natgillin/translations-raw huggingface dataset:
17 Also, a larger Polish company would appear to gain access to the Community market much more easily than a small Polish trader would (in fact, such an amount may even constitute an insurmountable obstacle for the latter).
17Lisäksi yhteisön markkinoille pääseminen näyttäisi olevan puolalaiselle suuremmalle yritykselle paljon helpompaa kuin puolalaiselle pienelle elinkeinonharjoittajalle (tällainen summa saattaa tosiasiallisesti olla jälkimmäiselle jopa ylitsepääsemätön este).
It may be recalled that the Member State’s authorities have at their disposal the Community instruments for cooperation and administrative assistance adopted to allow the correct assessment of VAT and counter evasion and avoidance in that area, such as the measures provided for by Council Regulation (EC) No 1798/2003, 20and Commission Regulation (EC) No 1925/2004. 21
On syytä muistaa, että jäsenvaltioiden viranomaisilla on käytössään hallinnollista yhteistyötä ja apua tarjoavat yhteisön välineet, joista on säädetty arvonlisäverotuksen virheettömän toimittamisen turvaksi ja arvonlisäverotukseen liittyvien petosten ja veronkierron ehkäisemiseksi. Näistä mainittakoon neuvoston asetus (EY) N:o 1798/2003 20ja komission asetus (EY) N:o 1925/2004. 21
Indeed, to require a security deposit in the amount of PLN 250 000 and the alternative option of receiving the refund of excess VAT merely in 180 days may in practice well represent an obstacle for small and mediumsized enterprises wishing to trade on the Community market.
Vakuuden, joka on suuruudeltaan 250 000 zlotya, vaatiminen ja vaihtoehtoinen, liikaa palautetun arvonlisäveron saaminen takaisin vasta 180 päivän kuluttua voivat käytännössä olla este, joka haittaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka haluavat käydä kauppaa yhteisön markkinoilla.
In any event, I agree with the Commission that automatically requiring a fixed amount of PLN 250 000 18from all new EU VAT payers in order for them to benefit from the 60-day period would appear, as a general rule, to go beyond what is necessary to prevent fraud and to protect the interests of the exchequer.
Olen joka tapauksessa komission kanssa samaa mieltä siitä, että 250 000 zlotyn suuruisen kiinteän summan 18vaatiminen automaattisesti kaikilta uusilta EU-arvonlisäverovelvolli-silta, jotta niihin voidaan soveltaa 60 päivän määräaikaa, näyttäisi joka tapauksessa yleisesti ottaen ylittävän sen, mikä on tarpeen veropetosten torjumiseksi ja veronsaajan etujen suojaamiseksi.
As to the argument that 180 days (or, alternatively, the lodging of the security deposit) are necessary to verify intra-Com-
Sen väitteen osalta, että 180 päivän määräaika (tai vaihtoehtoisesti vakuuden toimittaminen) on tarpeen yhteisön sisäisten
20 — Council Regulation of 7 October 2003 on administrative cooperation in the field of value added tax and repealing Regulation (EEC) No 218/92 (OJ 2003 L 264, p. 1).
20 – Hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla ja asetuksen (ETY) N:o 218/92 kumoamisesta 7.10.2003 annettu neuvoston asetus (EUVL L 264, s. 1).
17 — As it is clear that such an amount undoubtedly constitutes a financial burden.
17 – On näin ollen ilmeistä, että tällainen summa on kiistattomasti taloudellinen rasite.
18 — As the tax authorities have no possibility of adapting the amount of the security deposit to a particular case.
18 – Veroviranomaisillehan ei ole mahdollista mukauttaa vakuuden määrää kunkin yksittäistapauksen mukaiseksi.
21 — Commission Regulation of 29 October 2004 laying down detailed rules for implementing certain provisions of Council Regulation (EC) No 1798/2003 (OJ 2004 L 331, p. 13).
21 – Hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1798/2003 eräiden säännösten täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta 29.10.2004 annettu komission asetus (EUVL L 331, s. 13).
SOSNOWSKA appropriate conditions, in particular, within a reasonable period of time.
