natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Without prejudice to its general plea of inadmissibility, Impala considers, first, that the appellants cannot make a general rule out of the exception clause that is Article 10(6) of the Regulation.
Impala arvioi ensinnäkin, sanotun vaikuttamatta sen esittämään yleiseen tutkimatta jättämistä koskevaan väitteeseen, että valittajat eivät voi tehdä asetuksen 10 artiklan 6 kohdan poikkeussäännöksestä yleissääntöä.
Secondly, according to Impala, the appellants are incorrect in maintaining, in substance, that Article 253 EC may or may not be applied according to whether a decision relating to a proposed concentration is negative or positive.
Toiseksi Impala katsoo valittajien tekevän virheen, kun ne väittävät lähinnä, että EY 253 artikla on sovellettavissa tai ei ole sovellettavissa sen mukaan, onko suunnitellusta yrityskeskittymästä tehtävä päätös kielteinen vai myönteinen.
Thirdly, Impala submits that the degree of reasoning required depends on the context and legal framework within which a particular measure is adopted.
Kolmanneksi Impala väittää, että vaadittavien perustelujen määrä riippuu asiayhteydestä ja oikeudellisesta viitekehyksestä, jossa tietty toimi toteutetaan.
It is entirely consistent with this principle that the type of reasoning required should be adapted to the type of case involved.
On täysin tämän periaatteen mukaista, että perusteluvaatimukset mukautetaan tarkasteltavan asian laatuun.
The present case is one in which the formal proceedings were opened and which involved both substantial third-party opposition and a statement of objections.
Tässä tapauksessa kyseessä on asia, jossa aloitettiin muodollinen menettely ja johon liittyi vakavaa vastustusta kolmannen osapuolen taholta ja väitetiedoksiannon antaminen.
As regards the appellants’ line of argument put forward in the alternative concerning the standard of reasoning applied by the Court of First Instance, Impala contends that the Court merely mentioned extracts from the statement of reasons in order to emphasise the inadequacy of the reasoning of the contested decision and the inconsistencies in it and that that court’s finding that the reasoning in the contested decision was inadequate was based on the reasoning set out in it and not on its inadequacy as compared with the reasoning of the statement of objections.
Impala toteaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen soveltamaan perusteluvaatimukseen liittyvien valittajien esittämien toissijaisten perustelujen osalta yhtäältä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tyytynyt mainitsemaan otteita väitetiedoksiannosta ainoastaan korostaakseen riidanalaisen päätöksen perustelujen riittämättömyyttä ja siihen sisältyviä epäjohdonmukaisuuksia ja perustanut tämän perustelujen riittämättömyyttä koskevan toteamuksensa riidanalaisessa päätöksessä itsessään esitettyihin perusteluihin eikä ole verrannut niitä väitetiedoksiannossa esitettyihin perusteluihin.
Impala also submits that the Court of First Instance did not disregard the context of proceedings for the control of concentrations.
Toisaalta Impala katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole jättänyt yrityskeskittymien valvontamenettelyn asiayhteyttä huomiotta.
Moreover, it does not follow from the fact that the Court of First Instance was able to make an in-depth review of the contested decision that the reasoning of that decision was adequate.
Myöskään siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kyennyt tutkimaan riidanalaisen päätöksen tyhjentävästi, ei Impalan mukaan seuraa, että päätöksen perustelut olisivat olleet riittävät.
According to Impala, it is quite clear that the Court of First Instance was unable to understand in particular why the Commission, when the evidence consistently pointed to there being sufficient transparency to support a finding of collective dominance, nevertheless concluded that there was insufficient evidence of transparency because campaign discounts were less transparent than other kinds of discounts.
Impala katsoo, että missään tapauksessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole kyennyt ymmärtämään varsinkaan sitä, miksi komissio on päätellyt, että läpinäkyvyyttä koskeneet todisteet olivat riittämättömiä, koska kampanjaalennukset olivat vähemmän läpinäkyviä kuin muuntyyppiset alennukset, vaikka todisteista ilmeni, että läpinäkyvyys oli riittävää tukemaan toteamusta yhteisen määräävän aseman olemassaolosta.
In Impala’s view, the real reasons for the contested decision remain unknown.
Impalan mukaan riidanalaisen päätöksen todelliset perustelut ovat jääneet tuntemattomiksi.
