natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indeed, the wording of the 11th recital in the preamble to Regulation No 1785/1981 is in its essentials identical to that of recital 9 in the preamble to the basic regulation.
Asetuksen N:o 1785/1981 johdantoosan 11. perustelukappaleen sanamuoto on pohjimmiltaan samanlainen kuin perusasetuksen johdantoosan yhdeksännen perustelukappaleen sanamuoto.
That recital, together with the other recitals set out in point 7 above, makes it clear in my view that the overriding aim of the production levy under the post-1981 system is to ensure that producers bear the costs of disposing of surplus production.
Tämän perustelukappaleen ja muiden edellä 7 kohdassa esitettyjen perustelukappaleiden perusteella on mielestäni selvää, että tuotantomaksun ensisijaisena tarkoituksena on ollut vuoden 1981 jälkeen voimassa olleessa järjestelmässä varmistaa se, että tuottajat vastaavat tuotannon ylijäämien myyntikustannuksista.
The Court rejected that argument.
Yhteisöjen tuomioistuin torjui tämän väitteen.
In its judgment it stated that ‘the quota system … provides for the disposal at guaranteed prices of qualifying quantities by means of a system for financing the costs of disposal, which are borne jointly by all the producers.
Se totesi antamassaan tuomiossa, että ”kiintiöjärjestelmä – – mahdollistaa vaatimusten mukaisten määrien myynnin taatuilla hinnoilla myyntikustannusten rahoittamista koskevalla järjestelmällä, jossa näistä kustannuksista vastaavat kaikki tuottajat yhteisesti.
That financing system is designed in such a way that the A quota, which represents internal consumption, attracts only a minimal levy whereas the B quota, which is mainly for export, is subject to a much higher levy in order to finance the necessary refunds whilst discouraging production’. 33
Tämä rahoitusjärjestelmä on suunniteltu siten, että sisäistä kulutusta varten olevalle A-kiintiölle on asetettu ainoastaan vähimmäismaksu, kun taas pääasiallisesti vientiä varten olevalle B-kiintiölle asetettu maksu on paljon korkeampi välttämättömien vientitukien rahoittamiseksi ja tuotannon hillitsemiseksi”. 33
Recital 11 in the preamble to the basic regulation moreover refers to the principle that producers should bear full financial responsibility for the losses incurred each marketing year.
Perusasetuksen johdantoosan 11 perustelukappaleessa viitataan lisäksi periaatteeseen, jonka mukaan tuottajilla on täysi taloudellinen vastuu kunakin markkinointivuonna aiheutuvista tappioista.
That tends to emphasise that actual losses are at issue.
Tämä korostaa sitä, että kysymys on todellisista tappiosta.
That statement is cited by the referring court in Jülich and by the German Government in both cases in support of the view that the aim of the production levy is not simply for producers to bear the cost of disposal but also to discourage production.
Kansallinen tuomioistuin viittaa tähän yhteisöjen tuomioistuimen toteamukseen asiassa Jülich, ja Saksan hallitus viittaa siihen molemmissa asioissa perustellakseen kantaansa, jonka mukaan tuotantomaksun tarkoituksena ei ole ainoastaan se, että tuottajat vastaavat myyntikustannuksista, vaan myös tuotannon hillitseminen.
In Eridania the Court was asked whether the production levy was contrary to the
Asiassa Eridania yhteisöjen tuomioistuimelta tiedusteltiin, oliko tuotantomaksu syrjintäkiellon vastainen sen vuoksi, että kiintiöjärjestelmän rahoittamiseen tarvittavien maksujen kokonaismäärä laskettiin yhteisön
33 — Paragraph 19 (emphasis added).
33 – Tuomion 19 kohta (kursivointi tässä).
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-5/06 AND C-23/06 TO C-36/06
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-5/06 JA C-23/06–C-36/06 tuotantotukea.
It seems clear to me, however, that the formulation used by the Court is consistent with the view that the principal aim is for self-financing by producers.
