natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has held, in particular, that for reparation of loss or damage the conditions relating to time-limits laid down by national law must not be less favourable than those relating to similar domestic claims (principle of equivalence) and must not be so framed as to make it virtually impossible or excessively difficult to obtain reparation (principle of effectiveness) (Case C261/95 Palmuani v INPS [199η, paragraph 27). Such a rule also applies to recovery of sums paid but not due.
Ennakkoratkaisukysymys on näin ollen syytä ymmärtää siten, että sillä halutaan pääasiallisesti selvittää, onko yhteisön oikeus esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan verotusta koskeva perusteettoman edun palautusvaatimus, joka perustuu siihen, että kansallisen oikeussäännön on kansallisen tuomioistuimen tai yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä todettu olevan ylemmäntasoisen kansallisen oikeussäännön tai yhteisön oikeussäännön vastainen, voi kohdistua ainoastaan aikaan, joka seuraa tuomioistuimen kyseisen päätöksen tekemisvuotta edeltäneen neljännen vuoden tammikuun 1 päivää.
In that connection, it should be recalled that, according to the case-law of the Court of Justice, observance of the principle of equivalence implies that the national procedure applies without distinction to actions alleging infringement of Community law and to those alleging infringement of national law, with respect to the same kind of charges or dues.
Tältä osin on huomattava, että aiheettomasti kannettujen kansallisten verojen palauttamista koskevan yhteisön sääntelyn puuttuessa kunkin jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä on määritettävä toimivaltaiset tuomioistuimet ja vahvistettava niitä oikeussuojakeinoja koskevat menettelysäännöt, joilla pyritään turvaamaan yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen perustuvat yksityisten oikeudet.
That principle cannot, however, be interpreted as obliging a Member State to extend its most favourable rules of limitation to all actions for repayment of charges or dues levied in breach of Community law (see Case C-231/96 Edis ν Ministero delle Finanze [1998], paragraph 36; Case C-260/96 SPAC ν Ministero delle Finanze [1998], paragraph 20; and Case C-228/96 Aprile ν Administrazione delle Finanze dello Stato [1998], paragraph 20).
Kyseiset menettelysäännöt eivät kuitenkaan saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat kansalliseen oikeuteen perustuvia vastaavia vaatimuksia, eivätkä ne saa johtaa siihen, että olisi käytännössä mahdotonta käyttää oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuimien on suojattava.
As regards, first, the compatibility of a time-limit of the kind provided for in the third paragraph of Article L190 of the Livre des Procédures Fiscales with the principle of the effectiveness of Community law, it must be stated that the setting of reasonable limitation periods for bringing proceedings satisfies that requirement in principle, inasmuch as it constitutes an application of the fundamental principle of legal certainty (see, in particular, REWE, paragraph 5; Comet, paragraphs 17 and 18; and Palmisani, paragraph 28, all cited above).
Toiseksi on todettava sen osalta, onko livre des procédures fiscalesin L. 190 §:n 3 momentissa säädetyn kaltainen määräaikaedellytys yhteensopiva vastaavuusperiaatteen kanssa, että Roquetten mukaan kansalliset oikeussäännöt, joita sovellettiin ylemmäntasoisen oikeussäännön vastaisesti perittyjä veroja koskeviin palautusvaatimuksiin vuoteen 1989 saakka, eivät poikenneet siviilioikeudessa noudatetuista, sillä niihin sovellettiin code civilin (siviililaki) 2262 §:ssä säädettyä kolmenkymmenen vuoden vanhentumisaikaa.
Thus, Community law does not in principle preclude legislation of a Member State laying down, alongside a limitation period applicable under the ordinary law to actions between individuals for the recovery of sums paid but not due, special detailed rules, which are less favourable, governing claims and legal proceedings to challenge the imposition of taxes and other charges.
Roquette väittää, että livre des procédures fiscalesin L. 190 §:n 3 momentissa säädettiin vaatimuksille, jotka perustuvat siihen, että kansallinen oikeussääntö on yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen vastainen, erityinen menettely, joka poikkeaa menettelystä, jota sovelletaan sellaiseen perusteettoman edun palautusvaatimukseen,joka perustuu kansalliseen oikeussääntöön.
In that respect, a national limitation period of up to a minimum of 4 years and a maximum of 5 years preceding the year of the judicial decision finding the rule of national law establishing the
Tältä osin on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan
In the present case, it must be observed that a limitation period such as that provided for by the second and third paragraphs of Article L190 of
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut erityisesti, että kansallisissa laeissa säädetyt vahingonkorvauksen edellytykset eivät saa olla epäedullisempia kuin edellytykset, jotka koskevat
the Livre des Procédures Fiscales cannot be considered to apply solely to actions based on Community law.
Sellaista määräaikaa, josta säädetään livre des procédures fiscalesin L. 190 §:n 3 momentissa, sovelletaan näin ollen samalla tavalla sekä yhteisön oikeuteen että jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuviin vaatimuksiin.
application of a limitation period such as that laid down in the third paragraph of Article L190 of the Livre des Procédures Fiscales to actions seeking repayment of capital duty levied pursuant to Article 816­1 of the Code Général des Impôts, inasmuch as it held, in paragraph 49 of that case, that there was no need to derogate from the principle that a ruling on the interpretation of Community law takes effect from the date on which the rule interpreted entered into force, and accordingly refused to limit in time the effects of the judgment.
vastaavuusperiaatteen noudattaminen edellyttää, että kansallista menettelyä sovelletaan samalla tavalla sekä yhteisön oikeuden rikkomiseen että kansallisen oikeuden noudattamatta jättämiseen perustuviin vaatimuksiin, kun kysymys on samantyyppisistä veroista tai maksuista. Tätä periaatetta ei sen sijaan voida tulkita niin, että jäsenvaltion olisi sovellettava kaikkein edullisinta vanhentumisaikaa koskevaa sääntelyä kaikkiin yhteisön oikeuden vastaisesti kannettuja veroja ja maksuja koskeviin palautusvaatimuksiin (ks. asia C-231/96, Edis, tuomio 15.9.1998, 36 kohta; asia C-260/96, Spac, tuomio 15.9.1998, 20 kohta ja asia C-228/96, Aprile, tuomio 17.11.1998, 20 kohta).
The wording of that provision, together with the information forwarded to the Court by the French Government, indicates that the procedural rule which it lays down is applicable to any action for repayment of a tax levy based on the incompatibility, found by a national, international or Community court, of the rule of national law giving rise to such a levy with a superior rule of national, international or Community law.
Yhteisön oikeuden vastaista ei näin ollen periaatteessa ole se, että jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään paitsi sellaisesta yleisestä vanhentumisajasta, jota sovelletaan yksityisten oikeussubjektien välisiin perusteettoman edun palautusta koskeviin kanteisiin, myös tätä vanhentumisaikaa epäedullisemmista oikaisumenettelyä ja tuomioistuinmenettelyä koskevista erityissäännöistä, joita sovelletaan verojen ja maksujen riitauttamiseen.
A limitation period such as that provided for by the third paragraph of Article L190 of the Livre des Procédures Fiscales thus applies without distinction to actions based on Community law and to those based on national law.
Roquette väittää, että edellä mainitussa yhdistetyissä asioissa Bautiaa ja Société française maritime annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että livre des procédures fiscalesin L. 190 §:n 3 momentissa säädetyn kaltaista määräaikaa ei voida soveltaa vaatimuksiin, joilla pyritään saamaan palautus code général des impôts'n 816-1 §:n nojalla kannetusta pääoman hankintaverosta, koska yhteisöjen tuomioistuin on todennut kyseisen tuomion 49 kohdassa, ettei ollut syytä poiketa säännöstä, jonka mukaan tulkintatuomion vaikutusten tulee alkaa tulkinnan kohteena olevan oikeussäännön voimaantulopäivästä, ja se on näin ollen kieltäytynyt rajoittamasta tuomion vaikutusten ajallista ulottuvuutta.
Roquette claims that the Court has already declared unlawful, in Bautiaa, cited above, the
Nyt kyseessä olevassa tapauksessa on huomattava, että livre des procédures fiscalesin L. 190 §:n 2 ja 3 momentissa säädetyn kaltaista määräaikaa ei voida pitää sellaisena, että sitä sovellettaisiin ainoastaan vaatimuksiin, jotka perustuvat yhteisön oikeuteen.
In that regard, it must be observed that the fact that the Court has given a preliminary ruling interpreting a provision of Community law without limiting the temporal effects of its judgment does not affect the right of a Member State to impose a time­limit under national law within which, on penalty of being barred, proceedings for repayment of charges levied in breach of that provision must be commenced {Edis, cited above, paragraph 26).
Tältä osin on syytä huomata, että se, että yhteisöjen tuomioistuin on antanut ennakkoratkaisun, jossa se on tulkinnut yhteisön oikeussääntöä rajoittamatta tämän tuomion ajallisia vaikutuksia, ei vaikuta jäsenvaltion oikeuteen olla palauttamatta tämän oikeussäännön vastaisesti kannettuja veroja ja maksuja sen vuoksi, että oikeus palautukseen on menetetty kansallisen määräajan päättymisen vuoksi (em. asia Edis, tuomion 26 kohta).
'Community law does not preclude legislation of a Member Suae laying down that, in tax matters, an action for recovery of a sum paid but not due based on a finding by a national or Community court that a national rule is not compatible with a superior rule of national law or with a Community rule of law may only relate to the period following 1 January of the fourth year preceding that of the judgment establishing such incompatibility.''
Jo kyseisen säännöksen sanamuodosta, kuten myös Ranskan hallituksen yhteisöjen tuomioistuimelle toimittamasta aineistosta nimittäin ilmenee, että tässä säännöksessä säädettyä menettelysääntöä sovelletaan kaikkiin maksettujaverojakoskeviin palautusvaatimuksiin,
Advocate General D. Ruiz­Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 11 Mav 2000.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
Case C-384/99 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Industrial policy
Yhteisön oikeus ei ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan verotusta koskeva perusteettoman edun palautusvaatimus, joka perustuu siihen, että kansallisen oikeussäännön on kansallisen tai yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä todettu olevan sitä ylemmäntasoisen kansallisen tai yhteisön oikeussäännön vastainen, voi kohdistua ainoastaan aikaan, joka seuraa tuomioistuimen kyseisen päätöksen tekemisvuotta edeltäneen neljännen vuoden tammikuun 1 päivää.
The Commission reached the conclusion, however, that that law had not completely implemented the Directive.
Jäsenvaltioiden on vaadittava maksuja määritettäessään otettava asianmukaisesti huomioon avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatteet.
By letter of 24 August 1998, it therefore gave the Kingdom of Belgium formal notice to submit to it within two months of the reception of that letter its observations on the complaints set out therein.
Ainoastaan liitteessä I olevassa 1 osassa mainittuja yleisiä televerkkoja ja yleisesti saatavilla olevia telepalveluja voidaan rahoittaa tällä tavalla.
By application lodged at the Court Registry on 8 October 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing correctly to implement Article 5 of Directive 97/33/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997, in conjunction with Annex I thereto, and by failing to adopt all the measures necessary to implement Article 5 of the Directive, in conjunction with Annexes I and III thereto, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under those provisions and under the EC Treaty.
Euroopan yhteisöjen komissio on yhteisöjen tuomioistuimeen 8.10.1999jättämällään kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että koska Belgian kuningaskunta ei ole asianmukaisesti täytäntöönpannut 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY 5 artiklaa yhdessä direktiivin liitteen I kanssa ja koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä direktiivin 5 artiklan täytäntöönpanemiseksi yhdessä direktiivin liitteen I ja III kanssa, Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut näiden säännösten ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan.
Article 5 of the 'Interconnection and contributions', states:
Direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ■Yhteenliittäminen ja yleispalvelumaksut", säädetään seuraavaa:
Member States shall take due account of the principles of transparency, non-discrimination and proportionality in setting the contributions to be made.
Komissio esitti 24.8.1998 Belgian kuningaskunnalle virallisen huomautuksen ja pyysi tätä esittämään komissiolle huomautuksensa kirjeessä esitetyistä väitteistä kahden kuukauden kuluessa kirjeen vastaanottamisesta.
Only public telecommunications networks and publicly available telecommunications services as set out in Part 1 of Annex I may be financed in this way.'
Belgian hallitus ilmoitti useissa kirjeissään komissiolle sellaisista toimista, joiden tarkoituksena oli saattaa direktiivi osaksi Belgian lainsäädäntöä.
In its application, the Commission claims that Belgian law fails to comply with the Directive and makes the following three complaints:
joten se ei ole direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukainen.
Under the first subparagraph of Article 23(1) of the Directive, Member States are to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive by 31 December 1997 and they are immediately to inform the Commission thereof.
Belgian hallitus ei kiistä sitä, että Belgian kuningaskunta ei ole asianmukaisesti saattanut yhdessä luettaviin direktiivin 5 artiklaan ja liitteisiin I ja III liittyviä säännöksiä osaksi kansallista oikeutta direktiivin 23 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määrätyn määräajan kuluessa.
First, preferential tariffs are granted to some daily newspapers and certain weekly publications as well as to the press agency Belga. That goes beyond what is allowed under Annex I to the Directive, which limits the special measures financed as part of the universal service to 'customers with disabilities or with special social needs'.
Komissio katsoi, että Belgian hallitus ei ollut ilmoittanut lakien tai asetusten muuttamisesta 9.3.1999 päivätyssä perustellussa lausunnossa esitettyjen väitteiden mukaiseksi ja että väitteet pysyvät näin ollen ennallaan ja muuttamattomina, ja päätti nostaa tämän kanteen.
By letter of 13 January 1998, the Belgian Government notified to the Commission the Law of 19 December 1997 amending the Law of 21 March 1991 on the reform of certain public
Kanteessaan komissio toteaa, että Belgian lainsäädäntö ei ole direktiivin mukainen ja esittää seuraavat kolme kanneperustetta:
granted to certain daily newspapers, certain magazines and the agency Belga may no longer be financed through the contributions of other operators.
Hallitus toteaa kuitenkin komission ensimmäisen kanneperusteen osalta, että hallitus antoi 3.12.1999 lakiesityksen, jossa säädetään, että tietyille päivälehdille, aikakauslehdille ja Belgalehtitoimistolle myönnettyjä erityistariffeja ei enää voida rahoittaa muiden teleoperaattorien rahoitusosuuksilla.
— Second, the method for calculating the contributions of operators to the financing of the net cost of the universal service is incomplete and does not fulfil the obligations of transparency defined in Article 5(1) of the Directive.
Ensiksikin erityistariffit on myönnetty päivälehdille ja tietyille viikkolehdille sekä Belga-lehtitoimistolle.
More precisely, the Kingdom of Belgium has not adopted or published, or in any event notified to the Commission, the measure specifying that method of calculation.
Tätä ei sallita direktiivin liitteessä I, jossa yleispalveluina rahoitettavat erityistoimenpiteet rajoitettaisiin koskemaan vain "vammaisia tai henkilöitä, joilla on sosiaalisia erityistarpeita".
As regards the second and third complaints, the Belgian Government submits that, on 23 December 1999, it adopted the Royal Decree adapting Articles 1 and 4 of Annex 2 to the Law of 21 March 1991 on the reform of certain public business undertakings to Directive 97/33 (MoniteurBeige of 9 February 2000, p. 3926).
Toisen ja kolmannen kanneperusteen osalta hallitus korostaa, että se on antanut 23.12.1999 kuninkaan päätöksen, jossa 21.3.1991 annetun tiettyjen julkisten yritysten uudistamista koskevan lain liitteen 2 1 ja 4 § mukautetaan direktiivin 97/33/EY mukaiseksi (Moniteur belge, 9.2.2000, s. 3926).
The relevant new provisions describe in detail the method for calculating the net cost of the universal service obligation, taking account of the advantages which may accrue to an operator of universal services and the criteria set out in Annex III to the Directive.
Uudet sovellettavat säännökset määrittelevät hallituksen mukaan yksityiskohtaisesti yleispalveluvelvoitteiden nettokustannuslaskentamenettelyn ja säännöksissä otetaan huomioon ne hyödyt, jotka yleispalvelutta tarjoava teleoperaattori voi saada, sekä direktiivin liitteessä III säädetyt kriteerit.
— Third, the method for calculating the cost of the universal service, which is currently described in general terms by the Law of 21 March 1991, as amended, is incorrect in so far as it fails to take into account the 'nonmaterial' benefits connected with the provision of the universal service and therefore does not comply with Article 5(4) of the Directive.
