natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• THE EU AS GUARANTOR OF PEACE• UNITY AND EQUALITY AS THE RECURRING THEME• THE FUNDAMENTAL FREEDOMS• THE PRINCIPLE OF SOLIDARITY• RESPECT OF NATIONAL IDENTITY• THE NEED FOR SECURITY• FUNDAMENTAL RIGHTS IN THE EU
• EU RAUHAN TAKAAJANA• YHTENÄISYYS JA YHDENVERTAISUUS KESKEISINÄ VAIKUTTIMINA• PERUSVAPAUDET• YHTEISVASTUULLISUUDEN PERIAATE• KANSALLISEN IDENTITEETIN KUNNIOITTAMINEN• TAVOITTEENA TURVALLISUUS• PERUSOIKEUDET EU:SSA
THE ‘CONSTITUTION’ OF THE EUROPEAN UNION
EUROOPAN UNIONIN ”PERUSTUSLAKI”
• STRUCTURE OF THE EUROPEAN UNION• THE LEGAL CHARACTER OF THE EC AND THE EU• THE TASKS OF THE EU• THE POWERS OF THE EU• THE INSTITUTIONS OF THE EUEuropean Council — European Parliament — Council of the European Union —European Commission — European Court of Justice and Court of First Instance —Court of Auditors — Other institutions
• EUROOPAN UNIONIN RAKENNE: KOLMEN PILARIN MALLI• EY:N JA EU:N OIKEUDELLINEN LUONNE• EU:N TEHTÄVÄT• EU:N TOIMIVALTA• EU:N TOIMIELIMETEurooppa-neuvosto – Euroopan parlamentti – Euroopan unionin neuvosto –Euroopan komissio – EY:n tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin –Euroopan tilintarkastustuomioistuin – Muut elimet (avustavat elimet): talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea, Euroopan investointipankki, Euroopan keskuspankki
THE COMMUNITY LEGAL ORDER
YHTEISÖN OIKEUSJÄRJESTYS
• THE EU AS A CREATION OF LAW AND A COMMUNITY BASED ON LAW• THE LEGAL SOURCES OF COMMUNITY LAWThe founding Treaties as the primary source of Community law — The Community legal instruments as the secondary source of Community law —International agreements — Sources of unwritten law — Agreements between the Member States• THE COMMUNITY’S RANGE OF TOOLSRegulations and ECSC general decisions — Directives and ECSC recommendations — Individual decisions — Nonbinding measures by Community institutions— Resolutions, declarations and action programmes
• EU OIKEUDELLISENA LUOMUKSENA JA OIKEUDELLISENA YHTEISÖNÄ• YHTEISÖN OIKEUDEN OIKEUSLÄHTEETPerustamissopimukset muodostavat yhteisön primaarioikeuden – Yhteisön säädöksetmuodostavat yhteisön sekundaarioikeuden – EY:n kansainvälisoikeudelliset sopimukset –Kirjoittamattomat oikeuslähteet: Yleiset oikeusperiaatteet; Tavanomainen oikeus –Jäsenvaltioiden väliset sopimukset• LAINSÄÄDÄNTÖVÄLINEETAsetukset ja yleiset EHTY-päätökset – Direktiivit ja EHTY-suositukset – Yksittäisetpäätökset – Yhteisön toimielinten ei-sitovat lausunnot – Päätöslauselmat, julistuksetja toimintaohjelmat
• THE LEGISLATIVE PROCESSConsultation procedure — Cooperation procedure — Co-decision procedure —Approval procedure — Simplified procedure — Procedure for implementing mea-sures• THE SYSTEM OF LEGAL PROTECTIONTreaty infringement proceedings — Actions for annulment — Complaints forfailure to act — Actions for damages — Actions by Community staff — Appealsprocedure — Provisional legal protection — Preliminary rulings• LIABILITY OF THE MEMBER STATES FOR INFRINGEMENTS OF COMMUNITY LAWMember States’ liability for legal acts or failure to act — Liability for infringementof Community law by the courts
• PÄÄTÖKSENTEKOMENETTELYTKuulemis- eli ehdotusmenettely – Yhteistoimintamenettely – Yhteispäätösmenettely –Hyväksyntämenettely – Yksinkertainen menettely – Täytäntöönpanotoimenpiteitäkoskevat päätöksentekomenettelyt• OIKEUSSUOJAJÄRJESTELMÄRikkomismenettely – Kumoamiskanne – Laiminlyöntikanne –Vahingonkorvauskanne – Henkilöstökanne – Muutoksenhakumenettely –Väliaikainen oikeussuoja – Ennakkoratkaisumenettely• JÄSENVALTIOIDEN KORVAUSVELVOLLISUUS YHTEISÖN OIKEUDEN RIKKOMISENPERUSTEELLA
THE POSITION OF COMMUNITY LAW IN RELATION TO THE LEGAL ORDER AS A WHOLE
YHTEISÖN OIKEUDEN ASEMA YLEISESSÄOIKEUSJÄRJESTELMÄSSÄ
• AUTONOMY OF THE COMMUNITY LEGAL ORDER• INTERACTION BETWEEN COMMUNITY LAW AND NATIONAL LAW• CONFLICT BETWEEN COMMUNITY LAW AND NATIONAL LAWDirect applicability of Community law — Primacy of Community law
• YHTEISÖN OIKEUSJÄRJESTYKSEN ITSENÄISYYS• YHTEISÖN OIKEUDEN JA KANSALLISEN OIKEUDEN VÄLINEN VUOROVAIKUTUS• YHTEISÖN OIKEUDEN JA KANSALLISEN OIKEUDEN VÄLISET RISTIRIITATILANTEETYhteisön oikeuden välitön sovellettavuus — Yhteisön oikeuden ensisijaisuus
CONCLUSIONS
LOPUKSI
APPENDIX: TABLE OF EQUIVALENCES REFERRED TO IN ARTICLE 12OF THE TREATY OF AMSTERDAM
LIITE: AMSTERDAMIN SOPIMUKSEN 12 ARTIKLASSA TARKOITETTU VASTAAVUUSTAULUKKO
INTRODUCTION: FROM PARIS VIA ROMETO MAASTRICHT AND AMSTERDAM ntil shortly after the end of the aims of these organisations; these can bedivided into three main groups:
JOHDANTO: PARIISIN JA ROOMANSOPIMUKSISTA MAASTRICHTIN JAAMSTERDAMIN SOPIMUKSIIN uroopan maiden valtiollinen ja poliit-
Second World War our concept of
Organisaatiot voidaan jakaakarkeasti kolmeen ryhmään:
• The Euro-Atlantic organisations the State and our political life had devel-opedalmostentirely onthe basis ofnational constitutions and laws.
• Ensimmäinen ryhmä: eurooppalaisatlanttiset organisaatiot ennen toisen maailmansodan loppua läheskokonaan perustuslakeihin ja muihinkansallisiin lakeihin.
It was onthis basis in our democratic States that therules of conduct binding not only on citizens and parties but also on the State anditsorgans werecreated.Ittookthecomplete collapse of Europe and its political and economic decline to create theconditions for and give a new impetus tothe idea of a new European order.
Niissä esitettiindemokraattisten valtioidemme käyttäytymissäännöt, joita kansalaisten ja puolueidensekä myös valtion ja valtioelinten olinoudatettava. Vasta Euroopan täydellinenluhistuminen ja taloudellinen ja poliittinenrappio loivat edellytykset uudelle alulle jaantoivat uuden sysäyksen ajatukselleuudesta eurooppalaisesta yhteiskuntajärjestyksestä.
The Euro-Atlantic organisations came intobeing as a result of the alliance betweenthe United States of America and Europeafter the Second World War.
Eurooppalais-atlanttisten organisaatioidenlähtökohtana oli toisen maailmansodanjälkeen syntynyt Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan välinen liittoutuma.
It was nocoincidence that the first European organisation of the post-war period, the OEEC(Organisation for European Economic Cooperation), founded in 1948, wascreated at the initiative of the United States.
Niinpä eiollutkaan sattumaa, että ensimmäinensodanjälkeinen eurooppalainen organisaatio, vuonna 1948 perustettu OEEC(Organization for European Economic Cooperation = Euroopan taloudellisenyhteistyön järjestö) syntyi Yhdysvaltojentekemästä aloitteesta.
The US Secretary of State at thetime, George Marshall, called on thecountries of Europe in 1947 to join forcesinrebuildingtheireconomiesandpromised American help.
Yhdysvaltojen tuolloinen ulkoministeri George Marshallkehotti vuonna 1947 Euroopan valtioitayhdistämään ponnistuksensa taloudellisenjälleenrakennuksen hyväksi.
In overall terms, moves towards unification in Europe since the Second World War have created a confusing mixture ofnumerous and complex organisations thatare difficult to keep track of. For example,the OECD (Organisation for Economic Cooperation and Development), WEU(Western European Union), NATO (North Atlantic Treaty Organisation), the Councilof Europe, the European Union (whichstarted life as the European Coal and Steel Community, the European Atomic Energy Community and the European Commu-nity)coexistwithoutanyreallinksbetween them.
Kaiken kaikkiaan sodanjälkeisen Euroopanintegraatiopyrkimykset muodostavat hämmentävän kokonaisuuden, johon kuuluu lukuisia, monimutkaisia ja vaikeasti hahmotettavia organisaatioita.Samanaikaisesti mutta ilman varsinaistakeskinäistä yhteyttä toimivat nykyisin OECD (Organization for Economic Cooperation and Development = Taloudellisenyhteistyön ja kehityksen järjestö), WEU(Länsi-Euroopan unioni), Nato (North Atlantic Treaty Organisation = Pohjois-Atlantin puolustusliitto), Euroopan neuvostoja Euroopan unioni, joista viimeksi mainittuperustuu Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön,Euroopan atomienergiayhteisöön ja Euroopan yhteisöön.
The number of membercountries in these various organisationsranges from 19 (WEU) to 40 (Council of Europe).
Organisaatioihinkuuluvien jäsenvaltioiden määrä vaihtelee10:stä (WEU) 40:een (Euroopan neuvosto).
.• The Council of Europe and the OSCE
• Toinen ryhmä: Euroopan neuvosto ja ETYJ
The feature common to the second groupof European organisations is that they arestructured to enable as many countries aspossible to participate.
OEEC:n perustamisen jälkeen vuonna 1949perustettiin yhdessä Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa sotilasliitto Nato.
At the same time,there was an awareness that these organisations would not go beyond customaryinternational cooperation.
Euroopanvaltioiden turvallisuuspoliittisen yhteistyönlujittamiseksi perustettiin vuonna 1954Länsi-Euroopan unioni (WEU).
countries that had concluded the Brussels Treaty (United Kingdom, France, Belgium,Luxembourg and the Netherlands) withthe addition of the Federal Republic of Germany and Italy.
Järjestöntoiminta perustuu Belgian, Ranskan, Luxemburgin, Alankomaiden ja Yhdistyneenkuningaskunnan väliseen Brysselinsopimukseen, johon Saksan liittotasavalta ja Italia liittyivät myöhemmin.
Portugal, Spain and Greece are now also members of the WEU.
Sittemmin WEU:hun ovat liittyneet myös Kreikka,Espanja ja Portugali.
The organisation offers its membersa platform for close cooperation on security and defence, and thus serves both tostrengthen Europe’s political weight in the Atlantic alliance and to establish a European identity in security and defencepolicy.
WEU tarjoaa siihenkuuluville valtioille mahdollisuudenharjoittaa tiivistä yhteistyötä turvallisuus- ja
These organisations include the Council of Europe, which was founded as a politicalinstitution on 5 May 1949. Its Statute doesnot make any reference to moves towards
Eurooppalaisten organisaatioiden toiselleryhmälle on ominaista rakenne, jonkaansiosta mahdollisimman monet valtiotvoivat osallistua niiden toimintaan.Tällainen rakenne on valittu tietoisena siitä,että kyseisten organisaatioiden toiminta
• The European Union
• Kolmas ryhmä: Euroopan unioni
The third group of European organisationscomprises the European Union, whichitself has grown out of the European Coal and Steel Community, the European Atomic Energy Community and the European Community.
Eurooppalaisten organisaatioidenkolmannen ryhmän muodostaa Euroopanunioni, joka puolestaan perustuu Euroopanhiili- ja teräsyhteisöön, Euroopan atomienergiayhteisöön ja Euroopan yhteisöön.
The feature that is completely new in the EU and distinguishes it from the usual typeof international association of States is thatthe Member States have ceded some oftheir sovereign rights to the EC at thecentre and have conferred on it powers toact independently.
Perinteisiin kansainvälisiin valtioidenvälisiin liittoumiin verrattuna EU:ssa uuttaon se, että jäsenvaltiot luovuttavat osansuvereniteetistaan keskipisteenä toimivalle EY:lle ja antavat sille omat, jäsenvaltioistariippumattomat valtaoikeudet.
In exercising thesepowers, the EC is able to issue sovereignacts which have the same force as laws inindividual States.
Käyttäessäännäitä valtaoikeuksia EYvoi antaa eurooppalaisia säädöksiä, jotka vaikutuksiltaanvastaavat kansallisia lakeja.
a federation or union, nor does it providefor the transfer or merging of sovereignrights.
Näihin organisaatioihin kuuluu 5.toukokuuta 1949 poliittisena organisaationaperustettu Euroopan neuvosto.
Decisions on all important questions require unanimity, which means thatevery country has a power of veto; thesame set-up is to be found in the United Nations (UN) Security Council.
Euroopanneuvoston säännöissä ei viitata pyrkimykseen kehittää toimintaa liittovaltion taiunionin suuntaan eikä pyritä siirtämään taiyhdistämään kansallisen suvereniteetin osaalueita. Euroopan neuvosto tekee päätöksetkaikissa olennaisissa asioissa noudattaenyksimielisyysperiaatetta.
The Council of Europe is therefore designedonly with international cooperation inmind.
Näin ollen Euroopan neuvosto on rakenteeltaanedelleen kansainvälinen yhteistyöelin.Euroopan neuvostossa on tehty lukuisiayleissopimuksia talouden, kulttuurin, sosiaalipolitiikan ja oikeuden aloilla.
Numerous conventions have beenconcluded by the Council in the fields ofeconomics, culture, social policy and law.The most important — and best known —of these is the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR) of 4 November 1950.
Tärkeinja samalla myös tunnetuin on 4.marraskuuta 1950 tehty Euroopan yleissopimus ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi.
The Convention not only enabled a minimum standard for the safeguarding ofhuman rights to be laid down for themember countries; it also established asystem of legal protection which enablesthe bodies established in Strasbourg underthe Convention (the European Commissionon Human Rights and the European Courtof Human Rights) to condemn violationsof human rights in the member countries.
Siinä määriteltiin jäsenvaltioille käytännön kannalta merkittäväihmisoikeuksien suojaamisen vähimmäistaso sekä luotiin luja perusta oikeussuojajärjestelmälle, jonka avulla yleissopimuksella Strasbourgiin perustettujen elinten eli Euroopan ihmisoikeustoimikunnan ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen onmahdollista antaa yleissopimuksen nojallatuomioita jäsenvaltioissa tapahtuneistaihmisoikeusloukkauksista.
The ‘Schumann Plan’ finally became a reality with theconclusion of the founding Treaty of the European Coal and Steel Community (ECSC) by the six founding States (Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands) on 18 April1951 in Paris (Treaty of Paris) and its entryinto force on 23 July 1952. Afurtherdevelopment came some years later with
Tähän ryhmään kuuluu myös Euroopanturvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ), jokaperustettiin vuonna 1994 jatkamaan Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonfe-
This group of organisations also includesthe Organisation for Security and Cooperation in Europe (OSCE), founded in 1994at the Conference on Security and Cooperation in Europe. The OSCE is bound bythe principles and aims set out in the 1975Helsinki Final Act and the 1990 Charter of Paris.
Perustan EY:n luomiselle loi Ranskan tuolloinen ulkoministeri Robert Schuman 9.toukokuuta 1950 antamassaan julistuksessa,jossa hän esitti hänen ja Jean Monnet’nlaatiman suunnitelman Euroopan hiili- jaterästeollisuuden yhdistämisestä Euroopanhiili- ja teräsyhteisöksi.
Alongside measures to build up trustbetween the countries of Europe, theseaims also include the creation of a ‘safetynet’to enable disputes to be settled bypeaceful means.
Katsottiin, että”panos, jonka järjestynyt ja elävä Eurooppavoi osaltaan antaa sivistykselle”, oli”rauhanomaisten suhteiden säilyttämisen
the Treaties of Rome of 25 March 1957,which created the European Economic Community (EEC) and the European Atomic Energy Community (Euratom);these began their work when the Treatiesentered into force on 1 January 1958.
kannalta välttämätöntä”. Schumanin suunnitelma toteutui, kun kuusi perustajavaltiota(Belgia, Saksan liittotasavalta, Ranska, Italia,Luxemburg ja Alankomaat) allekirjoittivat Pariisissa 18. huhtikuuta 1951 Euroopanhiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen (Pariisin sopimus), joka tulivoimaan 23. heinäkuuta 1952.
make use of the institutions, proceduresand mechanisms laid down in the Treaties,subject to the provisos specified.
sopimuksella, joka allekirjoitettiin Amsterdamissa 2. lokakuuta 1997 ja joka tulivoimaan 1. toukokuuta 1999 jäsenvaltioiden suoritettua ratifioimismenettelyt.Tässä yhteydessä on syytä mainita EU:statehtyyn sopimukseen sisällytetty uusijärjestely, joka koskee joustavuutta.
The resultant European Union does not, contrary tosome accounts in the media, replace the European Communities but instead placesit under the same umbrella as the new‘policies and forms of cooperation’(Article47 EU).
Vaikka esitetyt edellytyksetrajoittavatkin kehitystä, tie kohti monennopeuden Eurooppaa on vihdoin avattu.Perustettu Euroopan unioni ei korvaa Euroopan yhteisöjä, kuten tiedotusvälineissätoisinaan väitetään, vaan täydentää niitäuusilla politiikoilla ja uusilla yhteistyönmuodoilla (EU:sta tehdyn sopimuksen 47artikla).
Hence the ‘three pillars’uponwhich the European Union is built: the European Communities; common foreignand security policy; and justice and homeaffairs.
Tämän tuloksena syntyy kuvaannollisesti kolme Euroopan unionin perustanatoimivaa pilaria: Euroopan yhteisöt,yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekäyhteistyö oikeus- ja sisäasioissa.
These will be considered in somedetail in a separate chapter on the constitution of the EU.
Näitäkolmea pilaria kuvaillaan yksityiskohtaisesti EU:n perustuslakia koskevassa luvussa.
The creation of the European Union (EU)by means of the Treaty of Maastrichtmarked a further step along the path to thepolitical unification of Europe.
Maastrichtin sopimuksen myötä tapahtunut Euroopan unionin (EU) perustaminen oliuusi virstanpylväs Euroopan poliittisessayhdentymisessä.
Althoughthe Treaty was signed in Maastricht on 7February 1992, a number of obstacles inthe ratification process (approval by thepeople of Denmark only after a secondreferendum; legal action in Germany tohave Parliament’s approval of the Treatydeclared unconstitutional) meant that itdid not enter into force until 1 November1993.
Sopimus allekirjoitettiin Maastrichtissa jo 7. helmikuuta 1992, muttasen voimaantulo oli mahdollinen vasta 1.marraskuuta 1993 ratifiointimenettelyyn liittyvien esteiden vuoksi (tanskalaisethyväksyivät sopimuksen vasta toisessakansanäänestyksessä; Saksassa nostettiinkanne, jonka mukaan liittopäivien päätössopimuksen hyväksymisestä olisi perustuslain vastainen).
The Treaty refers to itself as ‘a newstage in the process of creating an ever closer union among the peoples of Europe’.
Sopimuksessa todetaan, että”sopimus merkitsee uutta vaihetta kehityksessä – – yhä läheisemmän Euroopankansojen välisen liiton luomiseksi”.
As well as making a number of changes to the E(E)C Treaty and the Euratom Treaty, it contains the instrument establishing the European Union —although it does not bring this process tocompletion.
Siihensisältyy E(T)Y:n perustamissopimusta ja Euratomin perustamissopimusta koskevienmuutosten lisäksi sopimus Euroopan unionista.
The EU saw a further developmentin the form of the Treaty of Amsterdamwhich was signed on 2 October 1997 andentered into force on 1 May 1999 aftercompletion of the ratification process inthe Member States.
Se on EY:n kehityksen tavoin ensimmäinen askel kohtieurooppalaista perustuslaillista järjestystä,johon myös EYvoi sitten sulautua.
The Member States of the EU comprisefirst of all the six founder members of the EC, namely Belgium, Germany (includingthe territory of the former GDR followingthe reunification of the two Germanys on3 October 1990), France, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
EU:n jäsenvaltioita ovat ensinnäkin kuusi EY:n perustajavaltiota eli Belgia, Saksa (jokalaajeni Saksojen yhdistymisen myötä 3.lokakuuta 1990 entisen DDR:n alueenverran), Ranska, Italia, Luxemburg ja Alankomaat.
On 1 January1973, the United Kingdom, Denmark(now excluding Greenland, which in areferendum in February 1982 voted by anarrow majority not to remain in the EC) and Ireland joined the Community; Norway’s planned accession was rejectedin a referendum in October 1972 (53.5 %against EC membership). In 1976 and1977, Greece, Portugal and Spain appliedfor membership.
Tanska (sittemmin ilman Grönlantia, jonka asukkaat ilmaisivat helmikuussa1982 järjestetyssä kansanäänestyksessäniukalla enemmistöllä haluavansa erota EY:stä), Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskuntaliittyivät yhteisöön 1. tammikuuta 1973.Norjassa suunniteltu yhteisöön liittyminen
The idea is that these countriesshould become members of the EU on thebasis of the same criteria, and should besubject to the same conditions for participation in the accession process.
• Liittymisprosessi koskee kymmentä KIE-maata, Kyprosta ja Maltaa.
Aspecial‘pre-accession strategy’is to be used toenable all applicants to bring themselves,as far as possible, into line with EU lawprior to their accession.
Näiden maidenon tarkoitus tulla EU-jäseniksi samojenkriteerien perusteella ja osallistua liittymisprosessiin samoin ehdoin.
As part of are view procedure, the Commission provides the Council with regular reports(the first of which was submitted at theend of 1998) on the progress being made by the CEECs on their waytowardsmembership, where appropriate with recommendations on the start of accessionnegotiations.
Kaikki hakijamaat on tarkoitus saada erityisen liittymistäedeltävän strategian avulla sellaiseenkuntoon, että ne mukauttavat säännöstöään EU:n yhteiseen säännöstöön mahdollisimman paljon jo ennen liittymistä.Komissio antaa neuvostolle kertomuksia KIE-maiden edistymisestä liittymisvalmisteluissa ja tarvittaessa myös suosituksia liittymisneuvottelujen aloittamisesta (ensimmäinen kertomus annettiin vuonna 1998).
• Accession negotiations began on 31March 1998 with the six countries recommended by the Commission (Cyprus,Hungary, Poland, Estonia, the Czech Republic and Slovenia).
• Liittymisneuvottelut aloitettiin 31.maaliskuuta 1998 kuuden komission suositteleman maan kanssa (Kypros, Puola,Slovenia, T˘sekki, Unkari ja Viro).
Negotiations arebeing conducted bilaterally with the individual applicant countries and may beconcluded at different times.
Neuvot-telut ovat kahdenvälisiä, ja ne voivat päättyätoisistaan poikkeavasti.
joined what had by then become the European Union (EU), thanks to the Treaty of Maastricht that had entered into force on 1November 1993.
kariutui lokakuussa 1972 järjestettyynkansanäänestykseen (53,5 % äänestäneistävastusti liittymistä). Kreikka, Espanja ja Portugali jättivät liittymishakemuksensavuosina 1976 ja 1977.
In Norway, a referendumled to a repeat of the outcome 22 yearsbefore, with a small majority (52.4 %)against Norwegian membership of the EU.
EYlaajeni etelään Espanjan ja Portugalin liittyessä siihen 1.tammikuuta 1986, kun taas Kreikasta olitullut jäsen jo 1. tammikuuta 1981.
The EU has therefore comprised 15 Member States since 1 January 1995.Applications for membership have alsobeen received from Turkey (1987), Cyprus(1990), Switzerland (1992 — the applica-tionisnotbeingprocessedatthemoment), Hungary (1994), Poland (1994),Romania (1995), Latvia (1995), Slovakia(1995), Estonia (1995), Lithuania (1995),Bulgaria(1995),the Czech Republic(1996), Slovenia (1996) and Malta (application renewed in 1998).
Itävalta,Suomi ja Ruotsi liittyivät 1. tammikuuta1995 Euroopan unioniin (EU), joka oliperustettu 1. marraskuuta 1993 voimaantulleella Maastrichtin sopimuksella.Norjassa liittyminen kariutui, kuten 22vuotta aiemmin, Norjan jäsenyyttä vastustavien niukkaan enemmistöön (52,4 %)kansanäänestyksessä.
In its ‘Agenda2000’document, the Commission in July1997 set out for the Council of the EU itsposition regarding the applications.
EU:hun on siiskuulunut 1. tammikuuta 1995 lähtien 15Euroopan valtiota.
The European Council met in Luxembourg in December 1997 and laid down the overallframework for the enlargement process,which encompassed all applicant countries (except Switzerland).
Jäsenyyttä ovat lisäksihakeneet Turkki (1987), Kypros (1990),Sveitsi (1992 – hakemuksen käsittely toistaiseksi keskeytetty), Puola (1994), Unkari(1994), Bulgaria (1995), Latvia (1995),Liettua (1995), Romania (1995), Slovakia(1995), Viro (1995), Slovenia (1996), T˘sekki(1996) ja Malta (uusittu hakemus 1998).Heinäkuussa 1997 antamassaan Agenda2000 -tiedonannossa komissio esitti EU:nneuvostolle kantansa liittymishakemuksista.Tämän jälkeen Eurooppa-neuvosto vahvistijoulukuussa 1997 Luxemburgissa pidetyssäkokouksessa puitteet koko laajenemisprosessille, joka käsittää kaikki jäsenehdokkaat(Sveitsiä lukuun ottamatta).
This processconsists of three stages:
Prosessimuodostuu kolmesta peräkkäisestävaiheesta:
The legal order created by the European Community has already become an established component of our political life.Each year, on the basis of the Community Treaties, thousands of decisions are takenthat crucially affect the Member States andlives of their citizens.
• Eurooppa-konferenssi, joka kokoontuiensimmäisen kerran 12. maaliskuuta 1998Lontoossa, muodostaa monenkeskisenfoorumin kymmenelle Keski- ja Itä-Euroopan maalle (KIE-maalle), Kyprokselle