Mielestäni on kuitenkin selvää, että yhteisöjen tuomioistuimen käyttämä muotoilu vastaa näkemystä, jonka mukaan ensisijaisena tarkoituksena on se, että tuottajat vastaavat itse järjestelyn rahoituksesta.
chemical industry. 37 Article 15(6) requires all losses resulting from the grant of such production refunds to be taken into account when calculating the overall loss referred to in paragraph 1(e).
tuotantotukien myöntämisestä johtuvat tappiot otetaan huomioon määritettäessä 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettua kokonaistappiota.
Production refunds therefore enter the equation only where they have in fact been granted.
Tuotantotuet otetaan näin ollen laskennassa huomioon ainoastaan silloin, kun niitä on tosiasiassa myönnetty.
Moreover the very fact that the production levy imposes on producers the burden of financing the cost of subsidising exports of excess production would seem to me to discourage production.
Lisäksi jo itsessään se seikka, että tuottajille on asetettu tuotantomaksuilla vastuu ylijäämätuotannon viennin tukemisesta aiheutuvista kustannuksista, näyttäisi mielestäni hillitsevän tuotantoa.
The mere fact, if such it be, that production levies discourage production in excess of Community consumption is in no way inconsistent with the principal objective of such levies being to finance export refunds, and hence with the proposition that such levies must be calculated so that producers do not pay more than is necessary for that purpose.
Pelkästään se tosiseikka – mikäli se pitää paikkansa – että tuotantomaksut hillitsevät tuotantoa, joka ylittää yhteisön kulutuksen, ei ole mitenkään ristiriidassa sen kanssa, että näiden maksujen pääasiallisena tarkoituksena on vientitukien rahoittaminen, eikä näin ollen sen kanssa, että nämä maksut on laskettava siten, että tuottajat eivät maksa enempää kuin tätä tarkoitusta varten on tarpeen.
It is also apparent from the scheme of Article 15 of the basic regulation that the principal aim is self-financing.
Myös perusasetuksen 15 artiklan rakenteesta ilmenee, että itserahoitus on ensisijaisena tarkoituksena.
Article 15(3) provides that the basic production levy is to be determined by dividing the foreseeable overall loss by the estimated production of A and B sugar attributable to the current marketing year, subject to a cap.
Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaan perustuotantomaksu määritellään asetetun enimmäismäärän rajoissa 34 jakamalla ennakoitu kokonaistappio kuluvan markkinointivuoden lukuun tuotetun A- ja B-sokerin ennakoidulla määrällä.
34 If however the production levy so calculated does ‘not fully cover the overall loss’, Article 15(4) provides for the calculation of a further levy on the production of B sugar, again subject to a cap.
Jos näin lasketulla tuotantomaksulla ei kuitenkaan ”voida kokonaan kattaa – – kokonaistappiota”, 15 artiklan 4 kohdassa säädetään B-sokerin tuotantoa koskevan lisämaksun laskemisesta, taas asetetun enimmäismäärän rajoissa.
35 Again, should it appear that the foreseeable overall loss ‘is unlikely to be covered by the expected proceeds from the levies’ because of the two caps, Article 15(5) provides for further adjustment, subject to a further cap. 36
35Jos ilmenee jälleen, että ennakoitua kokonaistappiota ”ei todennäköisesti voida kattaa kokonaan näistä maksuista odotettavissa olevilla tuloilla” mainittujen kahden enimmäismäärän vuoksi, 15 artiklan 5 kohdassa säädetään osuuksien tarkistamisesta uuden enimmäismäärän rajoissa. 36
That interpretation is furthermore borne out by the treatment in the basic regulation of production refunds on sugar used in the
Tätä tulkintaa tukee myös se, miten perusasetuksessa säännellään kemianteollisuudessa käytettävää sokeria koskevaa
It seems to me that the only convincing argument against the interpretation I am proposing is that it amounts to regarding sugar exported in processed products in respect of which no export refunds have been
Mielestäni ainoa vakuuttava esittämäni tulkinnan vastainen perustelu on se, että tämän tulkinnan mukaan jalosteina vietyä sokeria, jolle ei ole myönnetty mitään vientitukea, pidetään sokerina, joka on ”myyty
34 — For sugar, 2% of the intervention price for white sugar.35 — 30% of the intervention price for white sugar.36 — 37.5% of the intervention price for white sugar.
34 – Sokerin osalta enimmäismäärä on kaksi prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta.
37 — In accordance with Article 7(3): see point 13 above.
37 – Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti: ks. edellä 13 kohta.
38 paid as sugar ‘disposed of for consumption within the Community’ within the meaning of Article 15(1)(b) of the basic regulation.
säädännön tulkitsemiseksi sen tavoitteiden mukaisesti. 38 yhteisön sisäiseen kulutukseen” perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
That is clearly not a natural meaning of the phrase.
Tämä ei selvästikään ole kyseisen lauseen normaali merkityssisältö.
The Commission has referred in Saint Louis Sucre to caselaw holding that the Community legislature enjoys a wide discretionary power in matters concerning the common agricultural policy, corresponding to the political responsibilities given to it by Articles 34 to 37 EC.
Komissio on viitannut yhdistetyissä asioissa Saint Louis Sucre oikeuskäytäntöön, jonka mukaan yhteisön lainsäätäjällä on yhteisen maatalouspolitiikan alalla laaja harkintavalta, joka perustuu siihen, että sille on EY 34–EY 37 artiklassa annettu poliittisluonteisia tehtäviä.
Consequently, judicial review must be limited to verifying that the measure in question is not vitiated by any manifest error or misuse of powers and that the authority concerned has not manifestly exceeded the limits of its power of assessment. 39
Tuomioistuimen harjoittaman valvonnan on sen vuoksi rajoituttava sen tutkimiseen, rasittaako kysymyksessä olevaa toimenpidettä ilmeinen virhe tai harkintavallan väärinkäyttö taikka onko kysymyksessä oleva viranomainen ilmeisesti ylittänyt harkintavaltansa rajat. 39
However, it must be borne in mind that the notion of ‘sugar … disposed of for consumption within the Community’ has no independent significance.
On kuitenkin muistettava, ettei käsitteellä ”sokeri – – joka on myyty yhteisön sisäiseen kulutukseen” ole itsenäistä merkitystä.
It is merely a label attached to an intermediate step in calculating the ‘exportable surplus’.
Se on ainoastaan nimitys, jota käytetään ”vietävän ylijäämän” laskennan välivaiheessa.
The meaning that might normally be given to that label in other contexts is therefore not particularly important.
Näin ollen merkitys, joka tällä nimityksellä on tavallisesti muissa yhteyksissä, ei ole erityisen tärkeä.
The Court has indeed ruled to that effect.
Yhteisöjen tuomioistuin on todellakin todennut näin.
That does not however give the Community legislature carte blanche in the agricultural sector.
Yhteisöjen lainsäätäjälle ei ole kuitenkaan annettu tällä perusteella avointa valtakirjaa maatalousalalla.
The Court has not excluded judicial review of the institutions’ exercise of their wide discretionary powers.
Yhteisöjen tuomioistuin ei ole sulkenut pois toimielinten laajan harkintavallan käytön tuomioistuinvalvontaa.
If such review is to be of any value, it must be possible for the Court to intervene when, as in the present cases, the method of calculation of a produc-
Jotta tällaisella valvonnalla olisi mitään merkitystä, yhteisöjen tuomioistuimen on pystyttävä puuttumaan asiaan silloin, kun nyt esillä olevien asioiden tavoin
38 — An alternative would be to regard the original processing of sugar into processed products as amounting to disposal of that sugar within the Community but then to qualify that interpretation so that where export refunds were paid on the sugar used in the processing, that processing was not after all disposal within the Community.
38 – Vaihtoehtoisesti voitaisiin katsoa, että sokerin jalostaminen jalosteeksi vastaa tämän sokerin myymistä yhteisössä, kuitenkin siten, että silloin kun jalostamisessa käytetylle sokerille on myönnetty vientitukea, tätä jalostamista ei kuitenkaan pidettäisi myymisenä yhteisössä.
