natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— declare that the Community is non-contractually liable, order the Parliament to pay to the applicant, first, the sum of EUR 58 700 as compensation for the costs incurred in connection with the call for tenders and, secondly, an amount for non-pecuniary damages for harm to its reputation, and appoint an expert to assess that non-pecuniary damage;
– toteaa yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun ja velvoittaa Euroopan parlamentin maksamaan kantajalle ensinnäkin vahingonkorvauksena 58 700 euroa tarjouspyynnöstä aiheutuneista kuluista sekä toiseksi korvaamaan kantajalle sen maineen loukkaamisesta aiheutuneen aineettoman vahingon, minkä lisäksi nimittää asiantuntijan arvioimaan sanotun vahingon
— order the Parliament to pay the costs.
– velvoittaa parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
In Case T-383/06, the Parliament contends that the Court should:
Parlamentti vaatii asiassa T-383/06, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the application for annulment;
– hylkää päätöksen kumoamista koskevan vaatimuksen sekä vaatimuksen asiantuntijan
— dismiss the claim for compensation and the request for an expert to be appointed;
– hylkää vahingonkorvausvaatimuksen nimeämisestä
In Case T-71/07, the applicant claims that the Court should:
Kantaja vaatii asiassa T-71/07, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the objection of inadmissibility as manifestly unfounded;
– hylkää oikeudenkäyntiväitteen selvästi perusteettomana
— in the alternative, consider the objection of inadmissibility together with the substance of the case;
– toissijaisesti käsittelee oikeudenkäyntiväitteen pääasian yhteydessä
— in any event, order the Parliament to pay the additional costs incurred due to the objection of inadmissibility;
– joka tapauksessa velvoittaa parlamentin maksamaan lisäkustannukset, jotka johtuvat oikeudenkäyntiväitteestä
— annul the decision of 31 January 2007;
– kumoaa 31.1.2007 tehdyn päätöksen
— declare that the Community is non-contractually liable, order the Parliament to pay compensation to the applicant for all the damage suffered as a result of the decision of 31 January 2007 and appoint an expert to assess that damage;
– toteaa yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun ja velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan kantajalle kokonaisuudessaan vahingon, jonka se on kärsinyt 31.1.2007 tehdyn päätöksen johdosta, minkä lisäksi nimittää asiantuntijan arvioimaan sanotun vahingon
In the objection of inadmissibility raised in Case T-71/07, the Parliament contends that the Court should:
Asiassa T-71/07 esittämässään oikeudenkäyntiväitteessä parlamentti vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Under Article 111 of the Rules of Procedure, where an action is manifestly lacking any foundation in law, the Court of First Instance may, by reasoned order and without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklassa määrätään, että jos kanne on selvästi täysin perusteeton, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä.
Furthermore, under Article 113 of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may at any time, of its own motion, after hearing the parties, declare that the action has become devoid of purpose and that there is no longer any need to adjudicate on it.
Lisäksi työjärjestyksen 113 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi milloin tahansa omasta aloitteestaan, asianosaisia kuultuaan todeta, että kanteesta on tullut perusteeton ja lausunnon antaminen asiassa raukeaa.
The action in Case T-71/07
Kanne asiassa T-71/07
In Case T-71/07, it is appropriate to consider the objection of inadmissibility raised by the Parliament together with the substance of the case, in accordance with the first subparagraph of Article 114(4) of the Rules of Procedure.
Parlamentin asiassa T-71/07 esittämä oikeudenkäyntiväite on käsiteltävä pääasian yhteydessä työjärjestyksen 114 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
In its objection of inadmissibility, the Parliament submits, first, that the decision of 31 January 2007 is not of direct or individual concern to the applicant and, secondly, that the applicant has no interest in the annulment of that decision, which does not adversely affect it.
Parlamentti väittää oikeudenkäyntiväitteessään toisaalta, että 31.1.2007 tehty päätös ei koske kantajaa suoraan eikä erikseen, ja toisaalta, ettei kantajalla ole mitään tarvetta saada kumotuksi kyseistä päätöstä, joka ei ole kantajalle vastainen.
The Parliament adds that the tendering procedure forms an inseparable whole and the award of the contract to Mostra is the culmination thereof.
Parlamentti lisää, että tarjouspyyntömenettely muodostaa jakamattoman kokonaisuuden, jonka tuloksena on hankintasopimuksen tekeminen Mostrayhtiön kanssa.
It submits that no decision other than that of rejecting the applicant’s tender and awarding the contract to Mostra was possible.
Parlamentti arvioi, ettei mikään muu päätös kuin sellainen, jolla kantajan tarjous hylätään ja sopimus tehdään Mostrayhtiön kanssa, ollut mahdollinen.
According to the Parliament, in any event, it was not conceivable to award the contract to an undertaking which did not meet the selection criteria.
Parlamentin mukaan ei joka tapauksessa ollut mahdollista tehdä sopimusta yrityksen kanssa, joka ei täyttänyt valintaperusteita.
The Parliament could not restrict itself merely to withdrawing the decision of 1 December 2006, which rejected the applicant’s tender, whilst maintaining the part of the evaluation procedure which was favourable to the applicant.
Ei ollut mahdollista, että parlamentti olisi kumonnut ainoastaan 1.12.2006 tehdyn päätöksen, jolla hylättiin kantajan tarjous, ja pitänyt voimassa sen osan arviointimenettelystä, joka oli kantajalle myönteinen.
The applicant disputes the Parliament’s arguments.
Kantaja kyseenalaistaa parlamentin lausumat.
First, it submits that the decision of 31 January 2007 affects it directly because that decision has the effect of annulling the decision of 7 August 2006, which named it as the tenderer to which the contract had been awarded, forces it to incur expenses to participate in the new tendering procedure and ensure that its legal interests are protected and prevents it from obtaining, in the context of the action in Case T-383/06, damages to compensate for the loss suffered on account of the adoption of the decision of 1 December 2006.
Kantaja väittää toisaalta, että 31.1.2007 tehty päätös koskee sitä suoraan, koska tällä päätöksellä kumotaan 7.8.2006 tehty päätös, jolla kantaja valittiin tarjouskilpailun voittajaksi, ja koska se aiheuttaa kantajalle kustannuksia uuteen tarjouspyyntömenettelyyn osallistumisen johdosta ja sen johdosta, että kantajan on puolustettava oikeuksiaan tuomioistuimessa, ja koska se estää kantajaa saamasta korvauksia asiassa T-383/06 sille 1.12.2006 tehdyn päätöksen johdosta aiheutuneesta vahingosta.
Secondly, the applicant submits that it is individually concerned by the decision of 31 January 2007 because it is at the root of that decision, which was adopted following the proceedings for interim measures in Case T-383/06 R brought by it.
Kantaja katsoo toisaalta, että 31.1.2007 tehty päätös koskee sitä erikseen, koska kantaja on kyseisen päätöksen taustalla, joka tehtiin kantajan asiassa T-383/06 R vireillepaneman välitoimimenettelyn johdosta.
Furthermore, the applicant’s position is different from that of the other tenderers in that it
Kantajan tilanne erosi lisäksi muiden tarjoajien tilanteesta, koska kantaja oli ainut, joka oli alun perin valittu
Lastly, the decision of 31 January 2007 negatively affects the outcome of its claim for damages in Case T-383/06.
Lopuksi kantaja toteaa, että 31.1.2007 tehty päätös vaikuttaa kielteisellä tavalla kantajan asiassa T-383/06 esittämään korvausvaatimukseen.
Under the fourth paragraph of Article 230 EC, any natural or legal person may institute proceedings against a decision addressed to that person or against a decision which, although in the form of a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on tehty toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen.
In the present case, the decision of 31 January 2007 is not addressed to the applicant.
Esillä olevassa asiassa on todettava, että 31.1.2007 tehtyä päätöstä ei ole osoitettu kantajalle.
Furthermore, it is settled caselaw that persons other than the addressees of a decision can claim to be individually concerned only if the decision affects them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of those factors distinguishes them individually just as in the case of the person addressed (Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, 107; Case 11/82 Piraiki-Patraiki and
Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan muut oikeushenkilöt kuin ne, joille päätös on osoitettu, voivat väittää päätöksen koskevan niitä erikseen ainoastaan silloin, kun tämä päätös vaikuttaa niihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ne voidaan näin ollen yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu (asia 25/62, Plaumann v. komissio, tuomio 15.7.1963,
Lastly, an action for annulment brought by a natural or legal person is not admissible unless the applicant has an interest in seeing the contested measure annulled.
Lopuksi on todettava, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain siltä osin kuin kantajalla on tarve saada riidanalainen toimi kumotuksi.
That interest must be vested and present and is evaluated as at the date on which the action is brought (see Case T-141/03 Sniace v Commission [2005] ECR II-1197, paragraph 25, and caselaw cited, and Case T-136/05 Salvat père & fils and Others v Commission [2007] ECR II-4063, paragraph 34). 47
II-1197, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja asia T-136/05, Salvat père & fils ym. v. komissio, tuomio 20.9.2007, Kok. 2007, s. II-4063, 34 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). 47
In the present case, the decision of 31 January 2007 directly affects the applicant’s legal situation.
Esillä olevassa asiassa 31.1.2007 tehdyllä päätöksellä on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan.
As regards the annulment of the tendering procedure in its entirety, the decision of 31 January 2007 resulted in the annulment of the decision of 1 December 2006 rejecting the applicant’s tender, but also that of the decision of 14 September 2006, which annulled the decision awarding the applicant the contract, and that of the decision of 7 August 2006, which awarded the applicant the contract.
Siltä osin kuin kyse on koko tarjouspyyntömenettelyn peruuttamisesta, on todettava, että kyseisellä 31.1.2007 tehdyllä päätöksellä kumotaan 1.12.2006 tehty päätös, jolla hylättiin kantajan tarjous, mutta myös 14.9.2006 tehty päätös, jolla kumottiin päätös kantajan valinnasta tarjouskilpailun voittajaksi, sekä 7.8.2006 tehty päätös, jossa kantaja valittiin tarjouskilpailun voittajaksi.
The decision of 31 January 2007 is therefore of direct concern to the applicant.
Kyseinen 31.1.2007 tehty päätös koskee näin ollen kantajaa suoraan.
For the same reason, the decision of 31 January 2007 adversely affects the applicant, who thus has an interest in seeing it annulled.
Samalla perusteella 31.1.2007 tehty päätös on kantajalle vastainen, ja kantajalla on näin ollen tarve saada se kumotuksi.
The decision of 31 January 2007 is also of individual concern to the applicant in that it was the only tenderer to be awarded the contract in the context of the annulled tendering procedure.
Lisäksi 31.1.2007 tehty päätös koskee kantajaa erikseen, koska kantaja oli ainoa tarjoaja, joka valittiin tarjouskilpailun voittajaksi peruutetussa tarjouspyyntömenettelyssä.
Accordingly, the objection of inadmissibility raised by the Parliament with regard to the action brought by the applicant in Case T-71/07 must be rejected.
Näin ollen parlamentin oikeudenkäyntiväite, joka koski kantajan asiassa T-71/07 nostamaa kannetta, on hylättävä.
The application for annulment
Kumoamisvaatimus
Arguments of the applicant
Kantajan lausumat
In support of its action for annulment in Case T-71/07, the applicant relies on two pleas in law.
Kantaja esittää asiassa T-71/07 esittämänsä kumoamisvaatimuksen tueksi kaksi kanneperustetta.
The first plea alleges the lack of competence of the author of the act and infringement of Article 101 of the Financial Regulation.
Ensimmäinen perustuu toimenpiteen toteuttajan toimivallan puuttumiseen ja varainhoitoasetuksen 101 artiklan rikkomiseen.
The second plea alleges a failure to state reasons.
Toinen kanneperuste perustuu perustelujen puutteellisuuteen.
The Parliament did not submit a defence in Case T-71/07 and did not, therefore, take a view on the pleas relied on in support of the application for annulment.
Parlamentti ei ole toimittanut vastinettaan asiassa T-71/07, eikä se ole siksi lausunut kumoamisvaatimuksen tueksi esitetyistä kanneperusteista.
— The first plea, alleging the lack of competence of the author of the act and infringement of Article 101 of the Financial Regulation
– Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu toimenpiteen toteuttajan toimivallan puuttumiseen ja varainhoitoasetuksen 101 artiklan rikkomiseen
The applicant submits that there is no provision of Community law that authorises the contracting authority to annul the award of a contract after the signature of the contract with the successful tenderer.
Kantaja toteaa, että yhteisön oikeuden missään säännöksessä ei oikeuteta hankintaviranomaista kumoamaan hankintapäätöstä sen jälkeen, kun sopimus on allekirjoitettu tarjouskilpailun voittajan kanssa.
In particular, neither the order of 21 December 2006 nor the request made by the President of the Court of First Instance at the interim measures hearing on 22 January 2007 can constitute a legal basis for the decision of 31 January 2007.
Se toteaa erityisesti, että 21.12.2006 annettu määräys ja pyyntö, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti esitti 22.1.2007 järjestetyn välitoimia koskevan istunnon aikana, eivät voi muodostaa oikeudellista perustaa 31.1.2007 tehdylle päätökselle.
Even if the decision of 31 January 2007 were based on Article 101 of the Financial Regulation, the conditions for the application of that provision have not been satisfied in the present case.
Vaikka 31.1.2007 tehty päätös perustuisi varainhoitoasetuksen 101 artiklaan, kyseisen säännöksen soveltamisedellytykset eivät kantajan mukaan täyty nyt esillä olevassa asiassa.
Article 101 of the Financial Regulation restricts the competence of the contracting authority to annul a tendering procedure, with the result that the contracting authority has the competence to adopt such a decision only before the contract with the person to whom the contract is to be awarded is signed.
Kantajan mukaan varainhoitoasetuksen 101 artiklassa nimittäin rajoitetaan hankintaviranomaisen oikeutta peruuttaa tarjouspyyntömenettely siten, että kyseisellä viranomaisella on oikeus tehdä tällainen päätös ainoastaan siihen asti, kun tarjouskilpailun voittajan kanssa allekirjoitetaan sopimus.
The Parliament signed the contract with Mostra on 21 December 2006, that is to say, more than a month before the adoption of the decision of 31 January 2007.
Parlamentti on allekirjoittanut sopimuksen Mostrayhtiön kanssa 21.12.2006 eli yli kuukausi ennen kuin päätös 31.1.2007 tehtiin.
Furthermore, as far as the applicant is concerned, annulment of the tendering procedure could no longer be considered because the contract had already been lawfully awarded to it by the decision of 7 August 2006.
Kantajan mukaan tarjouspyyntömenettelyn peruuttamista ei lisäksi enää voitu suunnitella, koska 7.8.2006 tehdyllä päätöksellä tarjouskilpailu oli jo sääntöjenmukaisesti ratkaistu kantajan hyväksi.
In addition, the termination of the contract with Mostra does not imply that the contract was not signed.
Lisäksi Mostrayhtiön kanssa tehdyn sopimuksen purkaminen ei kantajan mukaan tarkoita sitä, ettei sopimusta olisi allekirjoitettu.
Furthermore, the proposed termination does not cover all the effects of the contract, which was annulled with effect from the date and time at which Mostra became aware of the suspension of the operation of the contract.
Lisäksi suunniteltu purkaminen ei koske kaikkia sopimuksen vaikutuksia, koska sopimus purettiin siitä päivästä ja ajankohdasta alkaen, kun Mostra-yhtiö sai tiedon sopimuksen täytäntöönpanon lykkäämisestä.
Therefore, according to the applicant, any effect which occurred before Mostra became aware thereof must be maintained.
Kaikki sopimuksen ennen tätä tiedoksisaantia syntyneet vaikutukset jäivät siksi kantajan mukaan voimaan.
The applicant further maintains that the decision of 31 January 2007 infringes Article 101 of the Financial Regulation, since the annulment of the tendering procedure applies only to lot 2.
Kantaja väittää lisäksi, että 31.1.2007 tehdyllä päätöksellä rikotaan varainhoitoasetuksen 101 artiklaa, koska tarjouspyyntömenettelyn peruuttaminen ei koske kuin 2 erää.
That provision does not authorise the partial annulment of the tendering procedure.
Kantaja katsoo, että kyseisen säännöksen mukaan ei ole mahdollista peruuttaa tarjouspyyntömenettelyä osittain.
According to the applicant, it is clear that, in so far as lots 1 and 2 are part of the same tendering procedure, any annulment should have applied to the whole of the procedure, that is to say, to the procedure relating to the award of lot 1 as well.
Kantajan mukaan on selvää, että koska 1 ja 2 erät ovat osa samaa tarjouspyyntöä, mahdollisen peruuttamisen olisi pitänyt koskea koko menettelyä eli toisin sanoen myös 1 erää koskevaa menettelyä.
— The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons
– Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin
The applicant maintains that the decision of 31 January 2007 infringes the obligation to state reasons which prevails as a general principle and is laid down in Article 101 of the Financial Regulation and Article 149(1) of the implementing regulation.
Kantaja väittää, että 31.1.2007 tehdyssä päätöksessä laiminlyödään perusteluvelvollisuutta, joka on yleinen periaate, josta säädetään varainhoitoasetuksen 101 artiklassa ja soveltamissäännöistä annetun asetuksen 149 artiklan 1 kohdassa.
The decision of 31 January 2007 does not make it possible to understand the reasons which led the Parliament to adopt the measure in question.
Kantajan mukaan 31.1.2007 tehdystä päätöksestä ei voida ymmärtää, millä perusteella parlamentti toteutti kyseessä olevan toimenpiteen.
The reference to the ‘request’ of the President of the Court of First Instance cannot suffice as a statement of reasons for the decision of 31 January 2007.
Viittaus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin ”pyyntöön” ei riitä 31.1.2007 tehdyn päätöksen perusteluksi.
Furthermore, it conflicts with the rest of the decision of 31 January 2007, since the Parliament took the view
Lisäksi kyseinen viittaus on ristiriidassa 31.1.2007 tehdyn päätöksen loppuosan kanssa, koska parlamentti katsoi, että 31.1.2007 tehty päätös
The Court finds that the Parliament was competent to adopt the decision of 31 January 2007.
On katsottava, että parlamentti oli toimivaltainen tekemään 31.1.2007 tehdyn päätöksen.
The contrary opinion of the applicant is based on a misinterpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation, which is intended to settle the conflict between the private interests of the tenderers and the successful tenderer, on the one hand, and, on the other hand, the general interest which the contracting authority is supposed to pursue, where the contracting authority abandons the procurement or annuls the tendering procedure.
Kantajan päinvastainen näkemys perustuu virheelliseen tulkintaan varainhoitoasetuksen 101 artiklan ensimmäisestä kohdasta, jossa tarkoituksena on säätää toisaalta tarjoajien ja tarjouskilpailun voittajan yksityisen edun ja toisaalta yleisen edun, jota hankintaviranomaisen oletetaan pyrkivän toteuttamaan, välisestä ristiriidasta sen mahdollisen tilanteen varalta, että hankintaviranomainen luopuu hankintasopimuksen tekemisestä tai peruuttaa tarjouspyyntömenettelyn.
It is necessary to distinguish two stages in connection with the application of that provision.
Kyseisen säännöksen soveltamisessa on erotettava kaksi vaihetta.
In that case, Article 101 of the Financial Regulation precludes any entitlement to compensation on the part of the candidates or tenderers on account of such an abandonment or cancellation.
Tällaisessa tilanteessa hakijoilla tai tarjoajilla ei ole varainhoitoasetuksen 101 artiklan mukaan oikeutta korvaukseen tällaisen luopumisen tai peruuttamisen johdosta.
The situation can be different only as a result of exceptional circumstances such as those
Luopuminen tai peruuttaminen on mahdollista ainoastaan
ICUNA.COM v PARLIAMENT in the present case where the contracting parties decided, by common accord, to abandon the contract.
ICUNA.COM v. PARLAMENTTI sellaisessa poikkeustilanteessa, josta on kyse esillä olevassa asiassa, jossa sopimusosapuolet ovat päättäneet yhteisellä sopimuksella luopua sopimuksesta.
The contrary interpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation suggested by the applicant, according to which the contracting authority no longer has the competence to annul the award procedure once the contract with the successful tenderer has been signed, even if the successful tenderer has abandoned his contractual position, would, in cases like the present case, where the contracting authority found, after signature of the contract, that there may have been irregularities in the award procedure, risk placing the parties to that procedure in an impasse.
Kantajan varainhoitoasetuksen 101 artiklan ensimmäisen kohdan päinvastainen tulkinta, jonka mukaan hankintaviranomainen ei ole enää toimivaltainen peruuttamaan hankintamenettelyä sen jälkeen, kun tarjouskilpailun voittajan kanssa on allekirjoitettu sopimus, vaikka tarjouskilpailun voittaja on luopunut sopimuksen kautta saamastaan asemasta, voisi saattaa menettelyyn osallistujat umpikujaan nyt kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa hankintaviranomainen on sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen havainnut, että sopimuksentekomenettelyssä on mahdollisesti syyllistytty sääntöjenvastaisuuksiin.
First, the performance of the contract would, in such a situation, expose them to the risk of being ordered to suspend the operation of that contract, which was, incidentally, ordered provisionally in the present case, or to the annulment of the award decision, following an action brought by an unsuccessful tenderer before the Court of First Instance.
Yhtäältä sopimuksen paneminen täytäntöön voisi johtaa tällaisessa tilanteessa siihen, että määrätään täytäntöönpanon lykkäämisestä, kuten esillä olevassa asiassa on määrätty täytäntöönpanon väliaikaisesta lykkäämisestä, tai siihen, että sopimuksen tekemistä koskeva päätös kumotaan hylätyn tarjoajan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostaman kanteen johdosta.
Secondly, the contracting authority could not annul the procedure or abandon the procurement even if the successful tenderer were prepared to abandon the contract as it was here.
Toisaalta hankintaviranomainen ei voisi peruuttaa menettelyä tai luopua sopimuksen tekemisestä, vaikka tarjouskilpailun voittaja olisi valmis luopumaan sopimuksen tekemisestä, kuten tarjouskilpailun voittaja oli nyt esillä olevassa asiassa valmis tekemään.