natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that respect, the ¤gures for 2007 and 2008, which show a balance between the number of completed cases and the number of cases brought, are de¤nitely a better reªection of the true capacity of the Civil Service Tribunal to produce judgments.
Tältä osin vuosia 2007 ja 2008 koskevat luvut, joista kävi ilmi, että ratkaistut asiat ja vireille pannut asiat olivat tasapainossa, kertovat huomattavasti paremmin virkamiestuomioistuimen todellisesta asioiden ratkaisukapasiteetista.
During this year the Civil Service Tribunal has continued to endeavour to answer the legislature’s appeal for the facilitation, at every stage of the procedure, of the amicable settlement of disputes.
Kuluneena vuonna virkamiestuomioistuin jatkoi ponnistelujaan vastatakseen lainsäätäjän kehotukseen helpottaa riitojen sovintoratkaisua kaikissa oikeudenkäynnin vaiheissa.
However, it proved possible to bring only two cases to a close following an amicable settlement at the instigation of the bench hearing the action.
Kuitenkin vain kaksi asiaa onnistuttiin ratkaisemaan tekemällä sovintoratkaisu ratkaisukokoonpanon aloitteesta.
The Civil Service Tribunal takes the view that this rather unsatisfactory ¤gure is in large part attributable to the often reluctant attitude of the parties, and the institutions in particular, although in many instances, the case was suitable for amicable settlement and there was a genuine chance of reaching such a settlement.
Virkamiestuomioistuin katsoo, että tämä pieni määrä johtuu suurelta osin asianosaisten ja erityisesti toimielinten usein kielteisestä asenteesta, vaikka useissa tapauksissa asia olisi soveltunut sovintoratkaisuun ja mahdollisuudet päästä tällaiseen ratkaisuun olivat todelliset.
The various benches hearing the actions received the impression, in some cases, that the institutions would only have been prepared to conclude an amicable settlement if they had been convinced that they had committed a wrongful act.
Tältä osin ratkaisukokoonpanoille muodostui tietyissä asioissa mielikuva, että toimielimet olisivat olleet halukkaita tekemään sovintoratkaisun vain jos ne olisivat olleet vakuuttuneita siitä, että ne olivat tehneet virheen.
However, other, not strictly legal, factors, such as equity, may be taken into consideration to justify the conclusion of an amicable settlement.
Muita tekijöitä, jotka eivät ole puhtaasti oikeudellisia, kuten kohtuus, voidaan kuitenkin ottaa huomioon perusteltaessa sovintoratkaisuun päätymistä.
Appeals were brought before the General Court against 31 decisions of the Civil Service Tribunal, which corresponds to 32.98% of the decisions subject to appeal delivered by the Tribunal and 32.29% of the total number of cases brought to a close, leaving aside the instances of unilateral
Kaikkiaan 31:stä virkamiestuomioistuimen ratkaisusta valitettiin Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen, mikä vastaa 32,98:ää prosenttia virkamiestuomioistuimen ratkaisuista, joista voidaan valittaa, ja 32,29:ää prosenttia kaikista ratkaistuista asioista, kun lukuun ei oteta tapauksia,
As regards the composition of the Civil Service Tribunal, 2009 saw the arrival of a new Judge, Mrs°M.-I.°Rofes i Pujol, following the resignation of the President of the Second Chamber, Mr°H.°Kanninen, as a result of his appointment as a Judge in the General Court.
Virkamiestuomioistuimen kokoonpano muuttui vuonna 2009 siten, että yksi uusi tuomari, M.«I.«Rofes i Pujol, aloitti tehtävissään toisen jaoston puheenjohtaja H. Kannisen erottua, koska hänet nimitettiin Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen tuomariksi.
On 7 October 2009, Mr°H.°Tagaras was elected President of the Second Chamber.
Toisen jaoston puheenjohtajaksi valittiin 7.10.2009 H. Tagaras.
Also on 7 October 2009, the Civil Service Tribunal decided to alter the criteria for assigning cases to chambers, so as to make them less specialised.
