natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Declares that, by allowing, contrary to Article 2 of Commission Regulation (EEC) No 2252/90 of 31 July 1990 concerning the methods of implementation of Council Regulation (EEC) No 2060/90 on transitional measures concerning trade with the German Democratic Republic in the agriculture andfisheries sector (OJ1990 L 203, p. 61), goods for which a refund had been granted on their exportation from the Netherlands to be brought into the Federal Republic of Germany without a levy corresponding to the Community level of prices being charged and made available to the Community and by abolishing all customs formalities in inter-German trade and by not adopting the measures required to implement Regulation No 2252/90, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty;
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se on vastoin siirtymäjärjestelyistä Saksan demokraattisen tasavallan kanssa käytävän maatalous- ja kalastusalan kaupan osalta annetun neuvoston asendisen (ETY) N:o 2060/90 soveltamisesta 31 päivänä heinäkuuta 1990 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2252/90 2 artiklaa sallinut sen, että Saksaan tuotiin tavaroita, joista oli niitä Alankomaista vietäessä maksettu tukea, ilman että niistä perittiin yhteisön hintatasoa vastaava ja yhteisölle suoritettava maksu, ja koska se on poistanut kaikki Saksan sisäisen tavaraliikenteen tullimuodollisuudet eikä ole ryhtynyt asetuksen N:o 2252/90 noudattamisen edellyttämiin toimenpiteisiin.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
SaL·an liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General A Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 23 September 1999.
Julkisasiamies A. Saggio on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 23 päivänä svyskuuta 1999.
15 June 2000 and 911156/EEC — Concept of waste)
15 päivänä kesäkuuta 2000
By two orders of 25 November 1997, the Nederlandse Raad van State (Council of State, The Netherlands) referred to the Court in each case two questions for a preliminary ruling on the interpretation of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975.
Nederlandse Raad van State on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.11.1997 tekemillään kahdella päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY tulkinnasta.
The molybdenum comes from the catalysts used to produce propylene oxide.
Molybdeeniä tulee katalysaattoreista, joita käytetään tuottamaan propyleenioksidia.
The molybdenum is extracted from the flow of hydrocarbons in a dedicated plant and the process produces the substance which ARCO describes as LUWA-bottoms.
Molybdeeniä uutetaan hiilivetyvirtauksesta sitä varten tehdyssä laitteessa, ja siinä prosessissa syntyy ainetta, jota ARCO kutsuu nimellä LUWA-bottoms.
Those LUWA-bottoms, which have a calorific value of between 25 and 28 MJ/kg, are destined for use as a fuel in the cement industry.
LUWA-bottoms, jonka lämpöarvo on 25—28 MJ/kg, on tarkoitettu käytettäväksi polttoaineena sementtiteollisuudessa.
Those questions arose in the context of appeals lodged against administrative decisions concerning substances destined to be used as fuel in the cement industry or to produce electrical energy; the national court is in doubt as to whether those substances constitute raw materials or waste within the meaning of the directive.
Nämä kysymykset on esitetty sellaisten valitusten käsittelyn yhteydessä, jotka on tehty sementtiteollisuuden polttoaineeksi tai sähköenergian tuottamiseen tarkoitettuja aineita koskevista hallinnollisista päätöksistä ja joiden yhteydessä kansallinen tuomioistuin pohtii, ovatko kyseiset aineet raaka-aineita vai direktiivissä tarkoitettuja jätteitä.
Case C418/97
Asia C-418/97
The competent authority stated that it had no objection to the contemplated export of that ■waste' until 1 February 1996.
Toimivaltainen viranomainen ilmoitti, ettei se vastustaisi näiden "jätteiden" suunniteltua vientiä 1.2.1996 saakka.
ARCO lodged a complaint with the competent authority against that decision.
ARCO valitti tästä päätöksestä samaan viranomaiseen.
The competent authority rejected the complaint as unfounded.
Viranomainen hylkäsi valituksen perusteettomana.
ARCO therefore lodged an appeal against that decision before the Nederlandse Raad van State.
Tästä syystä ARCO valitti päätöksestä ennakkoratkaisupyynnön esittäneeseen tuomioistuimeen.
