natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has recognised the direct effect of the principle of equal pay for men and women laid down in the EC Treaty. It has ruled that that principle not only applies to the action of public authorities but also extends to all agreements which are intended to regulate paid labour collectively as well as to contracts between private individuals (see, inter alia, Defrenne II, cited above, paragraphs 39 and 40).
Kansallinen tuomioistuin ei ole esittänyt kysymystä suojasta, joka perustuu tällaisessa tilanteessa työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annettuun neuvoston direktiiviin 77/187/ETY.
In the light of those considerations, it is necessary to examine whether Article 141(1) EC can apply in circumstances such as those of the main proceedings.
Sen kysymykset koskevat ainoastaan EY 141 artiklan 1 kohtaa.
There is, in this connection, nothing in the wording of Article 141(1) EC to suggest that the applicability of that provision is limited to situations in which men and women work for the same employer. The Court has held that the principle established by that article may be invoked before national courts, in particular in cases of discrimination arising directly from legislative provisions or collective labour agreements, as well as in cases in which work is carried out in the same establishment or service, whether private or public (see, inter aha, Defrenne II, paragraph 40; Case 129/79Macarthys [1980], paragraph 10; and Case 96/80 Jenkins [1981], paragraph 17).
Kuitenkin silloin kun samaa tai samanarvoista työtä tekevien työntekijöiden palkkaukseen vaikuttavissa ehdoissa todetuilla eroilla ei voida katsoa olevan yhtä ainoaa alkuperää, kuten pääasiassa käsiteltävänä olevassa asiassa, ei ole olemassa sellaista tahoa, joka olisi vastuussa eriarvoisesta kohtelusta ja joka voisi taata tasaarvoisen kohtelun toteutumisen. Tällainen tilanne ei kuulu EY 141 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
First, the persons whose pay is being compared work for different employers, that is to say, on the one hand, the Council and, on the other, the respondent undertakings.
Kyseisten työntekijöiden työtä ja palkkaa ei näin ollen voida vertailla tämän määräyksen perusteella.
However, where, as in the main proceedings here, the differences identified in the pay conditions of workers performing equal work or work of equal value cannot be attributed to a single source, there is no body which is responsible for the inequality and which could restore equal treatment. Such a situation does not come within the scope of Article 141(1) EC.
Tältä osin on korostettava, että EY 141 artiklan 1 kohdan sanamuodon perusteella ei voida katsoa, että kyseistä määräystä voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tilanteisiin, joissa miehet ja naiset työskentelevät saman työnantajan palveluksessa.
The Court of Appeal has not referred any question on the protection resulting, in the case before it, from Council Directive 77/187/EEC of
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että kyseisessä artiklassa ilmaistuun
'A situation such as that in the nutin proceedings, in which the differences identified in the pay conditions of workers of different sex performing equal work or work of equal value cannot be attributed to a single source, does not come within the scope of Article 141(1) EC
Kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan kaltainen taanne, jossa samaa tai samanarvoista työtä tekevien eri sukupuolta olevien työntekijöiden palkkaukseen vaikuttavissa ehdoissa todetuilla eroilla ei voida katsoa olevan yhtä ainoaa alkuperää, ei kuulu EY 141 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
Advocate General LA Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 14 March 2002.
Julkisasiamies L. A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 14 päivänä maaliskuuta 2002.
'In a situation such as that underlying the main proceedings in this case, Article 141 EC is not directly applicable in such a way as to allow the appellants in those proceedings to rely on that article in their claim that they should receive the same pay from their present employers as male employees of their previous employer who perform the same work or work of equal value.'
EY 141 artiklalla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta kansallisessa tuomioistuimessa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa siten, että kantajat voisivat vedota siihen tukeakseen vaatimustaan, jonka tarkoituksena on saada heidän nykyisiltä työnantajiltaan samaa palkkaa, jota heidän aikaisempi työnantajansa maksaa palveluksessaan oleville samaa tai vastaavaa työtä tekeville miespuolisille työntekijöille.
36) three questions on the interpretation of Article 5(1) and (3) of that convention.
17 päivänä syyskuuta 2002
HWS thereby infringed the legitimate expectations of Tacconi, which had relied on the contract of sale being concluded.
