natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the narrow interpretation of derogating provisions by the Court of Justice, see, for example, Case C-307/05 Del Cerro Alonso v Osakidetza [2007] ECR I-7109, paragraph 39; Joined Cases C-346/03 and C-529/03 Atzeni & Lilliu [2006] ECR I-1875, paragraph 79; and Case C-286/02 Bellio Fratelli [2004] ECR I-3465, paragraph 46. 46 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 52, and Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission, cited in footnote 23, paragraph 63. 120.
46 – Asia C-48/98, Söhl & Söhlke, tuomio 11.11.1999 (Kok. 1999, s. I-7877, 52 kohta) ja edellä alaviitteessä 23 mainittu asia Bonn Fleisch Ex- und Import v. komissio, tuomion 63 kohta. 120.
As the Commission correctly states, contrary to the appellant’s submissions, the present case does not primarily concern a question of allocation of the burden of proof.
Kuten komissio osuvasti esittää, esillä olevassa asiassa ei ensisijaisesti ole kyse jaetusta todistustaakasta, toisin kuin valittaja väittää.
The question of allocation of the burden of proof arises only when a factual claim at issue is at least prima facie provable.
Todistustaakan jakaminen tulee sen mukaan kysymykseen vasta silloin, kun riidanalainen tosiseikkoja koskeva väite on ainakin periaatteessa mahdollista näyttää toteen.
However, the appellant’s arguments lack any foundation, since the Court of First Instance found no basis for its submission that the Turkish authorities were guilty of deficiencies in the implementation of the Association Agreement and of infringing the rules on administrative assistance.
Valittajan esittämät seikat ovat kuitenkin perusteettomia, sillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei löytänyt mitään todisteita sen väitteelle, jonka mukaan Turkin viranomaiset olisivat lyöneet laimin velvollisuutensa assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanossa ja rikkoneet hallinnollista avunantoa koskevia määräyksiä.
On the contrary, it is apparent from paragraph 194 of the contested judgment that the UCLAF missions in Turkey were undertaken within a reasonable period following the discovery of the initial forgery.
Valituksenalaisen tuomion 194 kohdasta pikemminkin käy ilmi, että UCLAFin tarkastusmatkat Turkin valtion alueelle tehtiin kohtuullisessa ajassa sen jälkeen, kun ensimmäinen väärennös oli havaittu.
Moreover, the Court refers in paragraph 195 to the fact that the examinations carried out by the Turkish authorities concerned a very large number of certificates, but that the list of certificates considered by those authorities to be forged was nevertheless sent to the Ravenna customs services relatively quickly.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa 195 kohdassa siihen, että Turkin viranomaisten suorittamat tutkimukset koskivat hyvin suurta määrää todistuksia mutta että näiden viranomaisten väärennöksinä pitämien todistusten luettelo toimitettiin kuitenkin Ravennan tullitoimipaikalle suhteellisen nopeasti.
Finally, in paragraph 196, the Court drew attention to the voluminous correspondence between the Community authorities and the Turkish authorities concerning the certificates at
Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pani 196 kohdassa merkille, että yhteisön viranomaiset ja Turkin viranomaiset vaihtoivat riidanalaisista todistuksista runsaasti kirjeitä. Tätä taustaa vasten ei voida moittia
C.A.S. v COMMISSION issue. Against that background, the Court’s conclusion that there was no substantiation for the appellant’s assertion that the Turkish authorities, and in particular the Turkish Permanent Representation, refused to cooperate with the Commission as of 2000 is unexceptionable.
C.A.S. v. KOMISSIO ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmää, jonka mukaan valittajan väitteelle, että Turkin viranomaiset, erityisesti Turkin pysyvä edustusto, olisivat vuodesta 2000 lähtien kieltäytyneet tekemästä komission kanssa yhteistyötä, ei ole esitetty mitään vakuuttavaa näyttöä.
the legal opportunities for administrative assistance which the Association Agreement afforded them.
avunantoa koskevat oikeudelliset mahdollisuudet.
It must be expressly reiterated in this connection that the Commission has no autonomous powers of investigation in third countries such as Turkey, but that it is reliant on their cooperation and where cooperation is refused it can at best draw appropriate inferences.
Tässä yhteydessä on syytä nimenomaisesti muistuttaa siitä, että komissiolla ei Turkin kaltaisissa kolmansissa maissa ole itsenäisiä tutkintavaltuuksia vaan sen on turvauduttava kolmansien maiden kanssa tehtävään yhteistyöhön, ja jos toinen osapuoli kieltäytyy yhteistyöstä, se voi korkeintaan tehdä tarvittavat päätelmät.
47In so far as its efforts yielded neither indications of the authorship of the forgeries nor any suspicious circumstances pointing to conduct in breach of duty on the part of the competent authorities, it is not clear what benefit a reversal of the burden of proof would have for the parties.
47Mikäli sen ponnistelut eivät tuota näyttöä väärennösten tekijästä eivätkä epäilyjä velvoitteiden vastaisesta toimivaltaisten viranomaisten toiminnasta, on vaikea kuvitella, mitä hyötyä todistustaakan kääntämisestä olisi asianomaisille.
The same applies to the reduced obligation to present evidence claimed by the appellant, since the Commission is after all obliged to make the results of its investigations available to the Court of First Instance.
Sama pätee valittajan vaatimaan todistustaakan keventämiseen, sillä komissio on viime kädessä velvollinen antamaan tutkimustensa tulokset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käyttöön.
The information thereby obtained is therefore also of benefit to the appellant.
Tällä tavoin saadut tiedot hyödyttävät siten myös valittajaa.
Challenging the division of the burden of pleading and proof specified by the Court of First Instance can therefore be aimed only at calling into question retrospectively and for no good reason the Court’s findings of fact which it made without erring in law.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vahvistaman todistustaakan jaon riitauttamisen ainoana tavoitteena voi olla perusteeton ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeudellisesti moitteettomasti toteamien tosiseikkojen kyseenalaistaminen jälkikäteen.
In the light of the fact that not only
Kun otetaan huomioon,
There were still less, according to the Court’s findings of fact, any indications of supposed involvement of the Turkish authorities in forging the import certificates in question, so that the appellant’s attempt to draw a parallel between the facts in the main proceedings and those in Kaufring and Others does not succeed.
Tosiseikkoja koskevien ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamusten mukaan mitään näyttöä ei ollut varsinkaan väitetystä Turkin viranomaisten osallistumisesta kyseisten tuontitodistusten väärentämiseen, joten valittajan yritys rinnastaa toisiinsa pääasian tosiseikat ja yhdistettyjen asioiden Kaufring ym. tosiseikat epäonnistuu.
Contrary to the appellant’s submissions, presentation of documents found to be forged does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them, since otherwise the rule contained in Article 904(c) of the CCC implementing regulation would be superfluous.
Toisin kuin valittaja väittää, myöhemmin väärennetyiksi osoittautuneiden asiakirjojen esittäminen ei kuitenkaan yksinään mahdollista päätelmää, että maastaviejien ja asiakirjat antavien tulliviranomaisten välillä olisi tehty salaista yhteistyötä, sillä muutoin yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 904 artiklan c kohtaan sisältyvä säännös olisi tarpeeton.
47 — Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Art. 220, paragraph 72, notes that the scope of the investigations to be undertaken by a Community mission depends only on the matter to be investigated and on the toleration of the investigations by the third country in question.
47 – Ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu Alexander, S., Zollkodex, 220 artikla, 72 kohta, jossa muistutetaan siitä, että yhteisön tarkastusmatkan aikana tehtävien tutkimusten laajuus riippuu ainoastaan tutkimusten kohteesta sekä siitä, missä määrin kyseessä oleva kolmas maa suostuu tutkimuksiin.
The fact that the toleration of Community missions may possibly be called for in the context of administrative assistance under the second indent of Article 81(1) of the CCC implementing regulation or that the Community may participate in investigations carried out by the authorities of third States does not in any way alter the fact that Community missions are not to be regarded as part of a system of administrative cooperation. See, by way of comparison, the powers of OLAF within the European Union, Weitendorf, S., ‘Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)’, Europäisches und internationales Integrationsrecht, volume 15, Hamburg 2006, p. 243 and Kuhl, L., ‘Les pouvoirs d´enquête de l’OLAF’, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Brussels 2005, p.
Se, että kolmannelta maalta voidaan mahdollisesti edellyttää suostumista yhteisön tarkastuksiin osana hallinnollista avunantoa yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 81 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti tai että yhteisö voi osallistua kolmannen maan viranomaisten tekemiin tutkimuksiin yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 94 artiklan 6 kohdan 2 alakohdan mukaisesti, ei millään tavalla muuta sitä, että yhteisön tarkastusmatkoja omine tutkimuksineen ei pidetä hallinnollista yhteistyötä koskevaan järjestelmään kuuluvina. Vrt. OLAFin valtuudet Euroopan unionissa: Weitendorf, S., ”Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)”, Europäisches und internationales Integrationsrecht, Band 15, Hamburg, 2006, s. 243 sekä Kuhl, L., ”Les pouvoirs d’enquête de l’OLAF”, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Bruxelles, 2005, s.
90, in which the authors point out that, even in the context of checks in the Member States, the Office is reliant on the full cooperation of the authorities in those States.
90, joissa kummassakin huomautetaan, että virasto on myös jäsenvaltioissa tehtävien tarkastusten osalta riippuvainen sikäläisiltä viranomaisilta saatavasta täysipainoisesta avusta.
Accordingly, the carrying out of on-the-spot investigations requires the prior consent and the supervision of the national authorities
Näin ollen paikan päällä tehtävien tutkimusten suorittaminen edellyttää kansallisten viranomaisten etukäteen antamaa suostumusta ja niiden toteuttamaa valvontaa.
Apart from the lack of cogency of its argument, I am of the opinion that a reversal of the burden of proof would hardly be beneficial to the appellant’s cause, since the Commission and UCLAF/OLAF, on their own initiative, obviously did everything necessary, including undertaking on-the-spot investigative missions, in order to clarify the facts in the main proceedings in agreement with the Turkish authorities.
Sen lisäksi, että pidän valittajan väitteiden johdonmukaisuutta puutteellisena, totean, että todistustaakan kääntäminen tuskin edistäisi valittajan vaatimusta, sillä on ilmeistä, että komissio ja UCLAF/OLAF ovat omasta aloitteestaan tehneet kaiken tarvittavan – tarkastusmatkojen suorittaminen mukaan luettuna – selvittääkseen pääasian tosiseikat yhteistyössä Turkin viranomaisten kanssa.
In the absence of any indications to the contrary, it must therefore be assumed that the Commission and the Turkish authorities exhausted
Vastakkaisen näytön puuttuessa on siis katsottava, että komissio ja Turkin viranomaiset käyttivät assosiaatiosopimuksen perusteella käytettävissä olleet hallinnollista
Against that background, the appellant’s complaints of procedural irregularities are unfounded.
Valittajan moittimat menettelylliset virheet osoittautuvat tätä taustaa vasten perusteettomiksi.
the finding but also the assessment of the facts by the Court of First Instance is in principle outside the scope of the review carried out by the Court of Justice, this ground of appeal must be rejected.
että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittaman tosiseikkojen toteamisen lisäksi myöskään tosiseikkojen arvioinnin valvonta ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan, tämä valitusperuste on hylättävä.
Fourth ground of appeal: decision not to order measures of organisation of procedure for taking of evidence
Neljäs valitusperuste, joka koskee prosessinjohtotoimista luopumista
So far as the alleged failure to present the UCLAF mission reports of 9 and 23 December 1998 is concerned, the Court of First Instance rightly assumed, in paragraph 99 of the contested judgment, that the appellant had access to those documents.
Väitteestä, jonka mukaan 9.12.1998 ja 23.12.1998 päivätyt UCLAFin tarkastusmatkakertomukset jätettiin esittämättä, on todettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olettaneen perustellusti valituksenalaisen tuomion 99 kohdassa, että valittaja sai tutustua näihin asiakirjoihin.
49In answer to the further complaint concerning the incompleteness of the reports presented, it must be stated that the appellant itself admits, in point 88 of its appeal, that it received the missing parts of those reports on 12 December 2005, so that, at the time of the hearing on 15 November 2005, the appellant was aware of the full contents of those documents.
49Toisesta väitteestä, jonka mukaan esitetyt kertomukset olivat puutteellisia, on huomautettava, että valittaja itse toteaa valituskirjelmänsä 88 kohdassa saaneensa näiden kertomusten puuttuvan osan 12.10.2005, joten sillä oli 15.11.2005 pidetyn istunnon aikaan tiedot näiden asiakirjojen koko sisällöstä.
Consequently, its request for presentation of documents contained in the file was rightly to be rejected as devoid of purpose.
Tämän vuoksi valittajan vaatimus asiakirja-aineistoon sisältyvien asiakirjojen esittämisestä oli perustellusti hylättävä vailla kohdetta olevana.
By its fourth ground of appeal, the appellant challenges the rejection of the measures of organisation of procedure requested under Articles 64(4) and 65 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and thus alleges a misapplication of procedural law, which in principle is amenable to review by the Court of Justice.
Neljännessä valitusperusteessaan valittaja moittii sitä, että sen ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 4 kohdan ja 65 artiklan mukaisesti hakemia prosessinjohtotoimia ei määrätty ja että siten kyseessä on prosessioikeuden virheellinen soveltaminen, joka yhteisöjen tuomioistuimen on periaatteessa tutkittava.
However, the decision regarding the usefulness of measures of organisation of pro -cedure for the purpose of resolving the dispute remains a matter for the Court of First Instance. 48
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on kuitenkin tehtävä päätös prosessinjohtotoimien tarkoituksenmukaisuudesta riitaasian ratkaisemisen osalta. 48
In addition, in paragraph 324 of the contested judgment, the Court referred to the fact that the Turkish authorities had clearly identified the certificates at issue as forgeries.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi valituksenalaisen tuomion 324 kohdassa siihen, että Turkin viranomaiset olivat selvästi todenneet riidanalaiset todistukset väärennöksiksi.
The Court concluded that, in the light of the case-file and in view of the appellant’s claims, measures intended to demonstrate that the documents were authentic were neither relevant nor necessary for the purpose of resolving the present dispute. The
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli, että asiakirja-aineistosta ilmenevien seikkojen ja valittajan esittämien väitteiden valossa tällaiset toimenpiteet, joilla pyrittiin osoittamaan, että kyse on aidoista asiakirjoista, eivät olleet merkityksellisiä eivätkä tarpeen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemiseksi. Harkintavaltaansa käyttäen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti
48 — Under Article 49 of its Rules of Procedure, at any stage of the proceedings the Court of First Instance may, after hearing the Advocate General, prescribe any measure of organisation of procedure or any measure of inquiry.
48 – Työjärjestyksensä 49 artiklan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi milloin tahansa julkisasiamiestä kuultuaan päättää prosessinjohtotoimista tai asian selvittämistoimista.
The purpose of measures of organisation of procedure is to ensure that cases are prepared for hearing, procedures carried out and disputes resolved under the best possible conditions.
Prosessinjohtotoimien tarkoituksena on varmistaa, että asioiden valmistelu ja käsittely ja riitojen ratkaisu tapahtuu parhaissa mahdollisissa olosuhteissa.
According to settled caselaw, it is for the Court of First Instance to appraise the usefulness of measures of inquiry for the purpose of resolving the dispute.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan selvittämistoimien tarpeellisuudesta asian ratkaisun kannalta päättää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin.
In that respect, the Court of First Instance has discretion within the limits imposed on it by the Rules of Procedure.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on tässä suhteessa harkintavalta työjärjestyksessä määrätyin rajoituksin.
49 — See above, point 105.
49 – Ks. edellä 105 kohta.
Court therefore, in exercise of its discretion, decided not to order those measures.
C.A.S. v. KOMISSIO tämän perusteella olla määräämättä näitä toimenpiteitä.
That decision is unexceptionable in law.
Tämä päätös on oikeudellisesti moitteeton.
It should further be observed that, in so far as the appellant takes as the starting point for its arguments a different allocation of the burden of pleading and proof from that which the Court of First Instance took as a basis, 51 its view must, in view of my conclusions on the third ground of appeal, be rejected.
Lisäksi on todettava, että mikäli valittajan esittämät seikat perustuvat muuhun kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen lähtökohtana käyttämään todistustaakan jakoon, 51 tämä oikeudellinen näkemys on kolmannesta valitusperusteesta tekemäni päätelmät huomioon ottaen hylättävä.
Consequently, this ground of appeal also must be rejected.
Näin ollen tämäkin valitusperuste on hylättävä.
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission
Viides valitusperuste, joka koskee väitettyihin Turkin viranomaisten ja komission laiminlyönteihin liittyvien asiakirjojen ja tosiseikkojen oikeudellista luonnehdintaa
I shall examine below the alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission, on which the appellant bases its arguments concerning the existence of a ‘special situation’.
Seuraavaksi tarkastelen väitettyjä Turkin viranomaisten ja komission laiminlyöntejä, joihin valittaja perustaa väitteensä ”erityistilanteen” olemassaolosta.
In order, as far as possible, to avoid repetition, I shall concentrate my observations on those aspects which appear particularly relevant to me, and refer only briefly to any which have already been dealt with in my legal assessment.
Välttääkseni toistoa mahdollisuuksien mukaan keskityn mielestäni erityisen merkityksellisiin näkökohtiin ja viittaan vain lyhyesti seikkoihin, jotka olen jo edellä arvioinut oikeudellisesti.
(a) The alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities
a) Väitetyt Turkin viranomaisten laiminlyönnit
By way of introduction, it should be pointed out that, by its fifth ground of appeal, the appellant chiefly challenges findings of fact and assessments of fact which, in principle, cannot be the subjectmatter of the present proceedings.
Aluksi on todettava, että valittajan viides valitusperuste koskee lähinnä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikoista esittämiä toteamuksia ja arvioita, jotka periaatteessa eivät voi olla nyt vireillä olevan oikeudenkäynnin kohteena.
Their examination is permissible only in so far as it constitutes a review of their legal classification and of the legal inferences which the Court drew from them in order to find that there is no ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC. 50
Ne voidaan ottaa tutkittavaksi vain siltä osin kuin kyse on niiden oikeudellisen luonnehdinnan tarkastamisesta ja sellaisten oikeudellisten päätelmien tarkastamisesta, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki niiden perusteella todetakseen, että kyseessä ei ole yhteisön tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitettu ”erityistilanne”.
(i) Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries
50 i) Kyseisten 32 A.TR.1-todistuksen toteaminen väärennöksiksi
With regard to the classification of the 32 A.TR.1 certificates as forgeries, it is sufficient to note that the Court of First Instance
Kyseisten 32 A.TR.1-todistuksen väärennöksiksi toteamisen osalta riittää viittaus siihen, että ensimmäisen oikeusasteen
50 — Where the Court of First Instance has found or appraised the facts, the Court of Justice has jurisdiction, pursuant to Article 225 EC, to carry out a review of the legal classification of those facts and the legal inferences drawn from them by the Court of First Instance (to that effect, Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I., cited above (footnote 20), p.
50 – Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut tai arvioinut tosiseikat, yhteisöjen tuomioistuimella on EY 225 artiklan mukaan toimivalta tarkastaa näiden tosiseikkojen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikkojen perusteella tekemien oikeudellisten päätelmien oikeudellinen luonnehdinta (tältä osin edellä alaviitteessä 20 mainittu Lenaerts, K., Arts, D. ja Maselis, I., s. 457, 16-007 kohta).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-204/07 P iii) Leimasimia koskeva Turkin tulliviranomaisten laiminlyönti tuomioistuin katsoi oikeudellisesti moitteettomasti, että ainoastaan Turkin toimivaltaisten viranomaisten oli mahdollista todeta turkkilaisten todistusten aitous yhteisön oikeuden mukaisen toimivallanjaon perusteella.
52The latter had, as correctly recognised by the Court, confirmed the authenticity of those certificates. 53
52Ne olivat vahvistaneet kyseisten todistusten epäaitouden, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin perustellusti vahvisti. 53
The appellant’s submissions concerning a deficiency attributable to the Turkish authorities in relation to the stamps must also be rejected, since it has not shown with the necessary clarity how the Court of First Instance made an error of law which is amenable to review.
On hylättävä myös valittajan väite leimasimiin liittyvästä Turkin viranomaisten laiminlyönnistä, koska valittaja ei ole esittänyt riittävän selkeästi, miltä osin se katsoo ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen, joka on korjattava.
That factor is sufficient in itself to justify a rejection of this submission.
Jo tämä seikka sinänsä riittää perusteluksi väitteen hylkäämiselle.
(ii) A.TR.1 movement certificate D437214
ii) A.TR.1-tavaratodistus D 437214
As correctly found by the Court of First Instance in paragraph 129 et seq., by their letter of 22 August 2003, the Turkish authorities had also removed any doubt that certificate D437214 was a forgery.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi 129 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa, Turkin viranomaiset häivyttivät 22.8.2003 päivätyllä kirjeellä kaiken epäilyn siitä, oliko todistus D 437214 väärennetty.