natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Council,the agendas were never considered by the Council as such and were therefore neither registered nor filed systematicallyin the Council’s archives.
Neuvosto totesi,ettei se koskaan varsinaisesti käsitellyt esityslistoja eikä niitä sen vuoksi kirjattu eikä myöskään järjestettyneuvoston arkistoihin.
The Council concluded that these documents were not “held bythe Council”in the sense of Article 1 (2) of Decision 93/731 but only by officials in the General Secretariat and therefore fell outside the scope of application of Decision 93/731.
Neuvosto katsoi,että nämä asiakirjat eivät olleet “neuvostonhallussa”päätöksen 93/731/EY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla vaan ainoastaanpääsihteeristön virkamiesten hallussa eivätkä ne kuuluneet päätöksen 93/731/EY soveltamisalaan.
The complainant thereupon turned to the Ombudsman again,making the following allegations:
Kantelija kääntyi sen jälkeen uudelleen oikeusasiamiehen puoleen ja esitti seuraavat väitteet:
1)By introducing entirely new grounds for the refusal of access to the documentsconcerned,the Council failed to respect the decision of the European Ombudsman of 30June 1998.
1)Neuvosto ei noudattanut Euroopan oikeusasiamiehen 30. kesäkuuta 1998 tekemääpäätöstä esittäessään kokonaan uudet perusteet asiakirjoihin tutustumisen kieltämiselle.
3)By failing systematically to register and file the documents concerned,the Councilbreached its duty to keep records.
3)Neuvosto laiminlöi rekisterin pitämistä koskevan velvollisuutensa,kun se ei rekisteröinyt eikä arkistoinut asianomaisia asiakirjoja järjestelmällisesti.
The Council failed to give sufficient reasons for its decision.
Neuvosto ei antanut riittäviä perusteluja päätökselleen.
The complaint was sent to the Council of the European Union for its comments.
Kantelu välitettiin Euroopan unionin neuvostolle huomautuksia varten.
In its opinion,the Council made the following comments:
Neuvosto esitti lausunnossaan seuraavat huomautukset:
The Council did not fail to respect the Ombudsman’s decision of 30 June 1998
1)Neuvosto ei laiminlyönyt oikeusasiamiehen 30. kesäkuuta 1998 tekemän päätöksennoudattamista.
As the Ombudsman had pointed out himself,the only authority competent to give a finalruling on the interpretation of Community law was the Court of Justice.
Kuten oikeusasiamies itsekin on korostanut,yhteisöjen tuomioistuin on ainoa viran-omainen,jolla on toimivaltuudet yhteisön lainsäädännön tulkitsemiseen liittyvien lopullisten päätösten tekemiseen.
Certainly, the Ombudsman’s views could provide useful guidance in this respect to the institutionconcerned which,in the light of the Ombudsman’s views,would usually re-examine itsposition.
Oikeusasiamiehen näkemykset voisivat tietysti tältä osintoimia asianomaisia toimielimiä ohjaavana tekijänä,kun toimielimet tarkistaisivat yleensäomaa kantaansa oikeusasiamiehen näkemysten valossa.
In the present case,the Council did reconsider its first decision.
Käsiteltävässä tapauksessaneuvosto harkitsi uudelleen ensimmäistä päätöstään.
While it left openits position as to the problem of documents of which the Council was one of the co-authors,it concluded,after careful consideration,that the documents in question were stillto be refused,albeit for different reasons than those stated in its first decision.
Vaikka neuvosto ei esittänytkantaansa ongelmaan,joka liittyi asiakirjoihin,joiden laatimiseen neuvosto oli osallis-tunut,se katsoi harkittuaan asiaa perusteellisesti,että tutustuminen kyseisiin asiakirjoihinon kiellettävä edelleen,vaikkakin eri syistä kuin neuvoston ensimmäisessä päätöksessäesitetyt.
This newdecision could be the subject of a new complaint to the Ombudsman.
Tästä uudesta päätöksestä olisi mahdollista tehdä uusi kantelu oikeusasiamiehelle.
The General Secretariat was not “part of the Council”
Pääsihteeristö ei ole “neuvoston osa”.
This question was currently under examination by the Court of First Instance (in case T-205/00,Spa Renco v. Council).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki parhaillaan tätä kysymystä (asiassa T-205/00,Spa Renco vastaan neuvosto).
Pending these proceedings,the Council would thereforeabstain from commenting further on it in the present context.
Neuvosto ei tässä yhteydessä kommentoisi asiaatämän enempää ennen kuin tämä menettely on saatu päätökseen.
The obligation to register documents and the duty to keep records
Asiakirjojen rekisteröinti- ja arkistointivelvollisuus
For the reasons set out in more detail in its response concerning complaint 917/2000/GGlodged by the same complainant,the Council was not of the opinion that it was necessaryor appropriate to keep a complete,centralised record and register of each paper which washeld by one of its officials.
Neuvoston vastauksessa kanteluun 917/2000/GG,jonka on tehnyt sama kantelija,onesitetty yksityiskohtaisemmin syyt,joiden vuoksi neuvosto katsoi,ettei ollut tarpeellistatai tarkoituksenmukaista arkistoida ja rekisteröidä keskitetysti kaikkia neuvoston eri virkamiesten hallussa olevia papereita.
The Council gave sufficient reasons for its decision
Neuvosto antoi riittävät perustelut päätökselleen.
The adequacy of the reasons given for a decision was a question that affected the legalityof that decision,the review of which did not fall within the remit of the Ombudsman’scompetencies.
Päätöstä koskeneiden perustelujen riittävyys oli päätöksen laillisuuteen vaikuttanutkysymys,jonka tutkiminen ei kuulunut oikeusasiamiehen toimivaltaan.
In its observations,the complainant maintained its complaint and made the followingfurther comments:
Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelussaan ja esitti seuraavat lisäkommentit:
The Council’s view that it was free to refuse access to the relevant documents on newgrounds and that a complaint could then be brought against this new decision entailed therisk of a circular process that could go on for ever and that could potentially underminethe role of the Ombudsman.
Neuvoston näkemys,jonka mukaan se voi vapaasti uusin perustein kieltäytyä luovuttamasta tietoja asianomaisista asiakirjoista ja jonka mukaan tästä päätöksestä voitaisiinsitten tehdä uusi kantelu,saattaa johtaa loputtomaan ja jopa oikeusasiamiehen asemaahorjuttavaan noidankehään.
The complainant did not have any knowledge about case T205/00. It was possible that the Council was simply making the same argument there thatit had made in the present case.
Kantelijalla ei ole ollut asiaa T-205/00 koskevia tietoja.Saattaa olla,että neuvosto on käyttänyt senkin yhteydessä yksioikoisesti samoja perusteluja kuin käsiteltävänä olevassa tapauksessa.
In any event,it was inconceivable that the Court woulddecide that the General Secretariat was not part of the Council.
Olisi joka tapauksessa käsittämätöntä,jostuomioistuin päättäisi,ettei pääsihteeristö ole neuvoston osa.
This argument of the Council could therefore only be viewed as an attempt to delay a decision.
Tämä neuvoston käyttämäperustelu voitaisiin siksi tulkita vain yritykseksi jarruttaa päätöksen syntymistä.
Regarding the duty to give reasons,the issue at stake here was one of maladministrationfor which the Ombudsman was the statutory authority.
Perusteluvelvollisuuden osalta tarkastelun kohteena oli hallinnollinen epäkohta,jostapäättämiseen oikeusasiamiehellä on lakisääteiset valtuudet.
In any event,it was necessary foran institution to provide sufficient reasoning to allow for judicial review.
Toimielimien on aina pystyttävä antamaan riittävät perustelut muutoksenhaun varalta.
The Council hadconsistently failed to do so in the present case.
Neuvosto on käsiteltävässätapauksessa laiminlyönyt johdonmukaisesti perustelujen antamisen.
By decision dated 1 March 2001,the Ombudsman addressed a draft recommendation tothe Council in accordance with Article 3 (6) of the Statute of the European Ombudsman69.
Oikeusasiamies esitti 1. maaliskuuta 2001 neuvostolle suositusluonnoksen Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön693 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
The basis of the draft recommendation was the following:
Suositusluonnoksenlähtökohtana olivat seuraavat seikat:
Failure to respect the decision of the Ombudsman of 30 June 1998
Oikeusasiamiehen 30. kesäkuuta 1998 tekemän päätöksen noudattamatta jättäminen
1.1The complainant asked the Council of the European Union for access to certain documents (notably agendas of the “Senior level Group”and the “EU-US Task Force”) under Council Decision 93/731/EC of 20 December 1993 on public access to documents70.
1.1Kantelija pyysi Euroopan unionin neuvostolta lupaa tutustua tiettyihin asiakirjoihin(varsinkin “korkean tason ryhmän”ja “EU:n ja Yhdysvaltojen välisen työryhmän”esitys-listoihin) yleisön oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin 20. joulukuuta 1993 tehdynneuvoston päätöksen 93/731/EY70mukaisesti.
The Council originally argued that the documents concerned had not been prepared under thesole responsibility of the Council and that Article 2 (2) of Council Decision 93/731 onaccess to documents was thus applicable. The complainant then turned to the European Ombudsman (complaint 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH).
Neuvosto väitti alun perin,ettei se ollutyksinään vastuussa kyseisten asiakirjojen valmistelusta ja että yleisön oikeudesta tutustuaasiakirjoihin tehdyn neuvoston päätöksen 93/731/EY 2 artiklan 2 kohtaa voitiin soveltaa.Kantelija kääntyi sitten Euroopan oikeusasiamiehen puoleen (kantelu1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH).
In his decision of 30 June1998,the Ombudsman took the view that neither the wording of Article 2 (2) of Decision93/731 nor the case-law of the Community courts supported the Council’s position thatdocuments of which it was a joint author fell within the scope of Article 2 (2).
Oikeusasiamies katsoi 30. kesäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä,ettei päätöksen 93/731/EY 2artiklan 2 kohdan sanamuoto eikä myöskään yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytäntö tukenut neuvoston kantaa,jonka mukaanasiakirjat,joiden laatimiseen se oli osallistunut yhtenä tekijänä,kuuluivat 2 artiklan 2kohdan soveltamisalaan.
When thecomplainant subsequently renewed its application for access,the Council informed it thatthe relevant documents were never considered by the Council as such but only by the officials in its General Secretariat following the matter who kept copies for the purpose oftheir work.
Kun kantelija sen jälkeen uudisti asiakirjoihin tutustumistakoskevan pyyntönsä,neuvosto ilmoitti hänelle,ettei asianomaisia asiakirjoja varsinaisestikoskaan käsitellyt neuvosto itse vaan sen sijaan ainoastaan neuvoston pääsihteeristön asiaahoitavat virkamiehet,jotka säilyttivät niistä jäljennökset työtehtäviään varten.
On this basis,the Council took the view that these documents were not “heldby the Council”in the sense of Article 1 (2) of Decision 93/731 but only by officials in the General Secretariat and therefore fell outside the scope of application of Decision 93/731.The complainant claimed that by introducing entirely new grounds for the refusal ofaccess to the documents concerned,the Council had failed to respect the decision of the European Ombudsman of 30 June 1998.
Tällä perusteella neuvosto katsoi,että nämä asiakirjat eivät olleet “neuvoston hallussa”päätöksen
Decision 94/262 of 9 March 1994 of the European Parliament on the Regulations and General Conditions Governing the Performance of the Ombudsman’s Duties,OJ 1994 L 113,page 15.
Euroopan parlamentin päätös 94/262/EHTY,EY,Euratom,tehty 9. maaliskuuta 1994,oikeusasiamiehen ohjesäännöstä ja hänen tehtäviensä hoitamista koskevista yleisistä ehdoista (EYVL 1994,L 113,s. 15).
43; amended by Council Decision 96/705/EC,ECSC,Euratom of 6 December 1996 (OJ 1996L 325,p. 19).
43; muutettu 6. joulukuuta 1996 tehdyllä neuvoston päätöksellä 96/705/EY,EHTY,Euratom(EYVL 1996,L 325,s. 19).
Community law was the Court of Justice. The Council further claimed that it had indeedreconsidered its position in the light of the Ombudsman’s decision of 30 June 1998 andarrived at the conclusion that the documents in question were still to be refused,albeit fordifferent reasons than those stated in its first decision.
1.2Neuvosto huomautti,että vaikka oikeusasiamiehen näkemykset voisivat toimia ohjaavana tekijänä,yhteisöjen tuomioistuin on ainoa viranomainen,jolla on toimivaltuudetyhteisön lainsäädännön tulkitsemiseen liittyvien lopullisten päätösten tekemiseen.Neuvosto väitti lisäksi,että se oli todella harkinnut kantaansa uudelleen oikeusasiamiehen30. kesäkuuta 1998 tekemän päätöksen valossa ja päätynyt siihen,että tutustuminenkyseisiin asiakirjoihin on kiellettävä edelleen,vaikkakin eri syistä kuin neuvoston ensimmäisessä päätöksessä esitetyt.
1.3In his decision of 30 June 1998 on complaint 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH, the Ombudsman made a critical remark in which he invited the Council to reconsider thecomplainant’s application and to grant access to the relevant documents,unless one ormore of the exceptions contained in Article 4 of Decision 93/731 applied.
1.3Oikeusasiamies esitti 30. kesäkuuta 1998 kantelusta1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH tekemässään päätöksessä kriittisen huomautuksen,jossa hän kehotti neuvostoa käsittelemään kantelijan pyynnön uudelleen ja myöntämäänoikeuden tutustua asianomaisiin asiakirjoihin,jollei yhtä tai useampaa päätöksen93/731/EY 4 artiklaan sisältyvistä poikkeuksista voida soveltaa.
The Ombudsman considered that the Council had indeed,in its decision of 28 September 1998,reconsidered its position.
Oikeusasiamies katsoi,että neuvosto oli todellakin harkinnut kantaansa uudelleen 28.syyskuuta 1998 tekemässään päätöksessä.
Although Article 1 (2) of Decision 93/731 had not been invokedby the Council in reply to the complainant’s first request for access to the documentsconcerned,the Ombudsman took the view that his decision of 30 June 1998 did notprevent the Council from subsequently relying on this provision if it arrived at the conclu-sion,upon having reconsidered its position in the light of the Ombudsman’s comments,that it was applicable.
Vaikka neuvosto ei vedonnutkaan päätöksen 93/731/EY 1 artiklan 2kohtaan vastatessaan kantelijan ensimmäiseen pyyntöön kyseisiin asiakirjoihin tutustumi-sesta,oikeusasiamies katsoi,että hänen 30. kesäkuuta 1998 tekemänsä päätös ei estänytneuvostoa vetoamasta myöhemmin edellä mainittuun säännökseen,jos se harkittuaankantaansa oikeusasiamiehen kommenttien valossa päätyi siihen,että säännöstä voitiinsoveltaa.
The Ombudsman noted the complainant’s concern that this mightlead to a circular process that could go on forever.
Oikeusasiamies pani merkille kantelijan huolen siitä,että komission näkemyksetsaattavat johtaa loputtomaan noidankehään.
In his view,principles of good administration prevented an administration from arbitrarily substituting the reasons for its decision by new ones.
Hän katsoi,että hyvän hallintotavan periaatteet estävät hallintoelintä vaihtamasta tekemänsä päätöksen perusteluja mielivaltaisestiuusiin.
The Ombudsman considered,however,that there was no evidence toshow that this would have been the case here.
Oikeusasiamies katsoi kuitenkin,ettei ollut todisteita siitä,että näin oli tehty.
1.4On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Council in so far as the first allegation was concerned.
1.4Edellä esitetyn perusteella oikeusasiamies katsoi,että neuvoston toiminnassa eiilmennyt hallinnollista epäkohtaa kantelijan esittämän ensimmäisen väitteen osalta.
The General Secretariat as part of the Council
Pääsihteeristö neuvoston osana
2.1The Council claimed that the relevant documents had never been considered by the Council as such but only by the officials in its General Secretariat following the matterwho kept copies for the purpose of their work.
2.1Neuvosto väitti,ettei asianomaisia asiakirjoja varsinaisesti koskaan käsitellytneuvosto itse vaan sen sijaan ainoastaan neuvoston pääsihteeristön asiaa hoitavat virka-miehet,jotka säilyttivät niistä jäljennökset työtehtäviään varten.
On this basis,the Council took the viewthat these documents were not “held by the Council”in the sense of Article 1 (2) of Decision 93/731.
Tällä perusteella neuvostokatsoi,että nämä asiakirjat eivät olleet “neuvoston hallussa”päätöksen 93/731/EY 1artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
The complainant claimed that this was incorrect.
Kantelija väitti,että tämä näkemys oli väärä.
2.2The Council claimed that the question as to whether the General Secretariat was aninstitution “different”from the Council was currently under examination by the Court of First Instance (in case T-205/00,Spa Renco v. Council).
2.2Neuvosto väitti,että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki parhaillaan kysy-mystä,onko pääsihteeristö neuvostoon “kuulumaton”toimielin (asiassa T205/00, Spa Renco vastaan neuvosto).
Pending these proceedings, the Council would therefore abstain from commenting further on it in the present context.
Neuvosto ei tässä yhteydessä kommentoisi asiaa tämän enempääennen kuin tämä menettely on saatu päätökseen.
2.3Article 1 (3) of the Statute of the European Ombudsman71provides that the Ombudsman may not intervene in cases before courts.
2.3Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön711 artiklan 3 kohdassa määrätään,ettäoikeusasiamies ei voi osallistua asian käsittelyyn tuomioistuimessa.
This means that the Ombudsman isprevented from examining or continuing to examine a complaint where the relevant factshave also been submitted to a court72.
Tämä merkitsee sitä,että oikeusasiamies on estynyt tutkimasta sellaista kantelua tai jatkamasta sellaisenkantelun tutkimista,jonka olennaiset tosiseikaton välitetty myös jollekin tuomioistuimelle72.
The Ombudsman noted,however,that the case referred to by the Council concerned a different set of facts,as shown by the summary ofcase T-205/00 that was published in the Official Journal73.
Oikeusasiamies totesi kuitenkin,että neuvoston mainitsemaan asiaan liittyvät
2.4Article 1 (1) of Decision 93/731 provides:“The public shall have access to Councildocuments under the conditions laid down in the Decision.”The term ‘Council document’is defined in Article 1 (2) as meaning “any written text,whatever its medium,containingexisting data and held by the Council,subject to Article 2 (2).”
2.4Päätöksen 93/731/EY 1 artiklan 1 kohdassa säädetään:“Yleisöllä on oikeus tutustuaneuvoston asiakirjoihin tässä päätöksessä määrätyin edellytyksin.”.
2.5Decision 93/731 had to be seen in the context of the Code of Conduct concerningpublic access to Council and Commission documents74adopted by the Council and the
Termin “neuvostonasiakirja”määritellään 1 artiklan 2 kohdassa tarkoittavan “käytetystä tietovälineestä riippumatta kirjallisessa muodossa olevaa tekstiä,joka sisältää olemassa olevaa tietoa ja jokaon neuvoston hallussa,jollei 2 artiklan 2 kohdasta muuta johdu.”
Commission on 6 December 1993 to which the recitals of Decision 93/731 referred. This Code of Conduct provides,inter alia:“The public will have the widest possible access todocuments held by the Commission and the Council.”On this basis,the Court of First Instance came to the following conclusion:“The objective of Decision 93/731 is to giveeffect to the principle of the largest possible access for citizens to information with a viewto strengthening the democratic character of the institutions and the trust of the public inthe administration”75.
2.5Päätöstä 93/731/EY olisi tarkasteltava tiedonsaantioikeutta neuvoston ja komissionasiakirjoista koskevien käytännesääntöjen74valossa,jotka neuvosto ja komissio hyväk- syivät 6.joulukuuta 1993 ja joihin viitataan päätöksen 93/731/EY johdanto-osassa.Käytännesäännöissä määrätään muun muassa,että:“Yleisöllä on oltava mahdollisuussaada mahdollisimman laajalti tietoja komission ja neuvoston hallussa olevista asiakirjoista .”Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki edellä mainitun perusteellaseuraavan johtopäätöksen:“Päätöksellä 93/731/EY pyritään myötävaikuttamaan siihen,että yleisöllä olisi mahdollisimman laaja oikeus saada tietoja,jotta toimielinten demokraattisuus ja yleisön luottamus hallintoon vahvistuisi.”75.
2.6The Ombudsman considered that this objective would not be attained if it were to beaccepted that documents of which the Council was the author (or co-author) should not becovered by Decision 93/731 for the simple reason that they were not held by the Councilitself but its General Secretariat.
2.6Oikeusasiamies katsoi,että tätä päämäärää ei saavutettaisi,jos olisi hyväksyttävä,ettäneuvoston laatimat asiakirjat (tai asiakirjat,joiden laatimiseen neuvosto on osallistunut)eivät kuuluisi päätöksen 93/731/EY soveltamisalaan pelkästään siitä syystä,etteivät ne oleneuvoston itsensä vaan sen pääsihteeristön hallussa.
According to Article 207 (2) of the EC Treaty,the Councilshall be assisted by a General Secretariat.
EY:n perustamissopimuksen 207artiklan 2 kohdan mukaan neuvostoa avustaa pääsihteeristö.
The Ombudsman was however not aware of anyprovision in the Treaty or in Community law acts that would suggest that the General Secretariat ought to be considered as an institution or body separate from the Council.Decision 93/731 itself attributed an important role to the General Secretariat in so far asaccess to documents was concerned by directing applicants to write to “the relevantdepartments of the General Secretariat”and by charging the latter with dealing with suchrequests in the first place (cf. Article 7 of Decision 93/731).
Oikeusasiamiehen tiedossa eikuitenkaan ole perussopimuksiin tai yhteisön säädöksiin sisältyviä määräyksiä tai sään-nöksiä,joiden mukaan pääsihteeristö olisi katsottava neuvostosta erilliseksi toimielimeksitai laitokseksi. Myös päätöksessä 93/731/EY pääsihteeristöllä katsotaan olevan tärkeämerkitys asiakirjoihin tutustumista koskevissa asioissa,kun siinä määrätään pyynnön esittäjät kirjoittamaan “pääsihteeristön toimivaltaisille yksiköille”ja pyyntöjen käsitteleminenannetaan pääasiassa viimeksi mainittujen tehtäväksi (katso päätöksen 93/731/EY 7artikla).
In the view of the Ombudsman, there was thus nothing that would warrant the conclusion that the Council’s General Secretariat should be considered as “another Community institution or body”within the meaning of Article 2 (2) of Decision 93/731.
Oikeusasiamiehen mielestä ei siten ollut aihetta päätellä,että neuvoston pääsihteeristön olisi katsottava olevan päätöksen 93/731/EY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu“muu yhteisöjen toimielin tai laitos”.
The Ombudsman thus took theview that documents held by the General Secretariat of the Council were documents “heldby the Council”to which Decision 93/731 applied.
Oikeusasiamies katsoi,että neuvoston pääsihteeristön hallussa olevat asiakirjat ovat “neuvoston hallussa”olevia asiakirjoja,joihinpäätöstä 93/731/EY voidaan soveltaa.
It had to be recalled,however,that thehighest authority on the interpretation of Community law is the Court of Justice.
On kuitenkin muistettava,että yhteisöjen tuomioistuin on korkein viranomainen,jolla on toimivaltuudet yhteisön lainsäädännön tulkitsemiseen.
3.1The complainant claimed that by failing systematically to register and file the documents concerned,the Council had breached its duty to keep records.
Asiaan liittyvien asiakirjojen järjestelmällisen rekisteröinnin ja arkistoinnin laiminlyönti
3.2The Council replied that for the reasons set out in more detail in its responseconcerning complaint 917/2000/GG lodged by the same complainant,it was not of theopinion that it is necessary or appropriate to keep a complete,centralised record andregister of each paper which is held by one of its officials.
3.1Kantelija väitti,että neuvosto oli laiminlyönyt rekisterin pitämistä koskevan velvolli-suutensa,kun se ei rekisteröinyt eikä arkistoinut asianomaisia asiakirjoja järjestelmällisesti.
3.3The relevant issue had also been raised in complaint 917/2000/GG. Both the Counciland the complainant had made detailed comments on that issue in this complaint,and the Ombudsman would consider these arguments when he dealt with complaint 917/2000/GG.The Ombudsman therefore took the view that there was no need further to examine thisissue in the context of the present inquiry.
3.2Neuvosto vastasi,että sen vastauksessa kanteluun 917/2000/GG,jonka on tehnytsama kantelija,on esitetty yksityiskohtaisemmin syyt,joiden vuoksi se katsoi,ettei ole