Toiseksi menettely, jolla lasketaan teleoperaattorien osallistuminen yleispalvelun nettokustannusten rahoitukseen, on epätäydellinen ja siinä ei noudateta direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa määriteltyäavoimuusvelvoitetta.Tarkemmin sanoen Belgian kuningaskunta ei ole antanut ja julkaissut tai ei ainakaan ole ilmoittanut komissiolle sellaisesta toimesta, jolla laskentamenettelyä tarkennetaan.
However, in respect of the first complaint, the Commission claims that it is still in the process of assessing the compatibility of the preferential tariffs granted to the Belgian press under the new legislation with the provisions of the Treaty on State aid. In that letter, the Commission did not, however, withdraw any of its three complaints.
Kolmanneksi yleispalvelun ne 11 okus tan nuslasken ta mene t teh. joka tällä hetkellä määritellään pääpiirteissään 21.3.1991 annetussa laissa, sellaisena kuin se on muutettuna, on virheellinen siten, että siinä ei oteta huomioon yleispalvelun tarjoamiseen liittyviä "aineettomia" etuja
The Belgian Government does not deny that Article 5 of the Directive, in conjunction with Annexes I and III thereto, have not been correctly implemented within the time-limit laid down in the first subparagraph of Article 23(1).
Yhteisöjen tuomioistuimelle 3.4.2000 osoittamassaan kirjeessään komissio toteaa, että Belgian lainsäädäntö on nyttemmin direktiivin mukainen toisessa ja kolmannessa kanneperusteessa esitettyjen näkökantojen osalta.
In this respect, it should be pointed out that, according to settled case-law, the question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion and that the Court cannot take account of any subsequent changes.
Ensimmäisen kanneperusteen osalta komissio kuitenkin toteaa tutkivansa edelleen, ovatko uuden lainsäädännön nojalla Belgian lehdistölle myönnetyt erityistariffit yhteensopivat perustamissopimuksen valtionapuja koskevien säädösten kanssa.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 15 June 2000.
Tältä osin on syytä todeta, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio
'(1) declare that by failing to transpose correctly Article 5, read in conjunction with Annex I, and by failing to adopt the measures required to transpose fully Article 5, read in conjunction with Annex I and III, of Directive 97/33/EC of the European Parliament and of the Council, of 30 June 1997, on interconnection in Telecommunications with regard to ensuring universal service and interoperability through application of the principles of Open Network Provision (ONP), the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and under that directive;
1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY yhdessä luettavien 5 artiklan ja liitteiden I ja III mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
(2) order the Kingdom of Belgium to bear the costs.'
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Case C-422/99 Commission of the European Communities ν Italian Republic Competition
Asia C-422/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Kilpailu
State to fulfil its obligations
Direktiivin 97/51/EY täytäntöönpanon
(Failure of a Member 97I51IEC) (Third Chamber) regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive no later than 31 December 1997 and that they are immediately to inform the Commission thereof.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen laiminlyönti (kolmas jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 29 October 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt or, in any event, by failing to communicate to it the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 97/51/EC of the European Parliament and of the Council of 6 October 1997 amending Council Directives 90/387/EEC and 92/44/EEC for the purpose of adaptation to a competitive environment in telecommunications, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 29.10.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut neuvoston direktiivien 90/387/ETY ja 92/44/ETY muuttamisesta niiden mukauttamiseksi kilpailuympäristöön televiestinnän alalla
By letter of 16 October 1998, the Italian Government replied to the Commission that it was in the process of drawing up the measures necessary to comply with the Directive.
6 päivänä lokakuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/5l/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.
However, since it had no other information from which to conclude that the Italian Republic had complied with the provisions of that opinion, the Commission decided to bring the present action.
ilmoitettu Italian tasavallan antamista direktiivin noudattamisen edellyttämistä säädöksistä, ja kehotti tätä toteuttamaan kyseiset toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa perustellun lausunnon tiedoksisaamisesta ja ilmoittamaan niistä komissiolle.
In its defence, the Italian Government does not deny having failed to adopt the implementing measures necessary to comply with the Directive.
Italian tasavalta vastasi perusteltuun lausuntoon 12.4.1999 päivätyllä kirjeellä, jonka liitteenä oli asetusluonnos, jolla pannaan täytäntöön useita yhteisön direktiivejä, mukaan lukien kyseessä oleva direktiivi.