Virkamiestuomioistuin päätti 7.10.2009 myös muuttaa niitä perusteita, joilla asiat jaetaan jaostoille siten, että jaostoiden erikoistumisesta luovuttiin.
The account given below will describe the most signi¤cant decisions of the Civil Service Tribunal as regards procedure, merits, the question of costs and, ¤nally, proceedings for interim relief.
Jäljempänä esitellään sellaiset virkamiestuomioistuimen ratkaisut, jotka ovat kaikkein merkittävimpiä oikeudenkäynnin, aineellisen kysymyksen ja oikeudenkäyntikulujen ja oikeudenkäyntimaksujen osalta sekä lopuksi välitoimimenettelyiden osalta.
As there are no signi¤cant new developments as regards legal aid, the section usually devoted to this question has been omitted.
Koska maksuttomaan oikeudenkäyntiin liittyvissä asioissa ei ole mitään merkittävää uutta, josta olisi aiheellista mainita, kohta, jossa tätä kysymystä on perinteisesti käsitelty, on tänä vuonna jätetty pois.
Procedural aspects
Prosessuaaliset kysymykset
Jurisdiction of the Civil Service Tribunal
Virkamiestuomioistuimen toimivalta
In Case F-64/09 Labate v Commission (order of 29 September 2009) an action for failure to act was brought before the Civil Service Tribunal on the basis of Article 232 EC by a‘person to whom [the] Sta¥ Regulations [of ocials of the European Communities (“the Sta¥ Regulations”)] apply’within the meaning of Article 91 of those regulations, who was in dispute, not with the Commission as a Community institution, but with the appointing authority within the Commission, that is to say, with the Commission as employer.
Asiassa F-64/09, Labate vastaan komissio (määräys 29.9.2009), virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi oli saatettu EY 232 artiklan mukaisesti nostettu laiminlyöntikanne, jonka kantaja oli Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 91 artiklassa tarkoitettu ”henkilöstösäännöissä tarkoitettu henkilö”, ja jossa vastaajana ei ollut komissio toimielimenä vaan nimittävänä viranomaisena eli työnantajana.
The Civil Service Tribunal held that the question whether the applicant was entitled to bring an action for failure to act on the basis of Article 232 EC was to be examined only by the court having jurisdiction to rule on actions for failure to act brought by individuals, namely the Court of First Instance (hereafter in this section‘the General Court’).
Virkamiestuomioistuin totesi, että kysymys, joka koskee sitä, onko kyseisen asian kantajalla oikeus nostaa EY 232 artiklan mukainen laiminlyöntikanne, kuuluu vain tuomioistuimelle, joka on toimivaltainen ratkaisemaan yksityisten nostamat laiminlyöntikanteet eli unionin yleiselle tuomioistuimelle.
The Civil Service Tribunal therefore referred the case to that court on the basis of Article 8(2) of the Annex to the Statute of the Court of Justice.
Näin ollen virkamiestuomioistuin siirsi asian tämän viimeksi mainitun käsiteltäväksi unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä olevan 8 artiklan 2 kohdan nojalla.
No need to adjudicate
Lausunnon antamisen raukeaminen
In Case F-11/05°RENV Chassagne v Commission (order of 18 November 2009) the Civil Service Tribunal was faced with a situation in which an applicant, who had not formally discontinued the proceedings within the meaning of Article 74 of the Rules of Procedure, had clearly manifested his intention not to pursue his claims.
Asiassa F-11/05«RENV, Chassagne vastaan komissio (määräys 18.11.2009), virkamiestuomioistuimen ratkaistavana oli tilanne, jossa kantaja oli selvästi ilmaissut aikeensa luopua vaatimuksistaan vaikka hän ei ollut tehnyt työjärjestyksen 74 artiklassa tarkoitettua virallista ilmoitusta kanteen peruuttamisesta.
The Civil Service Tribunal, having heard the parties, held that it was incumbent upon it, in the interests of the sound administration of justice and in the light of the persistent failure of the applicant to act, to ¤nd of its own motion, pursuant to Article 75 of the Rules of Procedure, that the action had become devoid of purpose and that there was no need to adjudicate (2).
Asianosaisia kuultuaan virkamiestuomioistuin katsoi, että hyvän oikeudenhoidon takaamiseksi ja kun otetaan huomioon kantajan jatkuva toimimattomuus, sen tehtävänä oli todeta työjärjestyksen 75 artiklan mukaisesti, että kanne oli menettänyt tarkoituksensa ja että lausunnon antaminen asiassa raukesi.2
The relation between appealed decisions and cases brought to a close, not including cases unilaterally discontinued by one of the parties, may be considered a better reªection of the‘rate of challenge’of the decisions of the Civil Service Tribunal than the relation between appealed decisions and decisions subject to appeal, given that a certain number of cases is brought to a close by amicable settlement each year.
Asioiden, joista on valitettu, ja asioiden, jotka on ratkaistu, välisen suhteen, johon ei lasketa mukaan asioita, joissa yksi asianosaisista on peruuttanut kanteen yksipuolisesti, katsotaan kuvastavan paremmin virkamiestuomioistuimen ratkaisujen ”muutoksenhakuprosenttia”kuin niiden asioiden, joista on valitettu, ja niiden asioiden, joista voidaan valittaa, välisen suhteen, koska joka vuosi tietty määrä asioita ratkaistaan sovintoratkaisulla.
See, to that e¥ect, the order of 22 October 2009 in Case F-10/08 Aayhan v Parliament.
Katso vastaavasti asia F-10/08, Aayhan v. parlamentti, määräys 22.10.2009.
Denition of act adversely a§ecting an ocial
Virkamiehelle vastaisen toimen käsite
In Joined Cases F-5/05 and F-7/05* Violetti and Others and Schmit v Commission (judgment of 28 April 2009, under appeal to the General Court) (3), the Civil Service Tribunal, faced with the question whether the decision by the Director of the European Anti-Fraud Oce (OLAF) to forward to the judicial authorities of the Member State concerned the information obtained during internal investigations into matters liable to result in criminal proceedings against an ocial constitutes an act adversely a¥ecting that ocial within the meaning of Article 90a of the Sta¥ Regulations, answered that question in the armative.
Yhdistetyissä asioissa F-5/05 ja F-7/05*, Violetti ym. ja Schmit vastaan komissio (tuomio 28.4.2009, josta on valitettu unionin yleiseen tuomioistuimeen)3, virkamiestuomioistuin, jonka ratkaistavana oli kysymys siitä, onko Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) johtajan päätös toimittaa kansallisille oikeusviranomaisille viraston sisäisten tutkimusten yhteydessä saamat tiedot seikoista, jotka voivat johtaa virkamiestä vastaan nostettaviin rikossyytteisiin, henkilöstösääntöjen 90 a artiklassa tarkoitettu virkamiehelle vastainen toimi, vastasi tähän kysymykseen myöntävästi.
The Civil Service Tribunal found inter alia that that decision cannot be regarded as a merely intermediate or preparatory decision if Article 90a of the Sta¥ Regulations, according to which any person to whom the Sta¥ Regulations apply may submit to the Director of OLAF a complaint within the meaning of Article 90(2) against an act adversely a¥ecting him in connection with investigations by OLAF, is not to be deprived of all e¥ect.
Virkamiestuomioistuin totesi muun muassa, että tällaista päätöstä ei voida pitää pelkästään väliaikaisena tai valmistelevana päätöksenä, sillä muutoin henkilöstösääntöjen 90 a artiklan toiseen virkkeeseen sisältyvä säännös menettäisi täysin merkityksensä; tässä säännöksessä säädetään, että jokainen henkilöstösäännöissä tarkoitettu henkilö voi toimittaa OLAFin johtajalle kyseisten henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun valituksen petostentorjuntaviraston tutkimukseen liittyvästä hänelle vastaisesta petostentorjuntaviraston toimenpiteestä.
The Civil Service Tribunal also held that it is dicult to conceive that such decisions should be denied the status of ‘act adversely a¥ecting [an ocial]’, especially given that the Community legislature itself has foreseen the need to make OLAF’s internal investigations subject to strict procedural safeguards and, in particular, to make the most signi¤cant acts which OLAF adopts in the course of such investigations subject to observance of the fundamental principle of the rights of the defence, which includes, inter alia, the right to be heard.
