natgillin/translations-raw huggingface dataset:
RegTP partly refused that application by decision of 19 December 2002 and authorised an increase of EUR 0.33 in the monthly charge for a T-Net analogue line instead of the increase of EUR 0.99 sought by the applicant, and refused the increase of EUR 13.40 in the one-off takeover charge for T-Net and T-ISDN lines.
RegTP hyväksyi analogisesta T-Net-puhelinliittymästä perittävän kuukausimaksun korottamisen 0,33 eurolla kantajan pyytämän 0,99 euron korotuksen sijaan, ja se epäsi pyydetyn kertaluonteisen käyttöönottomaksun 13,40 euron korotuksen T-Net- ja T-ISDN-yhteyksien osalta.
ADSL (T-DSL) charges are not subject to advance regulation under the price cap system.
ADSL (T-DSL) -maksuja ei säännellä enimmäishintajärjestelmällä.
Under Paragraph 30 of the TKG, those charges may be reviewed subsequently.
TKG:n 30 §:n mukaan näitä maksuja voidaan säännellä jälkikäteen.
On 2 February 2001, following a number of complaints from competitors of the applicant, RegTP initiated a retrospective investigation of the applicant’s ADSL prices in order to determine whether there was any practice of belowcost selling, contrary to the German rules on competition.
Saatuaan useita kanteluja kantajan kilpailijoilta RegTP aloitti 2.2.2001 jälkikäteistutkinnan mahdollisen saksalaisten kilpailusääntöjen vastaisen alihinnoittelun selvittämiseksi.
RegTP closed the proceeding on 25 January 2002, having found that the price increase which the applicant had announced on 15 January 2002 did not give rise to a suspicion of price dumping.
RegTP päätti tutkinnan 25.1.2002 todettuaan, että kantajan 15.1.2002 ilmoittaman hinnankorotuksen jälkeen ei ole syytä epäillä alihinnoittelua.
Between 18 March and 20 July 1999, the Commission received complaints from 15 companies which were competitors of the applicant, challenging the applicant’s pricing.
Komissio sai 18.3.–20.7.1999 kanteluja, jotka olivat peräisin viideltätoista kantajan kanssa kilpailevalta yritykseltä. Näissä kanteluissa kyseenalaistetaan kantajan tariffikäytäntö.
On 15 July 1999, the Commission sent the applicant a request for information pursuant to Article 11 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81 EC] and [82 EC] (OJ, English Special Edition 19591962, p. 87).
Komissio lähetti 15.7.1999 kantajalle 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 ([EY 81] ja [EY 82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204) 11 artiklan mukaisen tietojensaantipyynnön.
The applicant responded to that request by letters of 13 and 25 August 1999.
Kantaja vastasi tähän 13. ja 25.8.1999 päivätyillä kirjeillään.
On 19 January 2000, the Commission sent a request for information to the applicant’s competitors.
Komissio lähetti 19.1.2000 tietojensaantipyynnön kantajan kilpailijoille.
On 22 June 2001, the Commission sent a further request for information to the applicant.
Komissio lähetti 22.6.2001 uuden tietojensaantipyynnön kantajalle.
On 2 May 2002, the Commission sent the applicant a statement of objections pursuant to Article 19(1) of Regulation No 17.
Komissio lähetti kantajalle 2.5.2002 asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohtaan perustuvan väitetiedoksiannon.
On 29 July 2002, the applicant filed observations on the statement of objections.
Kantaja esitti 29.7.2002 huomautuksensa väitetiedoksiannosta.
On 25 October 2002, the applicant filed observations on the complainants’ responses to the statement of objections.
Kantaja esitti 25.10.2002 väitetiedoksiantoon.
On 21 February 2003, the Commission sent the applicant a further statement of objections.
Komissio lähetti 21.2.2003 kantajalle täydennyksen väitetiedoksiantoon.
On 14 March 2003, the applicant filed observations on the further statement of objections.
Kantaja esitti 14.3.2003 huomautuksensa väitetiedoksiannon täydennykseen.
On 21 May 2003, the Commission adopted Decision 2003/707/EC relating to a proceeding under Article 82 EC (Case COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (OJ 2003 L 263, p.
Komissio teki 21.5.2003 perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamisesta (Asia COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 – Deutsche Telekom AG) päätöksen 2003/707/EY (EUVL L 263, s.
9; ‘the contested decision’).
9; jäljempänä riidanalainen päätös).
The decision was notified to the applicant on 30 May 2003.
Tämä annettiin kantajalle tiedoksi 30.5.2003.
According to the Commission, the relevant product or service markets are the upstream market in local network access for the applicant’s competitors at the wholesale level and the downstream market in access to narrowband connections (analogue and ISDN lines) and broadband connections (ADSL lines) at the retail level (recital 91 to the contested decision).
Komission mukaan kyseessä olevat tuote- ja palvelumarkkinat ovat yhtäältä kantajan kilpailijoiden kannalta tuotantoketjun alkupään markkinat käyttöoikeuden tarjoamiseksi televerkkopalvelujen tasolla ja toisaalta tilaajien kannalta tuotantoketjun loppupään markkinat kapeakaistaliittymien (analogiset liittymät ja ISDN-liittymät) ja laajakaistaliittymien (ADSL-liittymät) käyttöoikeuden tarjoamiseksi (riidanalaisen päätöksen 91 perustelukappale).
Geographically, those markets cover the territory of Germany (recital 92 to the contested decision).
Maantieteellisesti nämä markkinat kattavat Saksan alueen (riidanalaisen päätöksen 92 perustelukappale).
The Commission finds that the applicant holds a dominant position on all the relevant product and service markets (recital 96 to the contested decision).
Komissio toteaa, että kantajalla on määräävä markkina-asema kaikilla tämän asian kannalta merkityksellisillä tuotemarkkinoilla (riidanalaisen päätöksen 96 perustelukappale).
According to the Commission, the applicant has infringed Article 82 EC by operating abusive pricing in the form of a ‘margin squeeze’ by charging its competitors prices for wholesale access that are higher than its prices for retail access to the local network (recitals 1, 57, 102 and 103 to the contested decision).
Kantaja on komission mukaan rikkonut EY 82 artiklaa ottamalla käyttöön niin sanottuun hintaruuviin perustuvan väärän hinnoittelun periessään kilpailijoiltaan televerkkopalvelumaksuja, jotka ovat korkeampia kuin sen omilta asiakkailta perityt maksut (riidanalaisen päätöksen 1, 57, 102 ja 103 perustelukappale).
As regards the margin squeeze, recitals 102 to 105 to the contested decision state:
Hintaruuvista (jota päätöksessä kutsutaan kustannusten ja hintojen epäsuhdaksi) todetaan riidanalaisen päätöksen 102–105 perustelukappaleessa seuraavaa:
‘102 A margin squeeze exists if the charges to be paid to [the applicant] for wholesale access, taking monthly charges and one-off charges together, are so expensive that competitors are forced to charge their endusers prices higher than the prices [the applicant] charges its own endusers for similar services.
Kustannusten ja hintojen epäsuhta on kyseessä silloin, kun [kantajalle] sen televerkkopalvelujen käyttöoikeuksista maksettavien kuukausittaisten ja kertaluontoisten maksujen kokonaismäärä pakottaa kilpailijan veloittamaan loppukäyttäjiltään suurempia maksuja kuin [kantaja] veloittaa vastaavista palveluista omilta asiakkailtaan.
If wholesale charges are higher than retail charges, [the applicant’s] competitors,
Jos televerkkopalvelumaksut ovat korkeampia kuin loppukäyttäjiltä perittävät maksut, eivät [kantajan] kilpailijat voi
If [the applicant] charges its competitors prices for wholesale access to the local loop that are higher than its own prices for retail local network access, it prevents its competitors from offering access via the local loop in addition to call services.
Periessään kilpailijoiltaan tilaajaliittymien käyttöoikeuksista televerkkopalvelumaksuja, jotka ovat korkeampia kuin sen omilta asiakkailta telealueverkon käyttöoikeudesta suoraan perityt telepalvelumaksut, [kantaja] estää kilpailijoitaan tarjoamasta pelkkien puheluiden lisäksi myös tilaajaliittymän kautta toimivia käyttöoikeuspalveluja.
If a competitor might be interested in ordering unbundled local loops in order to offer access services to its customers, [the applicant] forces it to offset its losses on access services out of higher revenue on telephone calls, as [the applicant] itself does.
Tällä tavoin [kantaja] pakottaa kilpailijansa, jotka ovat kiinnostuneita tilaamaan eriytettyjä tilaajaliittymiä voidakseen tarjota asiakkaille yhteyspalveluja, tasoittamaan käyttöoikeuspalveluista aiheutuvat tappionsa korottamalla vastaavasti puheluista perimiään maksuja.
But in recent years call charges have fallen substantially in Germany, so that competitors often have no realistic possibility of offsetting one price against another.
Saksan puhelutariffit ovat viime vuosina kuitenkin laskeneet huomattavasti, joten kilpailijoilla ei usein ole taloudellisesti kannattavaa mahdollisuutta toteuttaa tällaista yhdistettyä laskentaa.
[The applicant] takes the view that there cannot be abusive pricing in the form of a margin squeeze in the present case, because wholesale charges are imposed by the regulatory authority.
[Kantajan] käsityksen mukaan näyttöä kustannusten ja hintojen väliseen epäsuhtaan perustuvasta väärästä hinnoittelusta ei voi olla olemassa jo senkään vuoksi, että televerkkopalvelumaksut ovat RegTP:n sitovasti vahvistamia.
A margin squeeze, [the applicant] contends, must be the result of excessive wholesale prices or insufficient retail prices, or a combination of the two, and it must be legally possible to end the situation by varying either of them.
Kustannusten ja hintojen epäsuhdasta olisi kysymys vain silloin, jos voittomarginaalia rajoittaisivat tehokkaasti liian suuret verkkopalvelumaksut, liian alhaiset kuluttajahinnat tai molempien yhdistelmä ja kun molempien syiden poistaminen olisi oikeudellisin keinoin mahdollista.
But the wholesale price is fixed by the regulatory authority, so that [the applicant] controls only the retail charges, and those are subject to review only for compatibility with the principles of abusive belowcost selling or predation.
Sääntelyn avulla vahvistetusta verkkopalvelumaksusta kuitenkin johtuu, että [kantaja] voi vaikuttaa vain loppukäyttäjiltä perittävien maksujen suuruuteen ja näitä maksuja voitaisiin tutkia vain, jos epäiltäisiin harjoitettavan vilpillistä kustannukset alittavaa hinnoittelua (markkinoilta syrjäyttämiseen tähtäävää kilpailua).
Contrary to [the applicant’s] view, however, the margin squeeze is a form of abuse that is relevant to this case. On related markets on which competitors
[Kantajan] käsityksestä poiketen on kustannusten ja hintojen epäsuhtaan perustuva väärinkäytösmuoto kuitenkin sovellettavissa tähän asiaan.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION buy wholesale services from the established operator, and depend on the established operator in order to compete on a downstream product or service market, there can very well be a margin squeeze between regulated wholesale and retail prices.
Yhdistetyillä markkinoilla, joilla kilpailijat ostavat perinteiseltä operaattorilta televerkkopalveluja eivätkä voi ilman niitä aloittaa kilpailua tuotantoketjun loppupään tuote- tai palvelumarkkinoilla, voi hyvin esiintyä säänneltyjen verkkopalvelumaksujen ja loppukäyttäjiltä perittävien maksujen välistä kustannusten ja hintojen epäsuhtaa.
To show that there is a margin squeeze it is sufficient that there should be a disproportion between the two charges such that competition is restricted.
Kustannusten ja hintojen välisen epäsuhdan osoittamisessa on ennen kaikkea kysymys siitä, että näiden kahden maksutason välillä todetaan epäsuhta, joka rajoittaa kilpailua.
Of course it has also to be shown that the undertaking subject to price regulation has the commercial discretion to avoid or end the margin squeeze on its own initiative.
Lisäksi on myös osoitettava, että hintasääntelyn alaisella yrityksellä on yritystoiminnassaan liikkumavaraa, jonka puitteissa se voi omasta aloitteestaan välttää kustannusten ja hintojen välisen epäsuhdan tai poistaa sen.
If it has that discretion, as it has in the present case …, the question which prices the undertaking can change without the intervention of the State is relevant only for purposes of the choice of remedies to bring the margin squeeze to an end.’
Jos – kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa – asia on näin – –, ratkaiseva on kysymys, mitä maksuja kyseinen yritys voi viranomaisista riippumatta muuttaa keinona kustannusten ja hintojen välisen epäsuhdan poistamiseksi.”
As regards the methodology of the margin squeeze test, the Commission finds that, through access to the applicant’s local network, its competitors can offer their endusers a range of retail access services, namely analogue narrowband access, digital narrowband access (ISDN) and broadband access in the form of ADSL services.
Hintaruuvin määrittelymenetelmän osalta komissio toteaa, että kantajan tilaajayhteyksiin verrattuna sen kilpailijat voivat tarjota tilaajilleen joukon käyttöoikeuspalveluja, eli käyttöoikeuden analogiseen kapeakaistaliittymään, käyttöoikeuden digitaaliseen kapeakaistaliittymään (ISDN) tai käyttöoikeuden laajakaistaan ADSL-palvelujen muodossa.
Since RegTP applies single charges for the applicant’s wholesale services, irrespective of the nature of the downstream service provided over the line, the applicant’s monthly and one-off charges (pro rata according to the average length of subscription) for wholesale access must therefore be compared with its monthly and one-off charges (pro rata according to the average length of subscription) for retail access.
Koska RegTP vahvistaa kantajan televerkkopalveluille yhtenäisen maksun riippumatta siitä, mitä tuotantoketjun loppupään palveluja tarjotaan tilaajayhteyksien käyttöoikeuksien kanssa, olisi siis verrattava kantajan kuukausittaisia yhteysmaksuja ja sen kertaluonteisia maksuja, jotka ovat suhteessa tilauksen keskimääräiseen kestoon sen televerkkopalvelujen osalta, ja sen kuukausittaisia yhteysmaksuja ja kertaluonteisia maksuja, jotka ovat suhteessa tilauksen keskimääräiseen kestoon sen käyttöoikeuspalvelujen osalta.
In order to calculate the applicant’s average retail access prices, the Commission carries out a quantitative weighting exercise in respect of the applicant’s various retail charges for analogue, ISDN and ADSL lines, and for the ISDN and ADSL line variants (recitals 113, 115, 116, 142 to 151 to the contested decision).
Käyttöoikeuspalveluista perittävän keskihinnan laskemiseksi komissio painottaa kantajan loppukäyttäjiltä perimät eri hinnat analogisten, ISDN- ja ADSL-liittymien osalta sekä ISDN- ja ADSL-liittymien eri yhteysmahdollisuuksien osalta (riidanalaisen päätöksen 113, 115, 116 ja 142–151 perustelukappale).
For the purpose of calculating the margin squeeze, the Commission takes account only of charges for local network access.
Hintaruuvin laskemiseksi komissio ottaa huomioon ainoastaan tilaajayhteysmaksut.
Telephone call charges are not included in that calculation (recital 119 to the contested decision).
Tähän laskelmaan ei sisällytetä puheluiden hintoja (riidanalaisen päätöksen 119 perustelukappale).
According to the Commission, ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107 to the contested decision).
Komission mukaan ”kustannusten ja hintojen epäsuhdan väärinkäyttö on oletettavissa, jos määräävässä markkinaasemassa olevan yrityksen loppukäyttäjiltä perimien maksujen ja vastaavista palveluista kilpailijoilta perimien televerkon käyttöoikeusmaksujen erotus on joko negatiivinen tai riittämätön kattamaan määräävässä markkinaasemassa olevalle operaattorille sen omien loppukäyttäjäpalvelujen tuottamisesta tuotantoketjun loppupäässä aiheutuvat tuotekohtaiset kustannukset” (riidanalaisen päätöksen 107 perustelukappale).
The Commission reaches the conclusion in its margin squeeze calculations that there was a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices between 1998 and 2001 (recital 153 to the contested decision).
Hintaruuvia koskevissa laskelmissaan komissio tulee siihen tulokseen, että kantajan loppukäyttäjiltä perimien maksujen ja sen televerkkopalveluista perimien maksujen erotukset olivat vuosina 1998–2001 negatiivisia (riidanalaisen päätöksen 153 perustelukappale).
That spread was positive in 2002 (recital 154 to the contested decision).
Vuonna 2002 tämä erotus oli positiivinen (riidanalaisen päätöksen 154 perustelukappale).
However, as the positive spread was insufficient to cover the applicant’s productspecific costs linked to the provision of retail services, there was a margin squeeze in 2002 (recitals 154 and 160 to the contested decision).
Koska tämä positiivinen erotus oli kuitenkin riittämätön kattamaan loppukäyttäjille tarjottavien palvelujen tarjoamisesta kantajalle aiheutuvat tuotekohtaiset kustannukset, hintaruuvi jatkui vuonna 2002 (riidanalaisen päätöksen 154 ja 160 perustelukappale).
That margin squeeze still existed at the time of the adoption of the contested decision (recital 161 to the contested decision).
Tämä vaikutus jatkui edelleen riidanalaisen päätöksen tekohetkellä (riidanalaisen päätöksen 161 perustelukappale).
The Commission goes on to find that the applicant’s wholesale and retail charges are subject to sector-specific regulation.
Komissio toteaa tämän jälkeen, että kantajan televerkkopalvelumaksut ja loppukäyttäjiltä perityt maksut kuuluvat tosin alakohtaisen sääntelyn piiriin.
Nevertheless, the applicant has sufficient discretion to restructure its charges so as to reduce or indeed put an end to the margin squeeze (recitals 57, 105, and 163 to 175 to the contested decision).
Kantajalla on kuitenkin riittävä liikkumavara, joka mahdollistaa kustannusten ja hinnan välisen epäsuhdan supistamisen tai poistamisen tariffien uudelleenjärjestelyjen avulla (riidanalaisen päätöksen 57, 105 ja 163–175 perustelukappale).
The Commission concedes that, from 1 January 2002, the applicant no longer had discretion to increase retail prices for analogue or ISDN lines.
Komissio myöntää, että kantajalla ei enää 1.1.2002 lähtien ollut liikkumavaraa analogisista ja ISDN-liit-tymistä loppukäyttäjiltä perittävän maksun korottamiseksi.
However, it could have reduced the margin squeeze by increasing its charges for ADSL lines (recitals 171 to 175 and 206 to the contested decision).
Se olisi kuitenkin voinut vähentää hintaruuvia korottamalla ADSL-liittymien hintoja (riidanalaisen päätöksen 171–175 ja 206 perustelukappale).
The Commission concludes in recital 199 to the contested decision:
Komissio päättelee riidanalaisen päätöksen 199 perustelukappaleessa seuraavaa:
‘[The applicant] is abusing its dominant position on the relevant markets for direct access to its fixed telephone network.
”[Kantaja] käyttää väärin merkityksellisillä markkinoilla määräävää markkinaasemaansa, joka liittyy sen kiinteän puhelinverkon suoraan käyttöoikeuteen.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION for wholesale access services to competitors and retail access services in the local network, and is thus caught by Article 82(a) of the EC Treaty.
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISSIO väärinkäyttö ilmenee kohtuuttomien hintojen määräämisenä kilpailijoille tarjottavista televerkkopalvelujen käyttöoikeuksista ja loppukäyttäjille tarjottavista telealueverkon käyttöoikeuksista, joten kyseessä on EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan a alakohdassa tarkoitettu määräysten rikkominen.
In the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges.
[Kantajalla] oli mahdollisuus vuoden 1998 alusta vuoden 2001 loppuun lopettaa kokonaan kustannusten ja hintojen välinen epäsuhta muuttamalla loppukäyttäjien tasolla sovellettavia tariffejaan.
Since the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges not subject to the price cap system.’
Vuoden 2002 alusta [kantajalla] on kuitenkin vielä mahdollisuus supistaa kustannusten ja hintojen välistä epäsuhtaa korottamalla Price-Cap-järjestelmään kuulumattomilta loppukäyttäjiltä ADSL-liittymistä perittäviä maksuja.”
Having assessed the infringement as a serious infringement for the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, and a minor infringement for the period since the beginning of 2002, the Commission imposed a fine of EUR 12.6 million (recitals 207 and 212 to the contested decision).
Todettuaan, että vuoden 1998 alusta vuoden 2001 loppuun kyseessä oli vakava ja vuoden 2002 alusta vain vakavaa vähäisempi rikkominen, komissio määräsi 12,6 miljoonan euron suuruisen sakon (riidanalaisen päätöksen 207 ja 212 perustelukappale).
The operative part of the contested decision reads as follows:
Riidanalaisen päätöksen päätösosa kuuluu seuraavasti:
[The applicant] has since 1998 infringed Article 82(a) of the EC Treaty by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network.
[Kantaja] on vuodesta 1998 alkaen rikkonut EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan a alakohtaa perimällä telealueverkon käyttöoikeudesta kilpailijoiltaan ja loppukäyttäjiltään kohtuuttomia kuukausi- ja kertaluontoisia maksuja ja on näin merkittävästi estänyt kilpailua telealueverkon käyttöoikeuksien markkinoilla.
[The applicant] shall immediately bring to an end the infringement referred to in Article 1 and shall refrain from repeating any act or conduct described in Article 1.
[Kantajan] on välittömästi lopetettava 1 artiklassa mainittu määräysten rikkominen, ja sen on tulevaisuudessa pidättäydyttävä toistamasta 1 artiklassa mainittuja toimia tai toimintatapoja.
For the infringement referred to in Article 1, a fine of EUR 12.6 million is hereby imposed on [the applicant].
1 artiklassa mainitun rikkomuksen vuoksi [kantajalle] määrätään 12,6 miljoonan euron suuruinen sakko.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 July 2003, the applicant brought the present action.
Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 30.7.2003 toimittamallaan kannekirjelmällä nyt esillä olevan kanteen.
By documents lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 December 2003, Arcor AG & Co. KG (‘the first intervener’), and CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, subsequently known as Tropolys NRW GmbH, then II - 502
Arcor AG & Co. KG (jäljempänä väliintulija I) yhtäältä ja CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, josta on tullut Tropolys NRW GmbH, sittemmin Versatel NRW GmbH, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, II - 502
By letter of 30 January 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of certain passages in the application, the defence, the reply and certain annexes relating thereto.
Kantaja esitti 30.1.2004 päivätyllä kirjeellään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle pyynnön kanteen, vastineen, kantajan vastauksen sekä tiettyjen niiden liitteiden tiettyjen kohtien luottamuksellisesta käsittelystä.
By letter of 22 March 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of a passage in the rejoinder.
Kantaja esitti 22.3.2004 päivätyllä kirjeellään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle pyynnön vastaajan vastauksen tietyn kohdan luottamuksellisesta käsittelystä.
By order of the President of the First Chamber of the Court of First Instance of 6 May 2004, the companies mentioned in paragraph 48 above were granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtaja hyväksyi 6.5.2004 antamallaan määräyksellä edellä 48 kohdassa mainitut yhtiöt väliintulijoiksi tukemaan komission vaatimuksia.
The decision on the validity of the request for confidential treatment was reserved.
Luottamuksellista käsittelyä koskevan pyynnön perustelujen riittävyydestä päätettäisiin myöhemmin.