat lisäksi halukkaita osallistumaan siihen tiiviimmin.
The Commission has therefore launched a broad debate that aims at promoting new forms of European governance.
• Viimeisten kymmenen vuoden aikana Euroopan unionin toimivaltaa on laajennettu poikkeuksellisen paljon.
According to the Commission's view, governance in the European Union is understood as the rules, processes and behaviours that affect the way in which powers are exercised at European level, particularly as regards accountability, clarity, transparency, coherence, efficiency and effectiveness.
Euroopan yhdentymisprosessin voidaankin nyt katsoa olevan siirtymävaiheessa, jossa "aktiivinen yhdentyminen" on tärkeämpää.
• to encourage discussion amongst citizens of European values, issues and decisions, • to reform the processes for preparing and implementing Community rules and policies to ensure that they are pertinent and coherent, • to lay the ground for a debate on overhauling objectives of the common policies the Union will need, in order to meet its continent-wide aspirations.
• Lisäksi yhteisön toimielimet joutuvat käsittelemään monia ongelmia, jotka liittyvät parlamentaarisen edustusjärjestelmän (suoran edustuksen vaatimus, epävarmuustekijät) tai modernin hallintotavan (julkisen sektorin tehtävien teettäminen alihankkijoilla) asettamiin haasteisiin.
A "White Paper" with proposals for the improvement of European governance has been drafted and will be structured around six major "work areas" (See: Box l)ls.
Lisäksi he katsovat, ettei kollektiivista tunnetta eurooppalaisesta identiteetistä ole ollut olemassakaan ja ettei yhteistä identiteettiä luultavasti edes synny. Uusien keski- ja
European Commission: White Paper on European Governance. Enhancing democracy in (he European Union Work Programme.
Edellä mainitun johdosta komissio on käynnistänyt laajan keskustelun, jonka avulla pyritään edistämään uusia eurooppalaisia hallintomalleja.
Box 1: Six "work areas" for White Paper proposals
Aloitteella on seuraavat yleistavoitteet:
Work areas that concern practical ways of conducting European processes related to the preparation and implementation of legislative decisions: (1) Broadening and enriching the public debate on European matters (2) Handling the process of producing and implementing Community rules (3) Improving the exercise of European executive responsibilities through decentralisation (4) Promoting coherence and cooperation within a networked Europe
• Rohkaistaan kansalaisia keskustelemaan Euroopan unionin arvoista, asioista ja päätöksistä. • Uudistetaan yhteisön lainsäädännön ja toimintalinjojen valmisteluja täytäntöönpanoprosessia niiden asianmukaisuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi. • Luodaan puitteet sellaisten yhteisten toimintalinjojen tarkistukselle, joita EU tarvitsee Euroopan mantereen laajuisia tavoitteita ajatellen.