Lisäksi virkamiestuomioistuin katsoi, että tällaista päätöstä on vaikeaa olla pitämättä virkamiehelle vastaisena päätöksenä, sillä lainsäätäjä on itse katsonut tarpeelliseksi rajoittaa OLAFin sisäisiä tutkimuksia tiukoin menettelyllisin takein ja säätänyt, että OLAFin tällaisten tutkimusten yhteydessä toteuttamiin tärkeimpiin toimiin sovelletaan puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa perusperiaatetta, joka edellyttää muun muassa, että noudatetaan oikeutta tulla kuulluksi.
In the judgment of 6 May 2009 in Case F-137/07 Sergio and Others v Commission, the point was made that, where it is clear that a complaint was lodged by a lawyer on behalf of ocials or other sta¥, the administration is entitled to take the view that the lawyer is the proper addressee of the decision taken in response to that complaint.
Asiassa F-137/07, Sergio ym. vastaan komissio, 6.5.2009 annetussa tuomiossa täsmennetään, että kun on selvää, että valituksen on tehnyt asianajaja, joka toimii virkamiesten tai toimihenkilöiden nimissä, hallintoviranomainen voi perustellusti katsoa, että tämä asianajaja on sen päätöksen vastaanottaja, joka on tehty vastauksena tähän valitukseen.
In the absence of indications to the contrary received by the administration before service of its reply, service on the lawyer is equivalent to service on the ocials or other sta¥ he represents and thus causes the time limit of three months for bringing an action laid down in Article 91(2) of the Sta¥ Regulations to begin running.
Jos hallintoviranomaiselle ei ole toisin ilmoitettu ennen sen vastauksen tiedoksi antamista, tämä tiedoksianto, joka on osoitettu asianajajalle, vastaa täten hänen edustamilleen virkamiehille tai toimihenkilöille tehtyä ilmoitusta ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 2 kohdassa säädetty kolmen kuukauden määräaika kanteen nostamista varten alkaa kulua sen tekemisestä.
In the order of 8 July 2009 in Case F-62/08 Sevenier v Commission (under appeal to the General Court), it was recalled, regarding the calculation of the time limits for the pre-litigation procedure, that, in the absence of speci¤c rules concerning the time limits covered by Article 90 in the Sta¥ Regulations themselves, reference must be made to Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71 of the Council of 3 June 1971 determining the rules applicable to periods, dates and time limits (OJ, English Special Edition, 1971(II), p. 354).
Asiassa F-62/08, Sevenier vastaan komissio, 8.7.2009 annetussa määräyksessä (josta on valitettu unionin yleiseen tuomioistuimeen) muistutetaan oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn määräaikojen laskemisen osalta, että kun henkilöstösäännöissä ei ole erityisiä sääntöjä 90 artiklassa tarkoitetuista määräajoista, on viitattava määräaikoihin, päivämääriin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä 3.6.1971 annettuun neuvoston asetukseen (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (EYVL L 124, s.«1).
Moreover, that order made clear that the third indent of Article 91(3) of the Sta¥ Regulations, according to which‘where a complaint is rejected by express decision after being rejected by implied decision but before the period for lodging an appeal has expired, the period for lodging the appeal shall start to run afresh’, cannot be applicable to the stage of the request before the lodging of the complaint.
Lisäksi tässä määräyksessä täsmennetään, että henkilöstösääntöjen 91 artiklan 3 kohdan toista luetelmakohtaa, jossa säädetään, että jos valituksen hiljaisen hylkäämispäätöksen jälkeen, mutta kanteen tekemiselle asetetussa määräajassa, tehdään nimenomainen hylkäämispäätös, kanteen tekemiselle asetettu määräaika alkaa uudelleen, ei sovelleta vaatimuksen vaiheessa ja ennen valituksen tekemistä.
That speci¤c provision, which relates to the rules for calculating periods for ¤ling appeals, must be interpreted literally and strictly.
Tätä erityistä säännöstä, joka koskee kanteen nostamisen määräaikojen laskemiseen sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä, on nimittäin tulkittava sananmukaisesti ja suppeasti.
It follows that the express rejection of a°request after an implied decision rejecting that same request cannot enable the ocial concerned to
Tästä seuraa, että vaatimuksen hiljaisen hylkäämispäätöksen jälkeen tehty saman vaatimuksen nimenomainen hylkääminen, joka on luonteeltaan puhtaasti vahvistava toimi, ei ole omiaan
The judgments marked with an asterisk have been translated into all the ocial languages of the European Union except Irish.
Asteriskilla merkityissä asioissa annetut tuomiot on käännetty kaikille Euroopan unionin virallisille kielille iirin kieltä lukuun ottamatta.
Proceedings continue the pre-litigation procedure by opening for him a new period for lodging a complaint, as that decision is in the nature of a purely con¤rmatory measure.
Toiminta mahdollistamaan sitä, että asianomainen virkamies jatkaa kannetta edeltävää menettelyä siten, että sen tekemisestä alkaisi kulua uusi määräaika valituksen tekemistä varten.
Material new fact
Uusi ja olennainen seikka
In the order of 11 June 2009 in Case F-81/08 Ketselidou v Commission, it was recalled that a ¤nding by a judgment of a Community court that an administrative decision of general application infringed the Sta¥ Regulations could not constitute, for ocials who have failed to avail themselves in time of the remedies available under the Sta¥ Regulations, a new fact justifying the submission of a request for re-examination of the individual decisions relating to them by the appointing authority.
Asiassa F-81/08, Ketselidou vastaan komissio, 11.6.2009 annetussa määräyksessä muistutetaan, että se, että unionin tuomioistuinten antamassa tuomiossa todetaan, että yleisesti sovellettava hallinnollinen päätös on ristiriidassa henkilöstösääntöjen kanssa, ei muodosta virkamiehille, jotka eivät ole käyttäneet ajoissa heille henkilöstösäännöissä tarjottuja mahdollisuuksia kanteen nostamiseen, uutta tosiseikkaa, jonka perusteella olisi oikeutettua esittää vaatimus nimittävän viranomaisen tekemien ja heitä koskevien yksittäispäätösten uudelleen tarkastelemiseksi.
By that ruling, the Civil Service Tribunal followed a line of settled case-law of the Court of Justice and the General Court.
Virkamiestuomioistuin jatkaa tässä oikeuskäytännössä unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä.
Lack of authority of the author of a measure
Toimen tekijän toimivallan puuttuminen
In the judgment of 30 November 2009 in Case F-80/08* Wenig v Commission it was made clear that, although there is no written provision to that e¥ect, respect for the principle of legal certainty requires that decisions concerning the exercise of powers conferred by the Sta¥ Regulations on the appointing authority and by the conditions of employment of other servants of the European Communities (‘CEOS’) on the authority authorised to conclude contracts should be the subject of appropriate publicity under detailed rules and procedures which it is for the administration to determine.
Asiassa F-80/08*, Wenig vastaan komissio, 30.11.2009 annetussa tuomiossa täsmennetään, että oikeusvarmuuden periaatteen noudattaminen edellyttää, vaikka tästä ei ole olemassa nimenomaista kirjallista säännöstä tai määräystä, että päätökset, jotka koskevat henkilöstösäännöissä nimittävälle viranomaiselle ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa (jäljempänä muuhun henkilöstöön sovellettavat palvelussuhteen ehdot) työsopimusten tekemiseen toimivaltaiselle viranomaiselle annetun toimivallan käyttöä, julkistetaan asianmukaisella tavalla sellaisia menettelyitä ja muodollisuuksia noudattaen, jotka hallinnon on määriteltävä.
In the absence of appropriate publicity, such a decision cannot be relied on against an ocial who is the subject of an individual decision adopted on the basis of it.
Asianmukaisen julkisuuden puuttuessa tällaiseen päätökseen ei voida vedota sellaista virkamiestä vastaan, jota tämän päätöksen perusteella tehty yksittäispäätös koskee.
A plea alleging the lack of authority of the author of such an individual decision must, accordingly, be upheld and that decision set aside.
Näin ollen kanneperuste, joka koskee riidanalaisen yksittäispäätöksen tekijän toimivallan puuttumista, on hyväksyttävä ja kyseinen päätös on kumottava.
Possibility of reliance on directives
Mahdollisuus vedota direktiiveihin
In its judgments of 30 April 2009 in Case F-65/07* Aayhan and Others v Parliament and of 4 June 2009 in Joined Cases F-134/07 and F-8/08 Adjemian and Others v Commission, the latter judgment being under appeal to the General Court, the Civil Service Tribunal stated that directives, which are addressed to the Member States and not to the Community institutions, cannot be treated, as such, as imposing any obligations on the institutions in their relations with their sta¥.
Asiassa F-65/07*, Aayhan ym. vastaan parlamentti, 30.4.2009 annetussa tuomiossa ja yhdistetyissä asioissa F-134/07 ja F-8/08, Adjemian ym. vastaan komissio, 4.6.2009 annetussa tuomiossa, josta on valitettu unionin yleiseen tuomioistuimeen, virkamiestuomioistuin täsmensi, että direktiivien, jotka osoitetaan jäsenvaltioille eikä yhteisön toimielimille, ei ole sellaisenaan katsottava asettavan velvoitteita kyseisille toimielimille niiden ja niiden henkilöstön välisissä suhteissa.
However, that consideration does not in itself totally preclude a directive being relied upon in relations between institutions and their ocials or servants.
Tämä seikka ei voi kuitenkaan kokonaan sulkea pois mahdollisuutta vedota direktiiviin toimielinten ja niiden virkamiesten tai toimihenkilöiden välisissä suhteissa.
The provisions of a directive may, in the ¤rst place, be indirectly applicable to an institution if they constitute the expression of a general principle of Community law that it must then apply as such.
Direktiivin säännökset voivat ensinnäkin velvoittaa toimielintä välillisesti, jos ne ovat ilmaisu yleisestä oikeusperiaatteesta, jota sen on sovellettava sellaisenaan.
In that regard, the Civil Service Tribunal held, inter alia, that, although it is viewed as a major element in the protection of workers, stable employment does not constitute a general principle of law in the light of which the lawfulness of a measure adopted by an institution may be assessed.
Tältä osin virkamiestuomioistuin totesi muun muassa, että vaikka työpaikan pysyvyys ymmärretään keskeiseksi elementiksi työntekijöiden suojelussa, se ei ole kuitenkaan yleinen oikeusperiaate, jonka perusteella voitaisiin arvioida jonkin toimielimen toimen laillisuutta.
Secondly, a directive may also be binding on an institution where the latter, within the scope of its organisational autonomy and within the limits of the Sta¥ Regulations, has sought to carry out a speci¤c obligation laid down by a directive or in the speci¤c instance where an internal measure of general application itself expressly refers to measures laid down by the Community legislature pursuant to the Treaties (see, in that connection, Article 1e(2) of the Sta¥ Regulations, which provides that ocials are to be‘accorded working conditions complying with appropriate health and safety standards at least equivalent
Toiseksi direktiivi voi sitoa toimielintä, jos se on aikonut organisatorisen itsehallintonsa perusteella ja henkilöstösääntöjen mukaisesti panna täytäntöön erityisen direktiivissä säädetyn velvoitteen, tai siinä tapauksessa, että kansallisessa yleisesti sovellettavassa toimessa viitataan nimenomaisesti yhteisön lainsäätäjän perustamissopimusten mukaisesti toteuttamiin toimenpiteisiin (katso tältä osin henkilöstösääntöjen 1 e artiklan 2 kohta, jossa säädetään, että virkamiehille ”on järjestettävä sellaiset
Civil Service Tribunal to the minimum requirements applicable under measures adopted in these areas pursuant to the Treaties’).
Virkamiestuomioistuin asianmukaiset terveys- ja turvallisuusnormit täyttävät työolot, jotka ovat vähintään samantasoiset kuin perustamissopimuksen mukaisesti näillä aloilla hyväksyttyihin toimenpiteisiin sovellettavat vähimmäisvaatimukset”).