As regards the appellants’ line of argument summarised in paragraph 161 of this judgment, Impala contends that the observations of the Court of First Instance on certain aspects of the reasoning of the contested decision are based on a thorough examination of the Commission’s analysis but, above all, on the internal inconsistencies within the contested decision itself.
Impala esittää tämän tuomion 161 kohdassa tiivistetyistä valittajien perusteluista, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen riidanalaisen päätöksen perustelujen tietyistä osista esittämät huomautukset perustuvat komission tekemän selvityksen perusteelliseen tutkimiseen mutta etenkin riidanalaisen päätöksen sisäisiin epäjohdonmukaisuuksiin.
It is clear from settled caselaw that the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Kuten vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, EY 253 artiklassa edellytettyjen perustelujen pitää olla kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia, ja niistä pitää selkeästi ja yksiselitteisesti ilmetä toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees of the measure, or other parties to whom it is of direct and individual concern, may have in obtaining explanations.
Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille toimenpide on osoitettu tai joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen.
Thus, the Commission does not infringe its duty to state reasons if, when exercising its power to examine concentrations, it does not include precise reasoning in its decision as to the appraisal of a number of aspects of the concentration which appear to it to be manifestly irrelevant
Komissio ei siis laiminlyö perusteluvelvollisuuttaan, jos se ei yrityskeskittymien valvontaa koskevaa toimivaltaansa käyttäessään sisällytä päätökseensä täsmällisiä perusteluja sille, miten se on arvioinut keskittymän tiettyjä seikkoja, jotka ovat sen mielestä selvästi asiaankuulumattomia, merkityksettömiä tai selvästi
Such a requirement would be difficult to reconcile with the need for speed and the short timescales which the Commission is bound to observe when exercising its power to examine concentrations and which form part of the particular circumstances of proceedings for control of those concentrations.
Tällainen vaatimus olisi näet vaikea sovittaa yhteen joutuisuusvaatimuksen ja niiden menettelyä koskevien lyhyiden määräaikojen kanssa, jotka velvoittavat komissiota, kun se käyttää yrityskeskittymien valvontaa koskevaa toimivaltaansa, ja jotka kuuluvat näiden toimenpiteiden valvontamenettelyä koskeviin erityisiin olosuhteisiin.
It follows that where the Commission declares a concentration to be compatible with the common market on the basis of Article 8(2) of the Regulation the requirement to state reasons is satisfied when that decision clearly sets out the reasons for which the Commission considers that the concentration in question, where appropriate following modification by the undertakings concerned, does not create or strengthen a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded in the common market or in a substantial part of it.
Tästä seuraa, että kun komissio julistaa yrityskeskittymän yhteismarkkinoille soveltuvaksi asetuksen 8 artiklan 2 kohdan perusteella, perusteluvaatimus täytetään, jos tässä päätöksessä esitetään selvästi syyt, joiden vuoksi komissio katsoo, että kyseisellä yrityskeskittymällä, tarvittaessa asianomaisten yritysten tekemien muutosten jälkeen, ei luoda tai vahvisteta määräävää markkina-asemaa, josta seuraisi, että tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti rajoittuisi.
It is in the light of these principles that the objections raised by the appellants under the sixth ground of appeal should be examined.
Valittajien kuudennen valitusperusteen yhteydessä esittämää arvostelua on tutkittava näiden periaatteiden valossa.
As their principal argument, the appellants submit that a Commission decision approving a concentration cannot be annulled on the ground of inadequate reasoning.
Valittajat väittävät lähinnä, että yrityskeskittymän hyväksyvää komission päätöstä ei voida missään tapauksessa kumota perustelujen riittämättömyyden vuoksi.
They rely in particular in this regard on Article 10(6) of the Regulation.
Ne nojautuvat tässä yhteydessä erityisesti asetuksen 10 artiklan 6 kohtaan.
It follows from paragraph 49 of this judgment that the purpose of that provision is to ensure legal certainty where, exceptionally, the Commission has not adopted a decision within the prescribed period.
Tämän tuomion 49 kohdasta ilmenee, että viimeksi mainitun säännöksen tarkoituksena on varmistaa oikeusvarmuus siinä tapauksessa, että komissio ei poikkeuksellisesti ole tehnyt päätöstä säädetyssä määräajassa.
Thus, the undertakings concerned are free to implement their concentration as soon as approval is deemed to have been given.
Siten asianomaiset yritykset ovat vapaita toteuttamaan keskittymänsä heti, kun tällainen hiljainen hyväksyminen on tapahtunut.
As Impala observes, the line of argument of the appellants based on Article 10(6) of the Regulation has the result that decisions approving concentrations do not have to be reasoned at all, as they cannot be challenged on the ground of lack of a statement of reasons.
Kuten Impala korostaa, asetuksen 10 artiklan 6 kohtaan perustuvat valittajan perustelut antavat ymmärtää, että yrityskeskittymät hyväksyviä päätöksiä ei tarvitsisi lainkaan perustella, koska niitä ei voitaisi riitauttaa perustelujen puuttumisen vuoksi.
It should be noted that an inadequate statement of reasons in breach of Article 253 EC constitutes an infringement of essential procedural requirements for the purposes of Article 230 EC and is, moreover, a plea which may, and even must, be raised by the Community judicature of its own motion (see, to that effect, Case C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983, paragraph 24).
On muistettava, että EY 253 artiklan rikkomista merkitsevä perustelujen riittämättömyys kuuluu EY 230 artiklassa tarkoitettuihin olennaisen menettelymääräyksen rikkomisiin ja sitä on pidettävä sellaisena perusteena, jonka yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa tai sen pitää ottaa huomioon viran puolesta (ks. vastaavasti asia C-166/95 P, komissio v. Daffix, tuomio 20.2.1997, Kok. 1997, s. I-983, 24 kohta).
It follows that Article 10(6) of the Regulation must be interpreted and applied in the light of Articles 230 EC and 253 EC.
Tästä seuraa, että asetuksen 10 artiklan 6 kohtaa on tulkittava ja sovellettava EY 230 artiklan ja EY 253 artiklan valossa.
Thus, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, Article 10(6) constitutes an exception to the general scheme of the Regulation, which is laid down in particular in Articles 6(1) and 8(1) thereof, according to which the Commission is to rule expressly on the concentrations which are notified to it, whether its decision be a negative or a positive one.
Kuten tämän tuomion 49 kohdasta ilmenee, kyseinen 10 artiklan 6 kohta on poikkeus asetuksen yleisestä rakenteesta, joka ilmenee erityisesti asetuksen 6 artiklan 1 kohdasta ja 8 artiklan 1 kohdasta ja jonka mukaisesti komission on annettava nimenomaisesti ratkaisu sille ilmoitetuista yrityskeskittymistä, olipa päätös kielteinen tai myönteinen.
It follows that, not only can Article 10(6) of the Regulation not form the basis of a general presumption that concentrations are compatible with the common market, it also cannot serve as a basis for an exception to the rule that a decision approving such a concentration may be challenged on the ground of infringement of
Näin ollen sen lisäksi, että asetuksen 10 artiklan 6 kohta ei voi olla yrityskeskittymien soveltuvuutta yhteismarkkinoille puoltavan yleisen olettaman perustana, tämä säännös ei voi myöskään olla perustana poikkeukselle, joka tehtäisiin mahdollisuudesta riitauttaa tällaisen toimenpiteen hyväksyvän päätöksen
The legitimate need for legal certainty in exceptional situations, which that provision reflects, cannot go so far as to exclude decisions relating to concentrations in whole or in part from review by the Community judicature.
Kyseisestä säännöksestä heijastuva poikkeuksellisissa olosuhteissa vallitseva oikeusvarmuuden hyväksyttävä tarve ei näet voi johtaa niin pitkälle, että yrityskeskittymiä koskevat päätökset jäisivät kokonaan tai osittain yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan ulkopuolelle.
The appellants’ line of argument based on Article 10(6) of the Regulation must therefore be rejected.
Asetuksen 10 artiklan 6 kohtaan perustuvat valittajien perustelut on näin ollen hylättävä.
In the alternative, the appellants submit, among other things, that since the contested decision allowed Impala to ascertain the reasons for the approval at issue and the Court of First Instance to exercise its power of judicial review, that court did not observe the settled caselaw of the Community judicature on the requirement to state reasons.
Valittajat vetoavat toissijaisesti muun muassa siihen, että koska Impalalle on selvinnyt riidanalaisesta päätöksestä hyväksymisen antamisen syyt ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kyennyt tutkimaan sen laillisuuden, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole noudattanut perusteluvaatimuksia koskevaa yhteisöjen tuomioistuinten vakiintunutta oikeuskäytäntöä.
In the present case, it is true that a certain imbalance in the contested decision between the presentation of the elements tending to plead in favour of there being sufficient transparency and the presentation of the impact of the campaign discounts, which plead, according to the Commission, against such transparency, may appear unfortunate.
Tässä tapauksessa saattaa vaikuttaa valitettavalta, että riidanalaisessa päätöksessä vallitsee tietynlainen epäsuhta riittävää läpinäkyvyyttä puoltavien seikkojen esittämisen ja tällaista läpinäkyvyyttä vastaan viittaavan kampanjaalennusten vaikutusten esittämisen välillä.
Nevertheless, in the light, first, of the context in which the contested decision was adopted, marked in particular by the short space of time between the
Kun otetaan kuitenkin huomioon ensinnäkin asiayhteys, jossa riidanalainen päätös on tehty ja jolle on ominaista muun muassa hyvin lyhyt aika yhtäältä väitetiedoksiantoon annetun kirjallisen vastauksen ja komissiossa järjestetyn
In the first place, the contested decision showed the reasoning followed by the Commission in a way which subsequently allowed a party such as Impala to challenge its validity before the competent Court.
Riidanalaisesta päätöksestä ilmeni näet ensinnäkin komission päättely, siten että sen perusteella oli mahdollista riitauttaa päätös myöhemmin toimivaltaisessa tuomioistuimessa, kuten Impala on menetellyt.
In the second place, as is apparent from, among others, paragraphs 275, 289 and 530 of the judgment under appeal, the Court of First Instance was aware of the reasons for which the Commission decided to approve the concentration at issue.
Kuten toiseksi muun muassa valituksenalaisen tuomion 275, 289 ja 530 kohdasta ilmenee, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tiesi syyt, joiden vuoksi komissio oli päättänyt hyväksyä kyseisen yrityskeskittymän.
It also devoted numerous paragraphs in its judgment to an analysis of whether those reasons were well founded.
Se käsitteli lisäksi useissa tuomionsa kohdissa näiden syiden paikkansapitävyyttä.
The reasoning of a decision consists in a formal statement of the grounds on which that decision is based.
Päätöksen perusteluissa toistetaan näet virallisesti päätöksen perustana olevat syyt.
If those grounds are vitiated by errors, the latter will vitiate the substantive legality of the decision, but not the statement
Jos nämä syyt ovat virheellisiä, ne rasittavat päätöksen asiasisällön laillisuutta mutta eivät sen perusteluja, jotka saattavat olla riittävät,
It cannot therefore be claimed that it was impossible for the Court of First Instance to exercise its power of judicial review (see, by way of analogy, Chronopost and La Poste v UFEX and Others, paragraph 112).
Näin ollen ei voida väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei olisi kyennyt harjoittamaan laillisuusvalvontaansa (ks. vastaavasti em. yhdistetyt asiat Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., tuomion 112 kohta).
The appellants’ sixth ground of appeal should therefore be upheld, without it being necessary to adjudicate on the objections referred to in paragraphs 158, 159 and 161 of this judgment.
Valittajien kuudes valitusperuste on siis hyväksyttävä, ilman että on tarpeen antaa ratkaisua tämän tuomion 158, 159 ja 161 kohdassa esitetyistä moitteista.
Having regard to the above considerations, the present appeal must be declared to be well founded.
Edellä esitetyn perusteella nyt käsiteltävänä oleva valitus on todettava perustelluksi.
The Commission’s response contains a separate section containing ‘additional observations’ on the ‘essential grounds’ of the contested decision.
Komission vastauskirjelmä sisältää erillisen jakson, johon sisältyy ”lisähuomautuksia” riidanalaisen päätöksen ”olennaisista perusteluista”.
In that section, the Commission contends that the Court of First Instance was wrong to characterise the Commission’s findings in relation to the retaliatory measures as essential grounds of the decision.
Komissio vetoaa siinä siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on menetellyt virheellisesti luokitellessaan sen kostotoimenpiteitä koskevat toteamukset valituksenalaisen tuomion 474 ja 476 kohdassa kyseisen päätöksen olennaiseksi perusteluksi.
In the Commission’s view, were it to be held in this appeal that the findings made in the contested decision in relation to lack of market transparency were not incorrect in law, the decision should be declared to be lawful irrespective of whether it contains errors of law concerning the retaliatory measures.
Mikäli nimittäin nyt käsiteltävässä asiassa ilmenisi, että markkinoiden läpinäkyvyyttä koskevat komission toteamukset olivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen näkemyksen vastaisesti oikeudellisesti paikkansapitäviä, kyseisen päätöksen pitäisi komission mielestä jäädä voimaan riippumatta siitä, onko siinä oikeudellisia virheitä kostotoimenpiteiden osalta vai ei.
Impala interpreted the arguments contained in the Commission’s response as a cross-appeal and replied to them in a separate document of 23 March 2007, relying on Article 117(2) of the Rules of Procedure of the Court.
Impala on tulkinnut nämä komission vastauskirjelmässä esittämät toteamukset vastavalitukseksi ja vastannut niihin 23.3.2007 päivätyllä erillisellä kirjelmällä yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohdan nojalla.
Subsequently, the parties were allowed to lodge further documents on this matter, the last of which was lodged
Tämän jälkeen osapuolille annettiin lupa jättää tästä aiheesta vielä muitakin kirjelmiä, joista viimeinen jätettiin yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 16.7.2007, samalla kun
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA at the Court Registry on 16 July 2007, while at the same time the question was left open whether Impala was entitled to invoke Article 117(2).
BERTELSMANN JA SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA jätettiin avoimeksi kysymys siitä, oliko Impalalla oikeus vedota kyseiseen 117 artiklan 2 kohtaan.
Under Article 117(2) of the Rules of Procedure, for a submission to be regarded as a cross-appeal, the party which relies on it must seek to set aside, in whole or in part, the judgment under appeal on a plea in law which was not raised in the appeal.
Väitteen luonnehtiminen vastavalitukseksi edellyttää työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohdan perusteella sitä, että siihen vetoava asianosainen vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista osittain tai kokonaan sellaisella perusteella, jota ei ole esitetty valituksessa.
Whether that is the case here is to be determined by reference to the wording, aim and context of the passage in question in the Commission’s response.
Se, onko tilanne tässä tapauksessa tällainen, on selvitettävä komission valitukseen antaman vastauskirjelmän kyseisen kohdan sanamuodon, tarkoituksen ja asiayhteyden perusteella.
It must be emphasised in that regard that nowhere in its response does the Commission use the expression ‘cross-appeal’.
On tärkeää korostaa tässä yhteydessä, että komissio ei käytä missään kirjelmänsä kohdassa ilmaisua ”vastavalitus”.
Moreover, the Commission itself clearly stated during these proceedings, for instance at the hearing, that it had no intention of bringing a cross-appeal by its ‘additional observations’.
Komissio on lisäksi itsekin ilmaissut selvästi oikeudenkäynnin aikana, erityisesti istunnossa, ettei sillä ollut missään tapauksessa aikomusta tehdä vastavalitusta ”lisähuomautuksillaan”.
In those circumstances, it must be held that those observations do not constitute a cross-appeal.
Näin ollen on pääteltävä, että nämä huomautukset eivät merkitse vastavalitusta.
Contrary to what Impala submits, there is accordingly no need to adopt a position with regard to them.
Toisin kuin Impala väittää, niihin ei siis ole tarpeen ottaa kantaa.
Referral of the case back to the Court of First Instance
Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen
Under the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the appeal is well founded, the Court of Justice is to quash the decision of the Court of First Instance.
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että jos muutoksenhaku todetaan aiheelliseksi, yhteisöjen tuomioistuin kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen.
It may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Se voi tällöin joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen, tai palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Since the Court of First Instance examined only two of the five pleas relied on by Impala in support of its action, the Court of Justice considers that the present case is not in a state where judgment may be given.
Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tutkinut vain kaksi Impalan kanteensa tueksi esittämistä viidestä kanneperusteesta, yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että nyt käsiteltävä asia ei ole ratkaisukelpoinen.
The case must therefore be referred back to the Court of First Instance.
Asia on näin ollen palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
Since the case is to be referred back to the Court of First Instance, the costs relating to the present appeal proceedings must be reserved.
Koska asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, tämän muutoksenhakumenettelyn oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.
Case C-484/06
Asia C-484/06