natgillin/translations-raw huggingface dataset:
8 point on which the parties agreed. 10 Finally, the Court of First Instance stated, in paragraphs 57 and 58 of the judgment under appeal, that, for the purposes of assessing the extent of the damage arising from the loss of an opportunity, which is in dispute between the parties to the present case, it was appropriate to ‘determine the difference between the earnings which Ms Girardot would have received in the event that her opportunity of having her application accepted had materialised and those which she actually received following the unlawful rejection of her application, and then, if appropriate, to assess, as a percentage, the chance that Ms Girardot had of that eventuality materialising’.
8 oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 57 ja 58 kohdassa, että mahdollisuuden menettämisestä aiheutuneen vahingon laajuuden arvioimiseksi oli tässä tapauksessa ”määritettävä sen palkan, joka Girardot’lle olisi maksettu, jos hänen työhakemuksensa olisi hyväksytty, ja sen palkan, joka hänelle tosiasiallisesti maksettiin työhakemusten lainvastaisen hylkäämisen seurauksena, välinen erotus, ja tarvittaessa arvioitava prosentuaalinen todennäköisyys tämän mahdollisuuden toteutumiseen”.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance set the amount of financial compensation payable by the Commission to Ms Girardot at EUR 92 785, together with interest payable from 6 September 2004, at the rate set by the European Central Bank for main refinancing operations, plus two percentage points and ordered the Commission to pay the costs.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisella tuomiolla vahvistettiin Girardot’lle maksettavan kohtuullisen rahallisen korvauksen määräksi 92 785 euroa 6.9.2004 alkaen Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioita varten vahvistaman korkokannan mukaisesti laskettavine viivästyskorkoineen, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, sekä velvoitettiin komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Before setting out the method used to calculate that amount, the Court of First Instance first recalled that the Commission’s decisions, annulled by the interim judgment, deprived, in a certain and irreversible manner, in view of the impossibility of restoration of the situation existing prior to their adoption, the person concerned of the possibility of having her applications examined and of having one of them accepted.
Määrittäessään tämän summan laskentatapaa ensimmäisen oikeusasteen tuomio -istuin ensinnäkin muistutti, että välituomiolla kumottujen komission päätösten takia Girardot menetti varmasti ja peruuttamattomasti mahdollisuuden siihen, että hänen eri työhakemuksensa tutkittaisiin ja että jokin niistä hyväksyttäisiin, koska päätöksiä edeltänyttä tilannetta ei voitu enää palauttaa ennalleen.
9 It then ruled that the loss of an opportunity to fill a vacant post within a Community institution and to enjoy the financial benefits attaching thereto constitutes material damage, a
9Ensimmäisen oikeusasteen tuomio -istuin tarkensi vielä, että mahdollisuuden menettäminen yhteisön toimielimessä avoinna olevan työpaikan ja siihen liittyvien rahallisten etujen saamiseen on luettava aineelliseksi vahingoksi, mistä osapuolet olivat yksimielisiä. 10Lopuksi ensimmäisen
Moving on to the specific assessment of financial compensation in the present case, the Court of First Instance first calculated the difference between the earnings under the financial terms of employment which Ms Girardot would have enjoyed if she had been recruited by the Commission and those which she actually enjoyed, on the basis of the net amounts after tax.
Tämän jälkeen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi ensinnäkin konkreettisesti kyseisen rahallisen korvauksen määrän laskemalla palkkatulojen erotuksen niiden taloudellisten työehtojen, jotka Girardot olisi saanut, jos hänet olisi otettu komission palvelukseen, ja niiden työehtojen, joita häneen tosiasiallisesti sovellettiin, välillä.
11 With regard in particular to the period in respect of which that comparison ought to be carried out, the Court of First Instance took the view that, in order to take account of all the possibilities of termination of employment provided for in Articles 47(2), 48, 49 and 50 of the Conditions of Employment, that period could be determined ex aequo et bono at five years, including the period of notice, from the date of taking effect of the appointment of the candidates accepted by the Commission
Tämä erotus laskettiin nettosummista, joista oli vähennetty verot. 11Ensim-mäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kun otetaan huomioon kaikki mahdolliset palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdassa ja 48–50 artiklassa mainitut tehtävien lopulliseen päättymiseen johtavat seikat, sen ajanjakson pituudeksi, jonka osalta tämä erotus tuli laskea, voitiin ex æquo et bono (kohtuuden mukaan) määrittää viisi
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P following the procedure for filling the vacant posts from which Ms Girardot was unlawfully excluded, that is to say the period from 1 April 2001 to 31 March 2006.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-348/06 P vuotta irtisanomisaika mukaan luettuna, ja se ulottui komission hyväksymien hakijoiden nimittämispäivästä sen virantäyttömenettelyn loppuun, jossa Girardot’n hakemukset lainvastaisesti hylättiin, toisin sanoen 1 päivästä huhtikuuta 2001 31 päivään maaliskuuta 2006.