That interpretation appears to me to be more artificial, and hence less attractive, than the interpretation I suggest.
Tämä tulkinta vaikuttaa kuitenkin mielestäni vielä keinotekoisemmalta ja siten vähemmän houkuttelevalta kuin ehdottamani tulkinta.
If it were none the less regarded as essential to arrive at an interpretation of ‘sugar … disposed of for consumption within the Community’ which is reconcilable with its broader context, I consider that that can be done.
Jos kuitenkin katsotaan, että on olennaista antaa käsitteelle ”sokeri – – joka on myyty yhteisön sisäiseen kulutukseen” sellainen tulkinta, joka on sopusoinnussa sen laajemman käyttöyhteyden kanssa, tämä on mielestäni mahdollista.
The solution, in my view, is to regard sugar exported at no cost to the Community — including sugar exported in processed products in respect of which no export refunds have been paid — as tantamount to sugar disposed of for consumption within the Community.
Ratkaisuna on mielestäni se, että sokerin, jonka viennistä ei aiheudu yhteisölle kustannuksia – mukaan lukien sokeri, joka on viety jalosteina ja jolle ei ole myönnetty mitään vientitukea – katsotaan vastaavan sokeria, joka on myyty yhteisön sisäiseen kulutukseen.
That interpretation, while somewhat contrived, seems to me to be
Mielestäni tätä tulkintaa, vaikka se onkin hieman keinotekoinen, tarvitaan yleisemmin ottaen lain-
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-5/06 AND C-23/06 TO C-36/06 tion levy intended to be a means by which producers bear the cost to the Community of disposing of surplus production manifestly leads to overcharging, thereby placing a disproportionate burden on the producers.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-5/06 JA C-23/06–C-36/06 sen tuotantomaksun laskentatapa, jonka tarkoituksena on se, että tuottajat vastaavat ylijäämätuotannon myymisestä yhteisölle aiheutuvista kustannuksista, johtaa selvästi liian korkeiden maksujen perimiseen ja siten aiheuttaa kohtuuttoman rasitteen tuottajille.
essentially whether Article 15 of the basic regulation requires that, when determining the average loss per tonne of sugar, all exports, including those in respect of which no export refunds were paid, are to be taken into account, or whether on the contrary exports in respect of which no export refunds were paid should be left out of the calculation.
määrittämisessä on arvioitava kaikkea vientiä, mukaan luettuna vienti, jolle ei ole myönnetty mitään vientitukea, vai onko sitä vastoin sellainen vienti, jolle ei ole myönnetty mitään vientitukea, jätettävä laskennassa huomioon ottamatta.
I am accordingly of the view that, when determining the exportable surplus, account should be taken only of those export quantities of sugar in respect of which export refunds have actually been paid.
Katson näin ollen, että vietävän ylijäämän määrittämisessä saadaan arvioida ainoastaan niitä sokerin vientimääriä, joille on tosiasiassa myönnetty vientitukea.
It is common ground that Article 6(4) of the implementing regulation does not reflect that interpretation.
On selvää, että täytäntöönpanoasetuksen 6 artiklan 4 kohta ei vastaa tätä tulkintaa.
It follows that that provision, together with Regulations Nos 1837/2002, 1762/2003 and 1775/2004, is to that extent invalid.
Tästä seuraa, että tämä säännös sekä asetukset N:o 1837/2002, N:o 1762/2003 ja N:o 1775/2004 ovat tältä osin pätemättömiä.
It will be recalled that in accordance with Article 15 of the basic regulation the overall loss, which determines the rate of the production levy, is the product of the exportable surplus and the average loss per tonne.
On muistettava, että perusasetuksen 15 artiklan mukaan kokonaistappio, jonka perusteella tuotantomaksun määrä määritellään, saadaan vietävän ylijäämän ja tonnilta laskettavan keskimääräisen tappion tuloksena.
