natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the first plea of their respective cross-appeals, the Council has contended that the FIAMM and Fedon judgments should be set aside, and the Kingdom of Spain that the FIAMM judgment should be set aside, on the ground that the Court of First Instance erred in law in establishing a principle of Community liability in the absence of unlawful conduct attributable to its institutions or, in any event, in holding that such a principle is applicable in the case of conduct such as that at issue in the case in point.
Vastavalitustensa ensimmäisessä perusteessa neuvosto vaatii erityisesti asioissa FIAMM ja Fedon annettujen tuomioiden kumoamista ja Espanjan kuningaskunta puolestaan vaatii asiassa FIAMM annetun tuomion kumoamista sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä vahvistaessaan periaatteen, jonka mukaan yhteisö voi olla vastuussa silloin, kun sen elimet eivät ole menetelleet lainvastaisesti, tai joka tapauksessa katsoessaan, että tällaista periaatetta voidaan soveltaa näissä asioissa kyseessä olevan kaltaisen menettelyn tapauksessa.
Without bringing a cross-appeal, the Commission asks the Court to retain the operative parts of the judgments under appeal but to substitute grounds to the same effect.
Komissio, joka ei ole tehnyt vastavalitusta, vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin pysyttää valituksenalaisten tuomioiden tuomiolauselman mutta korvaa niiden kyseisiä seikkoja koskevat perustelut omilla perusteluillaan.
Since the grounds of challenge as so formulated dispute the very existence or very applicability of the liability regime which the judgments under appeal applied, they should be considered first.
Koska näiden perusteiden mukaan sitä vastuujärjestelmää, jota valituksenalaisissa tuomioissa on sovellettu, ei ole olemassa tai sitä ei voida soveltaa, kyseiset perusteet on tutkittava ensisijaisesti.
Indeed, if the error of law pleaded were proved, there would no longer be any need to rule on the second plea in the main appeals, concerning the unusual nature of
On nimittäin huomattava, että jos oikeudellista virhettä koskeva väite osoittautuisi oikeaksi, ei olisi enää tarpeen lausua päävalitusten toisesta perusteesta, joka koskee
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the damage incurred, or on the other two pleas in the cross-appeals, respectively concerning the lack of certainty of the damage and the lack of a causal link, as the liability regime to which those three conditions are supposed to relate would not exist or not be applicable.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO aiheutuneen vahingon epätavallisuutta, eikä myöskään vastavalitusten kahdesta muusta perusteesta, joista ensimmäisen mukaan vahinko ei ole varma ja toisen mukaan syy-yhteys puuttuu, koska vastuujärjestelmää, johon näiden kolmen edellytyksen katsotaan liittyvän, ei olisi olemassa tai sitä ei voitaisi soveltaa.
The first plea in the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds, according to which a regime of no-fault liability, as established by the judgments under appeal, does not exist
Vastavalitusten ensimmäinen peruste ja perustelujen korvaamista koskevat vaatimukset, joiden mukaan valituksenalaisissa tuomioissa vahvistetun kaltaista ankaran vastuun järjestelmää ei ole olemassa
It should be pointed out first of all that, in accordance with the settled caselaw noted in paragraph 106 of the present judgment, the second paragraph of Article 288 EC means that the noncontractual liability of the Community and the exercise of the right to compensation for damage suffered depend on the satisfaction of a number of conditions, relating to the unlawfulness of the conduct of which the institutions are accused, the fact of damage and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of.
Aluksi on korostettava, että tämän tuomion 106 kohdassa mainitun vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 288 artiklan toisesta kohdasta ilmenee, että sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntyminen ja aiheutuneen vahingon korvaamista koskevan oikeuden toteuttaminen riippuvat siitä, että seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiassa syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.
The Court has also repeatedly pointed out that that liability cannot be regarded as having been incurred without satisfaction of all the conditions to which the duty to make good any damage, as defined in the second paragraph of Article 288 EC, is thus subject (Oleifici Mediterranei v EEC, paragraph 17).
Yhteisöjen tuomioistuin on samoin toistuvasti muistuttanut siitä, että kyseisen vastuun ei voida katsoa syntyvän, mikäli EY 288 artiklan toisessa kohdassa määritellyn korvausvelvollisuuden kaikki edellytykset eivät täyty (em. asia Oleifici Mediterranei v. ETY, tuomion 17 kohta).
The Court has accordingly held that, where the Community courts find that there is no act or omission by an institution of an unlawful nature, so that the first condition for noncontractual Community liability under the second paragraph of Article 288 EC is not satisfied, they may dismiss the application in its entirety without it being necessary for them to examine the other preconditions for such liability, namely the fact of damage and the existence of a causal link between the conduct of the
Yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että kun yhteisöjen tuomioistuimet toteavat, että mikään toimielimen toimi ja mikään toimielimen väitetty laiminlyönti ei ole lainvastainen ja että EY 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntymisen ensimmäinen edellytys ei siis täyty, ne voivat hylätä koko kanteen, eikä niiden tarvitse tutkia kyseisen vastuun muita edellytyksiä eli sitä, onko vahinko tosiasiassa syntynyt ja onko toimielinten toiminnan
The Court’s caselaw enshrining, in accordance with the second paragraph of Article 288 EC, both the existence of the regime governing the noncontractual liability of the Community for the unlawful conduct of its institutions and the conditions for the regime’s application is thus firmly established.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jossa on EY 288 artiklan toisen kohdan perusteella vahvistettu järjestelmä, joka koskee sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta sen toimielinten lainvastaisesta menettelystä, ja vahvistettu tällaisen järjestelmän soveltamisedellytykset, on siis hyvin vakiintunut.
By contrast, that is not so in the case of a regime governing noncontractual Community liability in the absence of such unlawful conduct.
Näin ei sitä vastoin ole sellaisen järjestelmän osalta, joka koskee sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta silloin, kun menettely ei ole lainvastainen.
Contrary to what the Court of First Instance stated in the judgments under appeal, it cannot, first of all, be deduced from the caselaw prior to those judgments that the Court of Justice has established the principle of such a regime.
Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisissa tuomioissa, näitä tuomioita edeltävästä oikeuskäytännöstä ei ensinnäkään voida päätellä, että yhteisöjen tuomioistuin olisi vahvistanut tällaisen vastuun periaatteen.
It was solely on that basis that the Court noted in Dorsch Consult v Council and Commission, paragraph 19, that if the principle of such liability came to be recognised, at the very least three conditions, comprising the fact of damage, the existence of a causal link between it and the act concerned and the unusual and special nature of the damage, would all have to be satisfied in order for liability to be incurred.
Vain tällä edellytyksellä yhteisöjen tuomioistuin muistutti edellä mainitussa asiassa Dorsch Consult vastaan neuvosto ja komissio antamansa tuomion 19 kohdassa siitä, että jos tällaisen vastuun periaate hyväksyttäisiin, ainakin seuraavan kolmen edellytyksen olisi täytyttävä samanaikaisesti: vahinko on tosiasiassa syntynyt, vahingon ja kyseessä olevan toimen välillä on syy-yhteys ja vahinko on epätavallinen ja erityinen.
Secondly, as regards the liability regime recognised in Community law, the Court, while noting that it is to the general principles common to the laws of the Member States that the second paragraph of Article 288 EC refers as the basis of the noncontractual liability of the Community for damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties, has held that the principle of the
Yhteisöjen tuomioistuin palautti sitten mieleen yhteisön oikeudessa hyväksytystä vastuujärjestelmästä, että EY 288 artiklan toisessa kohdassa viitataan sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun osalta jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisiin yleisiin periaatteisiin yhteisön toimielinten ja henkilöstön tehtäviään suorittaessaan aiheuttaman vahingon osalta, ja katsoi, että kyseisessä 288 artiklassa tällä tavoin
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION noncontractual liability of the Community expressly laid down in that article is simply an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act or omission gives rise to an obligation to make good the damage caused (Brasserie du pêcheur and Factortame, paragraphs 28 and 29).
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO nimenomaisesti vahvistettu sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta koskeva periaate on ainoastaan ilmaisu jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksessä tunnustetusta yleisestä periaatteesta, jonka mukaan lainvastaisesta toiminnasta tai laiminlyönnistä seuraa velvollisuus korvata aiheutunut vahinko (em. yhdistetyt asiat Brasserie du pêcheur ja Factortame, tuomion 28 ja 29 kohta).
As regards, more specifically, liability for legislative activity, the Court moreover pointed out at a very early stage that, although the principles in the legal systems of the Member States governing the liability of public authorities for damage caused to individuals by legislative measures vary considerably from one Member State to another, it is however possible to state that the public authorities can only exceptionally and in special circumstances incur liability for legislative measures which are the result of choices of economic policy (Bayerische HNL Vermehrungsbetriebe and Others v Council and Commission, paragraph 5).
Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi jo hyvin varhaisessa vaiheessa erityisesti lainsäädäntötoiminnasta johtuvasta vastuusta, että vaikka periaatteet, joilla jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä säädellään julkisen vallan vastuuta lainsäädäntötoimien yksityisille oikeussubjekteille aiheuttamista vahingoista, ovat huomattavan erilaisia eri jäsenvaltioissa, voidaan kuitenkin todeta, että talouspoliittisia valintoja edellyttävistä lainsäädäntötoimista voi ainoastaan poikkeuksellisesti ja erityisissä olosuhteissa seurata julkisen vallan vastuu (em. yhdistetyt asiat Bayerische HNL Vermehrungsbetriebe ym. v. neuvosto ja komissio, tuomion 5 kohta).
First, even where the legality of measures is subject to judicial review, exercise of the legislative function must not be hindered by the prospect of actions for damages whenever the general interest of the Community requires legislative measures to be adopted which may adversely affect individual interests. Second, in a legislative context characterised by the exercise of a wide discretion, which is essential for implementing a Community policy, the Community cannot incur liability unless the institution concerned has manifestly and gravely disregarded the limits on the exercise of its powers (see, in particular, Brasserie du pêcheur and Factortame, paragraph 45).
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut lisäksi, että lainsäädäntötoimia koskevan yhteisön vastuun tiukka tulkinta selittyy toisaalta sillä, että vaikka tuomioistuimet valvovat säädösten laillisuutta, lainsäädäntötoiminta ei saa estyä odotettavissa olevien vahingonkorvauskanteiden vuoksi aina silloin, kun yhteisön on yleisen edun vuoksi ryhdyttävä lainsäädäntötoimiin, jotka saattavat loukata yksityisten etuja, ja toisaalta sillä, että kun lainsäädäntötoimeen liittyy laaja harkintavalta, joka on välttämätön yhteisön politiikan toteuttamiseksi, yhteisö voi olla vahingonkorvausvastuussa ainoastaan silloin, jos asianomainen toimielin on ylittänyt selvällä ja vakavalla tavalla sen toimivallan käytölle asetetut rajat (ks. erityisesti em. yhdistetyt asiat Brasserie du pêcheur ja Factortame, tuomion 45 kohta).
Finally, it is clear that, while comparative examination of the Member States’ legal systems enabled the Court to make at a very early stage the finding recalled in paragraph 170 of the present judgment concerning convergence of those legal systems in the establishment of a principle of liability in the case of unlawful action or an unlawful omission of the authority, including of a legislative nature, that is in no way the position as regards the possible existence of a principle of liability in the case of a lawful act or omission of the public authorities, in particular where it is of a legislative nature.
Lopuksi on todettava tämän osalta, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin saattoikin jo hyvin varhaisessa vaiheessa päätyä jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten keskinäisen vertailun avulla tämän tuomion 170 kohdassa mainittuun toteamukseen näiden oikeusjärjestysten keskinäisestä lähentymisestä sellaisen periaatteen vahvistamisessa, joka koskee vastuuta viranomaisen lainvastaisesta toimesta tai toimimatta jättämisestä, myös kun kyse on lainsäädäntötoiminnasta, asia ei ole ollenkaan samoin sen osalta, onko mahdollisesti olemassa periaate, joka koskee vastuuta viranomaisen lainmukaisesta toimesta tai toimimatta jättämisestä, erityisesti kun kyse on lainsäädäntötoiminnasta.
In the light of all the foregoing considerations, it must be concluded that, as Community law currently stands, no liability regime exists under which the Community can incur liability for conduct falling within the sphere of its legislative competence in a situation where any failure of such conduct to comply with the WTO agreements cannot be relied upon before the Community courts.
Kaiken edellä esitetyn perusteella on katsottava, että nykyisessä yhteisön oikeudessa ei ole vastuujärjestelmää, jonka nojalla yhteisö voisi joutua vastuuseen lainsäädäntövaltansa alaan kuuluvasta menettelystä, kun yhteisöjen tuomioistuimissa ei voida vedota siihen, että tällainen menettely saattaa olla vastoin WTO-sopimuksia.
In the case in point, the conduct which the appellants allege to have caused them damage comes within the context of establishment of a common organisation of the market and clearly falls within the sphere of legislative activity of the Community legislature.
On palautettava mieleen, että nyt käsiteltävinä olevissa asioissa menettely, josta valittajat väittävät kärsineensä vahinkoa, on osa yhteisen markkinajärjestelyn toteuttamista ja että se selvästi kuuluu yhteisön lainsäätäjän lainsäädäntötoimintaan.