12On the basis of the figures provided by Ms Girardot, the Court of First Instance determined the extent of the loss of earnings for that period at a sum, fixed ex aequo et bono, of EUR 185 570.
12 Girardot’n toimittamien lukujen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määritti ex æquo et bono kyseiseltä ajanjaksolta kertyneen palkanmenetyksen määräksi 185 570 euroa.
In that connection, and having regard to the documents in the court file, the Court of First Instance points out that it is not possible to take the view that, at the end of the first stage of the procedure for filling vacant posts provided for by Article 29(1) of the Staff Regulations, the Commission, which indeed may prefer to widen its choice, would definitely have accepted one of the applications of Ms Girardot and, consequently, that the latter had every chance of being awarded a contract as a member of the temporary staff within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of Employment and of obtaining the financial advantages attaching to its performance.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, ettei asian tosiseikkojen valossa voitu katsoa, että henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun virantäyttömenettelyn ensimmäisen vaiheen päätyttyä komissio – joka tosin olisi voinut halutessaan ottaa huomioon muitakin hakijoita – olisi täysin varmasti hyväksynyt Girardot’n hakemukset ja että Girardot’lla olisi siten ollut kaikki mahdollisuudet saada palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan d kohdassa tarkoitettu väliaikaisen toimihenkilön sopimus ja tästä tehtävästä koituvat rahalliset edut.
The Court of First Instance nonetheless considered that Ms Girardot had been deprived of a genuine opportunity as a result of the rejection of her applications, without proof of examination, by the Commission. 16
Silti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että Girardot’lla oli ollut ainakin vakavasti otettava mahdollisuus toimeen, jonka hän oli menettänyt, kun komissio oli hylännyt hänen hakemuksensa ilman toteen näytettyä ansioiden vertailua. 16
Secondly, with regard to the assessment, as a percentage, of Ms Girardot’s chance of having her application accepted, the Court of First Instance first considered whether the applications which she had submitted satisfied the conditions prescribed for being taken into consideration by the vacancy notices to which she had responded, in order to ensure that the opportunity denied to her was to be regarded as genuine.
Selvittääkseen, oliko Girardot’n menettämä mahdollisuus todellinen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi seuraavaksi prosentuaalisen todennäköisyyden Girardot’n työhakemusten hyväksymiseksi tutkimalla, täyttivätkö ne kyseisissä avoimia toimia koskevissa ilmoituksissa asetetut ehdot ja olisiko hänet siten voitu ottaa huomioon valittaessa hakijoita kyseisiin toimiin.
13In that connection, the Court of First Instance pointed out that, according to the interim judgment, this was indeed the case. 14
13Tässä yhteydessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti, että välituomion mukaan kyseessä oli todellinen mahdollisuus. 14
By subsequently weighing up additional factors capable of reducing Ms Girardot’s chance of having her application accepted and others capable of increasing that chance, 17the Court of First Instance concluded that Ms Girardot ‘had in the final analysis a genuine chance of acceptance of her application to fill one of the posts in which she had expressed an interest or any
Vertailtuaan lopuksi muita sellaisia seikkoja, jotka olivat omiaan joko heikentämään tai lisäämään Girardot’n mahdollisuuksia siihen, että hänen hakemuksensa hyväksyttäisiin, 17ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että Girardot’lla ”oli kiistatta vakavasti otettava mahdollisuus tulla valituksi johonkin niistä toimista, joihin hän oli ilmaissut kiinnostuksensa, tai mihin
Thirdly, the Court of First Instance examined whether the opportunity denied to Ms Girardot could be regarded as certain, inasmuch as the person concerned would have had, if not every chance of being recruited to one of the posts in question, at least a genuine chance of being recruited to it. 15
Kolmanneksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin selvitti, voitiinko mahdollisuutta, jonka Girardot oli menettänyt, pitää siinä mielessä varmana, että tällä olisi voitu katsoa olleen kaikki mahdollisuudet tai vähintäänkin vakavasti otettava mahdollisuus päästä johonkin kyseisistä viroista. 15
17 — See, respectively, paragraphs 116 and 117 of the judgment under appeal.
17 – Ks. vastaavasti valituksenalaisen tuomion 116 ja 117 kohta.
As regards the first factors, the Court of First Instance pointed out that the genuine chance identified in paragraph 115 of the judgment under appeal was reduced by the fact that another candidate had expressed his interest in each of the eight posts, in accordance with Article 29(1)(b) of the Staff Regulations, and that the Commission could therefore have accepted one of those candidates or even accepted none of the applications and ended the procedure.
Ensiksi mainittujen seikkojen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pani merkille, että valituksenalaisen tuomion 115 kohdassa tarkoitettua vakavasti otettavaa mahdollisuutta heikensi se, että toisetkin hakijat olivat ilmaisseet kiinnostuksensa näihin kahdeksaan toimeen henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ja että komissio olisi näin ollen voinut hyväksyä kenet tahansa näistä hakijoista tai yhtä hyvin olla hyväksymättä ketään ja jättää virat täyttämättä.
As regards the second factors, the Court of First Instance considered that if Ms Girardot had been entitled to take part in a new procedure for filling vacant posts, organised following the annulment of the decisions rejecting her application, she could reasonably have expressed her interest in posts of the same kind and, possibly, been selected.
Toiseksi mainittujen seikkojen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että jos Girardotilla olisi hakemustensa hylkäämisestä tehtyjen päätösten kumoamisen jälkeen ollut oikeus osallistua uuteen virantäyttömenettelyyn, hän olisi voinut ilmaista kiinnostuksensa muihin samanluonteisiin toimiin ja tulla mahdollisesti otetuksi palvelukseen.
COMMISSION v GIRARDOT other post for which she might reasonably have applied subsequently’ 18and adjusted found to exist, the Court of First Instance points out that Ms Girardot adduced no evidence attesting to the existence of such damage.
KOMISSIO v. GIRARDOT tahansa muuhun toimeen, jota hän olisi jatkossa menestyksekkäästi hakenut”, 18ja henkiseen kärsimykseen liittyvien seikkojen sekä todetun lainvastaisen menettelyn ai heuttaman väitetyn fyysisen haitan osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, ettei Girardot ollut esittänyt mitään sellaisia seikkoja, jotka olisivat osoittaneet, että tällaisia vahinkoja olisi tapahtunut.
22 ex aequo et bono the difference in earnings of EUR 185 570 by a multiplying factor of 0.5 intended to reflect the existence of a genuine chance (50%) of taking up one of those posts.
22 sovelsi 185 570 euron suuruiseen palkanmenetykseen ex æquo et bono korjauskerrointa 0,5, joka vastasi vakavasti otettavaa mahdollisuutta (50 %) saada jokin näistä toimista.
The amount of fair financial compensation was accordingly set at EUR 92 785. 19
Kohtuullisen rahallisen korvauksen määräksi vahvistettiin siis 92 785 euroa. 19
V — The forms of order sought by the parties
V Asianosaisten vaatimukset vaatii, että
In its appeal, the Commission claims that the Court should:
Valituksessaan komissio yhteisöjen tuomioistuin
— set aside the judgment under appeal;
– kumoaa valituksenalaisen tuomion
— order the Commission to pay Ms Girardot the sum of EUR 23 917.40, and
– velvoittaa komission maksamaan Girardot’lle 23 917,40 euron suuruisen summan
With regard to the compensation for supplementary material damage, nonmaterial damage and physical injury claimed by Ms Girardot, the Court of First Instance considered, in paragraph 123 of the judgment under appeal, that the purpose of the fair financial compensation was to give effect to the interim judgment and to provide adequate protection for Ms Girardot’s rights by compensating ex aequo et bono for the impossibility of restoration of the situation existing prior to the unlawful act committed by the Commission.
Girardot’n väittämistä muista aineellisista vahingoista ja henkisestä ja fyysisestä kärsimyksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 123 kohdassa, että kohtuullisen rahallisen korvauksen tarkoituksena oli panna välituomio täytäntöön ja suojata asianmukaisesti Girardot’n oikeuksia korvaamalla ex æquo et bono se, ettei komission virhettä edeltänyttä tilannetta voitu enää palauttaa ennalleen.
The Court of First Instance therefore took the view that, in the absence of a prior claim for damages, the purpose of the compensation could not have been to make good any other damage which that unlawful act might have caused the person concerned and that, accordingly, the arguments concerning other damage alleged by Ms Girardot were irrelevant.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että koska asiasta ei ollut ennakkoon esitetty korvausvaatimusta, korvauksen ei tarvinnut kattaa mitään muita vahinkoja, joita kyseinen lainvastainen menettely oli saattanut asianosaiselle aiheuttaa, ja ettei Girardot’n muista vahingoista esittämillä väitteillä ollut asian kannalta merkitystä.
20 The Court of First Instance ruled that, in any event, none of the other alleged damage could be taken into consideration for the purpose of setting the amount of fair financial compensation.
20 Ensimmäisen oikeus -asteen tuomioistuin katsoi, ettei väitettyjä muita vahinkoja missään tapauksessa voitu ottaa huomioon kohtuullisen rahallisen korvauksen määrittämisessä.
21 As regards, in particular, the aspects of nonmaterial damage relating to the deterioration in Ms Girardot’s mental health and her depressive state, and the alleged physical damage resulting from the unlawful act
21Erityisesti Girardot’n mielenterveyden horjumisesta ja masennuksesta johtuvaan
— order that the parties should bear their own costs.
– määrää, että kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
22 — Respectively paragraphs 133 and 137 of the judgment under appeal.
22 – Valituksenalaisen tuomion 133 ja 137 kohta.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-348/06 P vaatii, että yhteisöjen
Ms Girardot contends that the Court should:
Girardot tuomioistuin
— declare the appeal brought by the Commission inadmissible and, in any event, unfounded; loss of an opportunity to be recruited by the Commission where the latter has adopted an unlawful decision, thus depriving the person concerned of having her application accepted.
– täyttyessä komissio voidaan saattaa korvaus -vastuuseen. Komissio mainitsee kuitenkin, että valituksen tarkoituksena on saada yhteisöjen tuomioistuin ratkaisemaan kysymys sen summan laskentatavasta, joka on maksettava korvauksena menetetystä mahdollisuudesta päästä työhön komissioon silloin, kun komissio on tehnyt sellaisen lainvastaisen päätöksen, jonka nojalla kyseisen henkilön työhakemusta ei oteta huomioon.
It added, both in its pleadings and at the hearing, that the aim of its appeal is that the Court should identify a consistent legal argument and method for the purpose of calculating the loss of an opportunity to obtain a post.
Sekä kirjallisissa huomautuksissaan että suullisessa käsittelyssä komissio lisäsi, että valituksella halutaan saada yhteisöjen tuomioistuimelta johdonmukainen oikeudellinen perustelu ja laskentatapa työhönpääsyn mahdollisuuden menettämisestä maksettavan vahingonkor -vauksen määrittämistä varten.
— declare her cross-appeal admissible and uphold the submitted claims for annulment and damages;
ottaa Girardot’n vastavalituksen tutkittavaksi ja hyväksyy siinä esitetyt kumoamis- ja korvausvaatimukset
— order the Commission to pay the costs.
– korvaamaan velvoittaa komission oikeudenkäyntikulut.
The Commission states that it is not seeking to argue that the unlawfulness of the decisions by which it rejected Ms Girardot’s various applications has not caused damage for which compensation can be paid.
Komissio tarkentaa, ettei se yritäkään väittää, etteikö niiden päätösten lainvastaisuus, joilla se hylkäsi Girardot’n hakemukset, olisi aiheuttanut tälle korvattavaa vahinkoa.
Indeed, it states that it accepts the idea that the loss of an opportunity to fill a post constitutes material damage.
Se toteaa hyväksyvänsä ajatuksen, jonka mukaan työhönpääsyn mahdollisuuden menettäminen katsotaan aineelliseksi vahingoksi.
VI — The main appeal
VI Päävalitus
However, the Commission points out that the actual and certain damage suffered by the person concerned is that resulting from the failure to examine her applications, and not that resulting from a hypothetical loss of earnings during a period determined in an equally hypothetical manner.
Komissio haluaa kuitenkin korostaa, että Girardot’lle aiheutuneena todellisena ja varmana vahinkona on pidettävä sitä vahinkoa, joka on aiheutunut siitä, että komissio ei tutkinut hänen hakemustaan, eikä sitä vahinkoa, joka johtuu hypoteettisesta palkanmenetyksestä tiettynä, yhtä hypoteettisesti määritettynä ajanjaksona.
The Commission bases its claim for annulment on a single plea, alleging that the method used by the Court of First Instance in the judgment under appeal to calculate the loss of opportunity constitutes an infringement of Article 236 EC and of the conditions governing the liability of the Commission, while requesting in its appeal that the Court rule on the method for calculating the
Komissio esittää vain yhden kumoa -misperusteen, jonka mukaan menetelmä, jota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käytti mahdollisuuden menettämisestä maksettavan korvauksen laskemiseksi valituksenalaisessa tuomiossa, on EY 236 artiklan vastainen eikä vastaa edellytyksiä, joiden
The Commission considers that the finding, contained in paragraph 58 of the
Komission mukaan valituksenalaisen tuomion 58 kohdassa esitetty päätelmä,
COMMISSION v GIRARDOT judgement under appeal, that in order to assess the extent of the damage arising from the loss of an opportunity it is appropriate to determine the difference between the earnings which Ms Girardot would have received in the event that the opportunity of having her application accepted had materialised and that which she actually received following the unlawful rejection of her application amounts to quantifying mater- ial damage which is no longer that of loss of an opportunity to be recruited and wrongly interprets the notion of loss of an opportunity as that of loss of a guarantee of obtaining a post.
KOMISSIO v. GIRARDOT jonka mukaan mahdollisuuden menettämisestä aiheutuneen vahingon arvioimiseksi on määritettävä sen palkan, joka Girardot’lle olisi maksettu, jos hänen hakemuksensa olisi hyväksytty, ja sen palkan, joka hänelle tosiasiallisesti maksettiin työhakemusten lainvastaisen hylkäämisen seurauksena, välinen erotus, johtaa sellaisen aineellisen vahingon määrittämiseen, joka ei ole aiheutunut työhönpääsyn mahdollisuuden menettämisestä, ja vääristää mahdollisuuden menettämisen käsitettä rinnastamalla sen työnsaannin takeiden menettämiseen.
The Commission takes the view that it cannot be disputed that it is accorded a wide margin of discretion in matters of recruitment.
Komissio väittää, että sillä on kiistatta työhönottoa koskevissa asioissa laaja harkintavalta.
in paragraph 58 of the judgment under appeal, that the amount of material damage, quantified by calculating the difference in earnings received, could, ‘if appropriate’, be assessed as a percentage representing the chance which the person concerned had of being recruited.
palkkojen erotus, olisi ”tarvittaessa” voitu määrittää Girardot’n prosentuaalisena todennäköisyytenä päästä työhön.
The Commission takes the view that that premiss in the reasoning put forward in the judgment under appeal shows that the Court of First Instance is seeking to quantify the damage resulting from a hypothetical loss of earnings, since it is not automatically the case (‘if appropriate’) that the person concerned lost only an opportunity of being recruited.
Komission mukaan tämä valituksenalaisessa tuomiossa omaksuttu päättelyn lähtökohta osoittaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tarkoituksena oli määrittää juuri oletetusta palkanmenetyksestä aiheutunut vahinko, koska tuomion mukaan ei (ilmauksen ”tarvittaessa” perusteella) ole automaattisesti selvää, että asianosainen on menettänyt mahdollisuuden päästä työhön.
Thirdly, the Court of First Instance quantified the likelihood of being recruited of the person concerned on the basis of uncertain conjectures.
Kolmanneksi komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on Girardot’n työhönpääsyn todennäköisyyttä laskiessaan käyttänyt perusteena pelkkiä olettamuksia.
However, as stated in paragraph 57 of the interim judgment, the person concerned had no right to be recruited.
Kuten välituomion 57 kohdassa todetaan, Girardot’lla ei ollut mitään oikeutta päästä kyseiseen virkaan.
Nevertheless, by first calculating the material damage as if the person concerned enjoyed such a right, the judgment under appeal is inconsistent with the interim judgment.
Suullisessa käsittelyssä komissio lisäsi, ettei vahinkoa, joka aiheutuu siitä, että komissio lainvastaisesti jättää työhakemuksen tutkimatta, voida pitää palkanmenetyksenä.
The Commission takes the view that the existence of such an error of law is confirmed, first, by the fact that, in order to calculate the loss of earnings, the Court of First Instance takes into consideration the earnings received in the intervening period by the person concerned.
Komission mukaan kyseessä on oikeudellinen virhe, mitä tukee ensinnäkin se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on käyttänyt palkanmenetyksen laskentaperusteena Girardot’n kyseisellä aikavälillä saamaa palkkaa.
However, in the event that the person concerned had, during that intervening period, taken up a post that was better paid than that which she could have obtained at the Commission during the same period, no loss of earnings would be suffered, although the person concerned would, nonetheless, have indeed suffered a loss of opportunity.
Jos Girardot olisi toiminut kyseisen ajanjakson yhteisön toimielinten ulkopuolisessa työssä, josta olisi maksettu parempaa palkkaa kuin siitä työstä, jonka hän olisi voinut saada komissiosta, mitään palkanmenetystä ei olisi aiheutunut, vaikka Girardot olisikin menettänyt kyseisen mahdollisuuden.
The method of calculation used by the Court of First Instance is therefore illogical and liable to cause discrimination.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käyttämä laskentamenetelmä on komission mielestä epäjohdonmukainen ja omiaan aiheuttamaan syrjintää.