natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reference was made in the course of proceedings between the Commune de Mesquer (municipality of Mesquer) and Total France SA and Total International Ltd (‘the Total companies’) concerning compensation for the damage caused by the waste spread on the territory of that municipality following the sinking of the oil tanker Erika.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain yhtäältä commune de Mesquer (jäljempänä Mesquerin kunta) ja toisaalta Total France SA ja Total International Ltd (jäljempänä yhdessä Total-yhtiöt) ja joka koskee korvausta vahingoista, joita aiheutui öljysäiliöalus Erikan haaksirikon seurauksena kyseisen kunnan alueelle levinneestä jätteestä.
The International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage adopted at Brussels on 29 November 1969, as amended by the Protocol signed in London on 27 November 1992 (OJ 2004 L 78, p.
Öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta Brysselissä 29.11.1969 tehty kansainvälinen yleissopimus, sellaisena kuin se on muutettuna Lontoossa 27.11.1992 allekirjoitetulla pöytäkirjalla (EUVL 2004, L 78, s.
32) (‘the Liability Convention’), governs the liability of shipowners for damage caused by the spillage of persistent oil from oil tankers.
32; jäljempänä siviilioikeudellisesta vastuusta tehty yleissopimus), koskee alusten omistajien vastuuta vahingoista, joita aiheutuu säiliöaluksista pääsevästä pysyväisluonteisesta öljystä.
It introduces the principle of strict liability on their part, limited to an amount calculated by reference to the tonnage of the ship, and establishes a system of compulsory liability insurance.
Siinä määrätään alusten omistajien lähtökohtaisesta objektiivisesta vastuusta, joka rajoittuu aluksen vetoisuuden mukaan laskettavaan määrään, ja pakollista vastuuvakuutusta koskevasta järjestelmästä.
Under Article II(a) of the Liability Convention, the Convention applies to pollution damage caused in the territory, including the territorial sea, of a Contracting State, and in the exclusive economic zone of a Contracting State established in accordance with international law or, as the case may be, in an area beyond and adjacent to the territorial sea of that State determined by that State in accordance with maritime law and extending not more than 200 nautical miles from the baselines from which the breadth of its territorial sea is measured.
Siviilioikeudellisesta vastuusta tehdyn yleissopimuksen 2 artiklan a kohdan mukaan tätä yleissopimusta sovelletaan pilaantumisvahinkoon, joka on aiheutettu sopimusvaltion alueella, mukaan lukien sille kuuluva aluemeri, ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti perustetulla sopimusvaltion talousvyöhykkeellä tai, jos sopimusvaltio ei ole perustanut tällaista vyöhykettä, välittömästi sopimusvaltion aluemeren ulkopuolella olevalla ja siihen rajoittuvalla alueella, jonka sopimusvaltio on määrännyt kansainvälisen oikeuden mukaisesti ulottumaan enintään 200 meripeninkulman päähän niistä perusviivoista, joista sen aluemeren leveys mitataan.
Under Article III(4) of the Liability Convention, ‘no claim for compensation for pollution damage under this Convention or otherwise may be made against … any charterer (howsoever described, including a bareboat charterer), manager or operator of the ship … unless the damage resulted from their personal act or omission, commit-
Siviilioikeudellisesta vastuusta tehdyn yleissopimuksen 3 artiklan 4 kappaleen mukaan ”korvausvaatimusta pilaantumisvahingosta ei saa esittää tämän yleissopimuksen nojalla eikä muutoin – – rahdinantajaa (riippumatta luonteesta ja mukaan lukien ’bareboat’-rahdinantaja), aluksen varustajaa tai sellaista henkilöä vastaan, joka käyttää alusta merenkulkuun – – ellei vahinko johdu asianomaisen henkilön omasta
The International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage adopted at Brussels on 18 December 1971, as amended by the Protocol signed in London on 27 November 1992 (OJ 2004 L 78, p.
Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta Brysselissä 18.12.1971 tehdyllä kansainvälisellä yleissopimuksella, sellaisena kuin se on muutettuna Lontoossa 27.11.1992 allekirjoitetulla pöytäkirjalla (EUVL 2004, L 78, s.
40) (‘the Fund Convention’) complements the Liability Convention by establishing a system for compensating victims.
