natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The principle of enfranchisement comes into play, whereby those living by a country’s laws have an equal say in their making.
Samalla lisätään avoimuutta suuren yleisön keskuudessa ja kasvatetaan kansalaisuuden saavien maahanmuuttajien määrää.
Long-term social and economic integration deficits can be countered through the acquisition of nationality and the exercise of active citizenship.
Hallinnollista menettelyä voidaan tehostaa niiltä osin kuin tällä tavalla nopeutetaan kansalaisuuden saamista.
Besides the many tangible benefits that clearly come with nationality, an intangible “premium on citizenship” has been observed in comparative research.
Samalla lisätään maahanmuuttajien tyytyväisyyttä julkisiin palveluihin ja tehostetaan kielitaidon arvioinnin kaltaisten toimenpiteiden toteuttamista.
The idea of a premium on citizenship is therefore explained by the greater return on investment that comes with greater opportunities for participation and greater host society openness to naturalised citizens.
Kannustamalla uusia ja vanhoja kansalaisia aktiiviseen kansalaisuuteen heille annetaan mahdollisuus muokata monimuotoisen yhteiskunnan yhteistä tulevaisuutta.
The removal of these employment barriers is one of the major observed impacts of becoming a national.
Jäsenvaltion kansalaisuuden ja siihen perustuvan EU:n kansalaisuuden saantia säädellään yksinomaan jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja politiikassa.
Longitudinal surveys show, that in the years following naturalisation, new citizens, especially former third-country nationals, enjoy greater occupational mobility and rapid growth in their wages, “catching up” with the national average.
Kansalaisuutta on kuitenkin käsitelty useissa ministerikokouksissa, Eurooppa-neuvoston kokouksissa ja Euroopan komission tiedonannoissa.
The benefits of naturalisation will differ in scale, depending on structural factors (the premium that the state and host society put on national citizenship) and personal factors (like age).
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on käsitellyt useita tapauksia, jotka koskevat jäsenvaltioiden kansalaisuuslakeja.
The acquisition of nationality presents itself as a further tool to promote equal opportunities by bringing permanent third-country national residents under the scope of national and EU anti-discrimination legislation.
Kotouttamisasioista vastaavat EU:n ministerit kehottivat epävirallisessa kokouksessaan Potsdamissa vuonna 2007 eurooppalaisia tahoja yhteistyössä tutkimaan ja selvittämään ”osallistumista koskevia erilaisia käsityksiä ja lähestymistapoja sekä kansalaisuutta koskevia erilaisia käsityksiä, joista käydään keskustelua, ottaen huomioon maahanmuuttajien
Countries of immigration have an interest in securing full socioeconomic and political inclusion through the recognition of full citizenship for its settled residents.
5.1 Käsitteet ja monimuotoisen yhteiskunnan yhteiseen tulevaisuuteen liittyvät moninaiset intressit
The fact that Europe’s settled immigrant population has been growing over the past quarter century means that more candidates are eligible for the acquisition of the EU’s nationalities.
Eurooppalainen yleissopimus kansalaisuudesta allekirjoitettiin Strasbourgissa 6. marraskuuta 1997, ja se tuli voimaan 1. maaliskuuta 2000.
Acquisition rates have tended to rise in most countries, but diverge and fluctuate across the EU. From 1996 to 2005, they remained relatively static in countries like Italy and Spain, while they fluctuated significantly year-to-year in Denmark and Hungary.
Tässä kattavassa Euroopan neuvoston yleissopimuksessa määrätään kaikkia kansalaisuuden osatekijöitä koskevista perusperiaatteista ja säännöistä, kuten valtiottomuuden ehkäisemisestä, syrjintäkiellosta ja sopimusvaltioiden alueella oleskelevien henkilöiden oikeuksien kunnioittamisesta.
Some increased over time, as in Finland and the UK. Others peeked and later subsided, as in Austria and Belgium.
Yleissopimuksen on tähän mennessä allekirjoittanut 18 ja ratifioinut 11 Euroopan unionin jäsenvaltiota.
Despite the general rise in the number of new citizens, rates remain low across the EU, especially in comparison to traditional countries of immigration like Australia and Canada which emphasise the importance of the acquisition of nationality for immigrant groups.
