natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, as regards Chisso’s letter of 17 December 2002 (and the letter of 26 March 1999 annexed to that letter), the hearing officer informed Hoechst that Chisso had requested confidential treatment for those documents.
Lisäksi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja totesi, että Chisson 17.12.2002 päivätyn kirjeen (ja tämän kirjeen liitteenä olevan 26.3.1999 päivätyn kirjeen) osalta Chisso oli pyytänyt, että näitä asiakirjoja käsitellään luottamuksellisina.
On 7 March 2003 Hoechst, together with Nutrinova, reiterated, through their counsel, the requests set out in the letter of 22 January 2003, in the context of their response to the statement of objections.
Hoechst ja Nutrinova toistivat 7.3.2003 vastauksessaan väitetiedoksiantoon asianajajiensa välityksellä 22.1.2003 päivättyyn kirjeeseen sisältyvät pyyntönsä.
More particularly, Hoechst insisted, with Nutrinova, on obtaining access to the file, and submitted arguments relating to the unequal treatment which had been in evidence during the proceedings.
Tarkemmin ottaen Hoechst ja Nutrinova vaativat saada tutustua asiakirjoihin ja esittivät väitteitä syrjivästä kohtelusta menettelyn aikana.
On 23 September 2003 the hearing officer submitted her final report in the case (OJ 2005 C 173, p. 5).
Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja esitti 23.9.2003 loppukertomuksensa tässä asiassa (EUVL 2005, C 173, s. 5).
In that report, she observed, in particular:
Tässä kertomuksessa hän toteaa muun muassa seuraavaa:
‘… I informed the parties by letter of 24 February 2003 that further access to the file would not be granted at that stage of the procedure.
”– – ilmoitin osapuolille 24. helmikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä, että tuossa menettelyn vaiheessa enempää aineistoa ei voitu antaa tietoon.
I explained that notes of telephone conversations between parties and Commission officials are internal documents of the Commission and thus, in principle, non-accessible.
Selitin, että osapuolten ja komission virkamiesten välisiä puhelinkeskusteluja koskevat muistiinpanot ovat komission sisäisiä asiakirjoja, ja näin ollen niihin ei periaatteessa voi tutustua.
In this particular case, the Commission had, exceptionally, made accessible some of the internal file notes and had referred to them in the [s]tatement of [o]bjections, in order to explain the facts and dates of the meetings that the Commission held with the different addressees.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa komissio oli poikkeuksellisesti antanut luvan tutustua joihinkin sisäisiin muistioihin ja viitannut niihin väitetiedoksiannossa selittääkseen komission ja päätöksen eri vastaanottajien välisten kokousten sisältöä ja päivämääriä.
With regard to the letters from Chisso, the latter had requested confidential treatment for these letters and the parties had been given access to nonconfidential summaries of those letters.’
Chisso on pyytänyt, että sen lähettämiä kirjeitä käsitellään luottamuksellisina, ja osapuolille oli annettu käyttöön kyseisten kirjeiden ei-luottamukselliset yhteenvedot.”
A footnote accompanying that paragraph stated:
Tähän kohtaan lisätyssä alaviitteessä todetaan seuraavaa:
‘Chisso’s legal representative subsequently after the [o]ral [h]earing and in response to a request from me to reconsider the confidentiality nature of the letter sent to the Commission on 26 March 1999, confirmed its view that this document contained business secrets and thus as such was confidential.’
”Suullisen kuulemisen jälkeen Chisson oikeudellinen edustaja vastasi pyyntööni, joka koski komissiolle 26. maaliskuuta 1999 lähetetyn kirjeen luottamuksellisuuden harkitsemista uudelleen, vakuuttamalla, että asiakirja sisältää liikesalaisuuksia ja on siksi luottamuksellinen.”
The hearing officer then observed in her final report:
Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja totesi tämän jälkeen loppukertomuksessaan seuraavaa:
‘As a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova, I have paid special attention to the conclusions of the Commission on the issue of leniency in the present draft decision.
”Hoechstin ja Nutrinovan väitteiden johdosta olen tutkinut tarkkaan komission päätösluonnoksessa esittämät päätelmät sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevassa asiassa.
I have also examined internal notes of the Commission services in so far as these exist.
Olen myös tutkinut kaikkia asiasta tehtyjä komission sisäisiä muistioita.
In the event, the concerns expressed by Hoechst and Nutrinova are largely rendered moot by the conclusions set out in the draft decision on the issue of leniency.
Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevat päätösluonnoksen päätelmät kumoavat suurelta osin Hoechstin ja Nutrinovan esittämät huolet.
In addition, I am satisfied that the actions of the Commission services vis-à-vis the parties have had no impact on the outcome of the case on this issue.
Katson myös, että komission yksiköiden toimet osapuoliin nähden eivät ole vaikuttaneet tämän tapauksen lopputulokseen.
I also confirm that no additional access to file is required in order to satisfy Hoechst’s
Vakuutan, että Hoechstin
Neither the Commission’s internal documents nor the documents provided by Chisso provide … additional inculpatory or exculpatory evidence which would be required to be made available to Hoechst.’
Komission sisäiset asiakirjat ja Chisson toimittamat asiakirjat eivät kummatkaan sisällä muita syyllisyyttä tai syyttömyyttä osoittavia todisteita, jotka olisi annettava Hoechstin tietoon.”
On 1 October 2003 the Commission adopted the Decision and, at recitals 26 and 27, answered Hoechst’s claims as follows:
Komissio teki päätöksen 1.10.2003 ja vastasi päätöksen 26 ja 27 perustelukappaleessa Hoechstin vaatimuksiin seuraavasti:
As regards the documents or parts of documents provided by Chisso for which it claimed protection as “business secrets”, their non-transmission to the other parties protects the legitimate commercial interests of this company.
Se, ettei Chisson toimittamia asiakirjoja tai niiden osia, joita Chisso on pyytänyt suojeltavan ’liikesalaisuuksina’, anneta tiedoksi muille asianosaisille, suojaa Chisson laillisia kaupallisia etuja.
It prevents the other parties from obtaining strategic information on Chisso’s commercial interests and on the operation and development of its business, pursuant to Article 20 of Regulation No 17 and the Commission Notice on the internal rules of procedure for processing requests for access to the file in cases pursuant to Articles 85 [EC] and 86 [EC], Articles 65 and 66 of the ECSC Treaty and Council Regulation (EEC) No 4064/89.
Tämä suoja estää muita asianosaisia saamasta strategisia tietoja Chisson kaupallisista eduista ja sen toiminnasta ja toiminnan kehittämisestä asetuksen N:o 17 20 artiklan ja sisäisistä menettelysäännöistä käsiteltäessä pyyntöjä saada tutustua asiakirjoihin EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan, EHTY:n perustamissopimuksen 65 ja 66 artiklan ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 soveltamistapauksissa annetun komission tiedonannon mukaisesti.
Secondly, as to the access to the Commission’s internal documents, according to well established case-law, the Commission is under no obligation with regard to the rights of the defence to grant access to its internal documents during the procedure.
Toiseksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla ei ole puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseksi velvollisuutta antaa oikeutta tutustua sisäisiin asiakirjoihinsa menettelyn aikana.
Moreover, as far as contacts with undertakings in the context of their cooperation are concerned, the Commission considers that Hoechst’s reasoning is based on a fundamentally wrong premis.
Lisäksi yhteyksistä yrityksiin niiden tekemän yhteistyön puitteissa komissio katsoo, että Hoechstin päättely perustuu täysin virheellisiin olettamiin.
Additional access to the Commission’s internal documents in no way would facilitate the companies’ rights of defence and contribute to determine who was the first undertaking to provide the Commission with decisive evidence.
Ylimääräinen oikeus tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin ei parantaisi mitenkään yritysten puolustautumisoikeuksia eikä auttaisi määrittämään sitä, mikä yritys toimitti sille ensimmäisenä ratkaisevat todisteet.
In fact, this appraisal will be made exclusively on the basis of the documents provided by the undertakings, to which the parties had access.’
Tämä arviointi toteutetaan yksinomaan yritysten toimittamien asiakirjojen perustella, joihin asianosaiset ovat voineet tutustua.”
Arguments of the parties a) Arguments of Hoechst
Asianosaisten lausumat a) Hoechstin väitteet
Hoechst states that it was only on reading the statement of objections that it observed that at the beginning of the proceedings, more or less in parallel with Hoechst, Chisso had cooperated with the Commission in reliance on the 1996 Leniency Notice.
Hoechst toteaa huomanneensa vasta väitetiedoksiantoa lukiessaan, että menettelyn alkuvaiheessa Chisso oli suunnilleen samaan aikaan kuin Hoechst tehnyt komission kanssa yhteistyötä vedoten vuoden 1996 yhteistyötiedonantoon.
At the same time, the document to which Hoechst had access enabled it to discover irregularities in the administrative procedure.
Samalla Hoechst havaitsi niiden asiakirjojen perusteella, joihin se oli saanut tutustua, säännöstenvastaisuuksia hallinnollisessa menettelyssä.
Hoechst makes clear in that regard that it is challenging, in the eighth plea, the fact that the first decisive evidence of the existence of the cartel was supplied by Chisso on 13 November 1998.
Hoechst korostaa tältä osin, että kahdeksannessa kanneperusteessa se kiistää sen, että Chisso olisi 13.11.1998 ensimmäisenä esittänyt ratkaisevaa näyttöä kartellin olemassaolosta.
In its first plea, first, Hoechst disputes the refusal of access to internal documents relating to the conversations between the Commission and Chisso.
Ensimmäisessä kanneperusteessaan Hoechst ensinnäkin riitauttaa sen, ettei se saanut tutustua komission ja Chisson välistä yhteydenpitoa koskeviin sisäisiin asiakirjoihin.
Second, Hoechst disputes the refusal of access to a letter from Chisso dated 17 December 2002, together with the annexes to that letter.
Toiseksi Hoechst riitauttaa sen, ettei se saanut tutustua Chisson 17.12.2002 päivättyyn kirjeeseen ja sen liitteisiin.
Third, Hoechst draws attention to the fact that the Commission did not agree to its request to carry out fresh investigations.
Kolmanneksi Hoechst tuo esiin, ettei komissio toteuttanut sen pyynnöstä uusia tutkimuksia.
In addition, Hoechst requests that measures of organisation of procedure be taken.
Lisäksi Hoechst pyytää prosessinjohtotoimia.
The refusal of access to documents relating to the conversations between the Commission and Chisso
Se, ettei kantaja saanut tutustua komission ja Chisson välistä yhteydenpitoa koskeviin asiakirjoihin
The applicant submits that the Commission refused to grant it access to certain documents submitted by Chisso and also to notes drawn up by the Commission concerning the meetings and telephone conversations with Chisso.
Hoechstin mukaan komissio ei antanut sen tutustua tiettyihin Chisson toimittamiin asiakirjoihin eikä komission muistiinpanoihin tapaamisista Chisson kanssa ja Chisson kanssa käydyistä puhelinkeskusteluista.
If the applicant had been able to consult them, it would have been able to obtain a complete picture of the contacts between the Commission and Chisso and it would therefore have been easier for the applicant to prove that it was it, and not Chisso, that had been the first, in time and with respect to content, to adduce decisive evidence of the existence of the cartel and that therefore ought to have obtained a reduction in its fine. It
Jos Hoechst olisi voinut tutustua niihin, se olisi voinut saada täydellisen käsityksen komission ja Chisson välisestä yhteydenpidosta ja olisi näin ollen voinut todistaa helpommin, että ensimmäisenä sekä ajallisesti että sisältönsä puolesta ratkaisevat todisteet kartellin olemassaolosta toimitti Hoechst eikä Chisso ja että sen olisi näin ollen pitänyt saada sakonalennus.
HOECHST v COMMISSION would therefore also have been easier for Hoechst to demonstrate that Chisso’s acts of cooperation had been influenced by information from the Commission.
Hoechst olisi voinut myös paremmin osoittaa, että komission antamat tiedot vaikuttivat Chisson yhteistyöhön.
The right of access to the file must, in particular, ensure the effective exercise of the right to be heard, since it provides the opportunity to be aware of and to assess the evidence used by the Commission in the statement of objections and, where possible, to refute that evidence in the response.
Oi -keuden tutustua asiakirjavihkoon pitää erityisesti taata kuulemisoikeuden tehokas käyttäminen, sillä se antaa mahdollisuuden tutustua komission väitetiedoksiannossa käyttämiin todisteisiin ja arvioida niitä ja mahdollisesti kiistää ne vastauksessaan.
The Commission’s duty is to give access, in principle, to the whole file.
Hoechstin mukaan komission on annettava oikeus tutustua lähtökohtaisesti koko asiakirjavihkoon.
The situation is otherwise only with respect to the Commission’s internal documents and evidence containing business secrets of third parties.
Sen mukaan toisin on ainoastaan komission sisäisten asiakirjojen sekä sellaisten asiakirjojen osalta, jotka sisältävät kolmansien liikesalaisuuksia.
Hoechst also submits that the principle of equality of arms means that the Commission cannot decide alone whether, and to what extent, it will grant access to the documents which a party might use as exculpatory evidence.
Hoechst toteaa myös, että prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate edellyttää, ettei komissio voi päättää yksin, antaako se ja missä laajuudessa asianosaisen tutustua asiakirjoihin, joita tämä voisi käyttää puolestaan puhuvina seikkoina.
There would be a breach of the rights of the defence if it were possible to demonstrate that the administrative procedure might have had a different outcome if Hoechst had obtained access to the exculpatory documents concerned.
Sen mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu, jos on mahdollista osoittaa, että hallinnollinen menettely olisi voinut päättyä toisin, jos Hoechst olisi saanut tutustua kyseessä oleviin sen puolesta puhuviin asiakirjoihin.
For the documents not in the file, Hoechst ought to have expressly requested to consult the documents in question.
Voidakseen tutustua asiakirjoihin, jotka eivät sisälly asiakirjavihkoon, Hoechstin olisi pitänyt pyytää sitä nimenomaisesti.
In this case, Hoechst made quite clear that all the notes relating to the telephone conversations which took place between September 1998 and April 1999 between the Commission’s representatives and Chisso were important for its defence, as they might have been exculpatory documents, showing the lack of impartiality in the conduct of the proceedings at that time.
Käsiteltävänä olevassa asiassa Hoechst oli omien sanojensa mukaan korostanut hyvin selvästi, että kaikki muistiinpanot, jotka koskevat komission edustajien ja Chisson välillä syyskuun 1998 ja huhtikuun 1999 välisenä aikana käytyjä puhelinkeskusteluja, olivat tärkeitä sen puolustuksen kannalta, koska ne saattoivat puhua Hoechstin puolesta ja osoittaa, että menettelyä ei tuolloin toteutettu puolueettomasti.
The parts of the file that Hoechst was able to consult show that the applicant was treated unequally by comparison with Chisso.
Hoechstin mukaan niiden asiakirjojen perusteella, joihin se on voinut tutustua, voidaan todeta, että sitä on kohdeltu epäedullisemmin kuin Chissoa.
First, the Commission granted Chisso, in autumn 1998, something that it refused to grant at the same time to Hoechst, namely recognition of oral depositions as acts of cooperation.
Ensinnäkin sen mukaan komissio hyväksyi vuoden 1998 syksyllä Chisson osalta sen, minkä se hylkäsi samaan aikaan Hoechstin osalta, eli suulliset todistajanlausunnot osoituksena yhteistyöstä.
At the same time, the Commission actively invited Chisso to meetings with it, whereas it refused the same meetings to Hoechst.
Komissio kutsui aktiivisesti Chissoa pitämään kokouksia kanssaan ja samanaikaisesti kieltäytyi kokouksista Hoechstin kanssa.
In particular, an internal Commission note dated 9 November 1998 states that ‘[Chisso’s] lawyers [had] at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Direct-orate-General for Competition]’.
Erityisesti 9.11.1998 päivätyissä komission sisäisissä muistiinpanoissa todetaan, että ”[Chisson] asianajajat ainakin hyväksyivät sovittujen kokouksien pitämisen kilpailupääosaston soittojen seurauksena”.
Those repeated telephone calls from the Commission show the partisan way in which it conducted the proceedings.
Nämä komission toistuneet puhelinsoitot paljastavat Hoechstin mukaan komission menettelyn puolueellisuuden.
Second, it is also established that during that decisive period of the proceedings, that is to say, at the end of 1998, Chisso unlawfully obtained a promise from the Commission that it would receive a ‘warning’ if it appeared that other undertakings would overtake it in relation to cooperation.
Toiseksi Hoechstin mukaan on osoitettu, että tämän menettelyn ratkaisevan vaiheen aikana eli vuoden 1998 lopulla komissio lupasi Chissolle lainvastaisesti, että sitä ”varoitettaisiin”, jos muut yritykset yrittäisivät ehtiä Chisson edelle yhteistyön suhteen.
Such partial warnings are not only unlawful in themselves but also relevant for Hoechst’s defence.
Sen mukaan tällaiset puolueelliset varoitukset ovat paitsi sellaisinaan lainvastaisia, myös merkityksellisiä Hoechstin puolustautumisen kannalta.
In effect, that defence depends essentially on whether, and to what extent, the Commission gave Chisso such ‘warnings’ or indications concerning the state of the cooperation supplied by Hoechst.
Tämä puolustautuminen riippuu Hoechstin mukaan olennaisesti siitä, antoiko ja missä laajuudessa komissio tällaisia ”varoituksia” tai tietoja Hoechstin yhteistyöstä.
Even on the assumption that Chisso received no warning from the Commission, that has no impact on the complaint that the Commission in any event declared that it was prepared to give such a warning.
Vaikka oletettaisiin, ettei komissio varoittanut Chissoa, tämä ei vaikuta siihen perusteeseen, että komissio joka tapauksessa totesi olevansa valmis antamaan tällaisen varoituksen.
That breach of the principle of sound administration is in itself sufficient to justify granting Hoechst greater access to the file in order to preserve its rights of defence.
Jo tämä hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen riittää Hoechstin mukaan oikeuttamaan sen, että sille annetaan laajennettu oikeus tutustua asiakirjavihkoon, jotta se voi käyttää puolustautumisoikeuksiaan.
In those circumstances, all the documents dealing with the contacts between Chisso’s lawyers and the Commission officials responsible for the case are important for Hoechst’s defence, as exculpatory documents.
Näissä olosuhteissa kaikki asiakirjat, jotka liittyvät Chisson asianajajien ja tästä asiasta vastanneiden komission virkamiesten välisiin yhteydenottoihin, ovat Hoechstin mukaan tärkeitä sen puolustautumisen kannalta sen puolesta puhuvina asiakirjoina.
Hoechst explained that point of view on several occasions, both in writing (for the attention of the hearing officer and the head of division of the Commission responsible for the case) and at the hearing on 24 April 2003.
Hoechst oli omien sanojensa mukaan esittänyt tämän kannan useaan otteeseen sekä kirjallisesti (kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle ja komission asiasta vastaavan osaston päällikölle) että 24.4.2003 pidetyssä kuulemistilaisuudessa.
However, the hearing officer rejected those requests by letter of 24 February 2003 to counsel for Hoechst and Nutrinova, stating, in particular, the following:
Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja hylkäsi nämä pyynnöt 24.2.2003 päivätyllä Hoechstin ja Nutrinovan asianajajille osoitetulla kirjeellä todeten muun muassa seuraavaa:
‘In the absence of strong evidence to the contrary, it has to be presumed that the Commission made an objective assessment of the information which is useful to [your clients] in this regard.
”Koska päinvastaisia ratkaisevia todisteita ei ole, on oletettava, että komissio arvioi objektiivisesti asiakkaillenne tältä osin hyödyllisiä tietoja.
No strong evidence to the contrary is conveyed in your letter.
Kirjeenne ei sisällä päinvastaisesta vakuuttavaa näyttöä.
Moreover, the reason given (quoted above), for requesting additional access is not an appropriate basis upon which to consider granting access and, more specifically, it is not relevant to the issue of the application of the Leniency Notice in this case.’
Myöskään (edellä mainittu) syy saada tutustua lisäaineistoon ei ole asianmukainen syy saada tutustua asiakirjoihin; tarkemmin ottaen sillä ei ole merkitystä yhteisötyötiedonannon soveltamisen kannalta tässä asiassa.”
Those arguments show that the hearing officer, whose actions are attributable to the Commission, misunderstood her powers and her duties to ensure respect for the rights of the defence.
Hoechstin mukaan nämä perustelut osoittavat, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja, jonka toimet ovat komission vastuulla, on käyttänyt väärin toimivaltaansa ja laiminlyönyt velvoitteensa valvoa puolustautumisoikeuksien kunnioittamista.
In accordance with the case-law, all that can be expected of a party which seeks wider access to the file is that it should establish by relevant arguments what documents may be of interest for its defence, and for what reason (Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraph 335).
Oikeuskäytännön mukaan asianosaisen, joka pyytää saada tutustua lisäaineistoon, voidaan ainoastaan edellyttää osoittavan merkityksellisin perusteluin, millä asiakirjoilla voi olla merkitystä sen puolustautumisen kannalta ja millä perusteilla (edellä 70 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Atlantic Container Line ym. v. komissio, tuomion 335 kohta).
Whether a particular document is of interest for the defence must be assessed from the viewpoint of the party defending itself and neither the Commission’s agent responsible for the case nor the hearing officer is competent to decide what documents may serve for the defence as exculpatory documents.
Hoechstin mukaan sitä, onko asiakirjoilla merkitystä puolustautumisen kannalta, on arvioitava puolustautuvan asianosaisen näkökulmasta, eikä asiasta vastaavalla komission virkamiehellä tai kuulemismenettelystä vastaavalla neuvonantajalla ole toimivaltaa päättää, mitä asiakirjoja voidaan käyttää puolustautumisessa asianosaisen puolesta puhuvina asiakirjoina.
That principle also applies for the Commission’s internal documents relating to the contacts with Chisso, to which Hoechst requested access in order to protect its rights.
Tämä periaate pätee Hoechstin mukaan myös niiden komission sisäisten asiakirjojen osalta, jotka koskevat yhteydenpitoa Chisson kanssa ja joihin Hoechst on pyytänyt saada tutustua voidakseen käyttää oikeuttaan.
Access to the Commission’s internal documents must be authorised
Asianosaisen on saatava tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin, kun niillä voidaan osoittaa
As regards the hearing officer’s reference to the application of the 1996 Leniency Notice in the present case, Hoechst observes that it cannot be for the hearing officer to predict the future reasoning in the Commission’s decision and to base her procedural decisions on that reasoning.
Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan viittauksesta siihen, että käsiteltävänä olevassa asiassa sovelletaan vuoden 1996 yhteistyötiedonantoa, Hoechst toteaa, ettei kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävänä ole ennakoida komission päätöksen tulevia perusteluja ja perustella menettelyä koskevia päätöksiään näillä tulevilla perusteluilla.