natgillin/translations-raw huggingface dataset:
of a delegation or reservation of implementing powers, fall within paragraphs (1) or (5) of Article 67 EC, it is necessary to assess whether, with the adoption of Directive 2005/85 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status, the Council has adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issues covered by points 1 and 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC.
pidättämisen muodossa EY 67 artiklan 1 tai 5 kohdan soveltamisalaan, on selvitettävä, onko neuvosto antaessaan pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista direktiivin 2005/85 antanut yhteisön säädökset, joissa on määritelty EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan ja 2 alakohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvia asioita koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet.
Furthermore, the existence of an earlier practice of establishing secondary legal bases cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the institutions.
Lisäksi johdettujen oikeusperustojen vahvistamista koskevan aikaisemman käytännön perusteella ei voida poiketa perustamissopimuksen säännöistä, eikä tämä käytäntö voi siis luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä.
Since Directive 2005/85 adopts detailed criteria enabling the lists of safe countries to be established subsequently, the Council has, by that legislative act, adopted ‘Community legislation defining the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC, and therefore the co-decision procedure is applicable.
Koska direktiivissä 2005/85 säädetään yksityiskohtaiset perusteet, joiden nojalla voidaan myöhemmin vahvistaa turvallisten maiden luettelot, neuvosto on tällä lainsäädäntötoimella antanut EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut ”yhteisön säädökset, joissa on määritelty – – yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet”, joten asiassa on sovellettava yhteispäätösmenettelyä.
In order to determine whether the future adoption and amendment of the lists of safe countries through legislation or any decision to apply the third indent of Article 202 EC, in the form
Sen arvioimiseksi, kuuluuko turvallisten maiden luettelojen hyväksyminen tai muuttaminen lainsäädäntöteitse tai mahdollinen päätös soveltaa EY 202 artiklan kolmatta luetelmakohtaa delegoinnin tai täytäntöönpanovallan
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-133/06
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 27 September 2007 1 refugee status 2and, alternatively, of the whole of that directive.
27 päivänä syyskuuta 2007 1 myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY 229 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 36 artiklan 3 kohdan ja toissijaisesti koko kyseisen direktiivin kumoamista.
In this case the Court of Justice is being asked to rule on a legal question of fundamental importance for the Community institutional system and the institutional balance which underpins it.
Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään ottamaan kantaa yhteisön toimielinjärjestelmän ja sen taustalla olevan toimielinten välisen tasapainon kannalta olennaisen tärkeään oikeudelliseen kysymykseen.
The question is whether it is permissible under Community law to create secondary legal bases for the purpose of adopting legislative measures following a simplified procedure as opposed to that laid down by the Treaty.
Se koskee sitä, onko yhteisön oikeuden mukaan sallittua luoda johdettu oikeudellinen perusta, jonka nojalla voidaan myöhemmin antaa säädöksiä perustamissopimuksessa määrättyyn menettelyyn verrattuna yksinkertaistetussa menettelyssä.
In other words, it is a matter of deciding whether it is legally possible to delegate legislative power within the Community legal order.
Toisin sanoen on määritettävä, onko lainsäädäntötoimivallan delegointi laillista yhteisön oikeusjärjestyksessä.
The contested directive is based on point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC which provides: ‘The Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 67, shall, within a period of five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam, adopt:
Riidanalainen direktiivi perustuu EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan d alakohtaan, jossa määrätään seuraavaa: ”Neuvosto toteuttaa 67 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen viiden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta:
I — Legal background to the action
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
On the basis of the first paragraph of Article 230(1) EC, the European Parliament brought an action before the Court of Justice for the annulment, primarily, of Articles 29(1) and (2) and 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing
Euroopan parlamentti on nostanut yhteisöjen tuomioistuimessa EY 230 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla kanteen, jossa se vaatii ensisijaisesti pakolaisaseman
PARLIAMENT v COUNCIL
PARLAMENTTI v. NEUVOSTO d)
(d) minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status;’ providing for all or parts of the areas covered by this Title to be governed by the procedure referred to in Article 251 and adapting the provisions relating to the powers of the Court of Justice’.
– vähimmäisvaatimukset menettelystä jäsenvaltioissa pakolaisaseman myöntämisessä tai peruuttamisessa.” neuvosto tekee Euroopan parlamenttia kuultuaan yksimielisesti päätöksen siitä, että 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä sovelletaan kaikkiin tässä osastossa tarkoitettuihin aloihin tai osaan niistä, ja mukautetaan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa koskevia määräyksiä.”
Directive 2005/85 was adopted unanimously by the Council on a proposal from the Commission and after consulting the European Parliament, in accordance with Article 67(1) EC which provides: ‘During a transitional period of five years following the entry into force of the Treaty of Amsterdam, the Council shall act unanimously on a proposal from the Commission … and after consulting the European Parliament’.
Neuvosto hyväksyi direktiivin yksimielisesti Euroopan yhteisöjen komission ehdotuksesta ja parlamenttia kuultuaan EY 67 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jossa säädetään seuraavaa:
The directive was in fact adopted more that five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam and the second indent of Article 67(2) EC provides:
Riidanalainen direktiivi tosin annettiin vasta yli viiden vuoden kuluttua Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta, ja EY 67 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa säädetään seuraavaa:
However, as is apparent from the recital 4 in the preamble to Decision 2004/927/EC concerning the transition to co-decision procedures adopted by the Council on 22 December 2004 pursuant to the second indent of Article 67(2) (‘bridge decision’) 3, that decision does not affect the provisions of Article 67(5) EC.
Kuten direktiivin johdantoosan neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, EY 67 artiklan 2 kohdan toisen luetelmakohdan nojalla 22.12.2004 tehty neuvoston päätös 2004/927/EY, 3jossa säädetään yhteispäätösmenettelyyn siirtymisestä (ns. yhdyskäytäväpäätös), ei kumminkaan vaikuta EY 67 artiklan 5 kohdan määräyksiin.
While Article 67(5) EC, by derogation from paragraph 1 thereto, provides for the adoption, in accordance with the procedure referred to in Article 251 EC of the measures provided for in Article 63(1) EC, that is only ‘provided that the Council has previously adopted, in accordance with paragraph 1 of this article, Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues’.
EY 67 artiklan 5 kohdassa tosin määrätään saman artiklan 1 kohdasta poiketen, että EY 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet hyväksytään 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen, mutta vain ”edellyttäen, että neuvosto on antanut etukäteen tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteisön säädökset, joissa on määritelty näitä asioita koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet”.
The contested directive specifically aims to set out the common rules and basic principles governing the procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status.
Riidanalaisen direktiivin tarkoituksena on juuri yhteisten sääntöjen ja keskeisten periaatteiden vahvistaminen pakolaisaseman myöntämiselle ja poistamiselle jäsenvaltioissa.
For that purpose, the contested provisions of Directive 2005/85 authorise the Council, acting by a qualified majority on a proposal
Kyseisestä direktiivistä riitautettujen säännösten mukaan neuvosto, joka tekee
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 breach of essential procedural requirements and a breach of the principle of cooperation in good faith.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-133/06 menettelymääräyksen rikkominen, joka johtuu perustelujen riittämättömyydestä ja lojaalin yhteistyön periaatteen loukkaaminen.
The first two pleas raise the central question in this case, which justified its assignment to the Grand Chamber, that of whether it is possible for the Community legislature to have recourse to secondary legal bases.
Kahdessa ensimmäisessä kumoamisperusteessa tuodaan esille nyt vireillä olevan asian keskeinen kysymys, jonka perusteella asia siirrettiin suuren jaoston ratkaistavaksi, nimittäin kysymys yhteisön lainsäätäjän mahdollisuudesta käyttää johdettua oikeudellista perustaa.
I will first turn my attention to an assessment of the merits of those two pleas and, as the arguments put forward in support of each one are not easily dissociable, I will examine them together.
Arvioin aluksi näiden kahden kumoamisperusteen aiheellisuutta, ja koska niiden tueksi esitettyjä perusteluja on vaikea käsitellä erillään, tutkin ne yhdessä.
from the Commission and after consultation of the European Parliament, to adopt and to amend, first, a minimum common list of third countries which are to be regarded by Member States as safe countries of origin, which is the object of Article 29(1) and (2) and, second, a common list of European safe third countries, which is the object of Article 36(3) (‘the lists of safe countries’).
ratkaisunsa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, voi tässä tarkoituksessa hyväksyä yhteisen vähimmäisluettelon kolmansista maista, joiden jäsenvaltiot katsovat olevan turvallisia alkuperämaita (29 artiklan 1 ja 2 kohta), ja yhteisen luettelon kolmansista maista, jotka katsotaan eurooppalaisiksi turvallisiksi maiksi (36 artiklan 3 kohta), sekä muuttaa näitä luetteloita (jäljempänä turvallisten maiden luettelot).
Those lists of safe countries are to be adopted by applying the criteria for the designation of safe third countries set out in Annex II to that directive and the criteria for the designation of European safe countries set out in Article 36(2) of the directive.
Nämä turvallisten maiden luettelot vahvistetaan soveltamalla direktiivin liitteessä II turvallisten kolmansien maiden määrittämiseksi ja direktiivin 36 artiklan 2 kohdassa turvallisten eurooppalaisten maiden määrittämiseksi säädettyjä perusteita.
II — Merits of the action
II Kanteen perusteltavuus
By this action, the Parliament essentially alleges that the Council, by means of the contested provisions, created secondary legal bases which enable it to adopt and amend the lists of safe countries according to a procedure which derogates from that of the first indent of Article 67(5) EC, which, subject to conditions, provides for co-decision.
Nyt esillä olevassa kanteessa parlamentti arvostelee neuvostoa siitä, että se on luonut riidanalaisilla säännöksillä johdettuja oikeudellisia perustoja, joiden nojalla se voi hyväksyä ja muuttaa turvallisten maiden luetteloja EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetusta menettelystä poikkeavassa menettelyssä; kyseisessä kohdassa määrätään tietyin edellytyksin yhteispäätöksestä.
5In the case submitted for our consideration, the annulment of the contested provisions clearly would not alter the substance of the contested directive, with the result that the principal heads of claim are admissible.
5Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalaisten säännösten kumoaminen ei selvästikään muuta mitenkään riidanalaisen direktiivin pääsisältöä, joten pääasian vaatimukset voidaan hyvin ottaa tutkittaviksi.
The Parliament formally submits four pleas in law supporting its claim for annulment: infringement of the Treaty stemming from disregard of Article 67(5) EC, the Council’s lack of competence, an insufficient statement of reasons constituting a
Kanteensa tueksi parlamentti esittää muodollisesti seuraavat neljä kumoamisperustetta: EY 67 artiklan 5 kohdan noudattamatta jättämisestä johtuva perustamissopimuksen rikkominen; neuvoston toimivallan puuttuminen; olennaisen
A — The pleas relating to infringement of the Treaty and lack of competence common rules and basic principles applicable to that issue the final element of the ‘necessary legislation’ to use the Parliament’s expression; the co-decision procedure is now necessary, since the adoption and amendment of the lists of safe countries cannot be the subject of measures of an executive nature.
A Perustamissopimuksen ja toimivallan puuttumista kumoamisperusteet ja näin ollen ”tarvittavan lainsäädännön” viimeinen osatekijä, parlamentin käyttämää ilmaisua lainatakseni. Toinen on se, että vastedes päätöksenteossa on aina käytettävä yhteispäätösmenettelyä, koska turvallisten maiden luetteloja ei voida hyväksyä tai muuttaa täytäntöönpanotoimenpiteillä.
Those are the two assumptions which I shall touch on briefly even though, as I am going to demonstrate, it is not necessary to examine their relevance for the purpose of assessing the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty.
Käsittelen seuraavassa lyhyesti näitä kahta lähtökohtaa, vaikka – kuten aion osoittaa – niiden todenperäisyyden osoittaminen ei sinänsä ole tarpeen sen arvioimiseksi, ovatko toimivallan puuttumista ja perustamissopimuksen rikkomista koskevat kumoamisperusteet aiheellisia.
Directive 2005/85 — the final stage of the necessary legislation?
Direktiivi 2005/85 – viimeinen vaihe tarvittavan lainsäädännön antamisessa?
According to the Parliament, by reserving to itself, by Articles 29(1) and (2) and 36(3) of the contested directive, the adoption and amendment of the lists of safe countries after mere consultation of the Parliament, the Council simultaneously infringed the provisions of the first indent of Article 67(5) EC which provides for the co-decision procedure and acted without the competence to do so; the Council is not authorised to establish, in a piece of secondary legislation, a legal basis for the adoption of successive acts of secondary legislation according to a procedure other than that laid down by the Treaty, where those acts of secondary legislation do not have the character of implementing measures.
Kun neuvosto on riidanalaisen direktiivin 29 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 36 artiklan 3 kohdassa varannut itselleen toimivallan hyväksyä ja muuttaa turvallisten maiden luetteloita pelkästään parlamenttia kuultuaan, se on parlamentin mukaan paitsi rikkonut EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, jossa määrätään yhteispäätösmenettelystä, myös ylittänyt toimivaltansa.
It is apparent that the two pleas are inseparable: if the Council had the competence to have recourse to secondary legal bases, it could not have infringed Article 67(5) EC; in that case, the lists of safe countries will be adopted correctly on the basis of secondary legal bases and not on the basis of the Treaty provisions.
Parlamentin mukaan neuvostolla ei ole toimivaltaa vahvistaa johdetun oikeuden säädöksellä oikeudellista perustaa, jonka nojalla on tarkoitus antaa perustamissopimuksesta poikkeavassa menettelyssä peräkkäisiä johdetun oikeuden säädöksiä, jotka eivät ole luonteeltaan täytäntöönpanotoimenpiteitä.
The first indent of Article 67(5) EC provides that the Council is to adopt the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) EC in accordance with the co-deci-sion procedure referred to in Article 251 EC provided that it has adopted ‘Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues’, that is to say governing the asylum policy provided for by Article 63(1) EC and some of the measures on refugees and displaced persons, those referred to in Article 63 2(a) (EC).
EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaan neuvosto hyväksyy EY 251 artiklassa määrättyä yhteispäätösmenettelyä noudattaen 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdassa ja 2 alakohdan a alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet, kun se on antanut ”yhteisön säädökset, joissa on määritelty näitä asioita koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet”, toisin sanoen säädökset, joilla säännellään EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua turvapaikkapolitiikkaa ja osaa pakolaisia ja muita kotiseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä koskevista toimenpiteistä, nimittäin toimenpiteitä, joista määrätään EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdan a alakohdassa. Parlamentin mukaan nämä yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet määriteltiin lopullisesti juuri riidanalaisella direktiivillä, joten kaikkien
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 and, on that basis, come under the consultation procedure, it would certainly constitute the final stage thereof.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-133/06 turvallisten maiden alkuperäisten luettelojen vahvistaminen on vielä katsottava osaksi tarvittavia yhteisiä sääntöjä ja siten kuulemismenettelyn piiriin kuuluvaksi, se on varmasti tämän lainsäädäntöprosessin viimeinen vaihe.
Consequently, the subsequent amendment of those lists should follow the co-decision procedure, contrary to what the contested secondary legal bases provide.
Näitä luetteloja myöhemmin muutettaessa on näin ollen noudatettava yhteispäätösmenettelyä, päinvastoin kuin mitä nyt riitautettu johdettu oikeudellinen perusta edellyttää.
Failing that, the Council could delay indefinitely completion of the task of determining the common rules and basic principles and, therefore, the transition to the co-decision procedure.
Muutenhan neuvosto voisi loputtomasti viivyttää yhteisten sääntöjen ja keskeisten periaatteiden määrittämistä ja sitä kautta siirtymistä yhteispäätösmenettelyyn.
The Council contends that ‘necessary legislation’ is a vague concept the meaning of which can be defined only by the legislature, in this case the Council.
Neuvosto puolestaan väittää tarvittavan lainsäädännön käsitteen olevan niin epämääräinen, että vain lainsäätäjä – tässä tapauksessa neuvosto itse – pystyy täsmentämään sen merkityksen.
In the present case, the Council took the view that the establishment of the list of safe countries and the list of European safe countries forms part of the Community legislation defining the common rules and basic principles on asylum.
Kyseisessä tapauksessa neuvosto oli mieltänyt turvallisten kolmansien maiden ja turvallisten eurooppalaisten maiden luetteloiden laatimisen osaksi yhteisön lainsäädäntöä, jossa määritellään yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet turvapaikkapolitiikan alalla.
Moreover, it endeavoured to adopt them in the actual body of the contested directive.
Se oli myös pyrkinyt sisällyttämään luettelot itse riidanalaisen direktiivin säädösosaan.
The Parliament mentions the following measures: Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national, 6a regulation based on Article 63(1)(a) EC; Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers 7based on Article 63(1)(b) EC; Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third country nationals or stateless persons as refugees or as persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted, 8a directive based on Article 63(1)(c), (2)(a) and (3)(a) EC.
kohdan 1 alakohdan b alakohtaan ja kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/83/EY, 8joka perustuu EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan c alakohtaan, 2 alakohdan a alakohtaan ja 3 alakohdan a alakohtaan.
Secondly, the Parliament submits that if, as the Commission, which intervened in support of the form of order sought by the Parliament, believes to be the case, the initial adoption of the lists of safe countries still had to form part of the common rules required
Toissijaisesti parlamentti ja sitä väliintulijana tukeva komissio väittävät, että jos
It is apparent that the parties are divided as regards that problem of categorisation.
Asianosaiset ovat siis varsin erimielisiä kyseisen käsitteen määrittelystä.
I would observe at the outset that it is obviously not possible to share the Council’s opinion as regards the absolute discretion it claims to have to decide on what forms part of the necessary legislation.
Heti aluksi on huomattava, ettei tietenkään voida täysin hyväksyä neuvoston käsitystä sen harkintavallan laajuudesta, jota se katsoo voivansa käyttää määrittäessään tarvittavan lainsäädännön sisältöä.
It goes without saying that the interpretation and application of a concept which determines the legislative procedure applicable, and therefore in particular the extent of the Parliament’s participation in the decision-making process, which accordingly affects the institutional
Kun kyse on käsitteestä, jonka perusteella kyseisellä alalla sovellettava lainsäädäntömenettely ja etenkin se,
PARLIAMENT v COUNCIL procedure provided for to that effect by the Treaty, establish legal bases for the purpose of adopting subsequent measures in accordance with another procedure which is simplified in relation to that laid down by the Treaty.
PARLAMENTTI v. NEUVOSTO laillisesti sellaisella säädöksellä, jonka se antaa perustamissopimuksessa tätä varten määrätyssä menettelyssä, vahvistaa oikeudelliset perustat, joiden nojalla on tarkoitus antaa myöhemmin muita säädöksiä toisessa, perustamissopimuksessa määrättyyn menettelyyn verrattuna yksinkertaistetussa menettelyssä.
The answer would certainly be in the affirmative 10if those subsequent measures were in the nature of implementing measures.
Tähän kysymykseen on tietenkin vastattava myönteisesti 10siinä tapauksessa, että kyseiset myöhemmät säädökset ovat luonteeltaan täytäntöönpanotoimia.
11The question is thus whether the adoption and amendment of the lists of safe countries constitute implementing measures.
11Näin ollen on selvitettävä, voidaanko turvallisten maiden luetteloiden laatiminen ja muuttaminen katsoa täytäntöönpanotoimiksi.
In the event that they do, it is of little importance whether or not the contested directive is the last element of the necessary legislation, as the lists of safe countries could be adopted pursuant to a secondary legal basis according to a simplified procedure such as that chosen by the Council.
Jos näin on, ei ole mitään merkitystä sillä, onko riidanalainen direktiivi tarvittavan lainsäädännön viimeinen osatekijä vai ei, vaan turvallisten maiden luettelot voidaan huoletta vahvistaa johdetun oikeudellisen perustan nojalla neuvoston tässä tapauksessa soveltaman kaltaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä.
However, the Parliament submits specifically that the naming of the safe countries comes under the competence of the Community legislature.
Parlamentti kuitenkin nimenomaan väittää turvallisten maiden määrittämisen kuuluvan yhteisön lainsäätäjän toimivaltaan.
Do the lists of safe countries fall under the heading of executive matters?
Kuuluvatko turvallisten maiden luettelot täytäntöönpanotoimien piiriin?