1 ja
In its defence, HWS pleaded that the Italian court lacked jurisdiction because of the existence of an arbitration clause and, in the alternative, because Article 5(1) of the Brussels Convention was applicable.
Tacconin mukaan HWS:n ja BN:n välillä ei ollut tehty sopimusta sen vuoksi, että HWS oli perusteettomasti kieltäytynyt myymästä kyseisen laitoksen ja näin laiminlyönyt velvollisuutensa toimia lojaalisti ja vilpittömässä mielessä.
On the substance, it contended that Tacconi's claim should be dismissed and, 'strictly in the alternative and as a counterclaim', that Tacconi should be ordered to pay it DEM 450 24836.
Tacconi vaati näin ollen HWS:n velvoittamista korvaamaan kaikki ne vahingot, jotka Tacconi väittää HWS:n sille aiheuttaneen ja joiden suuruudeksi on arvioitu 3 000 000 000 Italian liiraa.
It should be observed at the outset that the Court has consistently held (see Case 34/82 Martin Peters Bauunternehmung [1983], paragraphs 9 and 10, Reichert and Kockler, paragraph 15, and Handle, paragraph 10) that the expressions 'matters relating to a contract' and 'matters relating to tort, delict or quasi-delict' in Article 5(1) and (3) of the Brussels Convention are to be interpreted independently, having regard primarily to the objectives and general scheme of the Convention.
HWS vetosi vastineessaan italialaisen tuomioistuimen toimivallan puuttumiseen sillä perusteella, että on olemassa välityssopimus, ja toissijaisesti se vetosi Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan soveltamiseen.
Those expressions cannot therefore be taken as simple references to the national law of one or the other of the Contracting States concerned.
Pääasian osalta HWS vaati Tacconin kanteen hylkäämistä ja "ainoastaan toissijaisesti ja vastakanteen muodossa" sitä, että Tacconi velvoitettaisiin maksamaan 450 248, 36 Saksan markkaa.
Only such an interpretation is capable of ensuring the uniform application of the Brussels Convention, which is intended in particular to lay down common rules on jurisdiction for the courts of the Contracting States and to strengthen the legal protection of persons established in the Community by enabling the claimant to identify easily the court in which he may sue and the defendant reasonably to foresee in which court he may be sued (see Case C-295/95 Farrell [1997], paragraph 13, and Case C-256/00 Besix [2002], paragraphs 25 and 26).
Corte suprema di cassazione on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 9.6.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 11.9.2000, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä kyseisen yleissopimuksen 5 artiklan 1 ja 3 kohdan tulkinnasta.
By application served on 16 March 1999, Tacconi applied, pursuant to Article 41 of the Italian Codice di Procedura Civile (Code of Civil Procedure) concerning preliminary decisions on jurisdiction, to the Corte suprema di cassazione for a declaration that the Italian courts had jurisdiction over the main proceedings.
Tacconi vaati 16.3.1999 päivätyllä hakemuksella toimivalta-asioita koskevia ennakkoratkaisuja koskevan Italian siviiliprosessilain 41 §:n nojalla Corte suprema di cassazionea toteamaan, että toimivalta pääasian ratkaisemiseen on italialaisella tuomioistuimella.
Tacconi claimed that no agreement had been reached between it and HWS because its proposals had all been met by counter-proposals.
Tämän yhtiön mukaan HWS:n ja sen välillä ei ole ollut sopimusta, koska kutakin ehdotusta on seurannut eriävä vastaus.
It therefore relied on the precontractual liability of HWS on the basis of Article 1337 of the Italian Civil Code and submitted that under Article 5(3) of the Brussels Convention the 'place where the harmful event occurred' must also be understood as the place where the person claiming to have been harmed has sustained loss.
Tacconi on näin ollen vedonnut sopimusneuvotteluihin perustuvaan HWS:n vastuuseen Italian siviililakikirjan 1337 §:n nojalla ja väittänyt, että Brysselin
The loss at issue in the main proceedings was incurred in Perugia, where Tacconi has its office.
Pääasiassa kyseessä olevat tappiot ovat toteutuneet Perugiassa, jossa on Tacconin kotipaikka.
As the Court has held, the concept of 'matters relating to toil, delict or quasi-delict' within the meaning of Article 5(3) of the Brussels Convention covers all actions which seek to establish the liability of a defendant and which are not related to a 'contract' within the meaning of Article 5(1) of the Convention (Kalfelis, paragraph 18, Reichert and Kockler, paragraph 16, and Case C-51/97 Reunion Européenne and Others [1998], paragraph 22).
Ainoastaan tällaisella tulkinnalla voidaan varmistaa yleissopimuksen yhdenmukainen soveltaminen; yleissopimuksen tavoitteena on erityisesti yhtenäistää sopimusvaltioiden tuomioistuinten toimivaltaa koskevat säännöt sekä vahvistaa niiden henkilöiden oikeussuojaa, joilla on yhteisössä kotipaikka, jotta kantaja kykenee vaivattomasti yksilöimään sen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi hän voi saattaa asiansa, ja jotta vastaaja kykenee kohtuullisesti ennakoimaan, missä tuomioistuimessa häntä vastaan voidaan nostaa kanne (ks. asia C-295/95, Farrell, tuomio 20.3.1997, 13 kohta ja asia C-256/00, Besix, tuomio 19.2.2002, 25 kohta).
In its order for reference, the national court considered that the criterion for special jurisdiction in Article 5(1) of the Brussels Convention does not appear to apply to precontractual liability, which does not result from the non-performance of a contractual obligation.
Ennakkoratkaisupäätöksen esittämisestä tekemässään päätöksessä kansallinen tuomioistuin on katsonut, että Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaista erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä ei voitane soveltaa sopimusneuvotteluihin perustuvaan vastuuseen, joka ei johdu sopimusvelvoitteen täyttämättä jättämisestä.
No such obligation existed in the case at issue in the main proceedings, since no contract was concluded.
Tällaista velvoitetta ei ole olemassa käsiteltävänä olevassa asiassa, koska sopimusta ei ole tehty.
Since it considered that an interpretation of the Brussels Convention was thus needed in order to decide the issue of jurisdiction, the Corte suprema di cassazione decided to stay proceedings and refer some questions to the Court for a preliminary ruling.
Koska tämän toimivaltakysymyksen ratkaisemiseksi on välttämätöntä tulkita Brysselin yleissopimusta, Corte suprema di cassazione on päättänyt lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Moreover, while Article 5(1) of the Brussels Convention does not require a contract to have been concluded, it is nevertheless essential, for that provision to apply, to identify an obligation, since the jurisdiction of the national court is determined, in matters relating to a contract, by the place of performance of the obligation in question. _
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut, Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu "sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevan asian" käsite kattaa kaikki sellaiset kanteet, joissa vaaditaan vastaajan vastuun toteuttamista ja jotka eivät liity tämän yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun "sopimusta koskevaan asiaan" (em. asia Kalfelis, tuomion 18 kohta; em. asia Reichert ja Kockler, tuomio 16 kohta ja asia C-51/97, Réunion européenne ym., tuomio 27.10.1998, 22 kohta).
Furthermore, it should be noted that, according to the Court's case-law, the expression 'matters relating to contract' within the meaning of Article 5(1) of the Brussels Convention is not to be understood as covering a situation in which there is no obligation freely assumed by one
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko kanteessa, jossa vedotaan sopimusneuvotteluihin perustuvaan vastaajan vastuuseen, kyse Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevasta asiasta.
By its first question the national court asks whether an action founded on the precontractual liability of the defendant is a matter relating to tort, delict or quasi-delict within the meaning of Article 5(3) of the Brussels Convention.
Lisäksi on todettava, että Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohta ei edellytä sopimuksen tekemistä mutta että velvoitteen tunnistaminen on kuitenkin välttämätöntä tämän määräyksen soveltamiseksi, koska kansallisen tuomioistuimen toimivalta vahvistetaan sopimusta koskevassa asiassa sen paikkakunnan mukaan, jossa kanteessa tarkoitettu velvoite on täytetty tai täytettävä.
party towards another (Handte, paragraph 15, and Reunion Européenne and Others, paragraph 17).
Asiakirja-aineistosta ei käy ilmi, että HWS olisi vapaaehtoisesti antanut jonkin sitoumuksen Tacconine.
In view of the circumstances of the main proceedings, the obligation to make good the damage allegedly caused by the unjustified
Näin ollen on todettava, että pääasian kanteessa tarkoitettu sopimuksen tekemättä jäämisestä mahdollisesti aiheutuva vahingonkorvausvastuu ei voi olla luonteeltaan sopimukseen perustuvaa vastuuta,
In those circumstances, it is clear that any liability which may follow from the failure to conclude the contract referred to in the main proceedings cannot be contractual.
Kun otetaan huomioon pääasian olosuhteet, velvollisuus korvata perusteettomasta neuvottelujen katkaisemisesta väitetyksi aiheutunut vahinko voi perustua ainoastaan oikeussääntöjen rikkomiseen, erityisesti sen säännön, jolla velvoitetaan osapuolet toimimaan vilpittömässä mielessä sopimuksen tekoon tähtäävissä neuvotteluissa.
'In circumstances such as those of the main proceedings, characterised by the absence of obligations freely assumed by one party towards another on the occasion of negotiations wan a view to the formation of a contract and by a possible breach of rules of law, in particular the rule which requires the parties to act in good faim in such negotiations, an action founded on thepre-contractualliability of'the defendantis a matter relating to tort, delict or quasi-delict wohin the meaning of Article 5(3) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the Untied Kingdom of Great Britain and Northern beland, by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic and by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic.'
Pääasian kaltaisessa asiassa, jolle on ominaista se, että osapuoli ei ole vapaaehtoisesti antanut sitoumuksia toiselle osapuolelle sopimuksen tekoon tähtäävissä neuvotteluissa, ja se, että on mahdollisesti rikottu oikeussääntöjä, erityisesti sitä oikeussääntöä, jossa velvoitetaan osapuolet toimimaan vilpittömässä mielessä sopimuksen tekoon tähtäävissä neuvotteluissa, kanteessa, jolla vedotaan sopimusneuvotteluihin perustuvaan vastaajan vastuuseen, on kyse tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta sopimukseenperustumatonta vahingonkorvausta koskevasta asiasta, sellaisena kuin tämä yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimuheen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella ja Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yUissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella.
Advocate General LA Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 31 January 2002.
Julkisasiamies L. A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 31 päivänä tammikuuta 2002.
Scope — Competition whose organiser binds himself in honour only
Kilpailu, jonka jä^estäjä sitoutuu vain
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Taxable amount) (Sixth Chamber) payable depends on the number of crosses marked.
Osallistujat voivat merkitä kuvaan enintään 900 rastia, ja heidän osallistumismaksunsa määräytyy merkittyjen rastien lukumäärän perusteella.
The competitor whose cross is nearest to the place where, in the panel's opinion, the centre of the ball is wins the first prize.
Osallistuja, jonka merkitsemä rasti on lähimpänä sitä paikkaa, jossa kilpailun raati arvioi pallon keskipisteen olevan, voittaa ensimmäisen palkinnon.
The second prize is awarded to the competitor whose cross is next best placed, and so on.
Osallistuja, jonka merkitsemä rasti on ensimmäisen palkinnon voittaneen osallistujan merkitsemän rastin jälkeen toiseksi lähimpänä, saa toisen palkinnon ja niin edelleen.
By order of 16 December 1999, received at the Court on 22 December 1999, the VAT and Duties Tribunal, Manchester, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of Articles 2(1), 6(1) and 11A(1) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment
VAT and Duties Tribunal, Manchester, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 16.12.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.12.1999, EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan tulkinnasta.
The rules of the competition, which are printed on the entry forms, state inter alia that competitors agree that the obligations created for the organiser of the competition are 'binding in honour only*.
Osallistumiskuponkiin painetuissa kilpailun säännöissä todetaan muun muassa, että osallistujat hyväksyvät, että kilpailu sitoo järjestäjää vain vajanaisvelvoitteena (binding in honour only).
Those questions were raised in proceedings between Town and County Factors Ltd (Town & County1) and the Commissioners of Customs and Excise ('the Commissioners'), who are responsible for the collection of value added tax (VAT) in the United Kingdom, concerning the payment of VAT on the organisation of competitions. The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Nämä kysymykset on esitetty Town & County Factors Ltd:n (jäljempänä Town & County) ja Commissioners of Customs & Excisen (jäljempänä Commissioners), joka on arvonlisäveron kantamisen osalta toimivaltainen viranomainen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, välisessä riita-asiassa, joka koskee arvonlisäveron maksamista kilpailun järjestämisestä. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
It is common ground that during the period at issue in the main proceedings, June 1994 to November 1995, the organiser never refused to pay or transfer to the winners the prizes indicated on the entry forms.
On selvää, että pääasiassa kyseessä olevana aikana eli vuoden 1994 kesäkuun ja vuoden 1995 marraskuun välisenä aikana kilpailun järjestäjä ei ole koskaan kieltäytynyt maksamasta tai luovuttamasta voittajille osallistumiskupongissa mainittuja palkintoja.
Those prizes, which consisted of money, goods or services, were always paid out to the winners and financed by the entry fees received.
Nämä palkinnot, jotka olivat rahasummia, tavaroita tai palveluja, on aina luovutettu voittajille ja ne on aina maksettu saaduista osallistumismaksuista.
It is also common ground that neither the rules of the competition nor national legislation obliged the organiser of the competition to pay the cash prizes or pay for the non-cash prizes out of the entry fees.
On myös selvää, että kilpailun säännöissä tai kansallisessa lainsäädännössä ei velvoitettu kilpailun järjestäjää käyttämään palkintojen maksamiseen tai hankkimiseen osallistumismaksuja.
Town & County is registered for VAT purposes as the representative member of a group of companies, one of which organised a weekly 'Spot the Ball' competition, in particular from June 1994 to November 1995. Following the judgment of 5 May 1994 in Case C-38/93 Glawe [1994], Town & County, which had until then always calculated the VAT it was liable for on the total amount of the entry fees received, considered that it was liable for VAT only on that amount less the value of the prizes awarded to the winners. The entry forms for those competitions contain a photograph taken during a football match from which the ball has been blanked out.
Town & County on rekisteröity arvonlisäverovelvolliseksi sellaisen konsernin edustajana, johon kuuluva yritys on järjestänyt vuoden 1994 kesäkuun ja vuoden 1995 marraskuun välisenä aikana viikoittaisia spot-the-ball (etsi pallo) -kilpailuja. Tämän kilpailun osallistumiskuponki sisältää jalkapallo-ottelusta otetun valokuvan, josta pallo on poistettu.
The object of the competition is to indicate by a cross where, in the contestant's opinion, the centre of the ball is.
Kilpailun tarkoituksena on osoittaa rastilla se paikka, jossa osallistuja arvioi
On 28 March 1995 the Commissioners decided that Town & County was liable for VAT on the full amount of the entry fees received. 24
Asiassa C-38/93, Glawe, 5.5.1994 annetun tuomion johdosta Town & County, joka oli tähän asti laskenut siltä kannettavan arvonlisäveron saatujen osallistumismaksujen koko määrästä, katsoi olevansa arvonlisäverovelvollinen 24
According to Town & County, where a competition such as that at issue in the main proceedings is organised, no such legal relationship exists between the recipient of the service and the provider, since by reason of the provision that the organiser binds himself in honour only his obligations are not enforceable. The tribunal considered that the outcome of the proceedings before it depended on the interpretation of Community law, and in particular on whether the fact that the organiser of the competition was bound in honour only, which cast doubt on the existence of any legal relationship between the organiser and the competitors, meant that the organisation of the competition could not be regarded as a supply of services within the meaning of Article 2(1) of the Sixth Directive. It therefore decided on 3 June 1997 to stay the proceedings and refer a question on this point to the Court for a preliminary ruling.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on aluksi muistettava, että kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaan arvonlisäveroa on kannettava verovelvollisen tässä ominaisuudessaan maan alueella suorittamasta vastikkeellisesta tavaroiden luovutuksesta ja palvelujen suorituksesta.