natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, it should be pointed out that the applicant’s calling in question at the hearing of the decision-making process leading up to the Commission’s proposal and the assessment by the institutions of whether the company fulfilled the condition laid down in the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of the basic regulation does not amount to putting forward a separate ground for annulment, since that ground would be new and hence inadmissible, as submitted by the Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it.
Lisäksi on täsmennettävä, että sen seikan, että kantaja kyseenalaisti istunnossa päätöksentekomenettelyn, joka johti komission ehdotukseen, sekä toimielinten arvioinnin siitä, täyttääkö yritys perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa asetetut edellytykset, ei ole tarkoitus toimia itsenäisenä kumoamisperusteena, koska sellainen kumoamisperuste olisi uusi, mistä syystä se olisi jätettävä tutkimatta, mitä myös neuvosto ja osapuolet, jotka saavat osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen neuvoston vaatimuksia, väittivät.
As the applicant confirmed at the hearing, those arguments are intended merely to complete the background to the first plea.
Kuten kantaja vahvisti istunnossa, kyseisillä väitteillä vain täydennetään ensimmäisen kanneperusteen taustaa.
In addition, as regards the applicant’s argument that the Commission did not explain in what way its findings in the final general disclosure document are unfounded, it should be pointed out that, under the obligation laid down in Article 253 EC, the final act must state the reasons on which it was based only as regards all the elements of fact and of law that are relevant for the purposes of the findings made in it.
Lisäksi kantajan väitteestä, jonka mukaan komissio ei selittänyt miltä osin sen yleisessä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa esittämät päätelmät ovat perusteettomia, on korostettava, että EY 253 artiklassa säädetyn velvollisuuden nojalla lopullinen toimi on perusteltava vain kaikkien sellaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta, jotka ovat merkityksellisiä toimessa tehtyjen päätelmien kannalta.
Nor, therefore, does that obligation require the institution to explain in what way a position envisaged at a particular stage in the administrative procedure may have been unfounded.
Tämä velvollisuus ei merkitse siten myöskään sitä, että toimielimen pitäisi selittää miltä osin hallinnollisen menettelyn tietyssä vaiheessa esitetty kanta mahdollisesti oli perusteeton.
It should also be pointed out that the final disclosure document does not constitute an act adversely affecting a person concerned or conferring rights.
Lisäksi on todettava, että lopullista ilmoitusasiakirjaa ei voida pitää asianosaiselle vastaisena toimena eikä sillä anneta asianosaiselle oikeuksia.
As is clear from Article 20 of the basic regulation, the purpose of that document is disclosure, during the administrative procedure, of the essential facts and considerations on the basis of which the Commission intends to recommend the imposition of definitive measures, in order to inform all interested parties of the proposed guidelines and to obtain observations from them in that regard. As it is open to amendment in the light of the
Kuten perusasetuksen 20 artiklasta käy ilmi, kyseisellä asiakirjalla on tarkoitus esittää hallinnollisen menettelyn aikana olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella komissio aikoo tehdä suosituksen lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamisesta, jotta kaikki asianosaiset olisivat tietoisia ehdotetuista toimintalinjoista ja jotta komissio saisi
Therefore, the fact that the statement of reasons of the contested regulation does not explain in what way the findings contained in the final general disclosure document of 20 February 2007 are unfounded and the fact, assuming it is established, that the Commission has provided no explanation in that regard, are not in themselves sufficient to render the contested regulation unlawful.
Näin ollen se seikka, että riidanalaisen asetuksen perusteluissa ei selitetä, miltä osin 20.2.2007 päivätyssä yleisessä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa olevat päätelmät ovat perusteettomia, sekä se seikka – mikäli se todetaan –, että komissio ei ole antanut selitystä tältä osin, eivät sellaisenaan tee riidanalaisesta asetuksesta lainvastaista.
In the light of the foregoing, the first plea must be rejected.
Edellä todetun perusteella ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.
Second plea: infringement of the rights of the defence and of Article 20(5) of the basic regulation
Toinen kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista ja perus­asetuksen 20 artiklan 5 kohdan rikkomista
The applicant states that it is clear from Article 20(4) and (5) of the basic regulation that the Commission must make final disclosure to interested parties of the essential facts and considerations on the basis of which it is intended to recommend the imposition of definitive measures not less than 10 days before submission to the Council of the proposal for definitive measures, in order to enable the parties to submit observations within that minimum period and the Commission to take them into consideration.
Kantaja esittää, että perusasetuksen 20 artiklan 4 ja 5 kohdasta seuraa, että komission on annettava asianosaisille niitä olennaisia tosiseikkoja ja huomioita koskeva lopullinen ilmoitus, joiden perusteella komissio aikoo tehdä ehdotuksen lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamisesta, vähintään 10 päivää ennen kuin se jättää neuvostolle ehdotuksen lopullisiksi toimenpiteiksi, jotta asianosaiset voivat esittää huomautuksensa tässä erittäin lyhyessä ajassa ja jotta komissio voi ottaa ne huomioon.
The Commission submitted to the Council the proposal for definitive measures based on the revised final disclosure document barely six days after that document was sent to the applicant, without waiting until the ten-day timelimit laid down in Article 20(5) of the basic regulation had expired, and four days before the date set for the applicant to submit its observations.
Komissio jätti neuvostolle tarkistettuun lopulliseen ilmoitusasiakirjaan perustuvia lopullisia toimenpiteitä koskevan ehdotuksen kuitenkin vain kuusi päivää sen jälkeen, kun se lähetti kantajalle kyseisen ilmoitusasiakirjan ilman, että se odotti perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa säädetyn 10 päivän pituisen määräajan täyttymistä, ja neljä päivää ennen määräpäivää, joka kantajalle oli asetettu huomautusten jättämiselle.
The Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it deny that the applicant’s rights of defence have been infringed.
Neuvosto ja osapuolet, jotka saavat osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen neuvoston vaatimuksia, kiistävät sen, että kantajan puolustautumisoikeuksia olisi loukattu.
After sending the applicant the revised general disclosure document, the Commission set it a timelimit of six days, subsequently extended to ten days, within which to submit its observations.
Tarkistetun yleisen lopullisen ilmoitusasiakirjan lähettämisen jälkeen komissio nimittäin myönsi kantajalle huomautustensa esittämiseksi kuuden päivän määräajan, joka myöhemmin pidennettiin 10 päiväksi.
The timelimit of ten days provided for in Article 20(5) of the basic regulation was therefore met.
Perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa säädettyä 10 päivän määräaikaa on näin ollen noudatettu.
The Council contends, moreover, that the timetable for submitting the Commission proposal to the Council is a procedural matter which is not covered by the requirements of Article 20(5) of the basic regulation.
Neuvosto väittää lisäksi, että aikataulu, jossa komission ehdotus on jätettävä neuvostolle, on menettelyä koskeva kysymys, johon ei sovelleta perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdan säännöksiä.
The Commission was not therefore in breach of a procedural requirement.
Komissio ei ole täten rikkonut menettelyä koskevaa vaatimusta.
Furthermore, the applicant did not show that its observations were not considered by the Commission.
Kantaja ei ole myöskään osoittanut, että komissio ei olisi tutkinut sen esittämiä huomautuksia.
The Council states that the applicant was in a position to deal with questions relating to the shortcomings discovered in the accounts during verification visits, and it did so.
Neuvosto toteaa, että kantajalla on ollut mahdollisuus käsitellä kysymyksiä, jotka liittyvät tarkastuskäynneillä havaittuihin kirjanpidossa ilmeneviin puutteisiin, ja näin kantaja on myös tehnyt.
It adds, with the support of the Italian Republic and the intervening companies, that the fact that the Commission proposal was submitted before the expiry of the timelimit set for receipt of the applicant’s observations does not prove that those observations were not taken into consideration, since the Commission was in a position to alter its proposal before it was adopted by the Council if it considered that was necessary.
Neuvosto toteaa Italian tasavallan sekä väliintulijoina olevien yhtiöiden tukemana lisäksi, että se seikka, että komission ehdotus jätettiin ennen kuin määräaika kantajan huomautusten esittämiselle päättyi, ei tarkoita, että kyseisiä huomautuksia ei otettu huomioon, koska komissiolla oli mahdollisuus muuttaa ehdotustaan ennen kuin neuvosto hyväksyi sen, jos komissio katsoi muuttamisen tarpeelliseksi.
Lastly, the Council, supported by the Italian Republic and the intervening companies, considers that the applicant does not specify what arguments it could have put forward that were not considered by the Commission.
Lopuksi neuvosto katsoo Italian tasavallan sekä väliintulijoina olevien yhtiöiden tukemana, että kantaja ei täsmennä, mitä sellaisia väitteitä se olisi voinut esittää, joita komissio ei ole tutkinut.
The intervening companies state that, in its letter of 2 April 2007, the applicant merely repeats its earlier
Väliintulijoina olevat yhtiöt täsmentävät, että 2.4.2007 päivätyssä kirjeessään kantaja vain toistaa aikaisemmat väitteensä, joihin komissio on
They therefore consider that the applicant did not show that sending the proposal to the Council before the timelimit set had expired had any impact on its capacity to defend itself.
Yhtiöt katsovat näin ollen, että kantaja ei ole osoittanut, että se, että ehdotus jätettiin neuvostolle ennen kuin kantajalle asetettu määräaika oli päättynyt, vaikutti kantajan puolustautumismahdollisuuksiin.
The Commission adds that in any event the applicant had the opportunity to put its views on the question of the shortcomings in its accounts and to prove that it met the criterion contained in the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of the basic regulation.
Komissio lisää, että kantajalla on joka tapauksessa ollut mahdollisuus vastata kysymykseen kantajan kirjanpidossa ilmenevistä puutteista ja osoittaa, että se täyttää perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa säädetyt edellytykset.
Its observations were considered and dismissed in the Commission’s letter of 15 September 2006, and that finding was subsequently confirmed in the provisional regulation and reiterated in the letter of 4 April 2007, and then further confirmed in the contested regulation.
Kantajan huomautukset tutkittiin ja hylättiin komission 15.9.2006 päivätyllä kirjeellä, ja tämä arviointi vahvistettiin sittemmin väliaikaisessa asetuksessa ja toistettiin myöhemmin 4.4.2007 päivätyssä kirjeessä sekä vahvistettiin uudelleen riidanalaisessa asetuksessa.
According to the Commission and the intervening companies, it was not necessary to send the fax of 23 March 2007 informing the applicant that the Commission services intended to submit to the College of Commissioners a proposal different from that envisaged in the letter of 20 February 2007, since Article 20(4) in fine of the basic regulation does not lay down any requirement to inform the parties concerned unless the decision taken is based on different facts and considerations from those contained in the final disclosure document.
Komission ja väliintulijoina olevien yhtiöiden mukaan sen 23.3.2007 päivätyn faksin lähettäminen, jolla kantajalle ilmoitettiin siitä, että komission yksiköt aikoivat tehdä komission jäsenistä muodostuvalle kollegiolle erilaisen ehdotuksen kuin mitä 20.2.2007 päivätyssä kirjeessä oli, ei ollut tarpeen, koska perusasetuksen 20 artiklan 4 kohdan loppuosan mukaan osapuolille on ilmoitettava vain, jos tehty päätös perustuu eri tosiasioihin ja huomioihin kuin mitä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa on esitetty.
The revised final general disclosure document and revised specific disclosure document did not contain any new facts or considerations.
Tarkistettu yleinen lopullinen ilmoitusasiakirja ja tarkistettu erityinen ilmoitusasiakirja eivät kuitenkaan sisältäneet uusia tosiasioita tai huomioita.
The principle of respect for the rights of the defence is a fundamental principle of Community law, whereby the undertakings affected by an investigation preceding
Puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate on yhteisön oikeuden perusperiaate, jonka mukaan yrityksille, joita polkumyyntiasetusta edeltävä tutki-
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL the adoption of an antidumping regulation must be placed in such a position during the administrative procedure that they can effectively make known their views on the correctness and relevance of the facts and circumstances alleged (see Case T-35/01 Shanghai Teraoka Electronic v Council [2004] ECR II-3663, paragraphs 288 and 289, and caselaw cited). 64
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v. NEUVOSTO musmenettely koskee, on hallinnollisen menettelyn aikana annettava mahdollisuus tehokkaasti esittää kantansa väitettyjen tosiseikkojen ja asianhaarojen todenmukaisuudesta ja merkityksellisyydestä (ks. asia T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic v. neuvosto, tuomio 28.10.2004, Kok. 2004, s. II-3663, 288 ja 289 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 64
Those requirements are implemented through Article 20(4), which provides that final disclosure must be given in writing.
Kyseiset vaatimukset on pantu täytäntöön perusasetuksen 20 artiklalla, jonka 4 kohdassa säädetään lopullisen ilmoittamisen tekemisestä kirjallisesti.
Under that provision, where the decision finally adopted is based on different facts and considerations from those contained in the final disclosure document ‘these shall be disclosed as soon as possible’.
Jos lopullinen päätös perustuu eri tosiasioihin ja huomioihin kuin mitä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa on esitetty, tämän säännöksen mukaan ”niistä on ilmoitettava niin pian kuin mahdollista”.
Article 20(5) of the basic regulation states that ‘[r]epresentations made after final disclosure is given shall be taken into consideration only if received within a period to be set by the Commission in each case, which shall be at least 10 days, due consideration being given to the urgency of the matter’.
Perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa täsmennetään, että ”lopullisen ilmoittamisen jälkeen tehdyt havainnot voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos ne saadaan määräajassa, jonka komissio vahvistaa kunkin tapauksen yhteydessä, ottaen asianmukaisesti huomioon asian kiireellisyys, mutta joka on vähintään kymmenen päivää”.
In the present case the Council contends that submission of the proposal of definitive measures to the Council by the Commission before the expiry of the 10-day timelimit provided for in Article 20(5) of the basic regulation does not infringe that provision.
Neuvosto väittää nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, että sillä, että komissio jätti neuvostolle ehdotuksen lopullisiksi toimenpiteiksi ennen kuin perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa säädetty 10 päivän määräaika päättyi, ei rikota kyseistä säännöstä.
In that regard, it should be noted that it is expressly stated in Article 20(4) of the basic regulation that the Commission is required to give final disclosure to interested parties not later than one month prior to the submission to the Council of any proposal for final action.
Tältä osin on todettava, että perusasetuksen 20 artiklan 4 kohdan sanamuodosta käy selvästi ilmi, että komission on toimitettava lopullinen ilmoitusasiakirja asianosaisille viimeistään kuukautta ennen lopullisia toimenpiteitä koskevan ehdotuksen jättämistä neuvostolle.
Although Article 20(5) of the basic regulation does not state whether the Commission must wait for the expiry of the 10-day timelimit before submitting its proposal to the Council, that provision, which comes immediately after paragraph 4, cannot be interpreted in a way that is inconsistent with the latter.
Vaikka perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa ei täsmennetä sitä, onko komission odotettava 10 päivän määräajan umpeutumista ennen ehdotuksensa jättämistä neuvostolle, tätä säännöstä, joka seuraa välittömästi 4 kohtaa, ei voida tulkita tavalla, joka on ristiriidassa viimeksi mainitun kohdan kanssa.
That is necessary also in order to ensure that any representations made by interested parties are actually taken into account by the Commission before submission of the proposal to the Council.
Tämän ratkaisun tarkoituksena on myös varmistaa, että komissio todella ottaa huomioon asianosaisten mahdollisesti tekemät huomautukset ennen kuin se jättää ehdotuksensa neuvostolle.
In that regard, the Council’s argument that the Commission may take those representations into account by subsequently amending its proposal to the Council cannot be accepted.
Tältä osin neuvoston väitettä siitä, että komissio voi ottaa nämä huomautukset huomioon siten, että se myöhemmin muuttaa neuvostolle jättämäänsä ehdotusta, ei voida hyväksyä.
Hence, exercice of that power is inappropriate for taking adequate consideration of representations by the parties.
Kyseistä valtaa ei siten voida käyttää sen varmistamiseksi, että osapuolten huomautukset otetaan asianmukaisesti huomioon.
It should be noted, moreover, that the representations by the interested parties are likely to have significant consequences for the content of the final act.
Lisäksi on korostettava, että asianosaisten huomautuksilla voi olla merkittäviä vaikutuksia lopullisen säädöksen sisältöön.
The very fact that a proposal for definitive measures has already been submitted to the Council is in itself likely to influence the conclusions that may be drawn from those representations.
Pelkästään se seikka, että ehdotus lopullisiksi toimenpiteiksi on jo jätetty neuvostolle, voi sellaisenaan vaikuttaa kyseisistä huomautuksista tehtäviin päätelmiin.
Thus it cannot be ruled out that the fact that the Commission may submit its proposal to the Council even before it has received representations from interested parties may have an adverse effect on whether they can effectively be taken into account.
Täten ei voida sulkea pois sitä, että komission mahdollisuudella jättää ehdotuksensa neuvostolle jopa ennen asianosaisten huomautusten vastaanottamista estetään huomautusten tehokas huomioon ottaminen.
In the present case, it must be stated first of all that, contrary to what the intervening companies and the Commission contend, the latter was required to inform the parties concerned that it had adopted a new position, as set out in the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document of 23 March 2007, since they contained a new or different consideration within the meaning of Article 20(4) of the basic regulation, namely that the information on the price of steel imports did not alter the inferences to be drawn for MET purposes from the applicant’s failure to comply with the IAS.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava aluksi, että toisin kuin väliintulijoina olevat yhtiöt ja komissio väittävät, viimeksi mainitun oli ilmoitettava asianosaisille uudesta kannastaan, sellaisena kuin se esitettiin 23.3.2007 päivätyssä tarkistetussa yleisessä lopullisessa ilmoitusasiakirjassa sekä samana päivänä päivätyssä tarkistetussa erityisessä ilmoitusasiakirjassa, koska asiakirjat sisälsivät perusasetuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun uuden tai erilaisen arvion, jonka mukaan teräksen tuonnin hintaa koskevat tiedot eivät muuttaneet niitä päätelmiä, joita markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämisen kannalta oli tehtävä siitä, että kantaja ei noudattanut IAS-standardeja.
It should be noted in that regard that, since it makes express reference to ‘different facts and considerations’, Article 20(4) of the basic regulation does not support the view put forward by the Commission at the hearing that mere alteration of the assessment of factual information that remains unchanged does not require any communication to the interested parties.
Tältä osin on todettava, että koska perusasetuksen 20 artiklan 4 kohdassa nimenomaisesti viitataan ”eri tosiasioihin ja huomioihin”, kyseinen säännös ei tue komission istunnossa puolustamaa väitettä, jonka mukaan asianosaisille ei tarvitse ilmoittaa siitä, jos muutetaan pelkästään tosiseikkojen arviointia tosiseikkojen pysyessä muuttumattomina.
Where an assessment of the relevant factual information is envisaged for the first time, it must be sent to the interested parties so that they can submit their observations in that regard.
Kun merkityksellisiä tosiseikkoja arvioidaan ensimmäistä kertaa, ar -vioinnista on ilmoitettava asianosaisille, jotta ne voisivat tehdä siitä huomautuksensa.
The Court also observes that it is common ground that the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document were sent to the applicant on 23 March 2007, whilst the proposal for definitive measures was submitted to the Council on 29 March 2007, six days later.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa seuraavaksi, että on kiistatonta, että tarkistettu yleinen lopullinen ilmoitusasiakirja ja tarkistettu erityinen ilmoitusasiakirja lähetettiin kantajalle 23.3.2007, kun taas ehdotus lopullisiksi toimenpiteiksi jätettiin neuvostolle kuusi päivää myöhemmin 29.3.2007.
It is clear therefore that the Commission did not comply with the requirements of Article 20(5) of the basic regulation.
Näin ollen on todettava, että komissio ei noudattanut perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa säädettyjä vaatimuksia.
In that regard, so far as the question of MET determination is concerned, the case file does not show that the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document sent on 23 March 2007 contained new factual information that had not yet been brought to the attention of the applicant.
Tältä osin markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman määrittämisen osalta asiakirja-aineistosta ei käy ilmi, että tarkistettu yleinen lopullinen ilmoitusasiakirja ja tarkistettu erityinen ilmoitusasiakirja, jotka lähetettiin 23.3.2007 kantajalle, olisivat sisältäneet uusia tosiseikkoja, joista kantaja ei vielä tiennyt.
In those documents, the Commission merely informed the applicant of its intention to reverse its earlier position and thus maintain the decision initially adopted on 15 September 2006 and implemented in the provisional regulation.
Kyseisillä asiakirjoilla komissio pelkästään tiedotti kantajalle aikomuksestaan muuttaa aikaisempaa kantaansa ja pysyttää näin 15.9.2006 alun perin tekemänsä päätöksen, joka oli pantu täytäntöön väliaikaisella asetuksella.
As the Commission contends, the applicant was placed in a position to submit its observations on the initial MET determination (see paragraphs 9 to 12 above).
Komission väittämän mukaisesti kantajalla oli kuitenkin ollut mahdollisuus esittää huomautuksensa alkuperäisestä markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman määrittämisestä (ks. edellä 9–12 kohta).
The applicant’s observations, which supplied inter alia information on the price of steel imports, even led the Commission to contemplate reversing its initial MET determination.
Kantajan huomautukset, jotka sisälsivät erityisesti teräksen tuonnin hintaa koskevia tietoja, johtivat siihen, että komissio jopa harkitsi muuttavansa alkuperäistä markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman määrittämistä.