SOSNOWSKA saatavaansa asianmukaisin tavoin eivätkä etenkään kohtuullisen ajan kuluessa.
tion in an efficient and satisfactory manner, the Member States should not be able to rely on deficiencies in the cooperation between their tax authorities in order to justify a restriction of such a fundamental principle of the common system of VAT as is the right to deduction. 22
eivät aina toimine joutuisasti ja tyydyttävällä tavalla, jäsenvaltiot eivät voi kuitenkaan vedota veroviranomaistensa välisen yhteistyön puutteisiin perustellakseen tällä vähennysoikeuden kaltaisen arvonlisäverojärjestelmän perusperiaatteen rajoittamista. 22
To my mind, the Member States should not be able to protect themselves from tax evasion or avoidance by way of making all, or even only a few, new EU VAT payers bear the burden of VAT.
Olen sitä mieltä, ettei jäsenvaltioiden pidä voida suojella itseään veropetoksilta tai veronkierrolta siten, että ne vaativat kaikkia tai jopa vain joitakin uusia EU-verovelvollisia kantamaan arvonlisäverosta aiheutuvan taloudellisen rasituksen.
If periods are too long that implies that taxable persons bear, even if only partially, the burden of VAT which puts at risk the neutrality of the system.
Jos määräajat ovat liian pitkiä, verovelvollisiin itseensä kohdistuu arvonlisäverorasitus ainakin osittain, mikä vaarantaa järjestelmän neutraalisuuden.
Rather, it should be primarily the State that bears: (i) the responsibility for the management of its tax system, including the prevention of tax evasion and avoidance, as well as (ii) the corresponding risks.
Valtion on itse ensisijaisesti kannettava: i) vastuu verotusjärjestelmänsä hallinnoinnista, muun muassa veropetosten ja veronkierron estämisestä, sekä ii) tähän liittyvät riskit.
In any event, most importantly, it would appear that such a necessity — to have sufficient time for verification — is already taken into account through the provisions in Article 87(2) and (3), and through those of Article 97(5), of the Law on VAT.
Joka tapauksessa ja ennen kaikkea lienee kuitenkin ilmeistä, että tällainen tarve – se, että tarkastusten tekemiseen on riittävästi aikaa – on jo otettu huomioon Puolan arvonlisäverolain 87 §:n 2 ja 3 momentin ja 97 §:n 5 momentin säännöksissä.
23 Therefore, the arguments of the Polish Government for a 180-day period (or the alternative, the lodging of the security deposit) are not particularly compelling.
23Tämän vuoksi Puolan hallituksen perustelut 180 päivän määräajan (tai vaihtoehdoksi tarjotun vakuuden toimittamisen) puolesta eivät ole erityisen vakuuttavia.
I would add that, ‘[a]lthough it is not for the Court to comment on the appropriateness of other means of combating tax evasion and avoidance which might be contemplated’, 24there must surely be less onerous and restrictive means of safeguarding such interests of the exchequer.
Lisäisin vielä, että ”[vaikka] yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole lausua siitä, kuinka asianmukaisia veropetosten ja veron kiertämisen estämisen kannalta muut mahdolliset keinot [voisivat olla]”, 24veronsaajan näiden etujen turvaamiseen on varmasti olemassa vähemmän rasittavia ja rajoittavia keinoja.
For instance, it would be possible for the amount of the security deposit to be proportionate to the excess VAT to be refunded 25 or for it
Olisi esimerkiksi mahdollista suhteuttaa vakuuden määrä vähentämättä jääneeseen, palautettavaan arvonlisäveroon, 25tai se voisi olla riippu-
24 — See Ampafrance and Sanofi, cited in footnote 11, paragraph 62.
24 – Ks. edellä alaviitteessä 11 mainitut yhdistetyt asiat Ampafrance ja Sanofi, tuomion 62 kohta.
In these circumstances, although the Member States are in principle not precluded from adopting precautionary measures designed to ensure the veracity of the apparent excess of VAT arising from the information contained in the underlying declaration made by the taxable person, the national measures in question are in my view disproportionate in that they place a particularly high burden on new EU VAT payers.
Tässä tilanteessa, vaikka jäsenvaltioita ei ole periaatteessa estetty ryhtymästä varotoimiin, joilla pyritään varmistamaan oletetun, vähentämättä jääneen arvonlisäveron, sellaisena kuin se ilmenee verovelvollisen tätä varten tekemän ilmoituksen tiedoista, oikeellisuus, kyseiset kansalliset toimenpiteet ovat mielestäni suhteettomia siltä osin kuin niistä seuraa, että uusiin EU-verovelvollisiin kohdistuu niiden takia erityisen suuri rasitus.
