natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Republic of Austria contends that the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998 does not infringe the directly applicable Community law.
Gerhard Köbler on toiminut 1.3.1986 alkaen Innsbruckissa (Itävalta) yliopiston vakinaisena professorina ja ollut julkisoikeudellisessa palvelussuhteessa Itävallan valtioon.
Moreover, in its view, the decision of a court adjudicating at last instance such as the Verwaltungsgerichtshof cannot found an obligation to afford reparation as against the State.
Nimityksen yhteydessä hänelle myönnettiin yliopiston vakinaiseen professoriin sovellettavan palkkataulukon palkkaluokan 10 palkka tavanomaisine ikälisineen.
Taking the view that in the case before it the interpretation of Community law was not free from doubt and that such interpretation was necessary in order for it to give its decision, the Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Hän korosti, että vaikka hänellä ei ollutkaan 15 palvelusvuotta professorina Itävallan yliopistoissa, hänellä oli sitä vastoin vaaditut palvelusvuodet, jos hänen toimintansa yhteisön muiden jäsenvaltioiden yliopistoissa otetaan huomioon.
By its first and second questions, which must be examined together, the referring court is essentially asking whether the principle according to which Member States are obliged to make good damage caused to individuals by infringements of Community law for which they are responsible is also applicable where the alleged infringement stems from a decision of a court adjudicating at last instance and whether, if so, it is for the legal system of each Member State to designate the court competent to adjudicate on disputes relating to such reparation.
Yhteisöjen tuomioistuimen kirjaaja tiedusteli 11.3.1998 päivätyllä kirjeellä Verwaltungsgerichtshofilta, katsoiko tämä tarpeelliseksi pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä, kun otetaan huomioon asiassa C-15/96, Schöning-Kougebetopoulou, 15.1.1998 annettu tuomio.
In international law a State which incurs liability for breach of an international commitment is viewed as a single entity, irrespective of whether the breach which gave rise to the damage is attributable to the legislature, the judiciary or the executive.
Verwaltungsgerichtshof peruutti 24.6.1998 tehdyllä päätöksellä ennakkoratkaisupyyntönsäja hylkäsi samana päivänä antamallaan tuomiolla Gerhard Köblerin kanteen sillä perusteella, että erityinen ikälisä oli uskollisuuslisä, joka oikeutti objektiivisesti poikkeamaan työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevista yhteisön oikeuden normeista.
That principle must apply a fortiori in the Community legal order since all State authorities, including the legislature, are bound in performing their tasks to comply with the rules laid down by Community law which directly govern the situation of individuals.
Gerhard Köbler on nostanut vahingonkorvauskanteen Itävallan tasavaltaa vastaan ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa saadakseen korvauksen vahingosta, joka hänelle oli aiheutunut siitä, että hänelle ei ollut maksettu erityistä ikälisää.
In the light of the essential role played by the judiciary in the protection of the rights derived by individuals from Community rules, the full effectiveness of those rules would be called in question and the protection of those rights would be weakened if individuals were precluded from being able, under certain conditions, to obtain reparation when their rights are affected by an infringement of Community law attributable to a decision of a court of a Member State adjudicating at last instance.
Hän väittää, että Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamalla tuomiolla rikottiin välittömästi sovellettavia yhteisön oikeuden normeja, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut tuomioissa, joissa se on todennut, että erityinen ikälisä ei ole uskollisuuslisä.
It must be stressed, in that context, that a court adjudicating at last instance is by definition the last judicial body before which individuals may assert the rights conferred on them by Community law.
Itävallan tasavalta väittää, että Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamalla tuomiolla ei rikota välittömästi sovellettavaa yhteisön oikeutta.
Since an infringement of those rights by a final decision of such a court cannot thereafter normally be corrected, individuals cannot be deprived of the possibility of rendering the State liable in order in that way to obtain legal protection of their rights.
Lisäksi sen mukaan Verwaltungsgerichtshofin kaltaisen asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen tekemä päätös ei voi perustaa valtiolle korvausvelvollisuutta.
Consequently, it follows from the requirements inherent in the protection of the rights of individuals relying on Community law that they must have the possibility of obtaining redress in the national courts for the damage caused by the infringement of those rights owing to a decision of a court adjudicating at last instance.
Koska Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien katsoi sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa, että yhteisön oikeuden tulkinta on epävarma ja että tällainen tulkinta on tarpeen päätöksen tekemiseksi, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Indeed, application of the principle of State liability to judicial decisions has been accepted in one form or another by most of the Member States, even if subject only to restrictive and varying conditions.
Ensimmäinen ja toinen ennakkoratkaisukysymys
It may also be noted that, in the same connection, the ECHR and, more particularly, Article 41 thereof enables the European Court of Human Rights to order a State which has infringed a fundamental right to provide reparation of the damage resulting from that conduct for the injured party. The case-law of that court shows that such reparation may also be granted when the infringement stems from a decision of a national court adjudicating at last instance.
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on syytä tarkastella yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, sovelletaanko periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia korvaamaan niiden syyksi luettavalla yhteisön oikeuden rikkomisella yksityisille aiheutetut vahingot, myös tilanteeseen, jossa kyseinen rikkominen johtuu asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen päätöksestä, ja jos tähän vastataan myöntävästi, päättääkö kukin jäsenvaltio oikeusjärjestyksensä mukaisesti, mikä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan kyseistä korvausta koskevia oikeusriitoja.
Conditions governing State liability
Valtion vahingonkorvausvastuuta koskeva periaate
As to the conditions to be satisfied for a Member State to be required to make reparation for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of Community law for which the State is responsible, the Court has held that these are threefold: the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals; the breach must be sufficiently serious; and there must be a direct causal link between the breach of the obligation incumbent on the State and the loss or damage sustained by the injured parties.
Kansainvälisen oikeudenjärjestelmässä valtiota,joka on vastuussa kansainvälisen sitoumuksen rikkomisesta, käsitellään kokonaisuutena, olipa vahingon aiheuttaneeseen rikkomiseen syyllistynyt lainsäätäjä, tuomiovallan käyttäjä tai toimeenpanovallan käyttäjä, ja yhteisön oikeusjärjestyksessä tilanteen on oltava tällainen sitä suuremmalla syyllä, koska kaikki valtioelimet, myös lainsäätäjä, ovat tehtäviään suorittaessaan velvollisia noudattamaan yhteisön oikeusnormeja, jotka saattavat vaikuttaa suoraan yksityisten oikeusasemaan.
With regard more particularly to the second of those conditions and its application with a view to establishing possible State liability owing to a decision of a national court adjudicating at last instance, regard must be had to the specific nature of the judicial function and to the legitimate requirements of legal certainty, as the Member States which submitted observations in this case have also contended.
Tältä osin on syytä korostaa, että asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevä tuomioistuin on määritelmän mukaan viimeinen oikeusaste, jossa yksityiset voivat vedota niihin oikeuksiin, jotka heille yhteisön oikeudessa myönnetään.
State liability for an infringement of Community law by a decision of a national court adjudicating at last instance can be incurred only in the exceptional case where the court has manifestly infringed the applicable law.
Koska näiden oikeuksien loukkausta tällaisen tuomioistuimen lopulliseksi tulleella päätöksellä ei voida normaalisti enää poistaa, yksityisiltä ei voida riistää mahdollisuutta vedota valtion vahingonkorvausvastuuseen ja saada tätä kautta oikeuksilleen oikeussuojaa.
In any event, an infringement of Community law will be sufficiently serious where the decision concerned was made in manifest breach of the case-law of the Court in the matter.
Tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, on sitä paitsi EY 234 artiklan kolmannen kohdan nojalla saatettava kysymys yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi erityisesti sen välttämiseksi, että yksityisille yhteisön oikeudessa annettuja oikeuksia loukataan.
In its third question the national court essentially seeks to ascertain whether Article 48 of the Treaty and Article 7(1) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community are to be interpreted as meaning that they preclude the grant, under conditions such as those laid down in Article 50a of the GG, of a special length-of-service increment which, according to the interpretation of the Verwaltungsgerichtshof in its judgment of 24 June 1998, constitutes a loyalty bonus.
