natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, the Portuguese Republic submits that, in any case, Articles 22 and 271 of its Constitution and the new code of procedure of administrative courts sufficiently ensure compliance with the judgment in Commission v Portugal in so far as they already provide for State liability as a result of damage caused by acts committed by its officials and agents.
Portugalin tasavalta väittää, että sen perustuslain 22 ja 271 §:llä ja hallintolainkäyttöä koskevalla uudella lailla taataan riittävällä tavalla edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion noudattaminen, koska niissä säädetään jo valtion vastuusta sen virkamiesten ja muun henkilöstön syyksiluettavista teoista aiheutuneista vahingoista.
In point 1 of the operative part of the judgment in Commission v Portugal, the Court held that, by failing to repeal Decree-Law No 48 051, the Portuguese Republic had failed to fulfil its obligations under Article 1(1) and Article 2(1)(c) of Directive 89/665.
Edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion tuomiolauselman 1 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Portugalin tasavalta ei ollut noudattanut direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut kumonnut asetusta nro 48 051.
In the context of the present proceedings for failure to comply with obligations, in order to check whether the Portuguese Republic has adopted the measures necessary to comply with the judgment at issue, it needs to be determined whether Decree-Law No 48 051 has been repealed.
Nyt vireillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä on selvitettävä se, onko asetus nro 48 051 kumottu, sen toteamiseksi, onko Portugalin tasavalta toteuttanut toimenpiteet, joita kyseisen tuomion täytäntöönpano edellyttää.
In the present case, it is common ground that, on the date of expiry of the period laid down in the reasoned opinion addressed to it on 13 July 2005, the Portuguese Republic had not yet repealed Decree-Law No 48 051.
Esillä olevassa asiassa on riidatonta, että Portugalille 13.7.2005 osoitetussa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymispäivänä se ei vielä ollut kumonnut asetusta nro 48 051.
In the light of the above, it must be found that, by failing to adopt the measures necessary to ensure compliance with the judgment in Commission v Portugal, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Article 228(1) EC.
Edellä esitetyn johdosta on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion täytäntöön panemiseksi.
That finding cannot be called into question by the argument raised by the Portuguese Republic that constitutional difficulties have prevented it from passing a definitive text repealing Decree-Law No 48 051 and, thus, from complying with the judgment in Commission v Portugal.
Tätä ei voida kyseenalaistaa sillä Portugalin tasavallan esittämällä väitteellä, jonka mukaan valtiosääntöoikeudelliset ongelmat olisivat estäneet sitä saamasta lopullisesti hyväksytyksi säädöstä, jolla asetus nro 48 051 kumotaan, ja näin panemasta täytäntöön edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annettua tuomiota.
According to settled caselaw, a Member State cannot plead provisions, practices or situations prevailing in its domestic legal order to justify the failure to observe obligations arising under Community law (see Commission v Germany, paragraph 38 and the caselaw cited).
Jäsenvaltio ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan (ks. em. asia komissio v. Saksa, tuomio 18.7.2007, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Similarly, the argument of the Portuguese Republic that State liability for damage caused by acts committed by its officials and agents is already laid down in other provisions of national law cannot be accepted.
Vastaavasti on hylättävä Portugalin tasavallan väite, jonka mukaan valtion vastuusta sen virkamiesten ja muun henkilöstön syyksi luettavista teoista aiheutuneista vahingoista on säädetty kansallisen oikeuden muissa säännöksissä.
As the Court held in paragraph 33 of its judgment in Commission v Portugal, that fact has no bearing on the failure to fulfil obligations constituted by maintaining Decree-Law No 48 051 in force in the national legal system.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali antamansa tuomion 33 kohdassa, tämä ei vaikuta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen, joka perustuu siihen, että asetus nro 48 051 on jätetty voimaan kansallisessa oikeusjärjestyksessä.
The existence of such provisions cannot, therefore, ensure compliance with that judgment.
Tällaisten säännösten olemassaololla ei näin voida taata kyseisen tuomion täytäntöönpanoa.
Consequently, it must be found that, by failing to repeal Decree-Law No 48 051 making the award of damages to persons harmed by a breach of Community law relating to public contracts, or the national laws implementing it, conditional on proof of fault or fraud, the Portuguese Republic has failed to adopt the measures necessary to comply with the judgment in Commission v Portugal and has thereby failed to fulfil its obligations under Article 228(1) EC.
Tämän johdosta on todettava, että koska Portugalin tasavalta ei ole kumonnut asetusta nro 48 051 – jonka nojalla vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää näyttöä tuottamuksesta tai tahallisuudesta – se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion täytäntöön panemiseksi eikä näin ollen noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
The financial penalty
Rahamääräinen seuraamus
On the basis of the method of calculation set out in Communication 96/C 242/07 of 21 August 1996 on applying Article [228] of the EC Treaty (OJ 1996 C 242, p.
Komissio vaatii perustamalla vaatimuksensa [EY 228] artiklan soveltamisesta 21.8.1996 annetussa tiedonannossa 96/C 242/07 (EYVL C 242, s.
6; ‘the Communication of 1996’), and Communication 97/C 63/02 of 28 February 1997 concerning the method of calculating the penalty payments provided for pursuant to Article [228] of the EC Treaty (OJ 1997 C 63, p.
6; jäljempänä vuoden 1996 tiedonanto) ja [EY 228] artiklassa määrätyn uhkasakon laskentatavasta 28.2.1997 annetussa tiedonannossa 97/C 63/02 (EYVL C 63, s.
2; ‘the Communication of 1997’), the Commission proposes that the Court impose a penalty payment on the Portuguese Republic of EUR 21 450 per day of delay in complying with the judgment in Commission v Portugal, from the day on which the Court of Justice delivers judgment in the present case until the day on which the breach of obligations is brought to an end.
2; jäljempänä vuoden 1997 tiedonanto) vahvistettuun laskentatapaan, että yhteisöjen tuomioistuin määrää Portugalin tasavallalle 21 450 euron suuruisen uhkasakon kultakin päivältä, jolla edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion täytäntöönpano viivästyy nyt esillä olevassa asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä siihen päivään, jolloin todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen lopetetaan.
The Commission considers that the imposing of a penalty payment constitutes the most appropriate sanction for bringing the breach of obligations to an end as quickly as possible.
Komissio katsoo, että uhkasakon määrääminen on asianmukaisin keino saada todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen lopetetuksi mahdollisimman pian.
The amount of that penalty payment is calculated by multiplying a uniform base of EUR 500 by a coefficient of 11 (on a scale of 1 to 20) for the seriousness of the infringement, a coefficient of 1 (on a scale of 1 to 3) for the duration of the
Komission mukaan uhkasakon määrä on laskettava kertomalla 500 euron perusmaksu kertoimella 11 (asteikolla 1–20) rikkomisen vakavuuden vuoksi, kertoimella 1 (asteikolla 1–3) rikkomisen keston vuoksi ja kertoimella 3,9 Portugalin
The Portuguese Republic considers that the amount of the penalty payment suggested by the Commission is manifestly disproportionate in the light of the circumstances of the present case and is not consistent with the Court’s well-established caselaw in the field.
Portugalin tasavalta väittää, että uhkasakon määrä, jota komissio on esittänyt, on ilmeisen suhteeton asiassa vallitseviin olosuhteisiin nähden eikä se ole tätä kysymystä koskevan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukainen.
The objections raised by that Member State concern two aspects of the methods of calculation of the penalty payment in particular.
Portugalin vastaväitteet kohdistuvat erityisesti kahteen uhkasakon laskennassa sovellettuun kertoimeen.
Second, in accordance with point 13.3 of the Commission’s Communication implementing Article 228 of the EC Treaty (SEC(2005) 1658; ‘the Communication of 2005’), the reference period to be used in these circumstances to assess whether the national legislation at issue is compatible with Directive 89/665 must be calculated on an annual basis and not, as proposed by the Commission, on a daily basis.
Toiseksi EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltamisesta vuonna 2005 annetun komission tiedonannon (SEC(2005) 1658; jäljempänä vuoden 2005 tiedonanto) 13.3 kohdan mukaisesti viitejakson, jota on sovellettava esillä olevassa asiassa sen arvioimiseksi, onko kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö direktiivin 89/665 mukainen, on oltava vuosiperusteinen eikä komission vaatimalla tavalla päiväperusteinen.
In addition, the Portuguese Republic submits that, irrespective of the reduction of the amount of that penalty payment and the setting of the frequency of that penalty on an annual basis, the Court should order the suspension of the application of that sanction until the entry into force of draft law No 56/X. That possibility is in fact
Portugalin tasavalta väittää lisäksi, että siitä riippumatta, alennetaanko kyseisen uhkasakon määrää ja vahvistetaanko sen kertymisen aikayksiköksi vuosi, yhteisöjen tuomioistuimen pitäisi määrätä seuraamuksen kertyminen keskeytettäväksi kunnes lakiesitys nro 56/X tulee voimaan. Sen mukaan tämä mahdollisuus vahvistetaan
COMMISSION v PORTUGAL provided for in point 13.4 of the Communication of 2005, in consideration of which the Court may, in exceptional cases, order the suspension of the penalty payment when a Member State has already adopted the measures necessary to comply with a judgment finding there to be a failure to comply with obligations, but a certain amount of time must inevitably pass before the desired result is achieved.
KOMISSIO v. PORTUGALI vuoden 2005 tiedonannon 13.4 kohdassa, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi poikkeustapauksissa määrätä uhkasakon kertymisen keskeytettäväksi silloin, kun jäsenvaltio on jo toteuttanut tarvittavat toimenpiteet noudattaakseen tuomiota, jossa todetaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, mutta kun tämän jälkeen kuluu välttämättä jonkin aikaa, ennen kuin edellytetty tulos saavutetaan.
The Portuguese Republic considers that to be the case here.
Portugalin tasavalta katsoo, että tästä on kyse esillä olevassa asiassa.
Having recognised that the Portuguese Republic has not complied with its judgment in Commission v Portugal, the Court may, pursuant to the third subparagraph of Article 228(2) EC, impose a lump sum or penalty payment on it.
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut sen edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali antamaa tuomiota, joten se voi EY 228 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla määrätä tämän jäsenvaltion suoritettavaksi kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon.
In the present case, as pointed out in paragraph 25 of this judgment, the Commission suggests that the Court should impose a penalty payment on the Portuguese Republic.
Esillä olevassa asiassa komissio on esittänyt, että yhteisöjen tuomioistuin määrää uhkasakon Portugalin tasavallalle, kuten tämän tuomion 25 kohdassa on todettu.
That suggestion is based on the method of calculation which the Commission defined in its Communications of 1996 and 1997.
Komission esitys perustuu laskentatapaan, jonka se on määritellyt vuoden 1996 ja vuoden 1997 tiedonannoissa.
It should also be made clear that those two communications were replaced by the Communication of 2005 which, pursuant to point 25 thereof, applies to decisions taken by the Commission from 1 January 2006 to refer a matter to the Court of Justice under Article 228 EC.
On kuitenkin muistettava, että nämä korvattiin vuoden 2005 tiedonannolla, jota sovelletaan sen 25 kohdan mukaisesti 1.1.2006 alkaen päätöksiin, joissa komissio päättää saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla.
In that regard, it must, first, be pointed out that the Commission’s suggestions cannot bind the Court and merely constitute a useful point of reference (see Commission v Greece, paragraph 80, and Commission v Spain, paragraph 41).
Tähän on aluksi todettava, että komission esitykset eivät sido yhteisöjen tuomioistuinta ja niitä on pidettävä vain hyödyllisenä viitelähtökohtana (ks. em. asia komissio v. Kreikka, tuomion 80 kohta ja em. asia komissio v. Espanja, tuomion 41 kohta).
Similarly, guidelines such as those contained in the communications of the Commission are not binding on the Court but contribute to ensuring that that institution’s actions are transparent, foreseeable and consistent with legal certainty (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 85, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 70).
Vastaavasti komission vahvistamat suuntaviivat, sellaisina kuin ne ovat sen tiedonannoissa, eivät sido yhteisöjen tuomioistuinta, vaan ne palvelevat avoimuuden, ennustettavuuden ja oikeusvarmuuden toteutumista tämän toimielimen toiminnassa (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 85 kohta ja em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 70 kohta).
The Court has also stated that the order imposing a penalty payment and/or a lump sum is intended to place a defaulting Member State under economic pressure which induces it to put an end to the breach established.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut lisäksi, että uhkasakkoon ja/tai kiinteämääräiseen hyvitykseen tuomitsemisella pyritään käyttämään jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion täytäntöönpanon laiminlyönyttä jäsenvaltiota kohtaan taloudellista pakkoa, joka saa sen lopettamaan todetun laiminlyönnin.
The financial penalties imposed must therefore be decided upon according to the degree of persuasion needed in order for the Member State in question to alter its conduct (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 91, and Case C-177/04 Commission v France, paragraphs 59 and 60).
Rahamääräiset seuraamukset on siis määrättävä suhteessa siihen, minkä verran tarvitaan taivuttelua, jotta kyseinen jäsenvaltio muuttaa menettelytapojansa (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 91 kohta ja em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 59 ja 60 kohta).
It must be found, in the present case, that, during the hearing at the Court on 5 July 2007, the agent of the Portuguese Republic confirmed that Decree-Law No 48 051 was still in force on that date.
Esillä olevassa asiassa on kuitenkin todettava, että yhteisöjen tuomioistuimessa 5.7.2007 pidetyssä istunnossa Portugalin tasavallan asiamies vahvisti sen, että asetus nro 48 051 oli kyseisenä päivänä edelleen voimassa.
Given that it must be considered that the failure to fulfil obligations at issue was still apparent when the Court examined the facts, it must be found that, as suggested by the Commission, the order imposing a penalty payment on the Portuguese Republic constitutes a means adapted in order to induce that Member State to take the meas-
On siis katsottava, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkui päivänä, jolloin yhteisöjen tuomioistuin tutki asian tosiseikat, minkä vuoksi on todettava, kuten komissio on esittänyt, että uhkasakon määrääminen Portugalin tasavallalle on sopiva keino saada jäsenvaltio toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet edellä
COMMISSION v PORTUGAL ures necessary to ensure compliance with the judgment in Commission v Portugal (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 31; Case C-177/04 Commission v France, paragraph 21; and Commission v Italy, paragraph 33).
KOMISSIO v. PORTUGALI mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion täytäntöön panemiseksi (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 31 kohta; em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 21 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomion 33 kohta).
Next, as regards the method of calculation of the amount of such a penalty payment, it is for the Court, in exercising its discretion, to set the penalty payment so that it is appropriate to the circumstances and proportionate both to the breach that has been established and to the ability to pay of the Member State concerned (see, inter alia, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 103, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 61).
Uhkasakon määrän laskemistapaan liittyvään väitteeseen on vastattava, että tuomioistuimen on harkintavaltaansa käyttäessään vahvistettava uhkasakko siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn nähden (ks. mm. em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 103 kohta ja em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 61 kohta).
In applying those criteria, regard should be had in particular to the effects of failure to comply on private and public interests and to the urgency of inducing the Member State concerned to fulfil its obligations (see, inter alia, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 104, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 62).
Näitä perusteita sovellettaessa on otettava erityisesti huomioon seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille intresseille, ja kiireellisyys, jolla kyseinen jäsenvaltio on saatava noudattamaan velvoitteitaan (ks. mm. em. asia komissio v. Ranska, tuomio 12.7.2005, 104 kohta ja em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 62 kohta).
As regards, first, the seriousness of the infringement and, in particular, the consequences of the failure to comply with the judgment in Commission v Portugal on private and public interests, it should be pointed out that, pursuant to the third recital in the preamble to Directive 89/665, the openingup of public procurement to Community competition necessitates a substantial increase in the guarantees of transparency and non-discrimination.
Viitattakoon ensiksi rikkomisen vakavuuden ja erityisesti sen osalta, minkälaisia vaikutuksia edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnistä on yksityisille ja julkisille intresseille, siihen, että direktiivin 89/665 kolmannen perustelukappaleen mukaan julkisten hankintojen avaaminen kilpailulle yhteisössä edellyttää, että takeita avoimuuden toteuttamisesta ja syrjinnän estämisestä lisätään merkittävästi.
In order for that openingup to have tangible effects, effective and rapid remedies must be available in the case of infringements of Community law in the field of public procurement or national rules implementing that law.
Jotta tällä avaamisella olisi konkreettisia vaikutuksia, on julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomisen varalta oltava käytettävissä tehokkaita ja nopeita muutoksenhakukeinoja.
To that end, Article 1(1) of that directive requires the Member States to ensure that unlawful decisions taken by the contracting authorities may be reviewed effectively and as rapidly as possible, whereas Article 2(1)(c) thereof emphasis the fact that it is important that national procedures be laid down for awarding damages to persons harmed by such an infringement.
Tätä varten direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille asetetaan velvollisuus taata se, että hankintaviranomaisten lainvastaisiin päätöksiin voidaan hakea muutosta tehokkaasti ja mahdollisimman nopeasti, kun taas sen 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa painotetaan sitä, että on tärkeää säätää kansallisista menettelyistä, joiden avulla voidaan korvata tällaisesta rikkomisesta kärsineiden henkilöiden vahingot.
The failure by the Portuguese Republic to repeal Decree-Law No 48 051, which makes the award of damages to individuals subject to the furnishing of proof of fault or fraud on the part of the Portuguese State or public entities concerned, must be regarded as serious since, although it does not render it impossible for individuals to bring judicial actions, it would appear, none the less, as also pointed out by the Advocate General in paragraph 51 of his Opinion, to render those actions more difficult and costly, so impairing the full effectiveness of the Community’s public procurement policy.
Sitä, että Portugalin tasavalta ei ole kumonnut asetusta nro 48 051 – jonka mukaan vahingonkorvauksen myöntäminen yksityisille edellyttää näyttöä Portugalin valtion tai julkisyhteisön syyksiluettavasta tuottamuksesta tai tahallisuudesta – on pidettävä vakavana, sillä vaikka kumoamatta jättäminen ei tee yksityisille kuuluvien oikeussuojakeinojen käyttämisestä mahdotonta, johtaa se kuitenkin siihen, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 51 kohdassa todennut, että oikeussuojakeinoista tulee vaikeakäyttöisempiä ja kalliimpia ja näin este julkisia hankintoja koskevan yhteisön politiikan täyden tehokkuuden toteutumiselle.
It must none the less be found that the coefficient of 11 (on a scale of 1 to 20) suggested by the Commission appears, in the present case, to be too severe; a coefficient of 4 would be more suited, by contrast, to the seriousness of the infringement at issue.
On kuitenkin todettava, että komission esittämä kerroin 11 (asteikolla 1–20) on esillä olevassa asiassa liian ankara ja kyseessä olevan laiminlyönnin vakavuuden kannalta on oikeampana pidettävä kerrointa 4.
As regards, second, the coefficient relating to the duration of the infringement, the Commission’s suggestion that it be set at 1 cannot be upheld.
Komission esitys siitä, että rikkomisen kestoa koskeva kerroin vahvistetaan 1:ksi, on hylättävä.
It is apparent from the documents before the Court that that coefficient was calculated on the basis of the time which elapsed between the date of delivery of the judgment in Commission v Portugal and the date on which the present action was brought.
Oikeudenkäynnin asiakirjoista käy ilmi, että tämä kerroin on laskettu käyttämällä perusteena edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali annetun tuomion julistamispäivän ja nyt käsiteltävänä olevan kanteen nostamispäivän välillä kuluneen ajan pituutta.
It should be recalled that the duration of the infringement must be assessed by reference to the time when the Court assesses the facts, not the time at which the case is brought before it by the Commission (see, to that effect, Case C-177/04 Commission v France, paragraph 71).
On muistettava, että rikkomisen kestoa on arvioitava ottaen huomioon se ajankohta, jona yhteisöjen tuomioistuin arvioi tosiseikkoja, eikä sitä ajankohtaa, jona komissio on saattanut asian sen käsiteltäväksi (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Ranska, tuomio 14.3.2006, 71 kohta).