They do not enable those taxpayers to recover the entirety of the credit in
Näiden toimenpiteiden takia mainitut verovelvolliset eivät voi saada takaisin koko
22 — Even though Advocate General Kokott uses that argument with regard to restrictions on fundamental freedoms.
Ks. hänen asiassa C-470/04, N, tuomio 7.9.2006, 30.3.2006 esittämänsä ratkaisuehdotus (Kok. 2006, s. I-7409, 114 kohta).
25 — Which appears to have been originally foreseen as regards the security deposit in a relatively recent proposed amendment to the Polish Law on VAT.
25 – Tällä tavalla näytetäänkin melko hiljattain Puolan arvonlisäverolainsäädäntöön ehdotetussa muutoksessa tästä vakuudesta alun perin säädetyn.
Such considerations (for the security deposit to be proportionate to the excess VAT) come to mind not least in view of the fact that the amount of the security deposit (as it stands) does not correspond in any way to the effective or real risk for the exchequer to which it is exposed vis-à-vis a new EU VAT payer.
Nämä näkökohdat (jotta vakuus olisi oikeassa suhteessa liikaa maksettuun arvonlisäveroon nähden) ovat merkille pantavia erityisesti, kun otetaan huomioon se, että vakuuden määrä ei (nykyisellään) ole missään suhteessa uuden EU-arvonlisävelvollisen veronsaajalle aiheuttamaan tosiasialliseen tai todelliseen riskiin.
Cf., for instance, Case C-262/99 Louloudakis [2001] ECR I-5547, paragraph 69.
Ks. esim. asia C-262/99, Louloudakis, tuomio 12.7.2001 (Kok. 2001, s. I-5547, 69 kohta).
As an aside, in the present case, the amount of the security deposit is four times higher than the excess VAT indicated as being refundable to the applicant.
Sivuhuomautuksena mainittakoon, että esillä olevassa asiassa vakuus on määrällisesti neljä kertaa suurempi kuin kantajan palautettavaksi vaatima liikaa maksettu arvonlisävero.
B — Second question to depend on the economic size and/or the ability to pay of the taxable person’s business, which could, one imagines, be inferred from his return.
B Toinen ennakkoratkaisukysymys vainen verovelvollisen yrityksen taloudellisesta koosta ja/tai maksukyvystä, jotka voitaisiin oletettavasti päätellä ilmoituksen perusteella.
In the alternative, certain thresholds could be applied instead.
Vaihtoehto voisi olla tiettyjen kynnysarvojen soveltaminen.
By its second question, the national court asks whether the national measures in question may none the less be considered to constitute special measures to prevent certain types of tax evasion and avoidance under Article 27(1) of the Sixth Directive.
Toisella ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voitaisiinko kyseessä olevia kansallisia toimenpiteitä kuitenkin pitää kuudennen direktiivin 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina erityistoimenpiteinä tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.
To conclude, Article 18(4) of the Sixth Directive precludes in principle national measures such as those at issue in the main proceedings which are disproportionate and as such undermine the implementation of fundamental principles of the common system of VAT, in particular the right to deduction.
Lopuksi todettakoon, että pääasiassa kyseessä olevien kansallisten toimenpiteiden kaltaiset toimenpiteet eivät kuudennen direktiivin 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti saa olla lähtökohtaisesti suhteettomia ja sellaisia, että niillä heikennetään yhteisen arvonlisäverojärjestelmän perusperiaatteiden, erityisesti vähennysoikeuden toteuttamista.
In my opinion, the second question calls for a brief answer.
Mielestäni toiseen kysymykseen voidaan vastata lyhyesti.
Regardless of whether or not the national measures in question in fact constitute special measures of that kind, they cannot be considered as such simply because — as appears from the documents before the Court and indirectly from the arguments put forward by the Polish Government 27 — the Republic of Poland did not have recourse to the formal procedure which is expressly provided for in Article 27 of the Sixth Directive and did not obtain the authorisation referred to in Article 27(1). 28
Siitä riippumatta, ovatko kyseessä olevat kansalliset toimet tosiasiassa tällaisia erityistoimenpiteitä, niitä ei voida pitää sellaisina siitä yksinkertaisesta syystä, että – kuten tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta ja Puolan hallituksen esittämistä väitteistä epäsuorasti ilmenee 27– Puolan tasavalta ei ole käyttänyt kuudennen direktiivin 27 artiklassa nimenomaisesti säädettyä muodollista menettelyä, eikä sille ole annettu 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua lupaa. 28
In the light of the above considerations, it is for the national court to determine and verify — taking into account all the relevant circumstances of the case before it — whether the national measures in question are compatible with the principles of neutrality and proportionality, disapplying, if necessary, any contrary provision of domestic law. 26
On edellä esitettyjen näkökohtien valossa kansallisen tuomioistuimen tehtävänä ratkaista ja selvittää – ottaen huomioon sen käsiteltäväksi saatetun asian kaikki merkitykselliset olosuhteet – ovatko kyseessä olevat kansalliset toimenpiteet yhteensopivia neutraalisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden kanssa, ja mainitun tuomioistuimen on jätettävä tarvittaessa soveltamatta kaikkia yhteisön oikeuden vastaisia kansallisia oikeussääntöjä. 26
27 — Where it maintains that the measures at issue cannot be considered ‘special measures’ within the meaning of Article 27(1) of the Sixth Directive, as the latter does not regulate questions regarding the periods and procedures applying to refunds of excess VAT.
27 – Hallitushan katsoo, ettei kyseessä olevia toimenpiteitä voida pitää kuudennen direktiivin 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ”erityistoimenpiteinä”, koska tällä artiklalla ei säädetä kausista ja menettelyistä, joita sovelletaan vähentämättä jääneen arvonlisäveron palauttamiseen.
These are matters which lie within the discretion of the Member States.
Tällaiset kysymykset kuuluvat jäsenvaltioiden harkintavaltaan.
I am therefore of the opinion that the Court should give the following answers to the questions referred by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiun esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
(1) Article 18(4) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, precludes in principle national measures like those at issue in the main proceedings which are disproportionate and as such undermine the implementation of fundamental principles of the common system of VAT, in particular the right to deduction.
1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 18 artiklan 4 kohta on lähtökohtaisesti esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille kansallisille toimenpiteille, jotka ovat suhteettomia ja heikentävät sellaisenaan yhteisen arvonlisäverojärjestelmän perusperiaatteiden, erityisesti vähennysoikeuden, toteuttamista.
(2) The rules laid down in national measures like those at issue in the main proceedings cannot be considered to constitute special measures to prevent certain types of tax evasion and avoidance within the meaning of Article 27(1) of Directive 77/388 where the formal procedure which is expressly provided for in Article 27 of Directive 77/388 has not been followed.
2) Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisilla kansallisilla toimenpiteillä vahvistettuja sääntöjä ei voida pitää direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina erityistoimenpiteinä tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, koska niissä on jätetty noudattamatta direktiivin 77/388/ETY 27 artiklassa säädettyä muodollista menettelyä.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poland), made by decision of 11 December 2006, received at the Court on 25 January 2007, in the proceedings
Asiassa C-25/07, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Puola) on esittänyt 11.12.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.1.2007, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit A. Tizzano (esittelevä tuomari), A. Borg Barthet, M. Ilešič ja E. Levits,
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
SOSNOWSKA julkisasiamies: J. Mazák, kirjaaja: hallintovirkamies B. Fülöp, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 22.11.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Polish Government, by E. Ośniecka-Tamecka, H. Majszczyk and M. Jarosz, acting as Agents,
– Puolan hallitus, asiamiehinään E. Ośniecka-Tamecka, H. Majszczyk ja M. Jarosz,
— the Commission of the European Communities, by K. Herrmann and D. Triantafyllou, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 26 February 2008,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään K. Herrmann ja D. Triantafyllou,
This reference for a preliminary ruling concerns, first, the interpretation of the third paragraph of Article 5 EC, read in conjunction with Article 2 of First Council Directive 67/227/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes (OJ, English Special Edition 1967, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee toisaalta EY 5 artiklan kolmannen kohdan tulkintaa, kun sitä luetaan yhdessä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 11.4.1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 67/227/ETY (EYVL 1967, 71, s.
1), as amended by the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
1301), sellaisena kuin se on muutettuna jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetulla kuudennella neuvoston direktiivillä 77/388/ETY (EYVL 145, s.