”Kansalaisuus” (nationality) määritellään kansalaisuutta koskevassa eurooppalaisessa yleissopimuksessa henkilön ja valtion väliseksi oikeudelliseksi siteeksi, joka ei liity henkilön etniseen alkuperään.
For example, in the EU-27 in 2006, only 25 citizenships were granted per 1,000 foreign residents.
Tämä side määrittää ne oikeudet (poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset, kulttuuriset jne.) ja velvollisuudet, jotka kuuluvat tietyn valtion kansalaisille.
Only a small proportion of the non-nationals eligible to acquire nationality actually apply.
Monikansalaisuus tarkoittaa sitä, että henkilöllä on samanaikaisesti kahden tai useamman maan kansalaisuus.
The rest remain “civic citizens” for the rest of their lives in the country, whether by choice, circumstance, or complications in the naturalisation process.
Vuonna 1948 laaditun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 15 artiklan mukaan jokaisella on oikeus kansalaisuuteen, eikä keltään saa mielivaltaisesti riistää kansalaisuutta.
There are many explanations for persistently low and divergent rates of acquisition of nationality in the EU.
Jokaisella on myös oikeus vaihtaa kansalaisuutta luopumalla kansalaisuudesta ja/tai hankkimalla uusi kansalaisuus.
For example, long-term residents have secured relative residence security and already receive equal treatment with national citizens in employment, education, healthcare, and local elections.
Kansalaistaminen on oikeudellinen prosessi, jonka kautta muut kuin valtion kansalaiset voivat saada kansalaisuuden.
Persistently low rates for the acquisition of nationality can be raised by removing certain elements in nationality law that unintentionally create major obstacles discouraging applications from the settled non-national population.
”Yhteisön kansalaisuudessa” (citizenship) on kyse niistä oikeuksista ja velvollisuuksista, jotka liittyvät tietyn yhteisön (esimerkiksi valtion, alueen, kaupungin, ammattijärjestön, poliittisen puolueen, yhteiskunnallisen liikkeen tai uskonnollisen järjestön) jäsenyyteen.
EU-wide mappings of national policies on the acquisition of nationality and its links to migration can be found in :
Se ei ole niinkään oikeudellinen käsite vaan poliittisen filosofian alaan kuuluva käsite.
Acquisition and Loss of nationality : policies and trends in 15 European Countries, prepared by the NATAC project www.aup.nl/do.php?a=show_visitor_book & isbn=9789053569498
Yhteisö sitoutuu vastaanottamaan uusia jäseniä mukauttamalla sääntöjään niin, että ne kannustavat uusia jäseniä liittymään, ja varmistamalla, että uudet jäsenet voivat toimia yhteisössä aktiivisesti.
Citizenship policies in the new Europe, prepared by CPNEU project www.aup.nl/do.php?a=show_visitor_book & isbn=9789053569221 & l=2
Uudet jäsenet, jotka tulevat monenlaisista yhteisöistä, sitoutuvat uuden yhteisön tulevaisuuteen ja lupaavat hyödyntää jäsenyyden ja aktiivisen osallistumisen tarjoamia
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Kansalaisuuden saaminen ja aktiivinen kansalaisuus mahdollisuuksia.
Two major requirements that determine eligibility for naturalisation are legal habitual residence and a certain number of years’ residence.
Kansalaisuuden (nationality) ja yhteisön kansalaisuuden (citizenship) käsitteet ovat myös alkaneet eriytyä, ja niille on luotu nykypolitiikassa monia uusia merkityksiä.
The European Convention on Nationality sets a maximum residence period of ten years. This does not take into account state priorities on facilitating immigrant integration.
Lisäksi eurooppalaisen ja kansainvälisen yhteistyön myötä on syntynyt uusia juridisia kansalaisuuden muotoja, joiden vaikutusala joko ylittää kansalliset rajat tai on alueellinen.
In the context of naturalisation, facilitation, according to the explanatory report of the European Convention on Nationality, can include a reduction of the length of required residence, less stringent language requirements, an easier procedure and lower procedural fees.
Näiden uusien kansalaisuuden muotojen tarjoamia mahdollisuuksia ja niihin liittyviä vaatimuksia seurataan säännöllisesti kansainvälisellä tasolla.
Many first generation immigrants acquire genuine and effective links and practical knowledge of the country after just a few years’ residence. They may fulfil conditions for membership and wish to commit to the rights and responsibilities of national citizenship.
”Yhteiskunnan kansalaisuuden” (civiccitizenship) käsite pohjautuu kotouttamista koskevaan eurooppalaiseen yhteistyöhön, ja sillä pyritään lisäämään solidaarisuutta ja luomaan yhteenkuuluvuudentunnetta jäsenvaltion kansalaisten, EU:n kansalaisten ja valtion alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten kesken.
Immigrants in several countries become eligible to apply for naturalisation around the same period as they become eligible for long-term residence as set down in the EC directive.
Valtio sitoutuu myöntämään alueellaan laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille enemmän oikeuksia ja velvollisuuksia heidän oleskelunsa pituuden perusteella.
The 2000 reform reduced the legal residence requirement for the discretionary parliamentary procedure from five to three years for ordinary first generation immigrants.
EU:n jäsenvaltioiden kansalaisilla on samat perusoikeudet ja velvollisuudet kaikkialla unionin alueella.
The 2000 reform also facilitated the unconditional right to nationality by declaration after seven years.
He voivat esimerkiksi liikkua vapaasti ja oleskella toisessa jäsenvaltiossa, asua yhdessä perheensä kanssa sekä äänestää ja asettua ehdolle kunnallisvaaleissa ja Euroopan parlamentin vaaleissa.EU:n kansalaisuuden subjektiivista kokemista on seurattu vuodesta 1974 lähtien säännöllisesti Eurobarometreissä.
In the space of ten years, the fraction of the immigrant population without Belgian nationality has fallen from two-thirds in 1995 to about half.
Niissä tutkitaan EU:n kansalaisten yhteenkuuluvuudentunnetta, käsityksiä tärkeimmistä poliittisista kysymyksistä, tukea maan EU-jäsenyydelle, Euroopan unionin imagoa ja kansalaisten luottamusta EU:n toimielimiin.
Since 2003, acquisition rates have fallen and remained stable at 1997 levels.
Lisäksi niiden avulla on kerätty tietoa EU:n kansalaisuuteen liittyvien oikeuksien käytöstä.
As part of a new comprehensive migration strategy, the 1999/2000 Reform of the German citizenship law recognised that the acquisition of nationality was a desirable outcome of Germany’s status as a country of immigration.
Lisäksi on kehitetty uusia, ei-juridisia kansalaisuuden muotoja, jotka perustuvat oikeuksien aktiiviseen hyödyntämiseen ja velvollisuuksien hyväksymiseen yhteisöissä, jotka sijoittuvat kansallisen tason ylä- tai alapuolelle.
Numerous EU Member States facilitate naturalisation for refugees and stateless persons.
Sitä mukaa kuin ensimmäisen sukupolven maahanmuuttajat juurtuvat asuinmaahansa, he alkavat osallistua eri tavoin yhteiskuntaelämään.
After the 2000 Belgian reform, the residence requirement for these groups was lowered to two years.
On valtioiden, alueiden, kuntien, työnantajien ja oppilaitosten edun mukaista tarjota ja tukea sellaisia mahdollisuuksia osallistua yhteiskuntaan, jotka johtavat lopulta kansalaisuuden saamiseen.
In for instance Luxembourg and Ireland, naturalisation procedures meet the need for international protection by further exempting refugees from several material conditions, such as language knowledge.
Tällainen kansalaisuuteen tähtäävä näkökulma kotouttamiseen käsittää toimenpiteitä, joilla poistetaan esteet osallistumisen tieltä ja tuetaan organisaatioita, jotka tarjoavat maahanmuuttajille ja maan syntyperäisille asukkaille uusia keinoja osallistua yhteiskuntaelämään.
In its 2002 Act amending the Citizenship Act, Slovenia responded to international legal standards to relax naturalisation for recognised refugees and stateless persons, among others.
Toimenpiteet käsittävät esimerkiksi kouluissa annettavan kansalaiskasvatuksen, kansalaisopistojen kurssit, äänioikeuden paikallisvaaleissa, kenttätyön ja yhteiset ohjelmat alkuperämaiden kanssa.
This reform has led to a decreased dependence on the exceptional procedure and an important increase in the use of the facilitated method.
Aktiivista, vapaaehtoista osallistumista voidaan tukea menetelmin, jotka ovat
Countries often grant the spouses or partners of nationals an independent status in nationality law.
•helposti saatavilla (mukaantulo ja osallistuminen on mahdollisimman helppoa)
This gender-sensitive approach ensures the equality of men and women and family unity in nationality.
•monipuolisia (otetaan huomioon maahanmuuttajien omat valmiudet ja toiveet)
Spouses of nationals may apply after one year of residence and marriage in Spain or after six months in Italy if the spouse was already a resident.
•hyvin organisoituja (ne vastaavat aktiiviselle kansalaisuudelle ja elinikäiselle oppimiselle asetettuja laatustandardeja).
The partners or co-habitants of nationals are included in countries like Belgium and Portugal.
Nykyisten ja tulevien kansalaisten edut
A few countries still facilitate naturalisation for “preferential” ethnic or national groups, based on historical links with their country.
Jos maahanmuuttaja aikoo asettua pysyvästi maahan, hänen kannattaa hakea valtion kansalaisuutta ja kaikkia siihen liittyviä oikeuksia ja velvollisuuksia, joita ovat esimerkiksi oikeus hakea työtä julkiselta sektorilta, oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja täydelliset demokraattiset oikeudet.
An immigrant’s nationality or ethnic origin may be indicative of certain genuine and effective links (i.e. language knowledge and family ties).
Kansainvälisessä tutkimuksessa, jossa haastateltiin kansalaisuutta hakeneille henkilöille apua tarjoavia valtiosta riippumattomia järjestöjä, havaittiin myös muita, valtiosta toiseen vaihtelevia kannustimia: oleskeluoikeuden turvaaminen, yhtäläiset sosiaaliset oikeudet ja hallinnollisten vaikeuksien päättyminen.
But since immigrant flows are globalising, immigrant populations in many European countries are becoming more diverse in terms of ethnic and national origins.
Vaikka henkilö saisi kansalaisuuden, hän saattaa silti olla vaarassa syrjäytyä tai joutua kohtaamaan syrjintää etnisen alkuperänsä, uskontonsa tai kansallisuutensa takia.
The integration of these new populations can be facilitated by opening the preferential procedure to immigrants of all nationalities and ethnic origins that meet the underlying conditions.
Nämä ongelmat voidaan korjata tehostamalla poliittista osallistumista ja syrjinnän kieltoa.
During the period of 1996 to 2005, Portugal’s naturalisation rate was one of the OECD’s lowest, around 0.5% of the foreign-born population.
Jos maahanmuuttaja kokee haluavansa jäädä johonkin maahan, hänen kannattaa hankkia oikeus pysyvään oleskeluun yhteiskunnan täysivaltaisena jäsenenä.
Large numbers of Moldovans, Romanians, and Chinese diversified its traditionally post-colonial flows.
Valtion kansalaisuudelle ja yhteisön kansalaisuudelle annetaan politiikassa ja kansalaisyhteiskunnassa yhä suurempi painoarvo.
In fact, Ukrainians are now one of the country’s largest immigrant groups.
Maahanmuutto ja kotoutuminen voivat olla ne tekijät, jotka edistävät identiteetin eri osa-alueiden yhdistämistä.
The 17 April 2006 New nationality law in Portugal aimed to combat the factors that lead to social exclusion, reduce the complexity of procedures for the acquisition of nationality, and promote integration as a new country of immigration.
Paikallinen on nykyään kansainvälistä, ja kansallisella historialla taas on yleismaailmallista merkitystä keskinäisriippuvuuksien maailmassa.
Many Member States have taken a generational approach to meeting their integration objectives in nationality law.
Vaikka kansalaisuuden käsite pohjautuu lainsäädäntöön, identiteetit kehittyvät ja ovat entistä dynaamisempia aktiivisen kansalaisuuden ansiosta.
The introduction of ius soli for immigrants’ descendents means that birth is the sufficient basic criterion for eligibility for nationality.
Kun on kyse uudesta sukupolvesta, nykyisten ja tulevien kansalaisten edut ovat usein samankaltaisia.
The “citizenship premium” suggests that the benefits of acquiring nationality are greatest for the youngest.
Useissa maissa, joissa on historiallisista syistä paljon maahanmuuttajia, näiden lapset ja lastenlapset, jotka ovat syntyneet maassa ja sosiaalistuneet yhteiskuntaan valtaväestöön kuuluvien tavoin, muodostavat huomattavan osan väestöstä.
The younger a new citizen is, the greater the return on the investment as they will accumulate benefits over a lifetime of personal and professional development.
Toisen ja kolmannen sukupolven maahanmuuttajille synnyinmaa on usein tärkeä osa identiteettiä, eivätkä he myöskään koe mitään muuta maata omakseen.
In contrast, the longer a child waits to become a full citizen, the more likely it is that their status as non-national will bring them disadvantages at a formative stage in their development that are difficult to undo at a later stage in life.
Valtion demokratiakehitys, yhteiskunta ja talous hyötyvät siitä, että helpotetaan maassa pitkään asuneiden ulkomaalaisten, erityisesti maassa syntyneiden lasten, kansalaisuuden saamista.
The second generation have an automatic right to nationality at birth in traditional countries of immigration like Canada or the United States.
Helpottamalla kansalaisuuden saamista estetään pitkäaikaisen demokratiavajeen kehittyminen; demokratiavaje syntyy, kun kolmansien maiden kansalaiset havaitsevat jäävänsä demokraattisten prosessien ulkopuolelle alkuperämaassaan ja useissa EU:n jäsenvaltioissa.
Among the practices identified in EU Member States, a similar right can be claimed either by the third generation, the second generation only some time after birth, and/or only by those born to a legal resident.
Alkuperämaan ei voida olettaa puuttuvan asuinvaltion asioihin sellaisten kansalaisten puolesta, jotka ovat asuneet ulkomailla pitkään tai jotka ovat toisen maan asukkaita jo useassa polvessa.
Through the introduction of ius soli for the first generation’s descendents, the law can play a part in providing equal rights for children born in the country and a better starting position for their school and professional careers.
Puutteellista sosiaalista ja taloudellista kotoutumista voidaan pitkällä aikavälillä torjua kansalaistamisella ja aktiivisella kansalaisuudella.
Ireland allows the children of immigrants born in the country to become Irish citizens at birth if their parents have been legal residents for three of the past four years.
Vertailevissa tutkimuksissa on havaittu, että kansalaisuuteen liittyvien monien konkreettisten etujen lisäksi kansalaisuus tuo erityistä aineetonta lisäarvoa.
There are similar provisions based on parental status in countries like Belgium, Portugal, and the UK.
Esimerkiksi työnantajat palkkaavat mieluiten henkilön, jolla on maan kansalaisuus.
All third-generation children become nationals automatically at birth in Belgium, Ireland, the Netherlands, Portugal and, since 1 January 2009, Luxembourg.
Kansalaisuuden tuoma lisäarvo perustuu siihen, että henkilön osallistumismahdollisuudet lisääntyvät ja vastaanottava yhteiskunta suhtautuu avoimemmin kansalaisuuden saaneisiin.
The integration situation of the “1.5 Generation” is also being taken into account in several reforms of nationality law.
Työllistymisen esteiden poistuminen on yksi kansalaisuuden saamisen tärkeimmistä vaikutuksista.
This generation is made up of immigrants’ natural or adopted children arriving on family reunion permits. One reason for an entitlement to nationality is family unity ; these children automatically become citizens when their parents are accepted for naturalisation.
Pitkittäistutkimusten mukaan uusien kansalaisten ja erityisesti entisten kolmansien maiden kansalaisten ura- ja palkkakehitys nopeutuvat huomattavasti kansalaisuuden saamista seuraavina vuosina, eli he kurovat umpeen erot kansalliseen keskiarvoon.
Another reason is socialisation ; they can become nationals in their own right after a few years in the education system.