40; jäljempänä rahastoyleissopimus), täydennetään siviilioikeudellisesta vastuusta tehtyä yleissopimusta määräämällä järjestelmästä korvausten maksamiseksi vahinkoa kärsineille.
The International Oil Pollution Compensation Fund (‘the Fund’), which is financed by contributions from the oil industry, can cover up to 135 million SDR (special drawing rights) for an incident before 2003.
Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisestä korvausrahastosta (jäljempänä korvausrahasto), jota öljyteollisuus rahoittaa, maksettavan korvauksen määrä voi vuotta 2003 edeltävän vahinkotapahtuman osalta olla enintään 135 miljoonaa erityisnosto-oikeutta.
Under Article 4 of the Fund Convention, victims may bring claims for compensation before the courts of the Contracting State where the damage has been caused, in particular where the Liability Convention does not provide for any liability for the damage in question or where the shipowner is insolvent or released from liability under that Convention.
Rahastoyleissopimuksen 4 artiklan mukaan vahinkoa kärsineet voivat vaatia tämän yleissopimuksen sopimuspuolena olevan valtion, jossa vahingot ovat aiheutuneet, tuomioistuimissa vahingonkorvausta erityisesti silloin, kun siviilioikeudellisesta vastuusta tehdyssä yleissopimuksessa ei määrätä kyseessä olevaa vahinkoa koskevasta vastuusta tai kun aluksen omistaja on maksukyvytön tai vapautunut vastuustaan kyseisen yleissopimuksen nojalla.
The Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (OJ 2004 L 78, p.
Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvällä vuoden 2003 pöytäkirjalla (EUVL 2004, L 78, s.
24) establishes an international supplementary fund for compensation for oil pollution damage, to be named ’The International Oil Pollution Compensation Supplementary Fund, 2003’, which together with the Fund makes it possible to cover up to 750 million units of account in respect of any one incident after 1 November 2003.
24) perustetaan öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen korvaamista varten kansainvälinen lisärahasto, jonka nimenä on ”Vuoden 2003 kansainvälinen öljyvahinkojen lisäkorvausrahasto” ja josta voidaan yhdessä korvausrahaston kanssa maksaa tietyn 1.11.2003 jälkeisen tapahtuman osalta korvausta enintään 750 miljoonaa laskentayksikköä.
Directive 75/442
Direktiivi 75/442
According to the third recital in the preamble to Directive 75/442, the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste.
Direktiivin 75/442 johdantoosan kolmannen perustelukappaleen mukaan kaikkien jätteistä huolehtimiseen liittyvien säännösten keskeisenä tavoitteena olisi oltava ihmisten terveyden ja ympäristön suojeleminen jätteiden keräilyn, kuljetuksen, käsittelyn, varastoinnin ja kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta.
Article 1 of Directive 75/442 provides:
Direktiivin 75/442 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
(a) “waste” shall mean any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard.
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ’jätteellä’ mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään,
(b) “producer” shall mean anyone whose activities produce waste (“original pro-
Komissio laatii – – luettelon jätteistä, jotka kuuluvat liitteessä I lueteltuihin luokkiin. – – b) ’tuottajalla’ jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (’alkuperäinen tuottaja’) tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu;
(e) “disposal” shall mean any of the operations provided for in Annex II, A;
– – e) ’huolehtimisella’ mitä tahansa liitteessä II A mainittuja toimintoja; f) ’hyödyntämisellä’ mitä tahansa liitteessä II B mainittua toimintaa; g) ’keräilyllä’ jätteen keräystä, lajittelua tai järjestelyä kuljetusta varten.”
Article 8 of Directive 75/442 provides:
Direktiivin 75/442 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
‘Member States shall take the necessary measures to ensure that any holder of waste:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen jätteen haltija:
— has it handled by a private or public waste collector or by an undertaking which carries out the operations listed in Annex II A or B,
– antaa jätteet yksityisen tai julkisen jätteenkeräilijän tai sellaisen yrityksen käsiteltäväksi, joka suorittaa liitteessä II A tai II B tarkoitettuja toimia,
— recovers or disposes of it himself in accordance with the provisions of this Directive.’
– hyödyntää tai käsittelee jätteet itse noudattaen tämän direktiivin säännöksiä.”
Article 15 of Directive 75/442 provides:
Direktiivin 75/442 15 artiklassa säädetään seuraavaa:
‘In accordance with the “polluter pays” principle, the cost of disposing of waste must be borne by:
”’Saastuttaja maksaa’ -periaatteen mukaisesti jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaa:
— the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9, and/or
– jätteen haltija, joka antaa jätteen keräilijän tai 9 artiklassa tarkoitetun yrityksen haltuun, ja/tai
Categories Q4, Q11, Q13 and Q16 in Annex I to Directive 75/442, ‘Categories of waste’, read as follows:
Direktiivin 75/442 liitteessä I, jonka otsikkona on ”Jätteiden luokat”, olevissa luokissa Q4, Q11, Q13 ja Q16 mainitaan seuraavaa:
‘Q4 Materials spilled, lost or having undergone other mishap, including any materials, equipment, etc., contaminated as a result of the mishap
”Q4 Materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena – –
Q11 Residues from raw materials extraction and processing (e.g. mining residues oil field slops, etc.)
Q11 Raaka-aineiden louhimisen ja työstämisen jäännöstuotteet (esimerkiksi kaivosjätteet, öljykenttien lietteet jne.) – –
Q13 Any materials, substances or products whose use has been banned by law
Q13 Kaikki materiaalit, aineet ja tuotteet, joiden käyttö on kielletty laissa – –
Q16 Any materials, substances or products which are not contained in the above categories.’
Q16 Kaikki materiaalit, aineet tai tuotteet, jotka eivät sisälly edellä mainittuihin luokkiin.”
Annex II A to the directive, ’Disposal operations’, is intended to list disposal operations such as they occur in practice, while Annex II B, ’Recovery operations’, is intended to list recovery operations in the same way.
Kyseisen direktiivin liitteessä II A, jonka otsikkona on ”Huolehtimistoimet”, luetellaan huolehtimistoimia sellaisina kuin ne toteutetaan käytännössä, ja direktiivin liitteessä II B, jonka otsikkona on ”Hyödyntämistoimet”, luetellaan samalla tavalla hyödyntämistoimia.
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p.
Jätteistä 5.4.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/12/EY (EUVL L 114, s.
9), which draws up a codification of Directive 75/442 in order to clarify matters, repeats the above provisions in Articles 1 and 15 and Annexes I, II A and II B. Directive 2006/12 was not adopted until after the events that are the subject of the main proceedings, however, so that it does not affect those proceedings.
9), jolla selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioidaan direktiivi 75/442, 1 ja 15 artiklassa sekä liitteissä I, II A ja II B toistetaan edellä mainitut säännökset. Direktiivi 2006/12 annettiin kuitenkin vasta pääasian tosiseikkojen tapahtumisen jälkeen, joten sitä ei voida soveltaa pääasiaan.
Article 2 of Council Directive 68/414/EEC of 20 December 1968 imposing an obligation on Member States of the EEC to maintain minimum stocks of crude oil and/or petroleum products (OJ, English Special Edition 1968(II), p.
ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 20.12.1968 annetussa neuvoston direktiivissä 68/414/ETY (EYVL L 308, s.
586), as amended by Council Directive 98/93/EC of 14 December 1998 (OJ 1998 L 358, p.
14), sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/93/EY (EYVL L 358, s.
100), which lays down such an obligation inter alia to cope with any shortages or supply crises, treats fuel oils as a category of petroleum products.
100), säädetään tällaisesta velvollisuudesta erityisesti mahdollisen pulan tai hankinnan häiriötilan varalta, ja sen 2 artiklassa polttoöljyjä pidetään öljytuotteiden yhtenä luokkana.
Directive 2004/35/EC
Direktiivi 2004/35/EY
Recital 10 in the preamble to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p.
Ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (EUVL L 143, s.
56) reads as follows:
56) johdantoosan kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
‘Express account should be taken of the Euratom Treaty and relevant international conventions and of Community legislation regulating more comprehensively and more stringently the operation of any of the activities falling under the scope of this Directive. …’
”Olisi nimenomaisesti otettava huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimus, asiaa koskevat kansainväliset sopimukset sekä yhteisön lainsäädäntö, jolla säännellään kattavammin ja tiukemmin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia toimia. – –”
Article 4(2) of Directive 2004/35 provides:
Direktiivin 2004/35 4 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
‘This Directive shall not apply to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation
”Tätä direktiiviä ei sovelleta ympäristövahinkoon tai sen välittömään uhkaan, jos syynä on tapaus, jota koskeva vahinkovastuu tai korvaus kuuluu jonkin sellaisen
Annex IV to Directive 2004/35 reads as follows:
Direktiivin 2004/35 liitteessä IV mainitaan seuraavaa:
(a) the International Convention of 27 November 1992 on Civil Liability for Oil Pollution Damage;
”4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansainväliset yleissopimukset a) öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta 27 päivänä marraskuuta 1992 tehty kansainvälinen yleissopimus b) öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta 27 päivänä marraskuuta 1992 tehty kansainvälinen yleissopimus
Decision 2004/246/EC
Päätös 2004/246/EY
On 2 March 2004 the Council adopted Decision 2004/246/EC authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an
Neuvosto teki 2.3.2004 päätöksen 2004/246/EY jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992
International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in the interest of the European Community, to accede to the underlying instruments (OJ 2004 L 78, p. 22).
COMMUNE DE MESQUER tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, sekä Itävallan ja Luxemburgin valtuuttamisesta liittymään yhteisön etujen mukaisesti viiteasiakirjoihin (EUVL L 78, s. 22).
Recital 4 in the preamble to Decision 2004/246 reads as follows:
Päätöksen 2004/246 johdantoosan neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
Articles 1(1) and 4 of Decision 2004/246 read as follows:
Päätöksen 2004/246 1 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
Member States shall, at the earliest opportunity, use their best endeavours to ensure that the Supplementary Fund Protocol, and the underlying instruments, are amended in order to allow the Community to become a Contracting Party to them.’
Jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian pyrittävä siihen, että lisärahastopöytäkirjaa ja viiteasiakirjoja muutetaan niin, että Euroopan yhteisö voi tulla niiden sopimuspuoleksi.”
7279), now Article L. 541-2 of the Code de l’environnement (Code of the Environment), provides:
7279) 2 §:ssä, josta on tullut ympäristölain (code de l’environnement) L. 541-2 §, säädetään seuraavaa:
‘Any person who produces or holds waste under conditions likely to produce harmful effects on soils, flora and fauna, to damage sites or landscapes, to pollute the air or water, to cause noise and odours and, in general, to harm human health or the environment, is obliged to dispose of it or have it disposed of in accordance with the provisions of this Chapter, under the conditions required to avoid the above effects.
”Jokainen, joka tuottaa tai pitää hallussaan jätteitä olosuhteissa, jotka voivat vaikuttaa haitallisesti maaperään, kasvistoon ja eläimistöön, vahingoittaa maisemaa, pilata ilmaa tai vesistöjä, aiheuttaa melua ja hajuja sekä yleisesti vahingoittaa ympäristöä ja ihmisten terveyttä, on velvollinen huolehtimaan niistä tai järjestämään niistä huolehtimisen tämän luvun säännösten mukaisesti siten, että kyseisiä vaikutuksia voidaan välttää.
The disposal of waste includes the operations of collection, transport, storage, sorting and treatment required for the recovery of reusable elements and materials or energy, and for the deposit or discharge into the natural environment of all other products under the conditions required to avoid the harmful effects mentioned in the previous paragraph.’
Jätteistä huolehtiminen sisältää sellaiset keräys-, kuljetus-, varastointi-, lajittelu- ja käsittelytoimet, jotka ovat tarpeen uudelleenkäyttöön kelpaavien osien ja materiaalien tai energian talteenotoksi sekä kaikkien muiden tuotteiden sijoittamiseksi kaatopaikalle tai päästämiseksi luonnonympäristöön siten, että voidaan välttää edellisessä momentissa mainittuja haittoja.”
The dispute in the main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
On 12 December 1999 the oil tanker Erika, flying the Maltese flag and chartered by Total International Ltd, sank about 35 nautical miles south-west of the Pointe de Penmarc’h (Finistère, France), spilling part of her cargo and oil from her bunkers at sea and causing pollution of the Atlantic coast of France.
Maltan lipun alla purjehtinut ja Total International Ltd:n vuokralle ottama öljysäiliöalus Erika upposi 12.12.1999 paikassa, joka sijaitsi noin 35 meripeninkulmaa Penmarc’h:n (Finistère, Ranska) niemenkärjestä lounaaseen, ja osa aluksen lastista ja polttoaineesta valui mereen, mikä pilasi Atlantin rannikon Ranskalle kuuluvia ranta-alueita.
It appears from the order for reference and the observations submitted to the Court that the Italian company ENEL concluded a contract with Total International Ltd for the delivery of heavy fuel oil intended to be used as fuel for electricity production.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ja yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyistä huomautuksista ilmenee, että italialainen ENEL-yhtiö teki raskaan polttoöljyn, joka oli tarkoitettu polttoaineeksi sähköntuotantoon, toimittamisesta sopimuksen Total International Ltd:n kanssa.
In order to carry out the contract, Total raffinage distribution, now Total France SA, sold the heavy fuel oil to Total International Ltd, which chartered the vessel Erika to carry it from Dunkirk (France) to Milazzo (Italy).
Sopimuksen täyttämiseksi Total raffinage distribution -niminen yhtiö, josta on tullut Total France SA, myi tällaista raskasta polttoöljyä Total International Ltd:lle, joka otti vuokralle Erika-aluksen kyseisen öljyn kuljettamiseksi Dunkerquen (Ranska) satamasta Milazzon (Italia) satamaan.
On 9 June 2000 the Commune de Mesquer brought proceedings against the Total companies in the Tribunal de commerce de Saint-Nazaire (Commercial Court, Saint-Nazaire), seeking inter alia a ruling that the companies should, pursuant to Law No 75-633, be liable for the consequences of the damage caused by the waste spread on the territory of the municipality and be ordered jointly and severally to pay the costs incurred by the municipality for cleaning and anti-pollution measures, namely EUR 69 232.42.
Mesquerin kunta nosti tribunal de commerce de Saint-Nazairessa 9.6.2000 Totalyhtiöitä vastaan kanteen muun muassa sen toteamiseksi, että näiden yhtiöiden oli lain nro 75-633 nojalla vastattava kyseisen kunnan alueelle levinneen jätteen aiheuttamien vahinkojen seurauksista ja että ne oli velvoitettava yhteisvastuullisesti maksamaan summat, joita kunnalle oli aiheutunut puhdistuksesta ja saasteiden poistamisesta, eli 69 232,42 euroa.
The action was unsuccessful, and the Commune de Mesquer appealed to the Cour d’appel de Rennes (Court of Appeal, Rennes), which by judgment of 13 February 2002 confirmed the decision at first instance, taking the view that the heavy fuel oil did not in this case constitute waste but was a combustible material for energy production manufactured for a specific use.
Mesquerin kunnan nostama kanne hylättiin, jolloin tämä valitti cour d’appel de Rennesiin, joka pysytti ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 13.2.2002 antamallaan tuomiolla katsoessaan, että raskaassa polttoöljyssä ei tässä asiassa ole kyse jätteestä vaan polttoaineesta, joka on tiettyyn käyttöön jalostettua energiaa sisältävää ainetta.
The Cour d’appel de Rennes accepted that the heavy fuel oil thus spilled and mixed with water and sand formed waste, but nevertheless considered that there was no provision under which the Total companies could be held liable, since they could not be regarded as producers or holders of that waste.
Cour d’appel de Rennes tosin myönsi, että raskas polttoöljy, joka valui mereen ja joka muuntui sekoituttuaan veteen ja hiekkaan, synnytti jätettä, mutta se katsoi, että Total-yhtiöiden vastuuta ei voida todeta minkään säännöksen tai mää -räyksen perusteella, koska niitä ei voida pitää kyseisen jätteen tuottajina tai haltijoina.
The municipality appealed on a point of law to the Cour de cassation (Court of Cassation).
Mesquerin kunta teki näin ollen kassaatiovalituksen.
Since it considered that the case raised a serious problem of interpretation of Directive 75/442, the Cour de cassation decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Cour de cassationin mukaan asiassa esiintyy direktiivin 75/442 tulkinnan osalta huomattava vaikeus, joten se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
The Total companies submit that the reference for a preliminary ruling must be declared inadmissible in so far as the Commune de Mesquer has already received compensation from the Fund and consequently has no legal interest in bringing proceedings.
Total-yhtiöiden mukaan tämä ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta, koska Mesquerin kunta on jo saanut vahingonkorvausta korvausrahastosta ja koska näin ollen sillä ei ole oikeussuojan tarvetta.
In those circumstances the request for a preliminary ruling is hypothetical.
Ennakkoratkaisupyyntö on siis luonteeltaan hypoteettinen.