On syytä vielä lisätä, että vaikka seikat, jotka liittyvät lopullisten päätösten oikeusvoimaa tai tuomioistuinten riippumattomuutta koskevien periaatteiden kunnioittamiseen, ovat voineet saada aikaan kansallisissa oikeusjärjestelmissä joskus tiukkojakin rajoituksia, jotka koskevat mahdollisuutta vedota valtion vastuuseen tuomioistuinten virheellisistä päätöksistä aiheutuvista vahingoista, tällaiset seikat eivät ole kuitenkaan olleet sellaisia, että ne ehdottomasti sulkisivat pois kyseisen mahdollisuuden.
Artide 50a of the GG precludes, for the purpose of the grant of the special length-of-service increment for which it provides, any possibility of taking into account periods of activity completed by a university professor in a Member State other than the Republic of Austria.
Voidaan vielä korostaa, että samassa tarkoituksessa Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja erityisesti sen 41 artiklan mukaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuin voi velvoittaa valtion, joka on loukannut perusoikeutta, korvaamaan tästä menettelystä vahinkoa kärsineelle aiheutuneet vahingot Kyseisen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että tällainen korvaus voidaan myös myöntää, jos rikkominen johtuu asiaa ylimpänä oikeusasteena käsitelleen kansallisen tuomioistuimen päätöksen sisällöstä.
Such a regime is clearly likely to impede freedom of movement for workers in two respects.
Valtion vahingonkorvausvastuun edellytykset
In its judgment of 24 June 1998 the Verwaltungsgerichtshof held that the special length-of-service increment provided for in Article 50a of the GG constituted under national law a bonus seeking to reward the loyalty of professors of Austrian universities to their sole employer, namely the Austrian State.
Valtion vastuuta niistä vahingoista, jotka aiheutuvat asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen päätöksestä, jolla rikotaan yhteisön oikeutta, koskevat samat edellytykset.
The special length-of-service increment at issue in the main proceedings does not solely have the effect of rewarding the employee's loyalty to his employer.
Jäsenvaltio voi olla vastuussa siitä, että tällaisella päätöksellä rikotaan yhteisön oikeutta, ainoastaan siinä poikkeustapauksessa, että tuomioistuin on selvällä tavalla rikkonut sovellettavaa oikeutta.
It also leads to a partitioning of the market for the employment of university professors in Austria and runs counter to the very principle of freedom of movement for workers.
Joka tapauksessa yhteisön oikeuden rikkominen on riittävän ilmeinen, jos kyseistä päätöstä tehtäessä on jätetty selvästi noudattamatta yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevaa oikeuskäytäntöä.
Fourth and fifth questions
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
By its fourth and fifth questions, which must be dealt with together, the national court is essentially seeking to ascertain whether, in the main proceedings, the liability of the Member State is incurred owing to an infringement of Community law by the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998.
Kolmannessa kysymyksessään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko EY:n perustamissopimuksen 48 artiklaa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että niissä kielletään sellaisen erityisen ikälisän myöntäminen GG:n 50a §:ssä säädettyjen kaltaisilla edellytyksillä, joka Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamassaan tuomiossa esittämän tulkinnan mukaan on uskollisuuslisä.
A measure such as the special length-of-service increment provided for in Article 50a of the GG, even if it may be classified as a loyalty bonus, entails an obstacle to freedom of movement for workers contrary to Community law.
GG:n 50a §:ssä suljetaan erityisen ikälisän myöntämisen osalta pois kaikki mahdollisuudet ottaa huomioon yliopiston professorin muissa jäsenvaltioissa kuin Itävallan tasavallassa suorittamia palveluskausia.
It must therefore be examined whether that infringement of Community law is manifest in character having regard in particular to the factors to be taken into consideration for that purpose.
On todettava, että tällainen järjestelmä voi rajoittaa työntekijöiden vapaata liikkuvuutta kahdesta syystä.
In the first place, the infringement of Community rules at issue in the reply to the third question cannot in itself be so characterised.
Verwaltungsgerichtshof totesi 24.6.1998 antamassaan tuomiossa, että GG:n 50a §:ssä säädetty erityinen ikälisä oli kansallisen oikeuden mukaan lisä, jonka tarkoituksena oli palkita itävaltalaisten yliopistojen professorien uskollisuus heidän ainoaa työnantajaansa eli Itävallan valtiota kohtaan.
Community law does not expressly cover the point whether a measure for rewarding an employee's loyalty to his employer, such as a loyalty bonus, which entails an obstacle to freedom of movement for workers, can be justified and thus be in conformity with Community law.
Pääasiassa kyseessä olevan erityisen ikälisän seurauksena ei ole ainoastaan se, että työntekijän uskollisuus työnantajaansa kohtaan korvataan.
In those circumstances and in the light of the circumstances of the case, the infringement hereof cannot be regarded as being manifest in nature and thus as sufficiently serious.
Se johtaa myös yliopiston professorien työmarkkinoiden eristämiseen Itävallan alueella ja on juuri työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaista.
The principle that Member States are obliged to make good damage caused to individuals by infringements of Community law for which they are responsible is also applicable where the alleged infringement stems from a decision of a court adjudicating at last instance where the rule of Community law infringed is intended to confer rights on individuals, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between that breach and the loss or damage sustained by the injured parties.
Neljännellä ja viidennellä kysymyksellään, joita on syytä käsitellä yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii saamaan selville, syntyyköjäsenvaltiolle pääasiassa vahingonkorvausvastuu senjohdosta, että Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamalla tuomiolla on rikottu yhteisön oikeutta.
manifest, h is f or the legal system of each Member State to designate the court competent to determine disputes relating to that reparation.
Näin ollen on tarkasteltava, onko tämä yhteisön oikeuden rikkominen luonteeltaan selvä.
Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) and Article 7(1) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community are to be interpreted as meaning that they preclude the grant, under conditions such as those laid down in Article 50a of the Gehaltsgesetz 1956 (law on salaries of 1956), as amended in 1997, afa special length-of-service increment which, according to the interpretation oj the Verwallungsgerichtshof (Austria) in its judgment of 24 June 1998, constitutes a loyalty bonus.
Tältä osin on syytä katsoa ensinnäkin, että yhteisön sääntöjen rikkomista, jota kolmanteen kysymykseen annettu vastaus koskee, ei voida sinänsä luonnehtia tällä tavalla.
An infringement of Community law, such as that stemming in the circumstances of the mam proceedings from the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998, does not have the requisite manifest character for liability under Community law to be incurred by a Member State for a decision of one of its courts adjudicating at last instance.'
Itse asiassa yhteisön oikeudessa ei nimenomaisesti säännellä sitä, voiko toimenpide, jolla saatetaan työntekijä uskolliseksi työnantajaansa kohtaan, kuten uskollisuuslisä, joka merkitsee työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoittamista, olla oikeutettu ja siis yhteisön oikeuden mukainen.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 April 2003.
Tämän vuoksi ja asiaan liittyvät seikat huomioon ottaen ei ole syytä katsoa, että todettu rikkominen olisi luonteeltaan selvä ja näin ollen riittävän ilmeinen.
(2) Where a supreme court is responsible for a breach of Community law by a Member State, injured individuals have a right to redress if the purpose of the rule of Community law infringed is to confer rights on them, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between that breach and the loss or damage sustained by the individuals.
Periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia korvaamaan nöden syyksi luettavalla yhteisön oikeuden rikkomisella yksityisille aiheutetut vahingot, sovelletaan myös silloin, kun kyseinen rikkominen johtuu asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen päätöksestä, kun yhteisön rikotun oikeusnormin tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, kun rikkominen on riittävän ilmeinen ja kun vahinko, joka on aiheutunut henkilöille, joiden oikeuksia on loukattu, on välittömässä syy-yhteydessä kyseiseen rikkomiseen.
Subject to that reservation, the State must make reparation in accordance with the domestic rules on liability for the consequences of the loss or damage caused by the breach of Community law attributable to the State, provided that the conditions laid down by national law are neither less favourable than those relating to similar domestic claims nor such as to make it in practice impossible or excessively difficult to obtain redress.
Sen ratkaisemiseksi, onko rikkominen riittävän ilmeinen, kun kyseinen rikkominen johtuu tällaisesta päätöksestä, toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on tuomioistuintoiminnan erityinen luonne huomioon ottaen nokittava, onko kyseinen rikkominen luonteeltaan selvä. Kukin jäsenvaltio päättää itse oman oikeusjärjestyksensä mukaisesti, mikä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan mainittuun korvaukseen liittyviä oikeusriitoja.
(3) The principle that it is for the legal system of each Member State to determine which court or tribunal has jurisdiction to hear disputes involving individual rights derived from Community law, subject to the reservation that effective judicial protection be ensured, is applicable to actions for damages brought by individuals against a Member State on the basis of an alleged breach of Community law by a supreme court.
EY:n perustamissopimuksen 48 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1612/68 on tulkittava siten, että missä kielletään sellaisen erityisen ikälisän myöntäminen vuoden 1956 Gehaltsgesetzin (vuoden 1956 palkkalaki) 50a §:ssä, sellaisena kuin tämä laki on muutettuna vuonna 1997, säädettyjen kaltaisilla edellytyksillä, joka Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) 24.6.1998 antamassaan tuomiossa esittämän tulkinnan mukaan on uskollisuuslisä
(4) The national courts have sole jurisdiction to assess whether the substantive conditions for imposing State liability for the acts or omissions of a supreme court are fulfilled, in particular to determine
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian olosuhteissa Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamasta tuomiosta ilmenevän kaltainen yhteisön oikeuden rikkominen ei ole luonteettaan selvä, mikä on edellytyksenä sille, että jäsenvaltiolle syntyisi yhteisön oikeuden nojalla vahingonkorvausvastuu asiaa ylimpänä oikeusasteena käsitelleen tuomioistuimensa päätöksen johdosta.
whether the error of law which is the cause of the breach of Community law in question is excusable or inexcusable.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 8 päivänä huhtikuuta 2003.
In circumstances such as those of the main proceedings, it can be considered that the error made by the supreme court concerned as to the meaning and the scope of that article of the Treaty is inexcusable, and thus capable of giving rise to State liability.'
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
Preliminary ruling (Freedom of movement for workers —Article 39(4) EC - Employment in the public service —Masters and chief mates of merchant navy ships — Conferment of powers of public authority on board — Posts reserved for nationals of the flag State — Posts open to nationals of other Member States on condition of reciprocity) (Full Court)
2) Kun yhteisön oikeuden rikkominen jäsenvaltion osalta luetaan ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen syyksi, vahinkoa kärsineillä yksityisillä on oikeus korvaukseen, jos yhteisön rikotun oikeussäännön tavoitteena on antaa oikeuksia yksityisille, jos rikkominen on riittävän ilmeinen ja jos kyseessä olevan rikkomisen ja yksityisille aiheutuneen vahingon välillä on välitön syy-yhteys.
By order of 4 October 2001 the Tribunal Supremo (Supreme Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 39 EC and Articles 1 and 4 of Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968.
3) Periaatetta, jonka mukaan kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä on osoitettava tuomioistuin, joka on toimivaltainen ratkaisemaan yhteisön oikeusjärjestykseen perustuvia yksityisten oikeuksia koskevia oikeusriitoja, sillä edellytyksellä, että tehokas oikeussuoja taataan, sovelletaan myös yksityisten jäsenvaltiota vastaan nostamiin vahingonkorvauskanteisiin, jotka koskevat ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen väitettyä syyllistymistä yhteisön oikeuden rikkomiseen.
The Officers' Association brought an action before the Tribunal Supremo for the annulment of certain provisions of the Royal Decree No 2062/1999.
Tässä tehtävässään ne voivat ottaa huomioon yhteisöjen tuomioistuimen tältä osin esittämät huomiot.
The Tribunal Supremo, finding that masters and chief mates of merchant ships occasionally perform public order duties or duties which, in Spain, are usually entrusted to public officials, enquires whether the fact that a Member State reserves such employment for its nationals is compatible with Article 39 EC and the Court's case-law.
EY 39 artiklaa on tulkittava siten, että sen tavoitteena on antaa yksityisille oikeuksia.