1) (‘the First VAT Directive’) and Article 18(4) of the Sixth Directive 77/388, as amended by Council Directive 2005/92/EC of 12 December 2005 (OJ 2005 L 345, p.
1; jäljempänä ensimmäinen arvonlisäverodirektiivi), 2 artiklan ja kuudennen direktiivin 77/338, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.2005 annetulla neuvoston direktiivillä 2005/92/EY (EUVL L 345, s.
19) (‘the Sixth VAT Directive’).
19; jäljempänä kuudes arvonlisäverodirektiivi), 18 artiklan 4 kohdan kanssa.
Secondly, the reference relates to the interpretation of Article 27(1) of the Sixth VAT Directive.
Toisaalta ennakkoratkaisupyyntö koskee kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
The reference has been made in the context of proceedings brought by Ms Sosnowska (‘the applicant’) against the Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (Director of the Tax Chamber of Wrocław, the ‘Dyrektor’) relating to an application for repayment of excess value added tax (‘VAT’) paid by the applicant.
Tämä ennakkoratkaisupyyntö on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat Sosnowska (jäljempänä kantaja) ja Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (Wrocławin veroviraston Wałbrzychin toimipisteen johtaja, jäljempänä Dyrektor) ja joka koskee kantajan vaatimusta liikaa maksetun arvonlisäveron palauttamisesta.
Article 2 of the First VAT Directive provides:
Ensimmäisen arvonlisäverodirektiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
The common system of value added tax shall be applied up to and including the retail trade stage.’
Yhteistä arvonlisäverojärjestelmää sovelletaan vähittäiskauppavaiheen päättymiseen saakka.”
The first paragraph of Article 18(2) of the Sixth VAT Directive states:
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
‘The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of
”Verovelvollisen on tehtävä vähennys vähentämällä ilmoituskaudelta maksettavan arvonlisäveron kokonaismäärästä veromäärä, jonka osalta vähennysoikeus on
The first paragraph of Article 18(4) of the Sixth VAT Directive provides:
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
‘Where for a given tax period the amount of authorised deductions exceeds the amount of tax due, the Member States may either make a refund or carry the excess forward to the following period according to conditions which they shall determine.’
”Jos vähennysten määrä ylittää ilmoituskaudelta maksettavan veron määrän, jäsenvaltiot voivat siirtää ylimenevän osan seuraavalle kaudelle tai palauttaa sen tarkemmin määräämillänsä ehdoilla.”
Under Article 27(1) of the Sixth VAT Directive:
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1 kohdassa todetaan seuraavaa:
‘The Council, acting unanimously on a proposal from the Commission, may authorise any Member State to introduce special measures for derogation from the provisions of this Directive, in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance.
”Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.
Measures intended to simplify the procedure for charging the tax, except to a negligible extent, may not affect the amount of tax due at the final consumption stage.’
Veronkannon yksinkertaistamiseksi tarkoitetut toimenpiteet saavat vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin jäsenvaltiossa lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavan veron kokonaismäärään.”
Article 87(1) and (2) of the Polish Law on the tax on goods and services (Ustawa o podatku od towarów i usług) of 11 March 2004 (Dz.
Tavaroista ja palveluista perittävää veroa koskevassa Puolan laissa, joka annettiin 11.3.2004 (Ustawa o podatku od towarów i usług; Dz.
U of 2004, No 54, heading 535, ‘the Law on VAT’) provide:
U. 2004 nro 54, järjestysnumero 535; jäljempänä Puolan arvonlisäverolaki) 87 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
Where the amount of deductible input VAT … exceeds the output VAT, taxable persons shall enjoy the right to a reduction of the output tax due for the following periods by the said difference or to a refund of such a difference into his bank account.
Jos – – ostoihin sisältyvän veron määrä on suurempi kuin tietyltä verokaudelta maksettava vero, verovelvollisella on oikeus vähentää erotusta vastaava summa seuraavilla tilityskausilla maksettaviksi kuuluvista veroista tai saada tämä summa palautuksena pankkitilille.
2. … the tax difference shall be refunded … within 60 days from the day on which the return was submitted by the taxable person.
2. – – veron erotus palautetaan 60 päivän kuluessa siitä, kun verovelvollinen on jättänyt laskelman – –.