It is immaterial in this regard whether that conduct is to be regarded as a positive act, namely the adoption of Regulations No 1637/98 and No 2362/98 following the DSB’s decision of 25 September 1997, or as an omission, namely the failure to adopt measures calculated to ensure the correct implementation of that decision.
Tämän osalta on merkityksetöntä, onko mainitussa menettelyssä katsottava olevan kyse aktiivisesta toimenpiteestä, eli asetusten N:o 1637/98 ja N:o 2362/98 antamisesta 25.9.1997 tehdyn DSB:n päätöksen takia, vai laiminlyönnistä, eli siitä, että tämän päätöksen asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseen tarvittavat toimet jätettiin toteuttamatta.
Failure on the part of the Community institutions to act can also fall within the legislative function of the Community, including in the context of actions for damages (see, to this effect, Les Grands Moulins de Paris v EEC, paragraph 9).
Yhteisön toimielinten toimimatta jättäminenkin nimittäin voi kuulua yhteisön lainsäädäntötoimintaan, erityisesti vahingonkorvausvastuuta koskevan oikeudenkäyntiasian yhteydessä (ks. vastaavasti em. asia Les Grands Moulins de Paris v. ETY, tuomion 9 kohta).
It follows from all of the foregoing that, in affirming in the judgments under appeal the existence of a regime providing for noncontractual liability of the Community on account of the lawful pursuit by it of its activities falling within the legislative sphere, the Court of First Instance erred in law.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen vahvistaessaan valituksenalaisissa tuomioissa, että on olemassa järjestelmä, jonka nojalla yhteisö voi joutua sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen lainmukaisesta lainsäädäntötoiminnastaan.
However, two further points should be made.
Tämän osalta on kuitenkin tehtävä kaksi täsmennystä.
Second, it is to be remembered that it is settled caselaw that fundamental rights form an integral part of the general principles of law the observance of which the Court ensures.
Toiseksi on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeudet ovat erottamaton osa yleisiä periaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo.
With regard, more specifically, to the right to property and the freedom to pursue a trade or profession, the Court has long recognised that they are general principles
Erityisesti omaisuudensuojasta ja ammatinharjoittamisen vapaudesta yhteisöjen tuomioistuin on jo kauan katsonut, että ne ovat yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita,
It follows that a Community legislative measure whose application leads to restrictions of the right to property and the freedom to pursue a trade or profession that impair the very substance of those rights in a disproportionate and intolerable manner, perhaps precisely because no provision has been made for compensation calculated to avoid or remedy that impairment, could give rise to noncontractual liability on the part of the Community.
Tästä seuraa, että yhteisön lainsäädäntötoimi, jonka soveltaminen johtaa omaisuudensuojan ja ammatinharjoittamisen vapauden sellaisiin rajoituksiin, joilla kyseisten oikeuksien keskeistä sisältöä loukattaisiin suhteettomasti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä, mahdollisesti juuri siksi, ettei ole säädetty kyseisen loukkauksen välttämiseksi tai korjaamiseksi tarvittavasta korvauksesta, voisi synnyttää sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun.
Having regard to the features of the present cases, it should also be noted that it follows from the Court’s caselaw that an economic operator cannot claim a right to property in a market share which he held at a given time, since such a market share constitutes only a momentary economic position, exposed to the risks of changing circumstances (see to this effect, in particular, Germany v Council, paragraph 79, and Alessandrini and Others v Commission, paragraph 88).
Nyt käsiteltävinä olevien asioiden ominaispiirteiden perusteella on myös palautettava mieleen, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että talouden toimija ei voi vaatia omaisuudensuojaa markkinaosuudelle, joka sillä oli tietyllä hetkellä, koska tällaista markkinaosuutta on pidettävä ainoastaan hetkellisesti saavutettuna taloudellisena asemana, joka on altis olosuhteiden muutoksille (ks. vastaavasti erityisesti em. asia Saksa v. neuvosto, tuomion 79 kohta ja em. asia Alessandrini ym. v. komissio, tuomion 88 kohta).
An economic operator whose business consists in particular in exporting goods to the markets of nonmember States must therefore be aware that the commercial position which he has at a given time may be affected and altered by various circumstances and that those circumstances include the possibility, which is moreover
Näin ollen toimijan, jonka toiminnassa on erityisesti kyse viennistä kolmansien valtioiden markkinoille, on erityisesti oltava tietoinen siitä, että eri olosuhteet voivat vaikuttaa tällaisella toimijalla tietyllä hetkellä olevaan liiketaloudelliseen asemaan ja muuttaa sitä ja että näihin olosuhteisiin kuuluu DSU:n 22 artiklassa sitä paitsi
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION expressly envisaged and governed by Article 22 of the DSU, that one of the nonmember States will adopt measures suspending concessions in reaction to the stance taken by its trading partners within the framework of the WTO and will for this purpose select in its discretion, as follows from Article 22(3)(a) and (f) of the DSU, the goods to be subject to those measures.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO nimenomaisesti määrätty ja säännelty mahdollisuus, että tällainen kolmas valtio peruuttaa myönnytyksiä reaktiona kauppakumppaniensa WTO:ssa omaksumaan asenteeseen ja valitsee tässä tilanteessa vapaasti, kuten DSU:n 22 artiklan 3 kohdan a ja f alakohdastakin ilmenee, ne tavarat, joihin myönnytysten peruuttaminen kohdistuu.
That is the case here.
Asia on näin tässä tapauksessa.
The Court has held that Community law as it currently stands does not provide for a regime enabling the liability of the Community for its legislative conduct to found an action in a situation where any failure of such conduct to comply with the WTO agreements cannot be relied upon before the Community courts.
Yhteisöjen tuomioistuin nimittäin on todennut, että nykyisessä yhteisön oikeudessa ei ole järjestelmää, jonka nojalla yhteisö voisi joutua vastuuseen lainsäädäntötoiminnastaan, kun yhteisöjen tuomioistuimissa ei voida vedota siihen, että tällainen toiminta saattaa olla vastoin WTO-sopimuksia.
The claims for compensation by the applicants sought in particular to put in issue the liability of the Community for such conduct.
Valittajien vahingonkorvausvaatimusten tarkoituksena oli erityisesti saada yhteisö vastuuseen kyseisestä toiminnasta.
Accordingly, the Court of First Instance could only dismiss those claims, whatever the arguments put forward by the applicants to support them (see, by analogy, Salzgitter v Commission, paragraph 59).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oli siis hylättävä tällaiset vaatimukset valittajien niiden tueksi esittämistä argumenteista riippumatta (ks. analogisesti em. asia Salzgitter v. komissio, tuomion 59 kohta).
The Court of First Instance would thus have been obliged to dismiss the applicants’ claims on that basis if it had not made the error of law that led it to dismiss them on other grounds (see, by analogy, Finsider v Commission, paragraph 38, and ESC v E, paragraph 18).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi näin ollen pitänyt hylätä kyseisellä perusteella valittajien vaatimukset, jos se ei olisi tehnyt sitä oikeudellista virhettä, joka sai sen hylkäämään kyseiset vaatimukset muista syistä (ks. analogisesti em. asia Finsider v. komissio, tuomion 38 kohta ja em. asia TSK v. E, tuomion 18 kohta).
It follows that, although the first plea relied upon in support of the crossappeals is well founded, it is of no consequence and must therefore be dismissed (see, by analogy, Salzgitter v Commission, paragraph 60).
Tästä seuraa, että vaikka vastavalitusten tueksi esitetty ensimmäinen peruste onkin perusteltu, se on tehoton, joten se on hylättävä (ks. analogisesti em. asia Salzgitter v. komissio, tuomion 60 kohta).
The second plea in the main appeals and the second and third pleas in the crossappeals
Päävalitusten toinen peruste ja vastavalitusten toinen ja kolmas peruste
In the light of the finding made in paragraph 176, and the matters set out in paragraph 163, of the present judgment, there is no need to examine the second plea in the main appeals, concerning the unusual nature of the damage allegedly suffered by FIAMM and Fedon, or the second and third pleas in the cross-appeals, respectively concerning the lack of certainty of that damage and the lack of a causal link between that damage and the conduct of the Community institutions.
Kun tämän tuomion 176 kohdassa tehty toteamus ja tämän tuomion 163 kohdassa esitetty otetaan huomioon, ei ole tarpeen tutkia päävalitusten toista perustetta, jonka mukaan valittajille aiheutunut vahinko oli epätavallinen, eikä myöskään vastavalitusten toista perustetta, jonka mukaan tämä vahinko ei ollut varma, eikä niiden kolmatta perustetta, jonka mukaan saman vahingon ja yhteisön toimielinten menettelyn välillä ei ollut syy-yhteyttä.