natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the zones and agglomerations referred to in paragraph 1, where the level of more than one pollutant is higher than the limit values, Member States shall provide an integrated plan covering all the pollutants concerned.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa, joissa useamman kuin yhden epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, jäsenvaltioiden on laadittava kokonaissuunnitelma, joka koskee kaikkia kyseeseen tulevia epäpuhtauksia.
Article 5(1) of Council Directive 1999/30/EC of 22 April 1999 relating to limit values for sulphur dioxide, nitrogen dioxide and oxides of nitrogen, particulate matter and lead in ambient air (OJ 1999 L 163, p.
Ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista 22.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/30/EY (EYVL L 163, s.
41) provides:
41) 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
‘Member States shall take the measures necessary to ensure that concentrations of PM₁₀ in ambient air, as assessed in accordance with Article 7, do not exceed the limit values laid down in Section I of Annex III as from the dates specified therein.
PM10-hiukkaspitoisuudet 7 artiklan mukaisesti arvioituina eivät ylitä liitteessä III olevassa I jaksossa vahvistettuja raja-arvoja liitteessä määrätyistä määräajoista alkaen.
The margins of tolerance laid down in Section I of Annex III shall apply in accordance with Article 8 of Directive 96/62/EC.’
Liitteessä III olevan I jakson mukaisia ylitysmarginaaleja sovelletaan direktiivin 96/62/EY 8 artiklan mukaisesti.”
Stage 1, section 1 of Annex III to Directive 1999/30 sets out, in a table, the limit values for particulate matter PM₁₀.
Direktiivin 1999/30 liitteen III ensimmäisen vaiheen 1 jaksossa esitetään taulukossa
Directive 96/62 was transposed into German law by the Gesetz zum Schutz vor schädlichen Umwelteinwirkungen durch Luftverunreinigungen, Geräusche, Erschütterungen und ähnliche Vorgänge (Federal Law on protection against the harmful effects of air pollution, noise, vibrations and other types of nuisance on the environment), as published on 26 September 2002 (BGBl I, p.
Direktiivi 96/62 on pantu täytäntöön Saksan oikeudessa ilmansaasteiden, melun, tärinän ja vastaavien ilmiöiden haitallisilta ympäristövaikutuksilta suojaamisesta annetulla lailla (Gesetz zum Schutz vor schädlichen Umwelteinwirkungen durch Luftverunreinigungen, Geräusche, Erschütterungen und ähnliche Vorgänge), sellaisena kuin mainittu laki on julkaistu 26.9.2002 (BGBl. I, s.
3830), as amended by the Law of 25 June 2005 (BGBl I, p.
3830), viimeksi muutettuna 25.6.2005 annetulla lailla (BGBl. I, s.
Paragraph 45 of the Federal Law on combating pollution, headed ‘Improvement of air quality’, provides:
Saasteiden torjunnasta annetun liittovaltion lain 45 §:ssä, jonka otsikko on ”Ilmanlaadun parantaminen”, säädetään seuraavaa:
‘(1) The competent authorities shall take the measures necessary to comply with the emission values fixed pursuant to Paragraph 48a, in particular by means of the plans provided for under Paragraph 47.
”(1) Toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava toimenpiteet, jotka ovat tarpeen 48 bis §:ssä vahvistettujen päästöarvojen noudattamisen varmistamiseksi erityisesti 47 §:ssä säädetyillä suunnitelmilla.
Paragraph 47 of that Law, headed ‘Air quality plans, action plans, Land regulations’, provides:
Mainitun lain 47 §:ssä, jonka otsikko on ”Ilmanlaatua koskevat suunnitelmat, toimintasuunnitelmat, alueellinen lainsäädäntö”, säädetään seuraavaa:
‘(1) Where the limit values plus the statutory margins of tolerance defined by regulation pursuant to Paragraph 48a(1) are exceeded, the competent authorities shall draw up an air quality plan which determines the measures necessary for the per -manent reduction of atmospheric pollutants and which complies with the requirements of the regulation.
”(1) Jos raja-arvot, joita on korotettu 48 bis §:n 1 momentin nojalla annetussa asetuksessa määritellyillä laillisilla ylitysmarginaaleilla, ylittyvät, toimivaltaisten viranomaisten on laadittava ilmanlaatua koskeva suunnitelma, jossa ilmoitetaan asetuksen vaatimusten mukaiset tarvittavat toimenpiteet ilman epäpuhtauksien kestäväksi vähentämiseksi.
(2) Where there is a risk of the emission limit values or alert thresholds defined by regulation pursuant to Paragraph 48a(1) being exceeded, the competent authority shall draw up an action plan laying down the measures to be taken in the short term which must be capable of reducing that risk or of limiting the duration of such an occurrence.
(2) Jos on olemassa uhka 48 bis §:n 1 momentin nojalla annetussa asetuksessa määriteltyjen päästöjen rajaarvojen tai varoituskynnysten ylittymisestä, toimivaltaisen viranomaisen on laadittava toimintasuunnitelma, jossa vahvistetaan toimenpiteet, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä ja joiden on oltava omiaan vähentämään ylittymisen uhkaa ja lyhentämään sen kestoa.
Action plans may be incorporated in an air quality plan pursuant to subparagraph 1.
Toimintasuunnitelmat voivat sisältyä 1 momentissa tarkoitettuun ilmanlaatua koskevaan suunnitelmaan.
The emission limit values referred to in Paragraph 47 of the Federal Law on combating pollution are fixed in the 22nd regulation for the implementation of that Law, which provides, in Paragraph 4(1):
Saasteiden torjunnasta annetun liittovaltion lain 47 §:ssä mainitut päästöjen rajaarvot on vahvistettu mainitun lain 22. soveltamisasetuksen 4 §:n 1 momentissa, jossa säädetään seuraavaa:
‘The average emission limit value over a 24-hour period in respect of PM₁₀, having regard to the protection of human health, is 50 µg/m3, which may be exceeded 35 times in a calendar year …’
10 otetaan huomioon ihmisten terveyden suojelu. Kalenterivuoden aikana sallitaan 35 ylitystä. – –”
Mr Janecek lives on the Landshuter Allee on Munich’s central ring road, approximately 900 metres north of an air quality measuring station.
Janecek asuu Münchenissä Mittlere Ringillä Landshuter Alleen varrella noin 900 metrin etäisyydellä ilmanlaadunmittausasemasta pohjoiseen.
Measurements taken at that station have shown that, in 2005 and 2006, the limit value fixed for emissions of particulate matter PM₁₀ was exceeded much more than 35 times, even though that is the maximum number of instances permitted under the Federal Law on combating pollution.
Mainitulla asemalla suoritetut mittaukset ovat osoittaneet, että vuosina 2005 ja 2006 pienten PM10-hiukkasten päästöjen raja-arvo ylittyi huomattavasti yli 35 kertaa, vaikka kyseinen ylitysmäärä oli saasteiden torjunnasta annetun liittovaltion lain mukaan suurin hyväksytty määrä.
It is common ground that an air quality action plan exists in respect of the city of Munich, that action plan having been declared mandatory on 28 December 2004.
Sitä, että Münchenin kaupungin alueen osalta on olemassa ilmanlaatua koskeva toimintasuunnitelma, joka on julistettu velvoittavaksi 28.12.2004, ei ole kiistetty.
However, the applicant in the main proceedings brought an action before the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Munich for an order requiring the Freistaat Bayern to draw up an air quality action plan in the Landshuter Allee district, so as to determine the measures to be taken in the shortterm in order to ensure compliance with the maximum permitted number of instances — 35 per year — of the emission limit value for particulate matter PM₁₀ being exceeded.
Pääasian kantaja on kuitenkin nostanut Verwaltungsgericht Münchenissä kanteen, jolla hän vaatii Freistaat Bayernin velvoittamista laatimaan ilmanlaatua koskeva toimintasuunnitelma Landshuter Alleen alueen osalta, jotta määritettäisiin ne toimenpiteet, jotka lyhyellä aikavälillä on toteutettava, jotta pienten PM10-hiuk-kasten päästöille vahvistetun rajaarvon ylitysten vuotuisen enimmäismäärän, 35 ylitystä, noudattaminen varmistettaisiin.
The Verwaltungsgericht Munich dismissed that action as unfounded.
Mainittu tuomioistuin hylkäsi kanteen perusteettomana.
On appeal, the Verwaltungsgerichtshof (Higher Administrative Court) took a different view, holding that the residents concerned may require the competent authorities to draw up an action plan, but that they are not entitled to insist that it must include the particular measures that would guarantee compliance in the shortterm with the emission limit values for particulate matter PM₁₀.
Verwaltungsgerichtshof, joka käsitteli asiaa muutoksenhakuasteena, otti erilaisen kannan ja katsoi, että kyseessä olevat Landshuter Alleen varrella asuvat henkilöt voivat vaatia toimivaltaisia viranomaisia laatimaan toimintasuunnitelman mutta että he eivät voi vaatia, että toimintasuunnitelmaan sisältyy toimenpiteitä, jotka ovat omiaan varmistamaan, että pienten PM10-hiukkasten päästöjen raja-arvoja noudatetaan lyhyellä aikavälillä.
According to the Verwaltungsgerichtshof, the national authorities are required only to ensure that such a plan pursues that objective to the extent to which it is possible and proportionate for it to do so.
Mainitun tuomioistuimen mukaan kansallisilla viran- omaisilla on vain velvollisuus varmistua siitä, että mainitunlaisella suunnitelmalla tavoitellaan kyseistä päämäärää siltä osin kuin se on mahdollista ja siltä osin kuin toimenpiteet ovat oikeassa suhteessa kyseiseen päämäärään.
Consequently, it ordered the Freistaat Bayern to draw up an action plan complying with those requirements.
Näin ollen Verwaltungsgerichtshof velvoitti Freistaat Bayernin laatimaan näiden määräysten mukaisen toimintasuunnitelman.
According to the Bundesverwaltungsgericht, the applicant in the main proceedings cannot rely on any entitlement to have an action plan drawn up pursuant to Paragraph 47(2) of the Federal Law on combating pollution.
Viimeksi mainitun tuomioistuimen mukaan pääasian kantaja ei voi vedota mihinkään toimintasuunnitelman laatimista koskevaan oikeuteen saasteiden torjunnasta annetun liittovaltion lain 47 §:n 2 momentin nojalla.
The Bundesverwaltungsgericht takes the view, moreover, that neither the spirit nor the letter of Article 7(3) of Directive 96/62 confers a personal right to have an action plan drawn up.
Lisäksi Bundesverwaltungsgericht katsoo, että subjektiivista oikeutta tällaisen suunnitelman laatimiseen ei seuraa myöskään direktiivin 96/62 7 artiklan 3 kohdan tarkoituksesta eikä sanamuodosta.
The referring court states that, even though the — albeit unlawful — failure to adopt an action plan does not, under national law, prejudice the rights of the applicant in the main proceedings, he is not without the means to ensure compliance with the legislation.
Bundesverwaltungsgericht selittää, että vaikka toimintasuunnitelman hyväksymättä jättäminen – edes lainvastaisesti – ei kansallisen oikeuden mukaan loukkaa pääasian kantajan oikeuksia, viimeksi mainitulla on kuitenkin keinoja saada viranomaiset noudattamaan säännöstöä. Pienten PM
Protection against the harmful effects of particulate matter PM₁₀ should
-hiukkasten haitallisilta vaikutuksilta
Thus, effective protection is assured, under the same conditions as those that would result from the drawing-up of an action plan.
Tosiasiallinen suojelu on siis varmistettu edellytyksillä, jotka vastaavat toimintasuunnitelman laatimisesta seuraavia edellytyksiä.
In those circumstances, the Bundesverwaltungsgericht decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Bundesverwaltungsgericht on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
‘(1) Is Article 7(3) of Council Directive 96/62… to be interpreted as meaning that a third party whose health is impaired is entitled to the preparation of an action plan even if, irrespective of any action plan, he is in a position to enforce his right to avoid any detriment to his health as a result of the emission limit value for particulate matter PM₁₀ being exceeded, by bringing an action for intervention by the public authority?
”1) Onko – – direktiivin 96/62 – – 7 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että kolmannella, jonka terveydelle on aiheutunut haittaa, on subjektiivinen oikeus toimintasuunnitelman laatimiseen jopa silloin, kun hän voi toimintasuunnitelmasta riippumatta toteuttaa oikeutensa suojautua haitallisilta terveysvaikutuksilta, jotka johtuvat pienten PM10-hiukkasten päästöraja-arvon ylittymisestä, nostamalla kanteen, jotta viranomainen velvoitettaisiin ryhtymään toimenpiteisiin?
(2) If so, is a third party who is affected by such concentrations of particulate matter PM₁₀ as could be detrimental to health entitled to have an action plan drawn up laying down the measures to be taken in the short term to ensure strict compliance with the emission limit value for particulate matter PM₁₀ ?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kolmannella, joka on saanut terveydelle haitallisen kuormituksen pieniä PM10-hiukkasia, oikeus siihen, että laaditaan sellainen toimintasuunnitelma, josta ilmenevät lyhyellä aikavälillä toteutettavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että pienten
(3) If the answer to Question 2 is in the negative, to what extent must the measures included in an action plan serve to reduce the risk of exceeding the limit value and to limit the duration of such an occurrence?
3) Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, missä määrin toimintasuunnitelmassa vahvistetuilla toimenpiteillä on vähennettävä uhkaa rajaarvon ylittymisestä ja lyhennettävä sen kestoa?
Can an action plan be limited, on the principle of “one step at a time”, to measures which, while not
Voidaanko toimintasuunnitelmassa asteittaisen lähestymistavan tavoin rajoittua toimenpiteisiin, joilla ei tosin taata rajaarvon
JANECEK guaranteeing compliance with the limit value, nevertheless contribute in the short term to improvements in ambient air quality?’
JANECEK noudattamista mutta sentään myötävaikutetaan ilmanlaadun paranemiseen lyhyellä aikavälillä?”
The applicant in the main proceedings submits that, whenever the failure of national authorities to comply with the requirements of a directive designed to protect public health could endanger human health, the persons concerned must be in a position to rely on the mandatory rules included in that directive (see, as regards Council Directive 80/779/EEC of 15 July 1980 on air quality limit values and guide values for sulphur dioxide and suspended particulates (OJ 1980 L 229, p.
Pääasian kantaja tuo esiin, että kaikissa niissä tilanteissa, joissa se, että kansalliset viranomaiset eivät noudata sellaisen direktiivin säännöksiä, jonka tarkoituksena on kansanterveyden suojelu, voi vaarantaa ihmisten terveyden, heidän on voitava vedota direktiivin pakottaviin säännöksiin (ks. ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15.7.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/779/ETY (EYVL L 229, s.
26) and Council Directive 79/869/EEC of 9 October 1979 concerning the methods of measurement and frequencies of sampling and analysis of surface water intended for the abstraction of drinking water in the Member States (OJ 1979 L 271, p.
26) ja jäsenvaltioissa sovellettavista juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden määritysmenetelmistä sekä näytteenotto- ja analysointitiheydestä 9.10.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/869/ETY (EYVL L 271, s.
44), Case C-58/89 Commission v Germany [1991] ECR I-4983, paragraph 14).
44) osalta asia C-58/89, komissio v. Saksa, tuomio 17.10.1991, Kok. 1991, s. I-4983, 14 kohta).
Taking the view that Directive 96/62 is designed to protect human health, the applicant in the main proceedings maintains that Article 7(3) of that directive constitutes a mandatory rule which requires an action plan to be drawn up even where there is merely a risk that a limit value may be exceeded.
Pääasian kantaja katsoo, että direktiivin 96/62 tarkoituksena on ihmisten terveyden suojelu, ja väittää, että kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohta on pakottava säännös, joka edellyttää toimintasuunnitelman laatimista silloinkin, kun on olemassa vain uhka rajaarvon ylittymisestä.
The obligation to draw up such a plan in that situation, the existence of which is not disputed in the main proceedings, is therefore a rule upon which the applicant is in a position to rely, on the basis of the caselaw referred to in the previous paragraph of the present judgment.
Velvollisuus laatia tällainen suunnitelma mainitunlaisessa tilanteessa, jollainen pääasiassa kiistatta on käsillä, on näin ollen säännös, johon pääasian kantaja voi vedota tämän tuomion edeltävässä kohdassa mainitun oikeuskäytännön perusteella.
With regard to the content of the action plan, the applicant in the main proceedings submits that it must lay down all the appropriate measures to ensure that the period during which the limit values are exceeded is kept to a minimum.
Toimintasuunnitelman sisällöstä pääasian kantaja tuo esiin, että siinä on määrättävä kaikista asianmukaisista toimenpiteistä, jotta rajaarvojen ylitysjakso olisi mahdollisimman lyhyt.
That follows, in particular, from the broad logic of Article 7(3) of Directive 96/62 — which states clearly that action plans must be drawn up where there is a mere risk of those values being exceeded — and Article 8(3) of the directive, according to which, where limit values have already been exceeded, the Member States must take measures to ensure that a plan or programme is prepared or implemented for attaining the limit value within the specific time-limit.
Tämä seikka ilmenee erityisesti direktiivin 96/62 7 artiklan 3 kohdan systematiikasta, sillä kyseisessä kohdassa ilmoitetaan selvästi, että toimintasuunnitelmat on laadittava silloin, kun on pelkkä uhka kyseisten arvojen ylittymisestä, ja kyseisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdasta, jonka mukaan silloin, kun rajaarvot ovat jo ylittyneet, jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sellaisen suunnitelman tai ohjelman laatimiseksi tai toteuttamiseksi, jolla saavutetaan raja-arvo vahvistetussa määräajassa.
The Netherlands Government submits that Article 7(3) of Directive 96/62 does not confer on third parties a personal right to have an action plan drawn up.
Alankomaiden hallitus väittää, että direktiivin 96/62 7 artiklan 3 kohdassa ei anneta kolmansille subjektiivista oikeutta siihen, että toimintasuunnitelma laaditaan.
The Member States, it argues, have a wide discretion in respect of both the adoption of action plans and the determination of their content.
Jäsenvaltioilla on mainitun jäsenvaltion mukaan laaja harkintavalta sekä toimintasuunnitelmien hyväksymisessä että niiden sisällön määrittämisessä.
It follows, the Netherlands Government continues, from Article 7(3) that the Community legislature intended to leave to the Member States the power to put in place an action plan and to take the ancillary measures which they consider necessary and proportionate in order to attain the result envisaged.
Samasta säännöksestä ilmenee Alankomaiden hallituksen mukaan, että yhteisön lainsäätäjä on halunnut jättää jäsenvaltioille vallan toteuttaa toimintasuunnitelma ja sellaiset siihen liittyvät toimenpiteet, jotka jäsenvaltio katsoo tarpeellisiksi ja joiden se katsoo olevan oikeassa suhteessa tavoitellun tuloksen saavuttamiseen.
Accordingly, it continues, Article 7(3) of Directive 96/62 does not impose any obligation on the Member States as to the result to be achieved.
Direktiivin 96/62 7 artiklan 3 kohdassa ei näin ollen Alankomaiden hallituksen mukaan aseteta jäsenvaltioille mitään tulosta koskevia velvoitteita.
Their broad discretion allows the Member States to weigh up different interests and to adopt specific measures, taking account of compliance with limit values as well as of other interests and obligations, such as free movement within the European Union.
Jäsenvaltioilla oleva laaja harkintavalta antaa niille mahdollisuuden tasapainottaa eri intressejä ja hyväksyä konkreettiset toimenpiteet niin, että sekä rajaarvojen noudattaminen että muut intressit ja velvoitteet, kuten vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa, otetaan huomioon.
Thus, the Member States are required only to put in place action plans setting out the measures to be taken in the shortterm in order to reduce the risk of those values being exceeded or to limit the duration of such an occurrence.
Alankomaiden hallituksen mukaan jäsenvaltioiden on siis vain laadittava sellaiset toimintasuunnitelmat, joista ilmenevät toimenpiteet, jotka lyhyellä aikavälillä on toteutettava mainittujen arvojen ylittymisen uhan vähentämiseksi tai sen keston lyhentämiseksi.
The Austrian Government points out that the Court has held that the Communitylaw provisions which fix limit values for the protection of human health also confer on the persons concerned a legally enforceable right to compliance with those limit values (Case C-59/89 Commission v Germany).
Itävallan hallitus muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että yhteisön oikeuden säännökset, joilla määrätään raja-arvot, joiden tarkoituksena on ihmisten terveyden suojelu, antavat niille, joita asia koskee, myös oikeuden vaatia kyseisten arvojen noudattamista oikeudessa (em. asia C-59/89, komissio v. Saksa, tuomio 30.5.1991).
However, the Austrian Government takes the view that, while Article 7(3) of Dir -ective 96/62 may have direct effect, it does not follow from this that Article 7(3) establishes a personal right on the part of individuals to have action plans drawn up, since, in its view, that provision covers only the adoption of measures — in the context of national programmes — which are liable to help ensure compliance with limit values.
Mainittu hallitus katsoo kuitenkin, että vaikka direktiivin 96/62 7 artiklan 3 kohdalla voi olla välitön oikeusvaikutus, siitä ei seuraa, että mainitulla säännöksellä luotaisiin yksityisille oikeussubjekteille subjektiivinen oikeus siihen, että toimintasuunnitelmat laaditaan, koska kyseisen hallituksen mukaan mainittu säännös koskee vain sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, jotka ovat omiaan edistämään rajaarvojen noudattamisen varmistamista kansallisten ohjelmien puitteissa.
The Commission submits that it is apparent from the wording of Directive 96/62, in particular the combined provisions of Articles 7(3) and 2(5) and the 12th recital in the preamble to the directive, that the fixing of limit values in respect of particulate matter PM₁₀ serves to protect human health.
Komissio tuo esiin, että direktiivin 96/62 sanamuodosta ja erityisesti 7 artiklan 3 kohdan ja 2 artiklan 5 alakohdan säännöksistä sekä johdantoosan 12. perustelu- kappaleesta, kun niitä tarkastellaan yhdessä, ilmenee, että pienten PM10-hiukkasten rajaarvojen vahvistamisen tarkoituksena on ihmisten terveyden suojelu.
The Court has established in relation to similar provisions that, whenever the exceeding of limit values was capable of endangering human health, the persons concerned were in a position to rely on those rules in order to assert their rights (Case C-361/88 Commission v Germany, paragraph 16; Case C-59/89 Commission v Germany, paragraph 19; and Case C-58/89 Commission v Germany, paragraph 14).
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut analogisten säännösten osalta, että kaikissa niissä tilanteissa, joissa rajaarvojen ylittyminen voi vaarantaa ihmisten terveyden, heidän on voitava vedota mainittuihin säännöksiin saattaakseen oikeutensa voimaan (em. asia C-361/88, komissio v. Saksa, tuomio 30.5.1991, 16 kohta ja em. asia C-59/89, komissio v. Saksa, tuomio 30.5.1991, 19 kohta sekä em. asia komissio v. Saksa, tuomio 17.10.1991, 14 kohta).
According to the Commission, the principles identified in those judgments apply to the action plans provided for under Directive 96/62.
Näistä tuomioista ilmenevät periaatteet soveltuvat komission mukaan direktiivillä 96/62 säädettyihin toimintasuunnitelmiin.
The competent authority is therefore obliged to draw up such plans where the conditions laid down by that directive are satisfied.
Toimivaltaisella viranomaisella on siis velvollisuus laatia kyseiset suunnitelmat silloin, kun direktiivissä asetetut edellytykset täyttyvät.