natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of 11 February 2000 the Landesarbeitsgericht München (Regional Labour Court, Munich) referred to the Court for a preliminary ruling under the Protocol of 3 June 1971 on the interpretation by the Court of Justice of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters two questions on the interpretation of Article 5(1) of that Convention.
Landesarbeitsgericht München on esittänyt 11.2.2000 tekemällään päätöksellä yhteisöjen tuomioistuimelle tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystäkyseisen yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
Dispute in the main proceedings and the questions referred for preliminary ruling
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
On 5 January 1990 Ms Pugliese and Aeritalia Aerospaziale Italiana SpA ('Aeritalia'), a company incorporated under Italian law, concluded a contract of employment under which Ms Pugliese was engaged from 17 January 1990 to work for Aeritalia at its establishment in Turin (Italy).
Pugliese ja Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö Aeritalia Aerospaziale Italiana SpA (jäljempänä Aeritalia) tekivät 5.1.1990 työsopimuksen, jonka mukaan Aeritalia otti Pugliesen palvelukseensa työskentelemään 17.1.1990 alkaen toimipaikassaan Torinossa (Italia).
On 17 January 1990 Ms Pugliese asked Aeritalia to suspend her employment under the 'regime di aspettativa' (arrangements for suspension of employment), owing to her transfer to a post with Eurofighter Jagdfluzeug GmbH ('Eurofighter'), a company incorporated under German law established in Munich (Germany), in which Aeritalia held some 21% of the shares.
Pugliese pyysi 17.1.1990 Aeritaliaa soveltamaan niin sanottua työsuhteeseen perustuvien työntekijän velvoitteiden keskeyttämistä koskevaa järjestelmää (regime di aspettativa) sen takia, että hän siirtyy Saksan oikeuden mukaan perustetun yhtiön Eurofighter Jagdflugzeug GmbH:n (jäljempänä Eurofighter), kotipaikka München (Saksa), palvelukseen; Aeritalia omisti tästä yhtiöstä 21 prosenttia.
By letter of 18 January 1990 Aeritalia acceded to that request with effect from 1 February 1990.
Aeritalia suostui 18.1.1990 päivätyllä kirjeellään tähän pyyntöön 1.2.1990 alkaen.
It undertook, inter alia, to pay Ms Pugliese's voluntary insurance contributions in Italy and to credit her on her return to the company with full seniority for the period worked at Eurofighter.
Aeritalia sitoutui muun muassa maksamaan Pugliesen puolesta tämän Italiassa ottaman vapaaehtoisen vakuutuksen maksut ja sisällyttämään hänelle kertyneeseen palveluksessaoloaikaan hänen palatessaan Aeritaliaan sen ajanjakson, jonka hän on työskennellyt Eurofighterissä.
Aeritalia also undertook to reimburse certain travel costs and to pay Ms Pugliese a rent allowance or her rental costs during her work with Eurofighter.
Aeritalia sitoutui myös korvaamaan Puglieselle tiettyjä matkakuluja ja lisän vuokrakulujen kattamiseksi tai vuokran siltä ajalta, jonka hän on Eurofighterin palveluksessa.
On 12 and 31 January 1990, Ms Pugliese and Eurofighter concluded a contract of employment under which she was engaged from 1 February 1990.
Pugliese ja Eurofighter tekivät 12. ja 31.1.1990 työsopimuksen, jonka mukaan Pugliese aloitti työskentelyn yhtiön palveluksessa 1.2.1990.
From that date she worked in Munich.
Tästä päivästä lähtien hän on työskennellyt Münchenissä.
In 1990 Aeritalia was acquired by Finmeccanica.
Finmeccanica osti Aeritalian vuonna 1990.
In 1995 Finmeccanica informed Ms Pugliese that the suspension of her contract would be terminated on 29 February 1996.
Finmeccanica ilmoitti Puglieselle vuonna 1995, että tämän asema henkilönä, johon sovelletaan keskeyttämisjärjestelmää (posizione di aspettativa), päättyy 29.2.1996.
Following repeated demands by Ms Pugliese, Finmeccanica agreed to extend her secondment to Eurofighter until 30 June 1998.
Pugliesen esittämien useiden pyyntöjen takia Finmeccanica suostui pidentämään 30.6.1998 asti ajanjaksoa, jonka tämä voi olla Eurofighterin palveluksessa.
However, it refused to continue to reimburse her travel and accommodation costs after 1 June 1996.
Sitä vastoin tämä yhtiö kieltäytyi vastaamasta 1.6.1996 alkaen hänen matka- ja vuokrakuluistaan.
As Ms Pugliese did not comply with Finmeccanica's request to report on 1 July 1998 to its premises in Turin to resume her employment, disciplinary measures were applied to her.
Pugliese ei suostunut Finmeccanican vaatimukseen siitä, että hänen pitäisi aloittaa 1.7.1998 työskentely tämän toimipaikassa Torinossa, joten yhtiö ryhtyi kurinpitotoimenpiteisiin häntä vastaan.
On 9 February 1998, Ms Pugliese brought an action before the Arbeitsgericht München (Labour Court, Munich) against Finmeccanica for the reimbursement of her rental costs from 1 June 1996 and her travel costs from the second half of 1996.
Pugliese nosti 9.2.1998 kanteen Arbeitsgericht Münchenissä Finmeccanican velvoittamiseksi korvaamaan hänen vuokrakulunsa 1.6.19% alkaen ja hänen matkakulunsa vuoden 1996 jälkimmäisestä vuosipuoliskosta alkaen.
She subsequently amended her claim in order also to contest the disciplinary measures taken against her.
Hän laajensi myöhemmin kannettaan riitauttamalla häneen kohdistetut kurinpitotoimenpiteet.
By judgment of 19 April 1999 the Arbeitsgericht München dismissed the action on the ground that it lacked jurisdiction.
Arbeitsgericht München jätti 19.4.1999 tekemällään päätöksellä kanteen tutkimatta sillä perusteella, että se ei ole toimivaltainen.
On appeal by Ms Pugliese the Landesarbeitsgericht München, taking the view that the dispute raised an issue of the interpretation of the Convention, decided to stay its proceedings and to refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
Pugliese valitti Landesarbeitsgericht Müncheniin, joka katsoi, että asian ratkaisu edellyttää Brysselin yleissopimuksen tulkintaa, ja päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
It should be noted at the outset that the case which the national court has to decide concerns an employee who successively concluded two contracts of employment with two different employers, the first employer being fully informed of the conclusion of the second contract and having agreed to the suspension of the first contract.
Aluksi on todettava, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse työntekijästä, joka on tehnyt peräkkäin kaksi työsopimusta kahden eri työnantajan kanssa; ensimmäinen työnantaja on ollut täysin tietoinen toisen sopimuksen tekemisestä ja suostunut ensimmäisen sopimuksen keskeyttämiseen.
The national court seeks to determine whether, as a German court, it has jurisdiction to resolve a dispute between the employee and the first employer, where the employee has carried out her work for the second employer in Germany, while the contract concluded with the first employer fixed the place of work in Italy.
Kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko se saksalaisena tuomioistuimena toimivaltainen ratkaisemaan asian, jossa asianosaisina ovat työntekijä ja ensimmäinen työnantaja, kun työntekijä on työskennellyt toisen työnantajan palveluksessa Saksassa, vaikka ensimmäisen työnantajan kanssa tehdyn sopimuksen mukaan työskentelypaikkakunta on Italiassa.
In this context the national court asks, essentially, whether the second part of Article 5(1) of the Convention must be interpreted as meaning that in a dispute between an employee and a first employer, in respect of which the employee's obligations are suspended, the place where the employee performs her obligations to the second employer may be regarded as the place where she habitually carries out her work under her contract with the first employer.
Kansallinen tuomioistuin kysyy tältä osin, onko Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan toiseen puolipisteeseen päättyvää osaa tulkittava siten, että asiassa, jossa asianosaisina ovat työntekijä ja ensimmäinen työnantaja, johon nähden työntekijän velvollisuudet on keskeytetty, paikkakuntaa, jolla työntekijä suorittaa velvoitteensa toista työnantajaa kohtaan, voidaan pitää paikkakuntana, jolla hän tavallisesti suorittaa työnsä ensimmäisen työnantajan kanssa tehdyn sopimuksen osalta.
In order to answer that question it is important, first of all, to consider the Court's case-law on the interpretation of Article 5(1) of the Convention when the dispute concerns an individual contract of employment.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on aluksi muistutettava yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan tulkintaa asioissa, jotka koskevat työsopimusta.
If that case-law cannot be fully transposed to the present case, it remains relevant, however, in so far as it emphasises that Article 5(1) of the Convention must be so interpreted to avoid a multiplicity of courts with jurisdiction, enable the defendant to reasonably predict before which courts he may be sued and to ensure adequate protection to the employee as the weaker contracting party.
Vaikka tämän oikeuskäytännön mukaisia periaatteita ei kaikilta osin voida soveltaa nyt esillä olevaan asiaan, niillä on kuitenkin merkitystä siltä osin kuin niissä korostetaan, että Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vältetään se, että toimivaltaisia tuomioistuimia olisi useita, jotta vastaajalla on kohtuullinen mahdollisuus ennakoida, missä tuomioistuimessa häntä vastaan voidaan nostaa kanne, ja jotta varmistetaan, että työntekijää heikompana sopimusosapuolena suojellaan asianmukaisesti.
The first two objectives require that, when an employee is connected to two different employers, the first employer can be sued before the courts of the place where the employee carries out his work for the second employer only when, at the time of the conclusion of the second contract of employment, the first employer itself has an interest in the employee's performance of the service for the second employer in a place decided on by the latter.
Kaksi ensimmäistä tavoitetta edellyttävät, että jos työntekijä on sidoksissa kahteen eri työnantajaan, ensimmäinen työnantaja voidaan haastaa sen paikkakunnan tuomioistuimeen, jolla työntekijä työskentelee toisen työnantajan palveluksessa, ainoastaan, jos ensimmäisellä työnantajalla itsellään on toisen sopimuksen tekohetkellä intressi sen suorituksen täyttämiseen, joka työntekijän on tehtävä toiselle työnantajalle tämän määräämällä paikkakunnalla.
The third objective requires that the existence of that interest does not have to be strictly verified according to formal and exclusive criteria, but must be determined in an overall manner taking into consideration all the facts of the case.
Kolmas tavoite edellyttää, että sitä, onko kyseessä tällainen intressi, ei pidä arvioida tiukasti sekä muodollisia ja tyhjentäviä arviointiperusteita soveltaen vaan kokonaisuutena kaikki kulloinkin kyseessä olevan yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen.
The relevant factors may include:
Relevantteja arviointiperusteita voivat olla erityisesti seuraavat:
— the fact that the conclusion of the second contract was envisaged when the first was being concluded,
— suunniteltiinko toisen sopimuksen tekemistä ensimmäistä sopimusta tehtäessä
— the fact that the first contract was amended on account of the conclusion of the second contract,
— muutettiinko ensimmäistä sopimusta toisen sopimuksen tekemisen takia
— the fact that there is an organisational or economic link between the two employers,
— ovatko nämä kaksi työnantajaa organisatorisesti tai taloudellisesti sidoksissa toisiinsa
— the fact that there is an agreement between the two employers providing a framework for the coexistence of the two contracts,
— onko näiden kahden työnantajan välillä sopimus, jossa määrätään puitteet kahden sopimuksen yhtäaikaiselle olemassaololle
— the fact that the first employer retains management powers in respect of the employee,
— säilyykö ensimmäisen työnantajan työnjohto-oikeus työntekijään nähden
— the fact that the first employer is able to decide the duration of the employee's work for the second employer.
— voiko ensimmäinen työnantaja ratkaista, miten kauan työntekijä on toisen työnantajan palveluksessa.
By this question the national court seeks to ascertain whether, if it does not have jurisdiction as the court for the place where the employee habitually carries out his work, it may base its jurisdiction on some other factor.
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, voiko siinä tilanteessa, että sen ei voida katsoa olevan toimivaltainen sen paikkakunnan tuomioistuimena, jolla työntekijä tavallisesti suorittaa työnsä, sen toimivaltaisuus perustua johonkin toiseen seikkaan. Kansallinen tuomioistuin kysyy, onko Brysselin
It asks, essentially, whether the first part of Article 5(1) of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that, in matters relating to individual contracts of employment, the place of performance of an obligation other than that of carrying out work, such as the employer's obligation to pay rental costs in another country and travel costs to the country of origin can be used to found its jurisdiction.
yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen puolipisteeseen päättyvää osaa tulkittava siten, että työsopimusten osalta sen toimivaltaisuuden perustana voi olla paikkakunta, jolla on täytettävä muu velvoite kuin työntekijän velvoite suorittaa työnsä eli esimerkiksi työnantajan velvoite maksaa vuokrakulut toisessa maassa ja matkakulut kotimaahan.
That question need be answered only to the extent to which, following an overall assessment of the circumstances of the case in the main proceedings, the national court cannot establish that the first employer has an interest in the performance of the service in Germany by Ms Pugliese under the second contract of employment with Eurofighter.
Tähän kysymykseen on syytä vastata vain siltä osin kuin kansallinen tuomioistuin ei ole siellä vireillä olevan asian olosuhteita koskevan kokonaisarvioinnin perusteella voinut todeta, että ensimmäisellä työnantajalla on intressi Pugliesen Eurofighterin kanssa tekemän toisen työsopimuksen mukaisen suorituksen täyttämiseen Saksassa.
Article 5(1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic and by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic, must be interpreted as meaning that, in a dispute between an employee and a first employer, the place where the employee performs fus obligations to a second employer can be regarded as the place where he habitually carries out his work when the first employer, with respect to whom the employee's contractual obligations are suspended, has, at the time of the conclusion of the second contract of employment, an interest in the performance of the service by the employee to the second employer in a place decided on by the latter.
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin tämä yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksetta, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkujaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella ja Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella, on tulkittava siten, että asiassa, jossa asianosaisina ovat työntekijä ja ensimmäinen työnantaja, paikkakuntaa, jotta työntekijä suorittaa velvoitteensa toista työnantajaa kohtaan, voidaan pitää paikkakuntana, jotta hän tavallisesti suorittaa työnsä, jos ensimmäisellä työnantajatta, johon nähden työntekijän velvollisuudet on keskeytetty, itsellään on toisen sopimuksen tekohetkellä intressi sen suorituksen täyttämiseen, joka työntekijän on tehtävä toiselle työnantajalle tämän määräämällä paikkakunnatta.
The existence of such an interest must be determined on a comprehensive basis, taking into consideration all the circumstances of the case.
Se, onko kyseessä tällainen intressi, on arvioitava kokonaisuutena kaikki kulloinkin kyseessä olevan yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen.
Artide 5(1) of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that, in matters relating to contracts of employment, the place where the employee carries out his work is the only place of performance of an obligation which can be taken into consideration in order to determine which court has jurisdiction'
Tämän yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että työsopimusten osalta paikkakunta, jolla työntekijä suorittaa työnsä, on ainoa velvoitteen täyttämispaikkakunta, joka voidaan ottaa huomioon ratkaistaessa, mikä on toimivaltainen tuomioistuin.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 19 September 2002.
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 19 päivänä syyskuuta 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin antaisi Landesarbeitsgericht Münchenille seuraavan vastauksen:
'(1) Where an employee is engaged by Company A to work in one Contracting State but the contract of employment is suspended to allow him to work for Company Β in another Contracting State, and where a dispute arises between the employee and Company A relating to the contract between them, the place where the employee habitually carries out his work for Company Β may found jurisdiction under Article 5(1) of the Brussels Convention when there is a sufficiently close connection between the two contracts for that work to be regarded as carried out also for or in the interest of Company A The existence and closeness of that link are to be assessed in the light of all the circumstances including, as appropriate, factors such as the following: whether the second contract of employment provides for a period of work sufficiently long to create a habitual place of work; whether one contract would have been concluded in the absence of the other; whether the conclusion of the second contract was contemplated when the first was signed; whether the second contract was concluded with the participation of the first employer or, conversely, independently by the employee;
Kun yhtiö A ottaa työntekijän palvelukseensa näennäisesti työskentelemään yhdessä sopimusvaltiossa, mutta työsopimus välittömästi keskeytetään, jotta työntekijä voisi työskennellä yhtiössä Β toisessa sopimusvaltiossa, ja kun työntekijän ja yhtiön A välillä syntyy riita keskinäisestä sopimuksesta, toimivaltainen tuomioistuin saattaa Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan nojalla olla sen paikkakunnan tuomioistuin, jossa työntekijä tavallisesti suorittaa työnsä yhtiölle B, mikäli kyseisten kahden sopimuksen välillä on riittävän läheinen liittymä, jotta työ voidaan katsoa suoritetun myös
— whether the contracts refer to each other; whether there is an organic or economic relationship between the employers; whether there is an arrangement between the two employers providing a framework for the coexistence of the two contracts; whether there are any continuing rights and obligations between the employee and the first employer; whether the employee has a right to resume employment with the first employer and, if so, on what conditions.
yrityksen A eduksi. Liittymän olemassaoloa ja läheisyyttä on arvioitava kaikkien seikkojen valossa, ja niihin on tilanteen mukaan luettava muun muassa seuraavat: onko toisen työsopimuksen mukainen työskentelyajanjakso riittävän pitkä, jotta sillä luodaan "tavallinen" työskentelypaikkakunta olisiko sopimus tehty, mikäli toista ei olisi ollut olemassa suunniteltiinko toisen sopimuksen tekemistä ensimmäistä sopimusta allekirjoitettaessa tehtiinkö toinen sopimus ensimmäisen työnantajan myötävaikutuksella tai tehtiinkö se toisaalta työntekijästä riippumatta
(2) When applying Article 5(1) of the Brussels Convention to matters arising out of an individual contract of employment, the place of performance of obligations other than the obligation to cany out work is not relevant.'
— onko sopimuksissa keskinäisiä viittauksia onko työnantajien välillä orgaanista tai taloudellista suhdetta onko kyseisten kahden työnantajan välillä järjestelyä, jossa määrätään kyseisten kahden sopimuksen olemassaolosta jatkuvatko työntekijän ja ensimmäisen työnantajan väliset oikeudet ja velvoitteet onko työntekijällä oikeus jatkaa työtä ensimmäisellä työnantajalla, ja jos on, niin millä ehdoilla.
Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Company law
Yhdistetyt asiat C-20/01 ja C-28/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta Ylitysoikeus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations —Admissibility — Legal interest in bringing proceedings — Directive 92/50/EEC - Procedures for the award of public service contracts — Negotiated procedure without prior publication of a contract notice - Conditions) (Fifth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottaminen — Oikeussuojan tarve —Direktiivi 92/50/ETY—Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Neuvottelumenettelyn toimittaminen julkaisematta ennakolta ta^uskäpailuilrnoitusta — Edellytykset (viides jaosto)
By applications lodged at the Court Registry on 16 and 21 January 2001 respectively, the Commission of the European Communities brought two actions for declarations that:
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kaksi kannetta, jotka ovat saapuneetyhteisöjen tuomioistuimeen 16. ja 23.1.2001 ja joissa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan seuraavaa:
— by failing to invite tenders for the award of the contract for the collection of waste water in the Municipality of Bockhorn (Germany) and to publish notice of the results of the procedure for the award of the contract in the Supplement to the Official Journal of the European Communities, the Federal Republic of Germany, at the time of the award of that public service contract, failed to fulfil its obligations under Article 8 in conjunction with Article 15(2) and Article 16(1) of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992;
— koska Bockhornin kunnan (Saksa) jätevedenkäsittelysopimuksesta ei ole järjestetty tarjouskilpailua eikä sopimuksen tekomenettelyn tuloksia ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, Saksan liittotasavalta ei ole tässä julkisia palveluhankintoja koskevassa menettelyssä noudattanut 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 8 artiklan sekä 15 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan