natgillin/translations-raw huggingface dataset:
found on Mr Yasse's computer to Crédit Andorra, which runs counter to the definitive finding of the Court of First Instance in paragraph 70 of the judgment under appeal.
Tältä osin on korostettava, että ensimmäisen valitusperusteen toinen osa nojautuu tosiseikkoja koskevaan oletukseen eli siihen, että Hautem on ottanut osaa päätökseen lähettää Crédit Andorralle Yassen tietokoneelta löydetyt telekopiot, mikä on ristiriidassa sen kanssa, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 70 kohdassa itse arvioinut asiaa.
The Court of First Instance held that Mr Hautem merely cooperated in drafting the four documents found on Mr Yasse's computer and did not participate in sending them.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näet tässä kohdassa todennut, että Hautem on tyytynyt avustamaan Yassea vain Yassen tietokoneelta löydettyjen neljän asiakirjan laatimisessa mutta että hän ei ollut kuitenkaan osallistunut niiden lähettämiseen.
As that finding cannot be challenged on appeal, the second branch of the first plea must be declared inadmissible.
Koska tätä toteamusta ei voida enää riitauttaa muutoksenhakuvaiheessa, ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on jätettävä tutkimatta.
Third branch
Kolmas osa
However, that error on the part of the Court of First Instance is of no consequence.
Tämä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen virhe ei voi kuitenkaan aiheuttaa mitään seurauksia.
Clearly, the failure to declare his wife's activity, contrary to Article 5 of the Staff Regulations of the Bank, even supposing it to be established, cannot justify a penalty as serious as dismissal, having regard in particular to the nature of Mr Hautem's duties within the Bank.
On selvää, että pelkästään se, ettei puolison toimintaa ollut ilmoitettu vastoin pankin henkilöstösääntöjen 5 artiklaa, olettaen,
It is sufficient in that regard to state that the third branch of the first plea rests on a factual premiss, namely that Mr Hautem participated in sending two of the documents found on Mr Yasse's computer, which, runs counter to the definitive finding of the Court of First Instance in paragraph 70 of the judgment under appeal.
että tällainen toiminta on näytetty toteen, ei voi olla perusteena irtisanomisen kaltaiselle vakavalle seuraamukselle, kun otetaan huomioon erityisesti Hautemin pankissa hoitamien tehtävien luonne.
Fourth branch
Toinen valitusperuste
The Bank submits that, the Court of First Instance failed to take account of the contractual rules applicable to employment relations between the Bank and the members of its staff when it held that, applying Article 91(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities by analogy, it had unlimited jurisdiction and could therefore order the Bank to pay Mr Hautem his arrears of remuneration.
Tästä seuraa, että pankin henkilöstösääntöjen 41 artiklalla ei ole suljettu yhteisöjen tuomioistuimen ja näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallasta pois pankin ja sen toimihenkilöiden välisiä taloudellisluonteisia riitoja eikä siinä ole asetettu tämän toimivallan käyttämisen osalta sellaisia rajoituksia, jotka riippuvat riidan erityisestä luonteesta.
As regards, first, the question as to whether the Court of First Instance erred in law in applying Article 91(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities by analogy in a dispute between the Bank and one of its employees in order to provide a basis for its unlimited jurisdiction, it is necessary to take Article 41 of the Staff Regulations of the Bank into consideration.
Pankki väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta pankin ja sen henkilöstön työsuhteisiin sovellettavat sopimusmääräykset katsoessaan, että virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohtaa analogisesti soveltaen sillä oli täysi harkintavalta ja näin ollen mahdollisuus velvoittaa pankki maksamaan Hautemille saamatta jääneet palkat.
Article 41 provides that '[disputes of any nature between the Bank and individual members of staff shall be brought before the Court of Justice of the European Communities'.
Siltä osin kuin on kyse ensinnäkin siitä, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on soveltanut virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohtaa analogisesti pankin ja yhden pankin toimihenkilön väliseen riita-asiaan ja katsonut, että sillä on täysi harkintavalta, on otettava huomioon pankin henkilöstösääntöjen 41 artikla.
It is sufficient in that regard to observe that the Court of First Instance held, in paragraph 75 of the judgment under appeal, that the evidence adduced by the Bank was incapable of establishing either that Mr Hautem had engaged in a professional activity of a commercial nature or that he had taken advantage of his connection with the Bank, involved the Bank or personally used the Bank's equipment.
Siltä osin kuin on kyse siitä, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ymmärtänyt väärin pankin henkilöstöön sovellettavan järjestelmän sopimusoikeudellisen luonteen, kun se on velvoittanut pankin maksamaan Hautemille irtisanomisen jälkeen saamatta jääneet palkat, on todettava, että toisin kuin pankki väittää, tämä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätös ei perustu virkamiesoikeudelliseen lähentymistapaan, koska saamatta jääneiden palkkojen saaminen on seuraus, joka liittyy tavallisesti siihen, että irtisanomispäätös todetaan laittomaksi, ja tämä on tilanne myös sopimusoikeudellisen järjestelmän osalta.
It follows that Article 41 of the Staff Regulations of the Bank does not remove disputes of a financial character between the Bank and its staff from the jurisdiction of the Court of Justice, and therefore from that of the Court of First Instance, and that it does not limit the exercise of that jurisdiction according to the particular nature of a dispute.
Julkisasiamies L.A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 1 päivänä helmikuuta 2001.
Such reasoning appears to be legally flawed, because the contested decision might still, in the
Julkisasiamies ehdotti, että
As regards, next, the question as to whether the Court of First Instance failed to take account of
— ne valitusasiassa esitetyt perusteet, jotka on tutkittu, hylätään
Orders the European Investment Bank to pay the costs'
Pääasian oikeudenkäynti ennakkoratkaisukysymys
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 1 February 2001.
Tätä sanaa käytetään Saksassa ja useissa muissa Euroopan eri maissa mainoksissa suosion tai hyväksynnän ilmauksena erilaisten tavaroiden ja palvelusten osalta.
'— the appeal is in part inadmissible
Bundespatentgerichtin mukaan ei ole kuitenkaan voitu selvittää, että tätä sanaa olisi käytetty kirjoitusvälineiden yhteydessä.
— although declared admissible in the appeal, the grounds are rejected
Bundespatentgericht toteaa tältä osin, että direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan riittävä peruste sille, että sanamerkin "Bravo" rekisteröinti evätään, on se, että sanasta
Case C-517/99 Merz & Krell GmbH & Co. Approximation of laws 4 October 2001
vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta sekä vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla.
Preliminary ruling (Trade marks —Approximation of laws —Article 3(l)(d) of First Directive 89/104/EEC — Grounds for refusal or invalidity — Trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade — Need for signs or indications to have become customary to designatelhe goods or services in respect of which registration of the mark is sought — No need for the signs or indications to be directly descriptive of the properties or characteristics of the goods or services in respect of which registration of the mark is sought) (Full Court)
"bravo" on tullut yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomainen, eikä tässä säännöksessä edellytetä, että tämä sana kuvailisi konkreettisesti asianomaisia tavaroita.
that it need not specifically describe the goods in question.
Tavaramerkkioikeus on olennainen osa perustamissopimuksessa tavoiteltua vääristymättömän kilpailun järjestelmää.
By an order of 20 October 1999, the Bundespatentgericht (Federal Patents Court) referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 3(l)(d) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks.
Bundespatentgericht toteaa kuitenkin, että Markengesetzin 8 §:n 2 momentin 3 kohdan sanamuodon perusteella rekisteröintihakemus voidaan hylätä tämän säännöksen perusteella ainoastaan, jos sana, jonka rekisteröintiä haetaan, on muuttunut sellaiseksi, että sillä tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä haetaan.
But, the Bundespatentgericht says, on a literal interpretation of Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz, the claimed word must have become customary to designate the goods and services in respect of which the mark is sought to be registered in order for it to be refused registration under that provision.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna tavaramerkin päätehtävänä on taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle se, että tietyllä tavaramerkillä varustettujen tavaroiden tai palvelujen alkuperä on sama, antamalla kuluttajalle tai loppukäyttäjälle tilaisuus erottaa ilman sekaannuksen mahdollisuutta nämä tavarat tai palvelut muualta peräisin olevista tavaroista ja palveluista (ks. erityisesti asia C-39/97, Canon, tuomio 29.9.1998).
That question was raised in proceedings brought by Merz & Krell GmbH & Co. (hereinafter 'Merz & Krell') against a refusal by the Deutsches Patent- und Markenamt (German Patent and Trade Mark Office) to register the word mark Bravo in respect of writing implements. The main proceedings and the question referred to the Court
Bundespatentgerichtin mukaan Markengesetzin 8 §:n 2 momentin 3 kohdan sanamuodon perusteella ei myöskään voida tietää, onko yleinen yhteys rekisteröintihakemuksessa tarkoitettuihin tavaroihin tai palveluihin riittävä peruste hakemuksen hylkäämiselle tämän säännöksen perusteella vai onko erityinen yhteys kyseisiin tavaroihin tai palveluihin tältä osin välttämätön edellytys.
Furthermore, the wording of Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz does not specify- whether it is sufficient that there be a general connection with the goods or services covered by the mark in order for registration to be refused under that provision, or whether it is necessary for there to be a specific connection with those goods or services.
Myös yhteisön lainsäätäjä on pitänyt tätä tavaramerkin päätehtävänä, kun se on säätänyt direktiivin 2 kohdassa, että sellaiset merkit, jotka voidaan esittää graafisesti, voivat olla tavaramerkkejä ainoastaan, jos niiden perusteella yrityksen tavarat tai palvelut voidaan erottaa muiden yritysten tavaroista tai palveluista.
Taking the view that Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz should be interpreted in a manner compatible with Article 3(l)(d) of the Directive which it incorporates into German law, the Bundespatentgericht decided to stay proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Bundespatentgericht on katsonut, että Markengesetzin 8 §:n 2 momentin 3 kohdan tulkinnan on oltava sopusoinnussa direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, joka on ensin mainitulla säännöksellä saatettu osaksi Saksan oikeutta, ja siksi se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
It points out that the term 'Bravo' has the same meaning in many European languages as a term of praise in the sense of "well done'.
Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava näiden edellä esitettyjen näkökohtien valossa.
It also observes that that word is in fact used in advertising in Germany and various other European countries as a term of praise in respect of various goods and services.
Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan sellaisia tavaramerkkejä ei voida rekisteröidä, jotka muodostuvat yksinomaan merkeistä tai merkinnöistä, jotka ovat tulleet yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisiksi.
However, it states that it has not been able to find any use of the word in connection with writing implements.
Kysymyksensä ensimmäisellä osalla Bundespatentgericht haluaa selvittää, onko direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohtaa tulkittava niin, että se on esteenä tavaramerkin rekisteröinnille ainoastaan, jos ne merkit tai ilmaukset, joista tämä tavaramerkki yksinomaan muodostuu, ovat muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palveluja, joita varten kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä on haettu.
It must be pointed out that the purpose of the Directive, as is clear from the first and seventh recitals in its preamble, is to make the conditions for obtaining and continuing to hold a registered trade mark the same in all the Member States so as to remove disparities in the laws of the Member States which may impede the free movement of goods and the freedom to provide services and may distort competition within the common market.
Markengesetzin 8 artiklan 2 kohdan 3 kohta puolestaan koskee tavaramerkkejä, jotka muodostuvat yksinomaan merkeistä tai ilmauksista, jotka ovat muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti "tarkoitetaan kyseisiä tavaroita tai palveluja",
The Bundespatentgericht takes the view that under Article 3(l)(d) of the Directive it is sufficient forthe word 'Bravo' to be refused registration as a word mark that it has become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade, and
On syytä muistuttaa, että direktiivillä pyritään sen ensimmäisen ja seitsemännen perustelukappaleen mukaan siihen, että tavaramerkin saamisen ja säilyttämisen edellytykset olisivat kaikissa jäsenvaltioissa samat, jotta poistettaisiin ne eri jäsenvaltioiden säännösten erot, jotka voivat rajoittaa tavaroiden
Trade mark rights constitute an essential dement in the system of undistorted competition which the Treaty is intended to establish.
Tästä ei kuitenkaan voida päätellä, että harkittaessa, voidaanko rekisteröintihakemus hyväksyä, ei olisi otettava huomioon sitä yhteyttä, joka vallitsee tavaramerkin muodostavien merkkien tai ilmausten ja tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palveluiden välillä.
The purpose of Article 3(l)(d) of the Directive is to prevent the registration of signs or indications that are not capable of distinguishing the goods or services of one undertaking from those of other undertakings and so do not satisfy the criterion laid down in Article 2 of the Directive.
Aluksi on syytä todeta, että vaikka yhtäältä direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja toisaalta 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalat ovat ilmeisellä tavalla osittain päällekkäisiä, viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitettu rekisteröintieste ei perustu näiden tavaramerkkien kuvailevuuteen vaan siihen, missä merkityksessä kyseisiä merkkejä tai ilmauksia käytetään siinä kohderyhmässä, joka määrittyy kyseisissä tavaramerkkihakemuksissa tarkoitettujen tavaroiden ja palvelujen kaupan perusteella.
From that point of view, the essential function of the trade mark is to guarantee the identity of the origin of the marked goods or service to the consumer or end user by enabling him, without any possibility of confusion, to distinguish the goods or service from others which have another origin (see, inter alia, Case C-39/97 Canon).
Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohdalla pyritään nimittäin estämään sellaisten merkkien tai ilmausten rekisteröinti, joiden perusteella yrityksen tavaroita tai palveluita ei voida erottaa toisten yritysten tavaroista tai palveluista ja jotka eivät siis täytä direktiivin 2 artiklassa asetettua edellytystä.
The question whether particular signs or indications possess distinctive character cannot, however, be considered in the abstract and separately from the goods or services those signs or indications are intended to distinguish.
Ratkaistaessa, ovatko tietyt merkit tai ilmaisut erottamiskykyisiä, ei voida jättää ottamatta huomioon sitä, minkä tavaroiden ja palveluiden erottamiseen tavaramerkkiä on tarkoitus käyttää.
That essential function of trade marks has been incorporated by the Community legislature into Article 2 of the Directive, which provides that signs which are capable of being represented graphically may only constitute a trade mark if they are capable of distinguishing the goods or services of one undertaking from those of other undertakings.
Tästä seuraa, että direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan tehokkaan vaikutuksen turvaamiseksi on katsottava, että tämän säännöksen soveltamisalaa ei ole syytä rajoittaa niin, että siihen kuuluisivat vain ne tavaramerkit, jotka kuvailevat tavaramerkeillä tarkoitettujen tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia tai ominaispiirteitä.
That finding is corroborated by Article 3(3) of the Directive.
Tätä päätelmää tukee myös direktiivin 3 artiklan 3 kohta.
As the Court held at paragraph 44 of the judgment in Joined Cases C-108/97 and C-109/97 Windsurfing Chiemsee, it is through the use made of it that such a sign acquires the distinctive character which is a prerequisite for its registration under that provision.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut yhdistetyissä asioissa C-108/97 ja C-109/97, Windsurfing Chiemsee, 4.5.1999 antamansa tuomion 44 kohdassa, asianomainen merkki saa juuri käyttönsä perusteella erottamiskyvyn, joka on tässä säännöksessä asetettu merkin rekisteröinnin edellytykseksi.
However, whether a sign does have the capacity to distinguish as a result of the use made of it can only be assessed in relation to the goods or services covered by it.
On kuitenkin huomattava, että se, onko tavaramerkki tullut käyttönsä perusteella erottamiskykyiseksi, voidaan ratkaista ainoastaan tarkastelemalla tavaramerkkiä yhteydessä niihin tavaroihin tai palveluihin, joita varten tavaramerkkiä on käytetty.
Accordingly, signs or indications that are not capable of fulfilling the essential function of a trade mark cannot enjoy the protection conferred by registration. As is made clear by the tenth recital in the preamble to the Directive, the purpose of the protection afforded by the registered trade mark is in particular to guarantee that trade mark's function as an indication of origin.
Tältä osin on syytä korostaa, että kun kyse on tavaramerkin muodostavista merkeistä tai ilmauksista, jotka ovat muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä haetaan, tällaisten merkkien tai ilmausten perusteella ei voida erottaa yrityksen tavaroita tai palveluita muiden yritysten tavaroista tai palveluista eivätkä ne siis täytä tavaramerkin päätehtävää, paitsi jos nämä merkit tai ilmaukset ovat käyttönsä perusteella tulleet erottamiskykyisiksi niin, että direktiivin 3 artiklan 3 kohta on sovellettavissa.
Under Article 3(l)(d) of the Directive, trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or trade practices are to be refused registration.
Tällaisessa tilanteessa ei siis ole tarpeen tutkia, kuvaillaanko kyseisillä merkeillä tai ilmauksilla näiden tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia tai ominaispiirteitä.
It must first of all be observed that, although there is a clear overlap between the scope of Articles 3(l)(c) and 3(l)(d) of the Directive, marks covered by Article 3(l)(d) are excluded from registration not on the basis that they are descriptive, but on the basis of current usage in trade sectors covering trade in the goods or services for which the marks are sought to be registered.
Jos merkit tai ilmaukset ovat muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä haetaan, merkitystä ei ole sillä, onko näitä käytetty mainosten iskusanoina, laatua koskevina ilmauksina tai kehotuksina ostaa kyseisiä tavaroita tai palveluja.
It is true that, unlike Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz, which refers to trade marks that consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or trade practices to designate the goods or services', Article 3(l)(d) of the Directive contains no such qualification. It cannot, however, be concluded from that that, in order to assess the merits of an application for registration of a trade mark, account should not be taken of the connection between the signs or indications constituting the trade mark and the goods or services covered by that mark.
Kysymyksensä toisella osalla Bundespatentgericht haluaa tietää, onko direktiivin 3 artiklan 1 kohdan d alakohta esteenä tavaramerkin rekisteröinnille ainoastaan silloin, kun ne merkit tai ilmaukset, joista tämä tavaramerkki yksinomaan koostuu, kuvailevat tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia tai ominaispiirteitä, vai myös silloin, kun nämä merkit tai ilmaisut ovat mainoksessa käytettäviä iskusanoja, laatua koskevia ilmauksia tai ostokehotuksia, vaikka niillä ei kuvailtaisi kyseisten tavaroiden ja palveluiden ominaisuuksia tai ominaispiirteitä.
interpretation is sought should not be limited solely to trade marks which describe the properties or characteristics of the goods or services covered by them.
kulloinkin käsiteltävänä olevassa tapauksessa, ovatko tällaiset merkit tai ilmaukset muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palveluja, joita varten kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä haetaan.
In the signs or indications concerned have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services covered by the mark, it is of little consequence that they are used as advertising slogans, indications of quality or incitements to purchase those goods or services.
Tällainen käyttö ei sinänsä ole esteenä sellaisen tavaramerkin rekisteröinnille, joka koostuu merkeistä tai ilmauksista, jotka ovat mainoksissa käytettäviä iskusanoja, laatua koskevia ilmauksia tai kehotuksia ostaa niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkkiä on käytetty.
In such a case it is not therefore necessary to consider whether the signs or indications in question are descriptions of the properties or
Kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista
Article 3(1 )(d) must also be interpreted as meaning that it subjects refusal to register a trade mark to the sole condition that the signs or indications of which the trade mark is exclusively composed have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services in respect of which registration of that mark is sought.
Samaa säännöstä on tulkittava niin, että siinä asetetaan tavaramerkkiimkemuksen hylkäämiselle ainoastaan se edellytys, että ne merkit tai ilmaukset, joista kyseinen tavaramerkki yksinomaan muodostuu, ovat muuttuneet sellaisiksi, että niillä yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisesti tarkoitetaan niitä tavaroita tai palvefoja, joita varten tämän tavaramerkin rekisteröintiä haetaan.
It is immaterial, when that provision is applied, whether the signs or indications in question describe the properties or characteristics of those goods or services.'
Tätä säännöstä sovellettaessa merkitystä ei ole sillä, kuvaillaanko kyseisillä merkeillä tai ilmauksilla näiden tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia tai ominaispiirteitä vai ei.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittine of the Full Court on 18 January 2001.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 18 päivänä tammikuuta 2001.