natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Reimbursement of medical expenses incurred whilst receiving medical treatment abroad, as provided for in Article 22(l)(c)(i) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community (in the version contained in Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996), must be based on the actual tariffs applied in the Member State where the treatment has been provided and must be calculated in accordance with the coefficients applied by the social security system of the State of registration;
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (sellaisena kuin se on 2.12.1996 annetusta neuvoston asetuksesta N.o 118/97 ilmenevässä muodossaan) 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetusta ulkomailla saadusta hoidosta aiheutuneista kuluista maksettavan korvauksen on perustuttava siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu on suoritettu, todella käytettyihin tariffeihin ja korvaus on laskettava niiden kertoimen mukaisesti, joita sovelletaan sen jäsenvaltion, jossa henkilö on vakuutettu, sosiaaliturvajärjestelmän mukaan.
Article 36 of Regulation (EEC) No 1408/71 should be interpreted as meaning that it does not concern reimbursement of individuals who have received medical treatment abroad, but reimbursement of competent institutions with responsibility for healthcare expenditure on benefits in kind under Article 22 of that Regulation.'
Asetuksen N:o 1408/71 36 artiklaa on tulkittava siten, ettei se koske korvauksen maksamista ulkomailla terveydenhoitoa saaneille yksityisille oikeussubjekteille vaan korvauksen maksamista
Preliminary ruling (Freedom to provide sendees — Articles 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) - Sicbiess insurance — System providing benefits in kind — System of agreements — Hospital treatment costs incurred in another Member State — Prior authorisation — Criteria — Justification) (Full Court) no medical necessity justifying treatment in that clinic.
Ennakkoratkaisu Palvelujen tarjoamisen vapaus EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja 60 artiklan (josta on tullut EY 50 artikla) Sairausvakuutus —Luontoisetuusjä^estelmä -Sopimusjärjestelmä - Toisessa jäsenvaltiossa annetusta sairaalahoidosta aiheutuneet kulut — Ennakkolupa — Edellytykset — Perusteltavuus (täysistunto)
By order of 28 April 1999, received at the Court on 30 April 1999, the Arrondissementsrechtbank te Roermond (District Court, Roermond) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) two questions on the interpretation of Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the Treaty (now Article 50 EC).
Arrondissementsrechtsbank te Roerdomd on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 28.4.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.4.1999, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja 60 artiklan (josta on tullut EY 50 artikla) tulkinnasta.
Mrs Geraets-Smits then lodged an appeal with the Arrondissementsrechtbank te Roermond against the decision of 30 September 1996.
Smits sairastaa Parkinsonin tautia.
She claims, in substance, that the specific clinical treatment provided in Germany has a number of advantages over the 'symptomatic' approach used in the Netherlands, whereby the various manifestations of the disease are treated individually, on a symptom-by-symptom basis.
Hän pyysi 5.9.1996 päivätyllä kirjeellään Stichting VGZ:ä korvaamaan hänelle kulut, jotka liittyvät Elenaklinikalla Kasselissa (Saksa) tämän sairauden kategoriseen ja monitieteelliseen hoitoon.
The two questions have been raised in proceedings between Mrs Geraets-Smits and Stichting Ziekenfonds VGZ ('Stichting VGZ') and between Mr Peerbooms and Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen ('Stichting CZ') concerning the reimbursement of hospital treatment costs incurred in Germany and Austria respectively.
Hoitomenetelmään sisältyy muun muassa parhaan mahdollisen lääkityksen selville saamiseksi tehtäviä tutkimuksia ja annettavaa hoitoa sekä fysioterapeuttista ja ergoterapeuttista hoitoa sekä niiden ohella käytettyä sosiopsykologiaa.
Mrs Geraets-Smits suffers from Parkinson's disease.
Nämä kysymykset on esitetty kahdessa oikeudenkäynnissä, joissa asianosaisia ovat toisaalta Geraerts, ent.
By letter of 5 September 1996, she requested Stichting VGZ to reimburse the costs of care received at the Elena-Klinik in Kassel in Germany for specific, multidisciplinary treatment of that disease.
Smits (jäljempänä Smits) ja Stichting Ziekenfonds VGZ (jäljempänä Stichting VGZ) ja toisaalta Peerbooms ja Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen (jäljempänä Stichting CZ).
That method involves, inter alia, examinations and treatment to determine the ideal medical treatment, physiotherapy and ergotherapy and socio-psychological support.
Asia koskee kieltäytymistä korvaamasta Saksassa ja Itävallassa annetuista sairaalahoidoista aiheutuneita kuluja.
In its examination, the Arrondissementsrechtbank finds that the decision refusing to reimburse Mrs Geraets-Smits's costs was based, first, on the fact that the specific clinical method is not regarded as normal treatment within the professional circles concerned and is therefore not one of the benefits covered by Article 8 of the ZFW.
Stichting VGZ ilmoitti Smitsille 30.9.1996 ja 28.10.1996 tehdyillä päätöksillä, että tälle ei myönnetä ZFW:n perusteella korvausta.
Should the treatment, or part of it, none the less be regarded as normal, the refusal is based, second, on the consideration that, since satisfactory and adequate treatment was available in the Netherlands at an establishment having contractual arrangements with the sickness insurance fund, the treatment in Kassel was not necessary within the meaning of Article 9(4) of the ZFW and Article 1 of the Rhbz.
Epäämisen syynä oli se, että Alankomaissa oli saatavilla riittävää ja asianmukaista hoitoa Parkinsonin tautiin ja ettei Elena-Klinikalla annettavalla kategorisella kliinisellä hoidolla ollut tähän hoitoon nähden mitään lisäetuja, eikä näin ollen ollut olemassa mitään lääketieteellistä tarvetta hoidon antamiseen juuri tällä klinikalla.
The national court appointed a neurologist as an expert witness.
Asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt lausuntoa 7.4.1997 asiassa antoi
justification for the treatment received by Mrs Geraets-Smits in Germany.
lausunnon, jossa se totesi, että Stichting VGZ:n tekemä epäämispäätös oli oikea.
He was taken to hospital in the Netherlands and then transferred in a vegetative state to the University Clinic in Innsbruck in Austria on 22 February 1997.
Asiassa on kiistatonta, että vuonna 1961 syntynyt Peerbooms ei olisi voinut saada tällaista terapiaa, jos hän olisi jäänyt Alankomaihin.
of scientific evidence of its effectiveness, that type of treatment was not regarded as normal within the professional circles concerned nor, consequently, as a benefit qualifying for reimbursement under Article 8 of the ZFW.
33 Peerboomsin neurologi pyysi 24.2.1997 päivätyllä kirjeellä Stichting CZ:tä korvaamaan Peerboomsin hoidosta Innsbruckin yliopistollisessa sairaalassaltävallassaaiheutuneet kulut.
In the Netherlands, that technique is used only experimentally at two medical centres and patients over the age of 25 years are not allowed to undergo this therapy.
Smits nosti tämän jälkeen 30.9.1996 tehdystä epäämispäätöksestä kanteen Arrondissementsrechtbank te Roermondissa.
It is therefore common ground that if Mr Peerbooms, who was born in 1961, had remained in the Netherlands, he would not have been able to receive such treatment.
Hän väitti, että Saksassa annettavalla kategorisella kliinisellä hoidolla on hyvinkin lisäetuja verrattuna Alankomaissa tavanomaisesti käytettyyn "oirekohtaiseen" hoitoon, jolla tarkoitetaan lähestymistapaa, jossa sairauden eri ilmenemismuotoja hoidetaan yksitellen, eli oire oireelta.
By letter of 24 February 1997, Mr Peerbooms's neurologist requested Stichting CZ to pay the costs of the treatment at the University Clinic in Innsbruck.
Tämä pyyntö hylättiin asiantuntijalääkärin lausunnon perusteella 26.2.1997 tehdyllä päätöksellä sen vuoksi, että potilaan tarvitsemaa asianmukaista hoitoa oli mahdollista saada Alankomaissa sellaiselta hoitopalvelujen tarjoajalta ja/tai sellaisessa hoitolaitoksessa, jonka kanssa Stichting CZ oli tehnyt sopimuksen.
The neurologist advising Stichting CZ stated in reply that that method of treatment was experimental and had not so far been approved in scientific circles.
Peerboomin neurologin toistamiseen esittämä pyyntö hylättiin uudelleen 5.3.1997.
However, the court expert stated in a further report filed on 31 August 1998 that he stood by his conclusions.
Stichting CZ hylkäsi 12.6.1997 myös sen epäämispäätöksistä tehdyt valitukset.
Questions referred to the Court
Tällä välin Peerbooms oli herännyt koomasta.
That request was rejected by decision of 26 February 1997, delivered after consideration of the opinion of the medical consultant, on the ground that adequate treatment could have been obtained in the Netherlands from a care provider and/or an establishment with which Stichting CZ had entered into an agreement.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo oikeudenkäyntiaineiston perusteella, että luvan epääminen oli perusteltua, koska ensinnäkin kategorista kliinistä hoitoa ei katsottu kyseessä olevassa ammattikunnassa tavanomaiseksi hoidoksi ja se ei ollut siten ZFW:n 8 §:ssä tarkoitettu etuus.
By order of 28 April 1999, the Arrondissementsrechtbank te Roermond decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Peerbooms nosti Stichting CZ:n 12.6.1997 tekemästä päätöksestä, jolla tämä oli hylännyt hänen valituksensa, kanteen Arrondissementsrechtbank te Roermondissa.
Mr Peerbooms's neurologist repeated his request, which was again refused on 5 March 1997.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin nimesi asiantuntijaksi erään neurologin.
In the meantime, Mr Peerbooms came out of his coma.
Peerbooms joutui 10.12.1996 tapahtuneen liikenneonnettomuuden seurauksena koomaan.
He was able to leave the Innsbruck clinic on 20 June 1997 and was transferred to the clinic in Hoensbroeck (Netherlands) to continue his rehabilitation.
Häntä hoidettiin ensiksi sairaalassa Alankomaissa ja siirrettiin sitten vegetatiivisessa tilassa 22.2.1997 Innsbruckin (Itävalta) yliopistolliseen sairaalaan.
Mr Peerbooms lodged an appeal before the Arrondissementsrechtbank te Roermond against Stichting CZ's decision of 12 June 1997 rejecting his complaint.
Kyseisen tuomioistuimen esittämistä selvityksistä käy ilmi, että Stichting CZ oli evännyt luvan perustellusti, koska ensinnäkin tämäntyyppistä hoitoa ei tuolloin katsottu neurostimulaatioterapian kokeiluluonteen ja sen tehokkuuden osoittavan tieteellisen näytön puuttumisen takia kyseessä olevassa ammattikunnassa tavanomaiseksi hoidoksi, eikä sitä siten voitu pitää ZFW:n 8 §:ssä tarkoitettuna korvattavana etuutena.
According to the explanations provided by that court, Stichting CZ's refusal was based, first, on the fact that, owing to the experimental nature of therapy using neurostimulation and the absence
39 Arrondissementsrechtbankin määräämä neurologian asiantuntija totesi 12.5.1998 antamassaan lausunnossa, että Peerboomsille ei
treatment from the sphere of services within the meaning of Article 60 of the Treaty.
tätä toimivaltaa noudattaa yhteisön oikeutta käyttäessään
First, it should be borne in mind that Article 60 of the Treaty does not require that the service be paid for by those for whom it is performed.
Näihin uudelleen muotoiltuihin kysymyksiin vastaamista varten on aluksi todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön oikeus ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan säätää sosiaaliturvajärjestelmistään.
the sickness insurance scheme of the first Member State assumes responsibility, which means that the treatment must be regarded as 'normal in the professional circles concerned'.
ollut saatavissa Alankomaissa tämän iän takia sen kaltaista aiheellista ja asianmukaista hoitoa, jota hän oli saanut Innsbruckissa, eikä hän olisi voinut saada asianmukaista terapiaa Alankomaissa sijaitsevassa toisessa hoitolaitoksessa.
Second, the treatment abroad must be necessary in terms of the medical condition of the person concerned, which supposes that adequate care cannot be provided without undue delay by a care provider which has entered into an agreement with a sickness insurance fund in the first Member State.
Stichting CZ:n asiantuntijaneurologi vastasi tähän lausuntoon korostaen, että kyseinen hoitomenetelmä oli vasta kokeiltavana ja että sitä ei vielä ollut tieteellisesti hyväksytty. Tuomioistuimen määräämä asiantuntija uudisti kuitenkin 31.8.1998 antamassaan täydentävässä lausunnossa aiemmin esittämän kantansa.
Second, Article 60 of the Treaty states that it applies to services normally provided for remuneration and it has been held that, for the purposes of that provision, the essential characteristic of remuneration lies in the fact that it constitutes consideration for the service in question.
Silloin kun alaa ei ole yhteisön säännöksillä yhdenmukaistettu, kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä voidaan vapaasti vahvistaa edellytykset oikeudelle tai velvollisuudelle liittyä johonkin sosiaaliturvajärjestelmään.
In order to answer the questions as thus reformulated, it should be remembered at the outset that, according to settled case-law, Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava yhteisön oikeutta (asia Kohll).
Since the provisions of services at issue in the main proceedings do fall within the scope of the freedom to provide services within the meaning of Articles 59 and 60 of the Treaty, it is necessary to consider whether the rules at issue in the main proceedings place restrictions on that freedom and, if so, whether those restrictions can be objectively justified.
Arrondissementsrechtsbank te Roermond on päättänyt 28.4.1999 tekemällään päätöksellä lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
The restrictive effects of the legislation at issue in the main proceedings
Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien määräysten soveltaminen sairaalahoitoon
In the absence of harmonisation at Community level, it is therefore for the legislation of each Member State to determine, first, the conditions concerning the right or duty to be insured with a social security scheme.
On todettava, että vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy ilmi, että sairaanhoitopalvelut kuuluvat perustamissopimuksen 60 artiklan soveltamisalaan, eikä tässä yhteydessä ole syytä tehdä eroa sen mukaan, onko kysymyksessä sairaalassa vai sen ulkopuolella annettava hoito (ks. yhdistetyt asiat 286/82 ja 26/83, Luisi ja Carbone, tuomio 31.1.1984, ja em. asia Society for the Protection of Unborn Children Ireland, tuomion 18 kohta, joka koskee vapaaehtoisia raskaudenkeskeytyksiä suorittavan klinikan mainontaa ja asia Kohll).
Nevertheless, the Member States must comply with Community law when exercising that power.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan myöskään tiettyjen palvelusuoritusten erityinen luonne ei voi estää vapaan liikkuvuuden perusperiaatteen soveltamista niihin, eli se, että kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö kuuluu sosiaaliturvan alaan, ei estä soveltamasta siihen perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa.
It is settled case-law that medical activities fall within the scope of Article 60 of the Treaty, there being no need to distinguish in that regard between care provided in a hospital environment and care provided outside such an environment.
Se, että sairausvakuutuskassat maksavat suoraan sairaalassa annettavan hoidon sopimusten perusteella ja edeltä käsin vahvistettujen korvaustaksojen mukaan, ei missään tapauksessa tarkoita, ettei tällaista hoitoa voitaisi pitää 60 artiklassa tarkoitettuna palveluna.
It is necessary to determine whether there is a restriction on freedom to provide services within the meaning of Article 59 of the Treaty where the costs of treatment provided in a hospital in another Member State is assumed under the sickness insurance scheme only on condition that the person receiving the treatment obtains prior authorisation, which is granted only if the treatment concerned is covered by the sickness insurance scheme of the Member State in which the patient is insured, which requires that the treatment be *normal within the professional circles concerned', and where the insured person's sickness fund has decided that his medical treatment requires that he be treated in the hospital establishment concerned, presupposing that adequate timely treatment cannot be provided by a contracted care provider in the Member State in which the patient is insured.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa näillä kahdella ennakkoratkaisukysymyksellään, jotka on syytä käsitellä yhdessä, tietää, onko perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä sellaista kansallisessa tuomioistuimessa esillä olevan kaltaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa sairaalalaitoksessa annettavan hoidon korvaamisen edellytyksenä on, että henkilö on saanut siltä sairausvakuutuskassalta, jossa hänet on vakuutettu, ennakkoluvan, joka voidaan myöntää ainoastaan kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät. Ensinnäkin hoidon on kuuluttava ensiksi mainitun jäsenvaltion sairausvakuutusjärjestelmän kattamiin etuuksiin, mikä puolestaan edellyttää, että hoito voidaan katsoa "ammattikunnassa vallitsevien käsitysten mukaan tavanomaiseksi".
It is also settled case-law that the special nature of certain services does not remove them from the ambit of the fundamental principle of freedom of movement, so that the fact that the national rules at issue in the main proceedings are social security rules cannot exclude application of Articles 59 and 60 of the Treaty.
Toiseksi ulkomailla annettavan hoidon on oltava tarpeen henkilön terveydentilan kannalta, minkä edellytyksenä on, että asianmukaista hoitoa ei ole ajoissa saatavilla sopimusjärjestelmään kuuluvalta hoitopalveluntarjoajalta ensin mainitussa jäsenvaltiossa.
The fact that hospital medical treatment is financed directly by the sickness insurance funds on the basis of agreements and pre-set scales of fees is not in any event such as to remove such
Ensinnäkin on nimittäin syytä muistaa, että perustamissopimuksen 60 artiklan osalta ei
proceedings deter, or even prevent, insured persons from applying to providers of medical services established in another Member State and constitute, both for insured persons and service providers, a barrier to freedom to provide services.
vaadita, että palvelujen vastaanottajat maksaisivat palvelusta.
In the present case, while the ZFW does not deprive insured persons of the possibility of using a provider of services established in another Member State, it does nevertheless make reimbursement of the costs incurred in another Member State subject to prior authorisation and provides for such reimbursement to be refused where the two requirements referred to above are not satisfied.
Vaikka ZFW:llä ei evätäkään vakuutetuilta mahdollisuutta käyttää toisessa jäsenvaltiossa olevan palvelujen tarjoajan palveluja, näistä aiheutuneiden kulujen korvaaminen edellyttää kuitenkin tämän lainsäädännön mukaan ennakkolupaa ja lisäksi siinä säädetään, että tällainen lupa on evättävä, jos edellä mainitut kaksi edellytystä eivät täyty.
Consequently, it is necessary to examine whether, in so far as they concern medical services provided within a hospital infrastructure, such as those at issue in the main proceedings, such rules can be objectively justified.
Toiseksi perustamissopimuksen 60 artiklassa täsmennetään, että sitä sovelletaan suorituksiin, joista tavallisesti maksetaan korvaus ja tämän määräyksen osalta on aikaisemmin todettu, että korvauksen olennainen piirre on se, että se on kyseisen suorituksen taloudellinen vastike.
As regards the first of those requirements, namely that the proposed treatment must be treatment covered by the ZFW, in other words treatment which can be regarded as 'normal in the professional circles concerned', it is sufficient to point out that by its very essence such a condition is liable to lead to refusals of authorisation.
Ensimmäisen edellytyksen osalta, eli sen, että suunnitellun hoidon on oltava ZFW:n perusteella katettava etuus, eli se on voitava katsoa "ammattikunnassa vallitsevien käsitysten mukaan tavanomaiseksi" riittää, että todetaan, että tällainen edellytys saattaa jo sellaisenaan johtaa lupien epäämiseen.
It is only the precise frequency with which authorisation is refused, not refusal itself, that will be determined by the interpretation of 'normal' treatment and 'the professional circles concerned'.
Käsitteiden "tavanomainen" ja "ammattikunnassa vallitsevat käsitykset" tulkinnasta riippuu ainoastaan se, miten usein lupia evätään, muttei se, tapahtuuko epäämisiä ylipäänsä.
As regards the second requirement, namely that provision of hospital treatment in another Member State must be a medical necessity, which will be the case only if adequate treatment cannot be obtained without undue delay in contracted hospitals in the Member State in which the person seeking treatment is insured, this requirement by its very nature will severely limit the circumstances in which such authorisation can be obtained.
Toisen edellytyksen osalta, eli sen, että toisessa jäsenvaltiossa annettavan sairaalahoito on oltava lääketieteellisesti tarpeen, mikä täyttyy ainoastaan silloin, kun asianmukaista hoitoa ei ole saatavilla ajoissa sen valtion, jossa henkilö on vakuutettu, sopimusjärjestelmään kuuluvassa sairaalalaitoksessa, on todettava, että se on luonteensa puolesta omiaan rajoittamaan merkittävästi niiden tapausten määrää, joissa lupa voidaan saada.
The Court has likewise recognised that, as regards the objective of maintaining a balanced medical and hospital service open to all, that objective, even if intrinsically linked to the method of financing the social security system, may also fall within the derogations on grounds of public health under Article 56 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 46 EC), in so far as it contributes to the attainment of a high level of health protection.
Asiassa on siten ratkaistava se, rajoitetaanko perustamissopimuksen 59 artiklassa tarkoitettua palvelujen tarjoamisen vapautta sillä, että toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa sairaalalaitoksessa suoritettava sairaanhoitopalvelu korvataan sairausvakuutuksesta ainoastaan sillä edellytyksellä, että potilas on saanut hoitoa varten ennakkoluvan, joka myönnetään ainoastaan, jos sen jäsenvaltion sairausvakuutusjärjestelmä, jossa henkilö on vakuutettu, kattaa hoidon, minkä edellytyksenä on, että hoitoa pidetään "ammattikunnassa vallitsevien käsitysten mukaan tavanomaisena" ja että vakuutetun sairausvakuutuskassa on todennut, että pääsy kyseiseen sairaalaan on vakuutetun hoidon kannalta tarpeen, mikä puolestaan edellyttää, että asianmukaista hoitoa ei ole ajoissa saatavilla sopimusjärjestelmään kuuluvalta palveluntarjoajalta siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö on vakuutettu.