ARCO Chemie Nederland Ltd applied to the Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (Minister for Housing, Planning and the Environment, hereinafter the 'competent authority') for authorisation to export to Belgium 15 000 000 kg of 'LU WA-bottoms'.
ARCO Chemie Nederland Ltd pyysi asunto-, aluesuunnittelu- ja ympäristöasioista vastaavalta ministeriöltä (Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, jäljempänä toimivaltainen viranomainen) lupaa viedä Belgiaan 15 000 000 kg "LUWA-bottoms"-nimistä ainetta.
The Nederlandse Raad van State is unsure as to whether the shipment of LUWA-bottoms to Belgium is covered by Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision
Kansallinen tuomioistuin pohtii, kuuluuko LUWA-bottomsin vienti Belgiaan Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 soveltamisalaan.
When the Director rejected those complaints as inadmissible or as unfounded, they appealed to the Nederlandse Raad van State.
Nederlandse Raad van State on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
The Nederlandse Raad van State decided to stay proceedings and to refer several questions to the Court for a preliminary ruling.
Samoilla perusteluilla kuin edellä on esitetty asian C-418/97 yhteydessä Nederlandse Raad van State on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Case C419/97
Asia C-419197
It should be noted as a preliminary that pursuant to Article 1(a) of the directive any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard is to be regarded as waste.
Aluksi on muistutettava siitä, että direktiivin 1 artiklan a alakohdan nojalla jätteellä tarkoitetaan mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään.
On 25 January 1993 Elektriciteitsproductiemaatschappij Oost- en Noord-Nederland NV (Epon) (the electricitygenerating company for eastern and northern Netherlands, hereinafter 'Epon') applied for authorisation under the provisions of the Wet inzake de Luchtverontreiniging (Law on Air Pollution) and the Wet geluidhinder (Law on Noise Pollution) to change the operation of its Gelderland electricitygenerating station in Nijmegen in the Netherlands.
Elektriciteitsproductiemaatschappij Oost- en Noord-Nederland NV (Epon) (osakeyhtiö, joka tuottaa sähköä Alankomaiden itä- ja pohjoisosiin, jäljempänä Epon) haki 25.1.1993 ilmansaasteista annetun lain (Wet inzake de luchtverontreiniging) ja äänisaasteesta annetun lain (Wet geluidhinder) säännösten perusteella lupaa muuttaa Nijmegenissä (Alankomaat) sijaitsevan sähkökeskuksensa Gelderlandin toimintatapaa.
However, category Q16 in Annex I is a residual category in which any materials, substances or products which are not covered by the other categories may be classified.
Liitteen I luokka Q 16 on kuitenkin jäännösluokka, johon voidaan luokitella kaikki materiaalit, aineet tai tuotteet, jotka eivät kuulu muihin luokkiin.
It follows that the scope of the term "waste' turns on the meaning of the term 'discard'.
Tästä seuraa, että jätteen käsitteen soveltamisala riippuu siitä, mikä merkitys annetaan käsitteelle "hävittää".
The Court has held that that term must be interpreted in light of the aim of the directive.
Tämä puuhake oli tarkoitus käyttää polttoaineena sähköntuotannossa sen jälkeen kun se olisi muutettu puujauhoksi.
That application related to a project involving the use of wood residues from the construction and demolition sector delivered in the form of wood chips, which were to be transformed into wood powder and used as a fuel to generate electricity.
Hakemuksessa ei määritelty tätä ainetta jätteeksi eikä lupaa haettu jätelain perusteella.
The application did not describe those substances as waste and did not seek authorisation under the legislation on waste.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tätä käsitettä on tulkittava direktiivin tavoitteen mukaisesti.
The Gedeputeerde Staten van Gelderland granted Epon the authorisation applied for.
Gedeputeerde Staten van Gelderland myönsi Eponille luvan pyydettyihin muutoksiin.
In that regard, the third recital in the preamble to Directive 75/442 states that 'the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste'.
Direktiivin 75/442/ETY johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa täsmennetään tältä osin, että "kaikkien jätteistä huolehtimiseen liittyvien säännösten keskeisenä tavoitteena olisi oltava ihmisten terveyden ja ympäristön suojeleminen jätteiden keräilyn, kuljetuksen, käsittelyn, varastoinnin ja kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta".