Kansalaisuuden hyödyt vaihtelevat riippuen rakenteellisista tekijöistä (lisäarvosta, jonka valtio ja vastaanottava yhteiskunta antavat valtion kansalaisuudelle) ja henkilökohtaisista tekijöistä (esimerkiksi iästä).
Their parents mostly apply on their behalf, but they also have the right to be heard in nationality decisions that affect them, based on the interpretation of Article 12 of the Convention on the Rights of the Child.
Kansalaisuuden saaminen on yksi keino edistää yhtäläisiä mahdollisuuksia varmistamalla, että maassa pysyvästi asuvat kolmansien maiden kansalaiset kuuluvat jäsenvaltion ja EU:n syrjinnänvastaisen lainsäädännön soveltamisalaan.
From the age of 12 in the Nordic countries and 14 in Austria, immigrant children have the right to express their views or submit an application to the naturalisation procedure themselves.
On maahanmuuttajia vastaanottavien maiden edun mukaista turvata tulokkaiden sosioekonominen ja poliittinen kotoutuminen myöntämällä maassa vakituisesti asuville täydet kansalaisoikeudet.
Income as a threshold for national citizenship
Kansalaistamisasteen nostaminen
Given that non-national applicants do not yet enjoy the citizenship premium pushing up their wages, income conditions or high fees may have the unintended consequence of reinforcing disadvantage in labour market integration, rather than stimulating entry into the workforce.
Näin ollen yhä useampi maahanmuuttaja voi saada jonkin EU:n jäsenvaltion kansalaisuuden. Kansalaistamisaste eli kansalaisuuden saaneiden ulkomaalaisten osuus kaikista ulkomaalaisista on noussut useimmissa EU:n jäsenvaltioissa, mutta se vaihtelee maasta ja ajanjaksosta toiseen.
The fact that income has in the past been removed as a class-based threshold for full national citizenship and voting rights is worth considering.
Vuosina 1996–2005 kansalaistamisaste oli suhteellisen vakaa esimerkiksi Espanjassa ja Italiassa, kun taas Tanskassa ja Unkarissa se vaihteli huomattavasti vuodesta toiseen.
Since many applicants are long-term residents who already have the same access as nationals to social assistance and social protection, the acquisition of nationality may be more a question of access to democratic participation than of access to welfare or unemployment benefits.
Eräissä maissa, kuten Suomessa ja Isossa-Britanniassa, kansalaistamisaste nousi jatkuvasti.
Means testing and fees can be evaluated as to their effectiveness for economic integration and their implications for democratic governance.
Belgiassa ja Itävallassa kansalaistamisaste aluksi nousi ja myöhemmin laski. Joissakin maissa, kuten Alankomaissa, kansalaistamisaste laski toisinaan jyrkästi.
‘Means of subsistence’ tests were removed from naturalisation procedures in Sweden in 1976, in the Netherlands in 1977, in Belgium in 2000 and in Portugal in 2006.
Esimerkiksi vuonna 2006 EU:n 27 jäsenvaltiossa myönnettiin kansalaisuus vain 25 ulkomaalaiselle tuhannesta. Vain hyvin pieni osa niistä ulkomaalaisista, jotka voisivat hakea kansalaisuutta, jättävät hakemuksen.
Furthermore in Portugal, any registration or declaration regarding nationality as well as any certificates required are made free-of-charge for those with an income that is equal to or below the national minimum wage.
Muut ovat koko ikänsä pelkästään yhteiskunnan kansalaisia (civic citizen) joko omasta halustaan, olosuhteiden pakosta tai kansalaisuuden hakuprosessiin liittyvien ongelmien takia.
The naturalisation procedure does not come with a cost in Belgium, France, Luxembourg, and Spain.
Yksi selitys on se, että maassa pitkään asuneille ja unionin kansalaisille, jotka asuvat jossakin toisessa EU:n jäsenvaltiossa, ei ole erityistä etua asuinvaltion kansalaisuuden hankkimisesta.
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Kansalaisuuden saaminen ja aktiivinen kansalaisuus vaikuttavat heidän mahdollisuuksiinsa kotoutua ja osallistua myöhemmin yhteiskunnan toimintaan valtion kansalaisina.