natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 6 of Regulation No 1254/1999 establishes the conditions for eligibility for the suckler cow premium and, accordingly, provides in Article 6(2) for an obligation on the producer to keep, for at least six consecutive months from the date of the application, a number of suckler cows at least equal to 60% and of heifers at most equal to 40% of the number for which the premium was requested.
Tämän asetuksen 6 artiklassa määritellään emolehmäpalkkiota koskevat kelpoisuusedellytykset, ja sen 2 kohdassa säädetään näin ollen, että tuottaja on velvollinen pitämään emolehmiä vähintään 60 prosenttia ja hiehoja enintään 40 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta määrästä yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan.
As the Advocate General notes in point 47 of his Opinion, that provision makes it necessary to give a precise definition of a ‘suckler cow’ in order to distinguish it from other cows such as dairy cows or heifers.
Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 47 kohdassa, tämän säännöksen johdosta on tarpeen luonnehtia täsmällisesti, mikä emolehmä on, jotta se voidaan erottaa muista lehmistä, kuten lypsylehmistä tai hiehoista.
In that respect, Article 6(7) of Regulation No 1254/1999 entrusts the Commission with the task of adopting detailed rules for the application of premium schemes provided for by that article and, in particular, to define the concept of ‘suckler cow’ referred to in Article 3(f) of that regulation.
Tältä osin asetuksen N:o 1254/1999 6 artiklan 7 kohdassa komissiolle annetaan tehtäväksi antaa tässä artiklassa säädetyn palkkiojärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti määritellä tämän asetuksen 3 artiklan f alakohdassa tarkoitettu ”emolehmän” käsite.
In Article 14 of the implementing regulation, the Commission specified which cows are not considered to belong to a meat breed within the meaning of Article 3(f), while requiring the Member States, in Article 45 of that regulation, to adopt all suitable measures necessary to ensure that that regulation is applied properly.
Komissio täsmensi soveltamisasetuksen 14 artiklassa sen, mitä lehmiä ei pidetä 3 artiklan f alakohdassa tarkoitettuun lihakarjarotuun kuuluvina, mutta se asetti kuitenkin tämän asetuksen 45 artiklassa jäsenvaltioille velvollisuuden toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet asetuksen moitteettomaksi soveltamiseksi.
It must be stated that, in Article 14, the Commission merely excludes from the concept of ‘suckler cow’ those cows which belong to certain bovine breeds, without further defining that concept for the purpose of determining the conditions of eligibility for the premium.
On aiheellista todeta, että tässä 14 artiklassa komissio tyytyy sulkemaan emolehmän käsitteestä pois lehmät, jotka kuuluvat tiettyihin nautarotuihin, täsmentämättä enempää tämän käsitteen rajoja palkkiota koskevien kelpoisuusedellytysten määrittelemistä varten.
In particular, the Commission does not set out the criteria which would make it possible to conclude that a cow belongs to a herd intended for rearing calves for meat production.
Erityisesti on todettava, että komissio ei mainitse arviointiperusteita, joiden avulla voidaan katsoa, että lehmä kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa.
By contrast, the Commission imposes on the Member States the task of adopting the measures necessary to ensure that the implementing regulation is properly applied.
Sitä vastoin komissio asettaa jäsenvaltioille tehtäväksi sellaisten toimenpiteiden toteuttamisen, jotka ovat omiaan takaamaan soveltamisasetuksen moitteettoman täytäntöön panemisen.
The responsibility of defining what constitutes a suckler cow for that purpose therefore lies, ultimately, with the Member States.
Loppujen lopuksi emolehmien käsitteen määritteleminen tässä tarkoituksessa jää siis jäsenvaltioiden tehtäväksi.
Accordingly, it is necessary to determine whether the Member States may, for the purposes of defining that concept, refer to the usual animal husbandry practice within their territory.
Näin ollen on tarkastettava, voivatko jäsenvaltiot viitata tämän käsitteen määrittelemistä varten niiden alueella käytössä oleviin tavanomaisiin karjankasvatuskäytäntöihin.
In that respect, according to the observations submitted to the Court, animal husbandry practice varies from one Member State to another.
Tältä osin yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä huomautuksista käy ilmi, että karjankasvatuskäytännöt vaihtelevat jäsenvaltioiden välillä.
The French Government submits that, in France, the minimum suckling period for a calf intended for meat production is estimated at four weeks.
Ranskan hallitus väittää, että Ranskassa lihantuotantotarkoituksessa pidettävän vasikan imetyksen vähimmäiskeston arvioidaan olevan neljä viikkoa.
The Netherlands Government and the Commission state that, in the Netherlands, the duration of suckling is generally four months.
Alankomaiden hallitus ja komissio toteavat, että Alankomaissa imetyksen kesto on yleensä neljä kuukautta.
As evidenced by the report of 3 June 2002, referred to in paragraph 17 of this judgment, the Commission’s Directorate-General for Agriculture itself referred to those practices, criticising the Netherlands authorities for taking the view that cows which have not suckled their calves for at least four months in accordance with the usual practice in that Member State would be eligible.
Kuten 3.6.2002 päivätystä kertomuksesta, joka mainitaan tämän tuomion 17 kohdassa, käy ilmi, komission maatalouden pääosasto viittasi itse näihin käytäntöihin arvostellakseen Alankomaiden viranomaisia siitä, että ne myönsivät palkkion lehmistä, jotka eivät olleet imettäneet vasikoitaan tämän jäsenvaltion tavallisen käytännön mukaisesti vähintään neljän kuukauden ajan.
In the absence of a precise definition of the concept of ‘suckler cow’ in the implementing regulation for the purpose of determining the conditions of eligibility for the premium, it is open to the Member States to provide that clarification by taking as a basis the usual animal husbandry practice within their territory.
On katsottava, että koska soveltamisasetuksessa ei määritellä emolehmän käsitettä tarkasti palkkiota koskevien kelpoisuusedellytysten määrittelemiseksi, jäsenvaltiot voivat vapaasti tehdä nämä täsmennykset käyttämällä perusteena niiden alueilla vallitsevia karjankasvatuskäytäntöjä.
The application of conditions at the level of individual cows rather than at the level of the herd as a whole strengthens legal certainty because it is clear and facilitates the monitoring of the regularity of premium applications by the competent national authorities.
Se, että edellytyksiä sovelletaan jokaisen lehmän tasolla eikä koko karjan tasolla, vahvistaa selkeydellään oikeusvarmuutta ja helpottaa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten harjoittamaa palkkiohakemusten sääntöjenmukaisuuden valvontaa.
In principle, such application is not therefore incompatible with Regulations No 1254/1999 and No 2419/2001 or with the implementing regulation.
Tällainen soveltaminen ei siis lähtökohtaisesti ole ristiriidassa asetuksen N:o 1254/1999, asetuksen N:o 2419/2001 eikä soveltamisasetuksen kanssa.
It is none the less necessary to determine whether requirements such as those introduced in the Netherlands rules comply with the objective of those regulations.
On kuitenkin tarkastettava, että alankomaalaisella asetuksella käyttöön otettujen edellytysten kaltaisilla edellytyksillä noudatetaan näiden asetusten tavoitteita.
As regards the requirement of calving within a specified period, this is designed to ensure that eligible cows contribute to the continuation of a herd intended for rearing calves, this being a necessary condition for meat production in accordance with Article 3(f) of Regulation No 1254/1999.
Siltä osin kuin on kyse edellytyksestä, jonka mukaan poikimisen on tapahduttava tietyn ajan kuluessa, on todettava, että tällä edellytyksellä pyritään varmistamaan, että lehmät, joita varten palkkio voidaan maksaa, osallistuvat vasikankasvatukseen tarkoitetun karjan ylläpitoon, mikä on lihantuotannolle välttämätön edellytys asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdan mukaisesti.
As regards the requirement that calves remain in the herd in order to ensure suckling for a minimum length of time, this is designed to ensure that the herd is in fact intended for meat production and not for milk production.
Sen edellytyksen osalta, jonka mukaan imetyksen vähimmäiskeston takaamiseksi vasikoiden on pysyttävä karjassa, on todettava, että sen tarkoitus on varmistaa, että kyseessä on liha- eikä lypsykarja.
As the French Government has submitted, in dairy herds, as opposed to suckler herds intended for meat production, calves are generally separated from their mother and sold immediately after birth in order to improve the efficiency of milk production.
Kuten Ranskan hallitus on väittänyt, toisin kuin silloin, kun on kyse lihakarjaan kuuluvista emolehmistä, lypsykarjassa vasikat erotetaan yleensä emistään ja myydään heti niiden syntymän jälkeen maidontuotannon tehostamiseksi.
It follows that the conditions relating to the frequency of calving and the length of suckling based on the usual animal husbandry practice in a Member State, such as those at issue in the main proceedings, make it possible to define the concept of ‘suckler cow’ for the purposes of determining the conditions of eligibility for the premium and of checking that premium applications relate to eligible animals in compliance with the objectives of Regulation No 1254/1999, the implementing regulation and Regulation No 2419/2001.
Tästä seuraa, että poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa koskevat edellytykset, jotka perustuvat pääasiassa kyseessä olevien kaltaisiin jäsenvaltion tavallisiin käytäntöihin, mahdollistavat emolehmän käsitteen täsmentämisen palkkiota koskevien kelpoisuusedellytysten määrittelemistä varten ja sen valvomista varten, että palkkiohakemukset koskevat palkkiokelpoisia eläimiä asetuksen N:o 1254/1999, soveltamisasetuksen ja asetuksen N:o 2419/2001 tavoitteita noudattaen.
The adoption by the Member States of such conditions may thus constitute useful clarification for implementation of the Community legislation without, however, precluding account from being taken of exceptional circumstances provided for by that legislation.
Se, että jäsenvaltiot ovat ottaneet tällaisia edellytyksiä käyttöön, voi siten olla yhteisön lainsäädännön soveltamista varten hyödyllinen täsmennys ilman, että tämä kuitenkaan on esteenä tässä lainsäädännössä säädettyjen poikkeuksellisten olosuhteiden huomioon ottamiselle.
In that regard, the Netherlands Government noted in its written observations that there is nothing to prevent the national authorities from derogating, inter alia, from the condition relating to the four-month duration of suckling by reason of natural circumstances within the meaning of Article 41 of Regulation No 2419/2001 or exceptional circumstances within the meaning of Article 48 of that regulation.
Tältä osin Alankomaiden hallitus on korostanut kirjallisissa huomautuksissaan, että mikään ei ole esteenä sille, että kansalliset viranomaiset poikkeavat muun muassa edellytyksestä, jonka mukaan imetyksen on jatkuttava neljän kuukauden ajan asetuksen N:o 2419/2001 41 artiklassa tarkoitettujen luonnonolosuhteiden vuoksi tai tämän asetuksen 48 artiklassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.
Consequently, the Commission’s criticism that the application of such conditions makes it impossible to take into account exceptional circumstances, such as the death of a calf shortly after its birth, appears to be unfounded.
Näin ollen komission väite, jonka mukaan tällaisten edellytysten soveltamisen vuoksi on mahdotonta ottaa huomioon sellaisia poikkeuksellisia olosuhteita, kuten vasikan kuolemaa pian sen syntymän jälkeen, ei ole perusteltu.
Having regard to the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 does not preclude national rules which make the right to a suckler cow premium subject to conditions consistent with usual animal husbandry practice that require, first, a certain frequency of calving and secondly, that the calf should have been suckled by its mother for a period of four months after its birth.
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt toteamukset, esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdan kanssa ei ole ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan emolehmäpalkkiota koskevalle oikeudelle tavallisten karjankasvatuskäytäntöjen mukaisia edellytyksiä, jotka koskevat yhtäältä tiettyä poikimisen tiheyttä ja joiden mukaan toisaalta emän on imetettävä vasikkaa neljän kuukauden ajan sen syntymän jälkeen.
In the light of the answer to the first question, there is no need to answer the second question, which was posed only in the case that Article 3(f) should preclude a Member State from laying down conditions relating to calving and length of suckling such as those provided for in the Netherlands rules.
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen kysymykseen, joka esitettiin vain siinä tapauksessa, että kyseisen 3 artiklan f alakohdan kanssa on ristiriidassa se, että jäsenvaltio vahvistaa alankomaalaisessa asetuksessa vahvistetun kaltaisia, poikimista ja imetyksen kestoa koskevia edellytyksiä, ei ole tarpeellista vastata.
Article 3(f) of Council Regulation (EC) No 1254/1999 of 17 May 1999 on the common organisation of the market in beef and veal, as amended by Council Regulation (EC) No 1512/2001 of 23 July 2001, does not preclude national rules which make the right to a suckler cow premium subject to conditions consistent with usual animal husbandry practice that require, first, a certain frequency of calving and secondly, that the calf should have been suckled by its mother for a period of four months after its birth.
Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 23.7.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1512/2001, 3 artiklan f alakohdan kanssa ei ole ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan emolehmäpalkkiota koskevalle oikeudelle tavallisten karjankasvatuskäytäntöjen mukaisia edellytyksiä, jotka koskevat yhtäältä tiettyä poikimisen tiheyttä ja joiden mukaan toisaalta emän on imetettävä vasikkaa neljän kuukauden ajan sen syntymän jälkeen.
Case C-2/07
Asia C-2/07
Paul Abraham and Others v Région wallonne and Others
Paul Abraham ym. vastaan Vallonian hallintoalue ym.
(Reference for a preliminary ruling from the Cour de cassation (Belgium))
(Cour de cassationin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Directive 85/337/EEC — Assessment of the effects of projects on the environment — Airport with a runway more than 2 100 metres in length)
Direktiivi 85/337/ETY – Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Lentokenttä, jonka nousu- ja laskukiitoradan pituus on yli 2 100 metriä
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 29 November 2007 . . .
Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 29.11.2007 . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 28 February 2008 . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.2.2008 . . . . . . . . .
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 (Neuvoston direktiivin 85/337 1 artiklan 2 kohta)
SUMMARY — CASE C-2/07
TIIVISTELMÄ – ASIA C-2/07
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 (Neuvoston direktiivin 85/337 liitteessä I oleva 7 kohta ja liitteessä II oleva 12 kohta)
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 (Neuvoston direktiivin 85/337 liitteessä II oleva 12 kohta)
on the environment must be assessed globally.
on arvioitava ympäristövaikutuksia kokonaisuutena.
In its original version, point 12 of Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, which refers to ‘modifications to development projects included in Annex I’, read in conjunction with point 7 of Annex I, which encompasses the ‘construction … of airports with a basic runway length of 2 100 m or more’, also
Tässä yhteydessä on tutkittava, jakautuuko lupamenettely useisiin vaiheisiin, joihin kuuluu varsinainen päätös ja täytäntöönpanopäätöksiä, ja onko otettava huomioon useiden sellaisten hankkeiden yhteisvaikutus, joiden
Although an agreement signed between the public authority, a company in charge of the development and promotion of an airport and an air freight company which provides for certain modifications to the infrastructure of that airport in order to enable it to be used 24 hours per day and 365 days per year is not a project within the meaning of Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, it is for the national court to determine, on the basis of the applicable national legislation, whether such an agreement constitutes a development consent within the meaning of Article 1(2) of that directive.
Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioin -nista annetun direktiivin 85/337 alkuperäisversion liitteessä II olevan 12 kohdan säännökset, joissa mainitaan ”liitteessä I mainittujen hankkeiden muutokset”, kun niitä luetaan yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä
ABRAHAM AND OTHERS their extent, to fall outside the obligations resulting from Directive 85/337 and would, in that regard, thus deprive Annex II of that directive of all effect.
rakentaminen” eikä ”lentokenttiä” sellaisenaan. Tällainen tulkinta mahdollistaisi sen, että kaikki jo olemassa olevan lentokentän muutostyöt jäisivät direktiiviin 85/337 perustuvien velvoitteiden ulkopuolelle riippumatta näiden töiden laajuudesta, ja tekisi siis tältä osin tyhjäksi koko kyseisen direktiivin liitteen II sisällön.
As regards a project covered by point 12 of Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, the competent authorities have an obligation to take account of the projected increase in the activity of an airport in determining the environmental effect of modifications made to its infrastructure with a view to accommodating that increase in activity.
Siltä osin kuin kysymys on tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337 liitteessä II olevassa 12 kohdassa tarkoitetusta hankkeesta, toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon lentokentän toiminnan suunniteltu lisääminen, kun ne arvioivat lentokentän infrastruktuureihin lisääntyvän toiminnan mahdollistamiseksi tehtävien muutosten ympäristövaikutuksia.
The scope of Directive 85/337 is wide and its purpose very broad.
Direktiivin 85/337 soveltamisala on laaja, ja sen tavoite on hyvin monimuotoinen.
It would be contrary to the very objective of that directive to exclude works to improve or extend the infrastructure of an existing airport from the scope of Annex II on the ground that Annex I of that directive covers the ‘construction of airports’ and not ‘airports’ as such. Such an interpretation would allow all works to modify a pre-existing airport, regardless of
Tältä osin olisi itse tämän direktiivin tarkoituksen vastaista jättää direktiivin liitteen II soveltamisalan ulkopuolelle jo rakennetun lentokentän infrastruktuurin parannus- tai laajennustyöt sillä perusteella, että kyseisen direktiivin liitteessä I mainitaan ”lentokenttien
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-2/07
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/07
Article 1 of the EIA directive defines the subjectmatter of the directive and some terms:
YVA-direktiivin 1 artiklassa säädetään direktiivin soveltamisalasta ja määritellään joitakin käsitteitä:
“project” means:
’hankkeella’:
This reference for a preliminary ruling concerns Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment 2in its original version (‘the EIA directive’).
Ennakkoratkaisupyyntö koskee tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY 2alkupe-räistä versiota (jäljempänä YVA-direktiivi).
It relates to works at Liège-Bierset Airport which are alleged to have promoted its use for air freight services and to have caused an increase in night flights.
Kyse on Liège-Bierset’n (Belgia) lentokentällä toteutettavista toimenpiteistä, joilla edistetään kyseisen lentokentän käyttöä lentorahtiliikenteeseen ja lisätään yölentoja.
The issue is essentially under what conditions modifications to the infrastructure of an airport require an environmental impact assessment, and in particular whether an intended increase in air traffic is to be taken into consideration.
Keskeinen kysymys on se, millä edellytyksillä lentokentän infrastruktuurin muutoksista on laadittava ympäristövaikutusten arviointi, ja erityisesti se, onko tässä arvioinnissa otettava huomioon lentoliikenteen lisäämistavoite.
1 — Original language: German.2 — OJ 1985 L 175, p. 40.
1 – Alkuperäinen kieli: saksa.2 – EYVL L 175, s. 40.
— the execution of construction works or of other installations or schemes,
rakennustyön tai muun laitoksen tai suunnitelman toteuttamista,
— other interventions in the natural surroundings and landscape including those involving the extraction of mineral resources; effects on the environment by virtue inter alia of their nature, size or location are made subject to an assessment with regard to their effects.
– muuta luonnonympäristöön ja maisemaan kajoamista mukaan lukien maaperän luonnonvarojen hyödyntäminen; että ennen luvan myöntämistä arvioidaan niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia.
“developer” means:
’hankkeen toteuttajalla’:
These projects are defined in Article 4.’ the applicant for authorisation for a private project or the public authority which initiates a project;
Tässä tarkoitetut hankkeet määritellään 4 artiklassa.”
Article 3 describes the subjectmatter of the environmental impact assessment:
YVA-direktiivin 3 artiklassa säädetään ympäristövaikutusten arvioinnin kohteesta:
“development consent” means:
’luvalla’:
‘The environmental impact assessment will identify, describe and assess in an appropriate manner, in the light of each individual case and in accordance with the Articles 4 to 11, the direct and indirect effects of a project on the following factors: the decision of the competent authority or authorities which entitles the developer to proceed with the project.
”Ympäristövaikutusten arvioinnilla tunnistetaan, kuvataan ja arvioidaan tarkoituksenmukaisella tavalla, kussakin yksittäistapauksessa ja 4–11 artiklan mukaisesti, hankkeen suorat ja välilliset vaikutukset seuraaviin tekijöihin: toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten päätöstä, joka oikeuttaa hankkeen toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen.
— human beings, fauna and flora,
– ihmisiin, eläimiin ja kasveihin
— soil, water, air, climate and the landscape,
– maaperään, veteen, ilmaan, ilmastoon ja maisemaan
Article 2(1) defines the objective of the EIA directive:
YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään direktiivin tavoitteesta seuraavasti:
Member States shall adopt all measures necessary to ensure that, before consent is given, projects likely to have significant
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa mainittujen tekijöiden vuorovaikutukseen
‘Construction of motorways, express roads … and lines for long-distance railway traffic and of airports (2) with a basic runway length of 2 100 m or more.
– vähintään 2 100 metriä pääkiitoradaltaan pitkien lentokenttien (2) rakentaminen.