The average loss per tonne is the difference between the total amount of refunds and the total amount of levies divided by the total tonnage of export obligations to be fulfilled that marketing year.
Keskimääräinen tappio tonnilta saadaan tukien kokonaismäärän ja maksujen kokonaismäärän erotuksena, joka jaetaan kyseisenä markkinointivuonna toteutettavien vientisitoumusten kokonaistonnimäärällä.
Article 6(5) of the implementing regulation defines export obligations to be fulfilled during the current marketing year as, essentially, all sugar to be exported in the natural state with export refunds 40 fixed by tenders opened in respect of that marketing year or on the basis of export licences issued during that marketing year and all foreseeable exports of sugar in the form of processed products with export refunds 41fixed for that purpose during that marketing year, such quantities being spread evenly over the marketing year.
Täytäntöönpanoasetuksen 6 artiklan 5 kohdan mukaan kuluvaa markkinointivuotta koskevina vientisitoumuksina pide- tään pääasiallisesti kaikkia sellaisenaan vietäviä sokerin määriä, joiden vientituet 40vahvistetaan mainituksi markkinointivuo-
The third question in Jülich and the second question in Saint Louis Sucre asks
Asiassa Jülich esitetyllä kolmannella kysymyksellä ja yhdistetyissä asioissa Saint Louis Sucre esitetyllä toisella kysymyksellä tiedustellaan pääasiallisesti, edellytetäänkö perusasetuksen 15 artiklassa, että sokeritonnilta laskettavan keskimääräisen tappion
ZUCKERFABRIK JÜLICH AND OTHERS basis of all exports whereas the average loss is calculated on the basis only of those exports in respect of which export refunds have been paid, that may result in the production levy exceeding the actual losses, which would be contrary to the principle of self-financing.
vain sen viennin perusteella, jolle on myönnetty vientitukea, tämä saattaa johtaa siihen, että tuotantomaksu ylittää todelliset tappiot, mikä olisi itserahoituksen periaatteen vastaista.
The applicants and the French Government repeat that, in calculating the overall loss, sugar which has caused no loss to the Community should be excluded from the exportable surplus, one of the elements in that calculation.
Kantajat ja Ranskan hallitus toistavat, että sokeria, josta ei ole aiheutunut yhteisölle tappiota, ei pitäisi kokonaistappiota laskettaessa sisällyttää vietävään ylijäämään, joka on yksi tämän laskennan osatekijöistä.
If the Commission worked on that basis, it would be logical for it to exclude such sugar also when calculating the average loss, the other element.
Jos komissio toimisi tällä perusteella, olisi loogista, että se jättää tällaisen sokerin huomiotta myös laskettaessa keskimääräistä tappiota, joka on laskennan toinen osatekijä.
The Commission presently does this.
Tällä hetkellä komissio toimii näin.
This question has been raised in the alternative, namely in the event that the Court rules that, in calculating the overall loss, all sugar exported in processed products should be taken into account.
Tämä kysymys on esitetty toissijaisesti siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin katsoisi, että kokonaistappion laskennassa on arvioitava kaikkea sokeria, joka on viety jalosteina.
In that case, if the Commission does not also take into account, in calculating the average loss, all sugar exported in processed products, whether or not export refunds have been paid, the calculation will be distorted since the figure for exports used to calculate the exportable surplus will be higher than that used to calculate the average loss.
Tässä tapauksessa laskenta vääristyy, jollei komissio arvioi keskimääräisen tappion laskennassa myös kaikkea sokeria, joka on viety jalosteina, riippumatta siitä, onko sille myönnetty vientitukea, koska muuten viennin määrä, jota käytetään vietävän ylijäämän laskennassa, on suurempi kuin keskimääräisen tappion laskennassa käytetty viennin määrä.
That would be contrary to the principle of proportionality, since the average loss would be artificially inflated and thus not reflect the actual average cost of all the exports taken into account in calculating the overall loss.
Tämä olisi suhteellisuusperiaatteen vastaista, koska keskimääräinen tappio kasvaisi keinotekoisesti eikä se siten vastaisi kaiken kokonaistappion laskemisessa huomioon otetun viennin todellisia keskimääräisiä kustannuksia.
The Commission notes that the Council expressly used the term ‘export obligations’ and not ‘quantities exported’ in Article 15(1) (d) of the basic regulation.
Komissio huomauttaa, että neuvosto on nimenomaisesti käyttänyt ilmaisua ”vientisitoumu[kset]” eikä ilmaisua ”vientimäärät” perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan d alakohdassa.
The term ‘obligations’ assumes that exports have the support of Community measures, namely in the present case export refunds.
Sana ”sitoumukset” edellyttää, että vientiä tuetaan yhteisön toimenpiteillä, tässä tapauksessa vientituella.
Moreover, since the objective of calculating the average loss is to determine the cost per unit of surplus sugar available on the market, in determining that cost only the quantities in respect of which a genuine disposal cost has been borne should be included.
Koska keskimääräisen tappion laskemisen tarkoituksena on lisäksi määrittää markkinoilla olevan ylijäämäsokerin yksikkökustannukset, näitä kustannuksia määritettäessä niihin olisi sisällytettävä ainoastaan määrät, joiden osalta myyntikustannuksia on todella maksettu.
The Greek and Italian Governments make no submissions on the interpretation of average loss.
Kreikan ja Italian hallitukset eivät ole esittäneet huomautuksia keskimääräisen tappion tulkinnan osalta.
The German Government submits that, if the exportable surplus is determined on the
Saksan hallitus väittää, että jos vietävä ylijäämä määritetään kaiken viennin perusteella ja keskimääräinen tappio lasketaan
Article 15(1)(d) defines the average loss or revenue as the difference between the total amount of refunds and the total amount of levies divided by the total tonnage of export obligations to be fulfilled during the current
Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan keskimääräisellä tappiolla tai keskimääräisillä tuloilla tarkoitetaan tukien kokonaismäärän ja maksujen kokonaismäärän erotusta jaettuna kuluvana markkinointivuonna toteutettavien vientisitoumusten kokonaistonnimäärällä. Käytännössä tämä erotus johtaa yleensä
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-5/06 AND C-23/06 TO C-36/06 marketing year.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-5/06 JA C-23/06–C-36/06 keskimääräiseen tappioon, koska maailmanmarkkinahinnat ovat yleensä yhteisön tuettuja hintoja alempia.
In practice that difference normally leads to an average loss, since world prices are normally below supported Community prices.
Tämä keskimääräinen tappio kerrotaan sitten vietävällä ylijäämällä ennakoidun kokonaistappion määrittämiseksi.
That average loss is then multiplied by the exportable surplus in order to obtain an estimate of overall loss. That loss in turn is divided by estimated sugar production and the resulting amount charged to producers as the basic production levy.
Tämä tappio puolestaan jaetaan sokerintuotannon ennakoidulla määrällä, ja tulokseksi saatu määrä peritään tuottajilta perustuotantomaksuna.
I have already explained why I consider that, when calculating the exportable surplus, sugar contained in exported processed products should be taken into account only when it has benefited from export refunds.
Olen jo edellä selvittänyt, miksi katson, että vietävää ylijäämää laskettaessa saadaan arvioida jalosteina vietyä sokeria ainoastaan silloin, kun sille on myönnetty vientitukea.
It is common ground that logic dictates that, if that is so, the other element in determining the estimated overall loss, namely the average loss, should similarly take into account sugar exported in processed products only when it has benefited from export refunds.
Jos näin on, on selvästikin loogista, että ennakoidun kokonaistappion määrittämisessä tarvittavan toisen osatekijän eli keskimääräisen tappion määrittämisessä saadaan vastaavasti arvioida jalosteina vietyä sokeria ainoastaan silloin, kun sille on myönnetty vientitukea.
For the reasons given above, I am of the view that the questions referred by the Finanzgericht Düsseldorf in Case C-5/06 should be answered as follows:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Finanzgericht Düsseldorfin asiassa C-5/06 esittämiin kysymyksiin seuraavasti: