natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the reference made in the contract documents to a provision of national legislation cannot satisfy the requirement laid down in the second paragraph of Article 19 of the Directive (see, by analogy, with respect to the reference made to a provision of national legislation with a view to defining the criteria for the award of a public works contract to the most economically advantageous tender. Case 31/87 Beentjes [1988] and Case C-225/98 Commission ν France [2000]).
Näin ollen on todettava, että tarjouseritelmässä tehty viittaus kansallisen lainsäädännön säännökseen ei voi täyttää direktüvin 19 artiklan toisessa kohdassa säädettyä velvollisuutta (ks. vastaavasti viittauksesta, joka tehdään kansallisen lainsäädännön säännökseen niiden perusteiden määrittelemiseksi, jotka koskevat julkisia rakennusurakoita koskevan sopimuksen tekemistä taloudellisesti edullisimman tarjouksen tekijän kanssa, asia 31/87, Beentjes, tuomio 20.9.1988, ja asia C-225/98, komissio v. Ranska, tuomio 26.9.2000).
Tenderers may be deemed to be informed in the same way of the minimum specifications with which their variants must comply in order to be considered by the contracting authority only where those specifications are set out in the contract documents.
Tarjoajat nimittäin voivat vain tarjouseritelmään sisältyvän maininnan avulla pysyä samalla tavalla selvillä niistä vähimmäisvaatimuksista, jotka niiden esittämien vaihtoehtojen on täytettävä, jotta hankintaviranomainen voisi ottaa ne huomioon.
In order to answer this question, a distinction must be drawn between the minimum specifications referred to in Article 19 of the Directive and the award criteria referred to in Article 30 thereof.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on tehtävä ero direktiivin 19 artiklassa tarkoitettujen vähimmäisvaatimusten ja direktiivin 30 artiklassa tarkoitettujen sopimuksen tekemisen perusteiden välillä.
Article 19 deals with the circumstances in which contracting authorities may take variants into consideration whereas Article 30, which lists the permissible criteria for the award of contracts, is concerned with a later stage in the procurement procedure.
Direktiivin 19 artikla nimittäin koskee mitä vaatimuksia, joiden täyttyessä hankin taviranom aiset voivat ottaa vaihtoehtoja huomioon, kun taas düektüvin 30 artikla, jossa luetellaan saUitut sopimuksen tekemisen perusteet, koskee hankintamenettelyn myöhempää vaihetta.
Accordingly, Article 30 can apply only to variants which have been properly taken into consideration in accordance with Article 19.
Direktiivin 30 artiklaa voidaan näin oUen soveltaa ainoastaan nimin vaihtoehtoihin, jotka on otettu pätevästi huomioon direktiivin 19 artiklan mukaisesti.
It is clear from the above paragraphs that consideration of variants within the meaning of Article 19 of the Directive is subject to fulfilment of the requirement that the minimum specifications with which those variants must comply be set out in the contract documents and that a mere reference in those documents to a provision of national legislation is insufficient to satisfy that requirement.
Edeltävistä kohdista kuitenkin ilmenee, että direktiivin 19 artiklassa tarkoitettujen vaihtoehtojen huomioon ottaminen edellyttää tarjouseritelmään tehtävää mainintaa näille vaihtoehdoille asetettavista vähimmäisvaatimuksista ja että pelkkä tarjouseritelmässä tehty viittaus kansallisen lainsäädännön säännökseen ei riitä tämän edellytyksen täyttämiseen.
It follows that variants may not be taken into consideration where the contracting authority has failed to comply with the requirements laid down in Article 19 of the Directive with respect to the statement of the minimum specifications, even if they have not been declared inadmissible in the tender notice as provided for in the second paragraph of Article 19 of the Directive.
Tästä seuraa, että jos hankintaviranomainen ei ole noudattanut düektüvin 19 artiklassa vahvistettuja edeUytyksiä, jotka koskevat vähimmäisvaatimusten mainintaa, vaihtoehtoa ei voida ottaa huomioon, vaikka vaihtoehtoja ei olisikaan sopimusta koskevassa ilmoituksessa kielletty, kuten tämän asian ilmoittamisesta säädetään kyseisen 19 artiklan toisessa kohdassa
By these questions, which are referred only in the event that the third question is answered in the affirmative, the national tribunal seeks clarification as to the effect which irregularities in the assessment of variants may have on the subsequent conduct of the procurement procedure.
Kansallinen tuomioistuin kysyy näillä kysymyksiUä, jotka se esittää vain, mikäli kysymykseen 3 vastataan myöntävästi, miten vaihtoehtojen arvioinnissa mahdollisesti tapahtuneet säännönvastaisuudet vaikuttavat hankintamenettelyn myöhempiin vaiheisiin.
In particular, the national tribunal is uncertain whether, in the event of such irregularities, the contracting authority may conclude the procurement procedure in question by awarding the contract (Question 4(a)) and, if so, whether the contracting authority must reject the variants proposed without examining their contents in view of the failure to define the award criteria for assessing the technical differences between the variant and the work for which tenders have been invited (Question 4(b)) or whether it must accept the variant where it is the lowest tender (Question 5).
myöntävästi, onko hankintaviranomaisen hylättävä esitetyt vaihtoehdot miden sisältöä tuutimatta, koska vaihtoehdon ja tarjouspyynnön mukaisen suorituksen välisten teknisten erojen arvioimiseksi ei ole vahvistettu sopimuksen tekemisen perusteita (kysymys 4 b), vai onko hankintaviranomaisen otettava vaihtoehto tutkittavaksi, kun se on edullisin tarjous (kysymys 5).
In the present case, it is clear from the case-file that the procurement procedure in question has already been concluded, that the contract has already been awarded and that the proceedings before the national tribunal are concerned not with the legality of the decision on the award but rather with the legality of the decision by which the contracting authority rejected Traunfellner's alternative tender.
Käsiteltävänä olevan asian asiakirja-aineistosta ilmenee, että kyseessä oleva hankintamenettely on jo saatettu päätökseen, että sopimus on jo tehty ja että kansallisessa tuomioistuimessa vireillä oleva oikeudenkäynti ei koske sopimuksen tekemistä koskevan päätöksen laillisuutta vaan nimenomaan sen päätöksen laillisuutta, joUa hankintaviranomainen hylkäsi TraunfeUnerin vaihtoehtoisen tarjouksen.
The question whether that procedure was properly conducted after the latter decision is therefore not the subject of the dispute brought before the national tribunal.
Kysymys siitä, oliko kyseinen hankintamenettely tämän viimeksi mainitun päätöksen jälkeen säännönmukainen, ei siis ole kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian kohteena.
The fourth and fifth questions, however, relate precisely to that stage in the procurement procedure.
Kysymys 4 ja 5 kuitenkin nimenomaan Uittyvät kyseiseen hankintamenettelyn osaan.
It follows that those questions must be regarded as hypothetical and must therefore be declared inadmissible.
Tästä seuraa, että nämä kysymykset on katsottava luonteeltaan hypoteettisiksi ja sus jätettävä tutkimatta.
Article 19 of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts is to be interpreted as meaning that the obligation to set out the minimum specifications required by a contracting authority in order to take variants into consideration is not satisfied where the contract documents merely refer to a provision of national legislation requiring an alternative tender to ensure the performance of work which is qualitatively equivalent to that for which tenders are invited.
Julkisia rakennusurakatta koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktüvin 93/37/ETY 19 artiklaa on tulkittava säen, että hankintaviranomaisen vaihtoehtojen huomioon ottamiseksi asettamien vähimmäisvaatimusten mainintaa koskeva edellytys ei täyty, kun tarjouseritelmässä vain viitataan kansallisen lainsäädännön säännökseen, jonka mukaan vaihtoehtoisessa tarjouksessa varmistetaan suoritus, joka vastaa laadultaan tarjouspyynnön mukaista suoritusta
Article 30 of Directive 93/37 can apply only to variants which have been properly taken into consideration by the contracting authority in accordance with Article 19 of that directive.'
Direktüvin 93/37/ETY 30 artiklaa voidaan soveltaa ainoastaan nuhin vaihtoehtoihin, jotka hankintaviranomainen on ottanut pätevästi huomioon tämän direktiivin 19 artiklan mukaisesti.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 April 2003.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 10 päivänä huhtikuuta 2003.
Not available.
Julkisasiamies ehdotti, että
Preliminary ruling
2) ennakkoratkaisukysymyksiin 2 ja 3 vastataan seuraavasti:
Fees for health inspections and controls of fresh meat -
Vaihtoehdon hyväksyttävyyden arvioimiseksi asetettu vastaavuuden peruste ei ole düektüvin 93/37/ETY 19 artiklassa tarkoitettu hankintaviranomaisen asettama vähimmäisvaatimus.
(Common agricultural policy Directive 85/73/EEC)
Ennakkoratkaisu Yhteinen maatalouspolitiikka — Tuoreen lihan terveystarkastuksia maksut - Direktiivi 85/73/ETY (kuudes jaosto)
By order of 30 July 2001 the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Neustadt an der Weinstraße referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of the second paragraph of Annex A Chapter I, point 2, to Council Directive 85/73/EEC of 29 January 1985.
Färber toimii hyväksyttynä leikkaamona Neustadt/Weinstrassen (Saksa) kaupungissa. Samassa rakennuksessa toimii Schlachthof-Betriebs-GmbH -numsen yhtiön, joka on Färberistä oikeudellisesti erillinen yhtiö, teurastamo, joka toimittaa siUe osan sen leikkaamossa leikkaamasta lihasta.
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Vaatimuksensa tueksi Färber esitti myös, että sen leikkaamoa ja kyseistä teurastamoa on pidettävä yhtenä ainoana direktiivin 64/433/ETY 2 artiklan k alakohdassa tarkoitettuna laitoksena.
Färber operates an approved cutting plant on the territory of the town of Neustadt an der Weinstraße.
Koska Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstrasse katsoi näin oUen, että sen käsiteltäväksi saatetun riidan ratkaisu riippuu düektüvin 85/73/ETY Uitteessä A olevan I luvun 2 kohdan toisen alakohdan tulkinnasta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimeUe ennakkoratkaisukysymyksiä.
In the same building is the slaughterhouse of Schlachthof-Betriebs-GmbH, a company legally distinct from Färber, which supplies Färber with part of the meat it cuts in its cutting plant.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään pääasiaUisesti, onko düektüvin 85/73/ETY Uitteessä A olevan I luvun 2 kohdan toista alakohtaa tulkittava siten, että mainitussa säännöksessä tarkoitettua vähennystä Uhan leikkaamistoimenpiteisiin liittyvistä terveystarkastuksista ja valvontatoimista perittävistä maksuista soveUetaan myös silloin, kun samassa rakennuksessa sijaitsevan leikkaamon ja laitoksen, josta Uhat saadaan, omistajina on kaksi eri luonnollista tai oikeushenkilöä.
For health inspections and controls carried out at Färber's cutting plant in 1999, Stadt Neustadt/Weinstraße claimed from Färber fees calculated in accordance with the provisions of Paragraph 1(1)(3) of the Land regulation in conjunction with point 6.3 of Part 3 of the Annex to the Land regulation.
Jotta voidaan vastata tähän kysymykseen, on todettava, että direktiivin 85/73/ETY Uitteessä A olevan 1 luvun 2 kohdan toisen alakohdan sanamuoto ei sisällä mitään ehtoa tai rajoitusta, jonka nojalla sitä voitaisiin soveltaa vain silloin, kun leikkaamo ja teurastamo, josta Uhat saadaan, kuuluvat samalle luonnolliselle tai oikeushenkilölle.
After its complaint against the payment notice was rejected by Stadt Neustadt/Weinstraße, Färber brought an action for annulment in the Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstraße, arguing that part of the meat cut in its establishment came from the slaughterhouse of Schlachthof-Betriebs-GmbH in the same building and that consequently, in accordance with Paragraph 1(1)(3) of the Land regulation in conjunction with point 6.4 of Part 3 of the Annex to the Land regulation, the fees corresponding to those quantities of meat should be reduced by 55%.
Düektüvin 85/73/ETY tavoitteena on niiden küpaüun vääristymien ehkäiseminen, jotka voivat aiheuttaa eri jäsenvaltioiden välisitä eroavuuksista terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisen alalla, tämän tavoitteen toteuttaminen helpottuu, kun tämän vähennyksen saaminen ei riipu niiden leikkaamoiden, joissa leikkaamistoimenpiteet suoritetaan, ja niiden laitosten, joista Uhat saadaan, omistussuhteista.
In support of its claim, Färber also submitted that its cutting plant and that slaughterhouse should be regarded as a single 'establishment' within the meaning of Article 2(k) of Directive 64/433.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy toisella kysymyksellään pääasiallisesti, mitkä kriteerit ovat ratkaisevia, kun lihan leikkaamistoimenpiteisiin liittyvistä terveystarkastuksista ja valvontatoimista perittävien maksujen saaja määrittää edellä mainitun direktiivin 85/73/ETY Uitteessä A olevan I luvun 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn vähennyksen määrän.
Stadt Neustadt/Weinstraße rejected that argument, submitting that a slaughterhouse and a cutting plant may be regarded as a single 'establishment' within the meaning of the relevant Community legislation only if they are operated by the same natural or legal person.
Direktiivin 85/73/ETY liitteessä A olevan I luvun 2 kohdan toisen alakohdan nojalla myönnettävän vähennyksen määrän on oltava riippuvainen niistä tarkastushenkilökunnan palkka-ja sosiaalikustannuksissa sekä tarkastuksiin ja valvontaan liittyvissä hallintomenoissa toteutuneista säästöistä, jotka johtuvat siitä, että leikkaamistoimenpiteet tapahtuvat samassa laitoksessa, josta lihat saadaan.
Since it considered that in those circumstances the outcome of the dispute before it depended on lhe interpretation of the second paragraph of Annex A, Chapter I, point 2, to Directive 85,-73. lhe Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstraße decided to stay the proceedings and refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
By its first question, the national court essentially asks whether the second paragraph of Annex A. Chapter I. point 2, to Directive 85/73 is to be interpreted as meaning that the reduction it lays down ol the amounts of the fees payable in respect of the health controls and inspections connected with cut ling operations applies also where the cutting plant and the establishment where the meat is obtained, which are situated in the same place, belong to two different natural or legal persons.
Direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkäritarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29 päivänä tammikuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivittä 96/43/EY, lätteessä A olevan I luvun 2 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädettyä lihan leikkaamistoimenpiteisiin lättyvistä terveystarkastuksista ja valvontatoimista perittävistä maksuista myönnettävää vähennystä sovelletaan myös suloin, kun samassa rakennuksessa sijaitsevan leikkaamon ja laitoksen, josta lihat saadaan, omistajina on kaksi eri luonnollista tai oikeushenkilöä.
The realisation of the aim pursued by Directive 85/73, which is intended to avoid distortions of competition liable to occur as a result of differences between the various Member States in the field of financing of health inspections and controls, is made easier if the grant of that reduction does not depend on factors relating to the circumstances of ownership of the plants in which the cutting operations are carried out and the establishments where the meat is obtained.
Direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43/EY, lätteessä A olevan I luvun 2 kohdan toisen alakohdan mukaisen vähennyksen määrä on riippuvainen nästa tarkastushenkilökunnan palkka-ja sosiaalikustannuksissa sekä tarkastuksiin ja valvontatöinäni tättyvissä hallintomenoissa toteutuneista säästöistä, jotka johtuvat siitä, että leikkaamistoimenpiteet tapahtuvat samassa laitoksessa, josta Uhat saadaan.
By its second question, the national court essentially asks what criteria should govern the determination, by the authority to which the fee is owed in respect of the health controls and inspections connected with cutting operations, of the extent of the reduction referred to in the second paragraph of Annex A, Chapter I, point 2, to Directive 85/73.
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
The extent of the reduction granted under the second paragraph of Annex A, Chapter 1, point 2, to Directive 85/73 must depend on the savings made as regards the salary and social security costs of the inspection staff and the administrative costs incurred in earning out the controls and inspections as a result of the fact that the cutting operations take place in the establishment where the meat is obtained.
Direktiiveissä 89/662ÆTY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29 päivänä tammikuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna düektüvin 85/73/ETY muuttamisesta ja kodifioinnista elävien
The second paragraph of Annex A, Chapter I, point 2, to Council Directive 85/73/EEC of 29 January 1985 on the financing of veterinary inspections and controls covered by Directives 89/662/EEC, 90/425/EEC, 90/675/EEC and 91/496/EEC, as amended and consolidated by Council Directive 96/43IEC of 26 June 1996, must be interpreted as meaning that the reduction it lays down of the amounts of the fees payable in respect of the health controls and inspections connected with cutting operations applies also where the cutting plant and the establishment where the meat is obtained, which are situated in the same place, belong to two different natural or legal persons.
Mainitussa säännöksessä tarkoitetun vähennyksen on oltava suhteellinen leikkaamon ja teurastamon läheisyyden johdosta saavutettuun, leikkaamiseen liittyvistä tarkastuksista ja valvonnasta aiheutuvien henkilöstö- ja hallintokustannusten säästöön nähden.
The extent of the reduction to be granted under the second paragraph of Annex A, Chapter I, point 2, to Directive 85/73, as amended and consolidated by Directive 96/43, depends on the savings made as regards the salary and social security costs of the inspection staff and the administrative costs incurred in carrying out the controls and inspections as a result of the fact that the cutting operations take place in the establishment where the meat is obtained.'
Ennakkoratkaisu Direktiivi 79/409/ETY — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Metsästyksen alkamis- ja päättymispäivät — Poikkeukset (kuudes jaosto)
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 27 February 2003.
Conseü d'État on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.1.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 15.5.2002, kaksi ennakkoratkaisukysymystä 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinnasta.
'(1) The proper construction of the second subparagraph of Chapter 1(2) in Annex Ato Council Directive 85/73/EEC of 29 January 1985 on the financing of health inspections and controls laid down by Directives 89/662/EEC, 90/425/EEC, 90/675/EEC and 91/496/EEC, as amended and consolidated by Council Directive 96/43/EC of 26 June 1996 in order to ensure financing of veterinary inspections and controls on live animals and certain animal products and amending Directives 90/675/EEC and 91/496/EEC, is that this provision applies equally when the cutting plant and the establishment where the meat is obtained do not belong to the same natural or legal person.
Niiden kanteiden yhteydessä, jotka Conseil d'État'ssa nostettün riidanalaisen asetuksen kumoamiseksi toimivallan ylittämisen vuoksi, kyseinen tuomioistuin katsoi lähinnä, että tämän asetuksen 2 § on säännös, jolla pyritään soveltamaan direktiivin 9 artiklan 1 kohtaa Conseil d'État'n mukaan kyseisen 2 §:n laillisuuden arviointi riippuu vastauksesta yhtäältä siihen, sallitaanko kyseisen düektüvin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa poiketa metsästyksen alkamis- ja päättymispäivistä, jotka on vahvistettu tämän saman direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa mainitut tavoitteet huomioon ottaen, ja toisaalta jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, mitkä ovat ne perusteet ja rajat, joiden mukaisesti näistä poikkeuksista voidaan säätää.
(2) The reduction provided for by this provision must be proportional to the saving in staff costs and administrative expenditure made as a result of the proximity of the cutting plant and the slaughterhouse at the time the controls and inspections connected to the cutting operations are carried out.'
"1) SaUitaanko 2.4.1979 annetun neuvoston düektüvin 79/409/ETY 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa jäsenvaltion poiketa metsästyksen alkamis- ja päättymispäivistä, jotka perustuvat siihen, että direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa lueteUut tavoitteet on otettu huomioon?
16 October 2003
Ensimmäinen kysymys
Preliminary ruling (Directive 79/409/EEC — Conservation of wild birds — Opening and closing dates for hunting Derogations) (Sixth Chamber)
On myös muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että sellaisten lintulajien metsästyskiellosta, joita ei mamita düektüvin Uitteessä II, johon direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa viitataan, voidaan poiketa erityisesti tämän düektüvin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevin perustein.
By decision of 25 January 2002 the Conseil d'État (Council of State) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 9(l)(c) of Council Directive 79/409/EEC of 2 April 1979.
EdeUä esitetystä seuraa, että luonnonvaraisten lintujen metsästys, jota harjoitetaan virkistystarkoituksessa düektüvin 7 artiklan 4 kohdassa mainittuina ajanjaksoina, voi olla kyseisen düektüvin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa sallittua asiallista hyötykäyttöä, aivan kuten luonnonvaraisten lintujen pyydystäminen ja edelleen luovuttaminen jopa metsästyskausien ulkopuolella niiden haUussapitämiseksi elävinä houkutuslintuina tai miden käyttämiseksi vapaa-ajan tarkoituksiin messuilla ja markkinoilla.
According to the Conseil d'État, the assessment of the legality of Article 2 depends, first, on whether Article 9(l)(c) of the Directive permits derogations from the opening and closing dates for hunting set in the light of the objectives specified in Article 7(4) of the Directive and, second, if so, what the criteria and limits are when laying down those derogations.
Ensiksi on muistutettava, että düektüvin 9 artiklassa sallitaan jäsenvaltioiden poiketa tämän saman düektüvin 5 ja 7 artiklassa säädetystä suojeltavien lajien yleisestä metsästyskiellosta ainoastaan toimenpiteillä, joissa viitataan riittävän yksityiskohtaisesti sen 1 ja 2 kohdassa mainittuihin seikkoihin.
The Conseil d'État, after annulling Article 1 of the contested decree in part in so far as it related to the opening or closing dates for hunting certain species, decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Näin ollen kansallinen toimenpide, jossa vahvistetaan mahdollisuus poiketa direktiivin 7 artiklan 4 kohdasta sen 9 artiklani kohdan perusteella ja jollainen esimerkiksi tämän tuomion 5 kohdassa mainittu toimenpide on, ei ole tämän jälkimmäisen säännöksen mukainen, jos siinä ei viitata millään tavoin simen, että tällainen poikkeus voidaan myöntää ainoastaan, jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole.