natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ms Payir, then aged 21 years, obtained United Kingdom entry clearance, after which, in April 2000, she was granted leave to enter valid until April 2002.
Ezgi Payir sai 21­vuotiaana viisumin (entry clearance) Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, minkä jälkeen hänelle myönnettiin huhtikuussa 2000 maahantulolupa, joka oli voimassa huhtikuuhun 2002 saakka.
Her leave to enter was subject to the condition that she did not enter employment, paid or unpaid, other than as an au pair.
Lupaan liittyi ehto, jonka mukaan hän ei saanut tehdä muuta vastikkeellista tai vastikkeetonta työtä kuin au pair -työtä.
As soon as Ms Payir arrived in the United Kingdom, she was engaged as an au pair by a family.
Maahantulonsa jälkeen Payir työskenteli au pairina kahdessa eri perheessä, joista jälkimmäisessä maaliskuusta 2001 alkaen; Payir työskenteli tässä jälkimmäisessä perheessä 15–25 tuntia viikossa.
Then, from March 2001, she was engaged as an au pair by a second family, for whom she worked between 15 and 25 hours per week in return for bed and board, and payment of GBP 70 (approximately EUR 103) per week.
Hän sai vastikkeeksi majoituksen ja ylläpidon sekä 70 Englannin puntaa (GBP) (noin 103 euroa) viikossa.
In April 2002, before her leave to enter expired, Ms Payir applied to the Secretary of State for leave to remain in the United Kingdom, in reliance upon Article 6(1) of Decision No 1/80. She submitted that she had been engaged by the same employer for more than one year and that she wished to continue to be employed by that employer.
Huhtikuussa 2002 ennen maahantulolupansa voimassaolon päättymistä Payir haki Secretary of Statelta oleskelulupaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan nojalla ja vetosi siihen, että hän oli työskennellyt samalla työnantajalla yli vuoden ajan ja halusi jatkaa työskentelyä tämän palveluksessa.
Her application was refused by decision of 18 August 2004.
Payirin hakemus hylättiin 18.8.2004 tehdyllä päätöksellä.
I - 235
Payir nosti High Cour of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionissa (Administrative Court) kanteen tästä päätöksestä. Kyseinen tuomioistuin hyväksyi I - 235
Allowing her claim, that court quashed the decision of 18 August 2004 and directed the Secretary of State to extend Ms Payir’s leave to enter and to remove the initial condition restricting her access to the labour market.
TUOMIO 24.1.2008 – ASIA C-294/06 kanteen ja kumosi sanotun päätöksen sekä määräsi Secretary of Staten jatkamaan Payirin maahantuloluvan voimassaoloa sekä poistamaan alkuperäisen työmarkkinoille pääsyä rajoittavan ehdon.
Ms Payir’s leave to enter was extended until 2 August 2006.
Payirin maahantuloluvan voimassaoloa jatkettiin 2.8.2006 saakka.
In October 2005, she took up employment as a shop assistant.
Payir aloitti lokakuussa 2005 työn kaupan myyjättärenä.
The Secretary of State appealed against the decision of the High Court, on the ground that Article 6(1) of Decision No 1/80 does not apply to au pairs.
Secretary of State katsoi, ettei päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa sovelleta au paireihin, ja haki tällä perusteella muutosta High Courtin tuomioon.
Mr Akyuz and Mr Ozturk entered the United Kingdom in 1999 and 1997 respectively, with leave to enter as students.
Akyuz saapui vuonna 1999 ja Ozturk vuonna 1997 opiskelijana Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja heille myönnettiin tätä varten maahantuloluvat sekä myöhemmin oleskeluluvat.
They were subsequently granted leave to remain (as students), with permission to work, subject to a term-time limit of 20 hours per week.
Kyseisiin oleskelulupiin sisältyi lupa tehdä lukukauden aikana työtä enintään 20 tuntia viikossa.
During their studies, Mr Akyuz and Mr Ozturk worked part-time as waiters in a restaurant and were offered an extension of their contracts by their employers.
Asianomaiset Turkin kansalaiset työskentelivät opiskelunsa aikana osa-aikaisina tarjoilijoina, ja heidän työnantajansa tarjosi heille heidän työsopimustensa pidentämistä.
Before their leave to enter or remain as students expired, Mr Akyuz and Mr Ozturk applied to the Secretary of State, in July 2003 and January 2004 respectively, for leave to remain on the basis of Article 6(1) of Decision No 1/80.
Ennen kuin heidän opiskelua varten saamiensa maahantulolupien tai oleskelulupien voimassaoloaika päättyi, Akyuz haki heinäkuussa 2003 ja Ozturk tammikuussa 2004 Secretary of Statelta oleskelulupaa päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan nojalla.
The Secretary of State refused their applications on 18 August 2004, whereupon Mr Akyuz and Mr Ozturk commenced actions for judicial review in the High Court, which were allowed.
Koska Akyuzin ja Ozturkin tekemät hakemukset hylättiin 18.8.2004, he nostivat High Courtissa näistä päätöksistä kanteet, jotka kyseinen tuomioistuin hyväksyi.
Contending that Article 6(1) of Decision No 1/80 does not apply to students, the Secretary of State appealed against the decisions of the High Court.
Secretary of State arvioi, ettei päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa sovelleta opiskelijoihin, ja haki muutosta näihin High Courtin tuomioihin.
I - 236
Payirin asiaa käsiteltiin Court of Appealissa (England & Wales) (Civil Division) yhdessä Akyuzin ja Ozturkin asioiden kanssa. I - 236
The Court of Appeal points out that the three Turkish nationals were regarded by the High Court as workers within the meaning given to that concept by the Court of Justice, in particular in Case C-1/97 Birden [1998] ECR I-7747, paragraph 24.
Kyseinen tuomioistuin toteaa, että High Court oli pitänyt asianomaisia Turkin kansalaisia yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössään ja erityisesti asiassa C-1/97, Birden, 26.11.1998 antamassaan tuomiossa (Kok. 1998, s.
While fully accepting that finding on the part of the High Court, the Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) takes the view that it is also necessary to take into account the caselaw of the Court of Justice according to which Member States may introduce schemes with a social purpose. It follows from that caselaw that, even though such schemes involve the carrying out of an activity as a worker, they do not necessarily imply integration of the persons concerned in the labour force of those States.
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) hyväksyy High Courtin näkemyksen mutta katsoo, että huomioon on otettava myös se yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön järjestelmiä, joilla on sosiaalinen tarkoitus. Kyseisen tuomioistuimen mukaan tästä seuraa, että vaikka kyseiset järjestelmät merkitsevätkin toiminnan harjoittamista työntekijänä, ne eivät kuitenkaan välttämättä johda siihen, että asianomaisten henkilöiden katsottaisiin integroituneen laillisille työmarkkinoille asianomaisissa maissa. 18
In the main proceedings, the Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) is not certain whether the Turkish nationals concerned may rely on Article 6(1) of Decision No 1/80. In those circumstances, that court decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) esittää pääasioissa epäilyksiä siitä, voivatko kysymyksessä olevat Turkin kansalaiset vedota päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaan. Tässä tilanteessa kyseinen tuomioistuin päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Oliko sellainen Turkin kansalainen,
— a Turkish national was granted leave to enter the United Kingdom for two years in order to take up a placement in that country as an “au pair” as defined in the … Immigration Rules; …
– jolle on myönnetty maahantulolupa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kahdeksi vuodeksi, jotta hän voisi ottaa tässä maassa vastaan au pair -paikan, sellaisena kuin se määritellään Yhdistyneen kuningaskunnan maahanmuuttoa koskevissa säännöissä,
— her leave to enter included permission to be employed in that capacity; …
– jonka maahantulolupaan sisältyi lupa työskennellä au pairina,
— she was continuously employed in that capacity by the same employer for a period exceeding one year during her leave to enter; …
– joka on työskennellyt samalla työnantajalla au pairina keskeytyksettä yli vuoden maahantulolupansa voimassaoloaikana,
— that employment was a genuine and effective economic activity, and
– jonka työ on ollut aitoa ja todellista taloudellista toimintaa ja
— that employment was in accordance with national laws relating to employment and immigration; then, was the Turkish national concerned, during that employment:
– jonka työ on ollut kansallisten työntekoa ja maahanmuuttoa koskevien lakien mukaista, työskentelynsä aikana
— a worker within the meaning of Article 6 of Decision No 1/80 …?
– – – päätöksen N:o 1/80 6 artiklassa tarkoitettu työntekijä
— duly registered as belonging to the labour force of the United Kingdom within the meaning of that Article?
– asianmukaisesti rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan työmarkkinoille kuuluvaksi kyseisen artiklan mukaisesti?
(2) In a case in which:
2) Oliko sellainen Turkin kansalainen,
— a Turkish national was granted leave to enter the United Kingdom under the Immigration Rules in order to follow a course of study in that country; …
– jolle on myönnetty maahantulolupa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan Immigration Rulesien mukaisesti opintojen suorittamiseksi kyseisessä maassa,
— his leave to enter included permission to be employed in any occupation with a limit during term time of 20 hours work per week; …
– jonka maahantulolupaan sisältyi lupa tehdä mitä tahansa työtä enintään 20 tuntia viikossa lomakauden ulkopuolella,
— he was continuously employed by the same employer for a period exceeding one year during his leave to enter;
– joka on työskennellyt samalla työnantajalla keskeytyksettä yli vuoden maahantulolupansa voimassaoloaikana,
— that employment was a genuine and effective economic activity, and
– jonka työ on ollut aitoa ja tosiasiallista taloudellista toimintaa ja
— duly registered as belonging to the labour force of the United Kingdom within the meaning of that Article?’
– asianmukaisesti rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan työmarkkinoille kuuluvaksi kyseisen artiklan mukaisesti?”
Questions referred for a preliminary ruling
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
The same questions are asked in both cases and relate, respectively, to au pairs and to students.
Esitetyt kysymykset ovat samat molemmissa pääasioissa, ja ne koskevat yhtäältä au paireja ja toisaalta opiskelijoita.
By those questions, the national court is essentially asking whether the fact that a Turkish national was granted permission to enter the territory of a Member State as an au pair or as a student deprives that national of the status of ‘worker’ and prevents him from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of that Member State within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80, with the result that he cannot rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Näistä kysymyksistä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, johtaako se, että Turkin kansalaiselle on myönnetty lupa saapua tietyn jäsenvaltion alueelle au pairina tai opiskelijana, siihen, että kyseistä henkilöä ei voida pitää ”työntekijänä” eikä hän voi kuulua asianomaisen jäsenvaltion ”laillisille työmarkkinoille” päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti eikä siten voi vedota kyseiseen määräykseen, jotta hän saisi työlupansa uusittua ja hänelle myönnettäisiin työlupaa vastaava oleskeluoikeus.
Observations submitted to the Court
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
PAYIR AND OTHERS within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80. They have performed, under the direction of another person, genuine and effective services of some economic value, in return for which they received remuneration.
Ozturk ja komissio katsovat, että asianomaiset henkilöt ovat tehneet toisen johdon alaisena todellisia ja aitoja suorituksia, joilla on taloudellista merkitystä, vastiketta vastaan.
Those Turkish nationals are duly registered as belonging to the labour force of the host Member State.
Payirin, Akyuzin, Ozturkin ja komission mukaan asianomaiset Turkin kansalaiset kuuluvat vastaanottavan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille.
They entered the territory of that State lawfully and, equally lawfully, joined the labour force of that State.
He ovat saapuneet laillisesti niin tämän jäsenvaltion alueelle kuin sen työmarkkinoillekin.
In particular, they did not commit any form of fraud in order to obtain or take up work.
Erityisesti he eivät ole syyllistyneet minkäänlaiseen petokseen sen työn hankkimiseksi tai suorittamiseksi, jonka he ovat ottaneet vastaan.
Their situation as part of the labour force is therefore stable and secure.
Näin ollen heillä on vakiintunut ja varma asema työmarkkinoilla.
In so far as those Turkish nationals fulfil the conditions laid down in Article 6(1) of Decision No 1/80, they can rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Sikäli kuin asianomaiset Turkin kansalaiset täyttävät päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset, he voivat Payirin, Akyuzin, Ozturkin ja komission mukaan vedota kyseiseen säännökseen, jotta he saisivat työlupansa uusittua ja heille myönnettäisiin työlupaa vastaava oleskeluoikeus.
It is neither necessary nor relevant to examine the reasons for which the United Kingdom granted them leave to enter and to remain, that is to say, leave for a limited period, as young persons with au pair or student status.
Ei ole tarpeellista eikä merkityksellistä tutkia tarkoituksia, joita varten Yhdistynyt kuningaskunta myöntäisi heille maahantulo- ja oleskeluluvat, eli sitä seikkaa, että kyseinen jäsenvaltio sallii nuorten henkilöiden maahantulon yksinomaan au pairina tai opiskelijana rajoitetuksi ajaksi.
The United Kingdom Government and the German, Italian and Netherlands Governments contend that, on the contrary, the reasons underlying the grant of leave to remain are important.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus sekä Saksan, Italian ja Alankomaiden hallitukset väittävät sitä vastoin, että oleskelun tarkoituksella on merkitystä.
Article 6(1) of Decision No 1/80 concerns the right of access to employment of Turkish nationals who have been permitted to enter the territory of a Member State as workers.
Niiden mukaan päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta koskee sellaisten Turkin kansalaisten oikeutta työhön pääsyyn, joiden on annettu saapua jäsenvaltion alueelle työntekijöinä.
Turkish nationals who have not entered the United Kingdom in that capacity, such as Ms Payir or Mr Akyuz and Mr Ozturk, cannot rely on that provision.
Turkin kansalaiset, kuten Payir, Akyuz ja Ozturk, jotka eivät ole tulleet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan työntekijöinä, eivät voi vedota tähän määräykseen.
Consequently, even if they have performed an activity that can be regarded as genuine and effective economic activity, it does not follow that those nationals are workers or that they are duly registered as belonging to the labour force of the host Member State, within the meaning of that provision.
Tästä seuraa, että vaikka asianomaisten Turkin kansalaisten harjoittama toiminta voitaisiin katsoa aidoksi ja todelliseksi taloudelliseksi toiminnaksi, tämä ei johda siihen, että heitä pidettäisiin työntekijöinä tai heidän katsottaisiin kuuluvan vastaanottavan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kyseisen määräyksen mukaisesti.
If it were to be held that Article 6(1) of Decision No 1/80 may be relied upon by Turkish nationals who have been permitted to enter the territory of a Member State as au pairs or as students, there would be serious consequences.
Mikäli Turkin kansalaisten, joille on annettu oikeus päästä jäsenvaltioon au pairina tai opiskelijana, katsottaisiin voivan vedota päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaan, tällä olisi kyseisten hallitusten mukaan vakavia seurauksia.
First and foremost, the Member States would no longer be free to determine the conditions governing the entry of Turkish nationals into their territory.
Tästä seuraisi ensinnäkin, etteivät jäsenvaltiot voisi vapaasti määrittää edellytyksiä, jotka koskevat Turkin kansalaisten saapumista niiden alueelle.
Second, it would encourage the circumvention of national legislation, since the persons concerned would have an interest in presenting themselves as students or as au pairs in order to integrate in the labour force of the Member State into whose territory they enter.
Lisäksi tämä kannustaisi kansallisten säännösten kiertämiseen, koska asianomaisten henkilöiden intressissä olisi esiintyä opiskelijoina tai au paireina integroituakseen jäsenvaltion, jonka alueelle he ovat tulleet, työmarkkinoille.
Lastly, it would lead the Member States to restrict their policy of admitting Turkish students and au pairs, to the detriment of those two groups.
Näin ollen jäsenvaltiot joutuisivat rajoittamaan turkkilaisten opiskelijoiden ja au pairien vastaanottamista koskevia politiikkojaan näiden maahantulijaryhmien vahingoksi.
The German and Netherlands Governments add that assimilation of the situation of a student or au pair performing part-time work with the situation of an ordinary worker is inconsistent with the approach taken by the Community legislature in Council Directive 2004/114/EC of 13 December 2004 on the conditions of admission of thirdcountry nationals for the purposes of studies, pupil exchange, unremunerated training or voluntary service (OJ 2004 L 375, p. 12).
Saksan ja Alankomaiden hallitukset väittävät lisäksi, että osa-aikatyötä tekevän opiskelijan tai au pairin aseman rinnastaminen tavallisen työntekijän asemaan on vastoin lähestymistapaa, jonka yhteisön lainsäätäjä on vahvistanut kolmansien maiden kansalaisten opiskelua, opiskelijavaihtoa, palkatonta harjoittelua tai vapaaehtoistyötä varten tapahtuvan maahanpääsyn edellytyksistä 13.12.2004 annetussa neuvoston direktiivissä 2004/114/EY (EUVL L 375, s. 12).
According to those governments, that directive clearly distinguishes between student and worker.
Kyseisten hallitusten mukaan tässä direktiivissä opiskelija erotetaan selkeästi työntekijästä.
In order to reply to the questions referred — as reformulated in paragraph 20 of the present judgment — it is appropriate to note the three conditions laid down in Article 6(1) of Decision No 1/80.
Vastauksen antamiseksi esitettyihin kysymyksiin, sellaisina kuin ne on esitetty uudelleen muotoiltuina tämän tuomion 20 kohdassa, on palautettava mieliin päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa määrätyt kolme edellytystä.
The first of those conditions concerns the status of worker.
Ensimmäinen edellytys koskee työntekijän asemaa.
It is settled caselaw that, in order to satisfy that condition, the Turkish national must perform activities which are real and genuine, to the exclusion of activities which are on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että jotta tämä edellytys täyttyisi, asianomaisen Turkin kansalaisen on tehtävä todellista ja aitoa työtä, eikä tällöin oteta huomioon sellaista työtä, joka on niin vähäistä, että sitä on pidettävä pelkästään toisarvoisena ja liitännäisenä.
The essential feature of an employment relationship is that, for a certain period of time, a person performs services for and under the direction of another person, in return for which he receives remuneration (see Birden, paragraph 25 and the caselaw cited).
Työsuhteen olennainen ominaispiirre on se, että henkilö tekee tietyn ajanjakson ajan toiselle tämän johdon alaisena suorituksia vastiketta vastaan (ks. em. asia Birden, tuomion 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
The second condition concerns the concept of being duly registered as belonging to the labour force.
Toinen edellytyksistä koskee laillisille työmarkkinoille kuulumista.
The Court has held that this concept embraces all workers who have met the conditions laid down by law or regulation in the host Member State and who are thus entitled to pursue an occupation in its territory (see Birden, paragraph 51).
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että kyseisellä käsitteellä on katsottava tarkoitettavan kaikkia niitä työntekijöitä, jotka ovat noudattaneet vastaanottavan jäsenvaltion maahantuloa ja työskentelyä koskevia lakeja ja hallinnollisia säädöksiä ja joilla on siten oikeus työskennellä sen alueella (ks. em. asia Birden, tuomion 51 kohta).
According to the order for reference, Ms Payir offered services which constitute genuine and effective economic activities, as did Mr Akyuz and Mr Ozturk.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen mukaan sekä Payir että Akyuz ja Ozturk tekivät suorituksia, joita on pidettävä aitona ja todellisena taloudellisena toimintana.
According to the case-file, they all worked under the direction of an employer and received remuneration in return for their services.
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että kyseiset henkilöt työskentelivät työnantajan johdon alaisena vastiketta vastaan.
Ms Payir worked between 15 and 25 hours per week, Mr Akyuz and Mr Ozturk a maximum of 20 hours per week.
Payir työskenteli 15–25 tuntia viikossa ja Akyuz ja Ozturk enintään 20 tuntia viikossa.
It is not contended that their activities were purely marginal.
Asioissa ei ole väitetty, että
As regards the other two conditions, the national court explains that Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk complied with national immigration legislation and thus entered the United Kingdom lawfully.
Kahden muun edellytyksen osalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Payir sekä Akyuz ja Ozturk ovat noudattaneet maahanmuuttoa koskevia kansallisia lakeja ja ovat siten saapuneet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan laillisesti.
The national court adds that the jobs held by Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk were in conformity with requirements not only under the rules on immigration but also under employment law and, in particular, that those jobs were fully in line with the conditions attaching to the form of leave granted in those three cases to enter the national territory.
Kyseinen tuomioistuin totesi lisäksi, että asianomaisten henkilöiden työ on ollut paitsi maahanmuuttoa koskevien säännösten myös työoikeuden alaan kuuluvien säännösten mukaista ja erityisesti työ on ollut heidän maahantulolupiinsa liitettyjen, valtion alueelle saapumista koskevien ehtojen mukaista.
It is common ground that Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk enjoyed an undisputed right of residence.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on riidatonta, että kyseisten henkilöiden oleskeluoikeus on kiistaton.
It follows that the characteristics of the jobs held by the three Turkish nationals concerned in the main proceedings, as presented by the national court, also satisfy the other two conditions laid down in Article 6(1) of Decision No 1/80: being duly registered as belonging to the labour force, and being in legal employment.
Tästä seuraa, että pääasioissa kyseessä olevien Turkin kansalaisten työpaikat, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ne on kuvannut, täyttävät myös kaksi muuta päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa säädetyistä edellytyksistä eli laillisille työmarkkinoille kuulumista koskevan edellytyksen ja säännönmukaista työskentelyä koskevan edellytyksen.
The question nevertheless arises whether, in cases where Turkish nationals — whose activities otherwise satisfy the three conditions laid down in Article 6(1) — have au pair or student status, they are thereby precluded from the status of workers and from being duly registered as belonging to the labour force of a Member State, within the meaning of that provision.
Esille nousee kuitenkin kysymys siitä, onko päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa määrätyt kolme edellytystä täyttävää toimintaa harjoittavien Turkin kansalaisten asema au pairina tai opiskelijana esteenä sille, että heitä voitaisiin pitää työntekijöinä ja heidän katsottaisiin kuuluvan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille tämän määräyksen mukaisesti.