The authorisation prohibits the incineration or dumping of waste within the undertaking's establishment or the placing of waste in the soil or groundwater other than in accordance with the application.
Lupaehdoissa edellytetään, että puuhakkeen laatuvaatimuksista ("hyväksymisedellytykset") sovitaan toimittajien kanssa ja että ympäristö- ja vesihallituksen johtaja (jäljempänä johtaja) hyväksyy ne.
It should further be pointed out that Community policy on the environment is to aim at a high level of protection and is to be based, in particular, on the precautionary principle and the principle that preventive action should be taken.
Lisäksi on korostettava, että yhteisön ympäristöpolitiikalla pyritään suojelun korkeaan tasoon ja ympäristöpolitiikka perustuu muun muassa ennalta varautumisen periaatteeseen sekä periaatteeseen, jonka mukaan olisi ryhdyttävä ennalta ehkäiseviin toimiin.
It follows that the concept of waste cannot be interpreted restrictively.
Epon toimitti nämä laatuvaatimukset kirjeitse johtajalle, joka hyväksyi ne 18.7.1995 päivätyllä kirjeellä.
Finally, it should be noted that in the absence of Community provisions, Member States are free to chose the modes of proof of the various matters defined in the directives which they transpose, provided that the effectiveness of Community law is not thereby undermined.
Lopuksi on vielä täsmennettävä, että yhteisön oikeussääntöjen puuttuessa jäsenvaltiot voivat vapaasti valita direktiiveissä määriteltyjen eri seikkojen todistelukeinot, kunhan tällä ei heikennetä yhteisön oikeuden tehokasta vaikutusta.
Epon submitted those specifications to the Director by letter; the Director approved them by letter of 18 July 1995.
Johtaja hylkäsi valitukset, koska hän katsoi, että niiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuivat tai että ne olivat perusteettomia, joten Vereniging Dorpsbelang Hees ym. saattoivat asian ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
First question in both cases
Molemmissa asioissa esitetty ensimmäinen kysymys
The question may be subdivided into three branches.
Tämä kysymys on kolmiosainen.
Parts (a) and (b) of the second question in Case C418/97 and parts (b) and (c) of the second question in Case C419/97 essentially concern the method of using a substance and will therefore be dealt with together.
Asiassa C-418/97 esitetyt kysymykset 2 a ja 2 b ja asiassa C-418/98 esitetyt kysymykset 2 b ja 2 c koskevat lähinnä aineen käyttötapaa, joten ne käsitellään yhdessä.
Part (c) of the second question in Case C418/97 concerns the method whereby the substance is produced.
Asiassa C-418/97 esitetty kysymys 2 c koskee aineen tuotantotapaa.
Finally, part (a) of the second question in Case C419/97 relates to recycling operations.
Asiassa C-419/97 esitetty kysymys 2 a koskee lopuksi kierrätystoimenpiteitä.
Parts (a) and (b) of the second question in Case C418/97 and parts (b) and (c) of the second question in Case C419/97
Asiassa C-418/97 esitetyt kysymykset 2 a ja 2 b ja asiassa C-418/98 esitetyt kysymykset 2 b ja 2 c
First, it follows from the wording of Article 1(a) of the directive that the scope of the term •waste' turns on the meaning of the term 'discard'.
Molemmissa asioissa esitetyllä ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voidaanko pelkästään sen perusteella, että LUWA-bottomsin tai puuhakkeen kaltaiseen aineeseen kohdistetaan direktiivin liitteessä II Β mainittu toimenpide, katsoa, että kyseessä on kyseisen aineen hävittäminen ja että sitä on tästä syystä pidettävä direktiivissä tarkoitettuna jätteenä.
It follows more particularly from Article 4 of the directive and Annexes IIA and IIB thereto that that term includes, in particular, the disposal and the recovery of a substance or an object.
Direktiivin 1 artiklan a alakohdasta seuraa, että jätteen käsitteen soveltamisala riippuu siitä, mikä merkitys annetaan käsitteelle "hävittää".
As stated in the note preceding the various categories listed in Annexes IIA and IIB, those annexes are intended to list disposal and recovery operations as they occur in practice.
Lisäksi erityisesti direktiivin 4 artiklasta ja liitteistä II A ja II Β ilmenee, että tämä käsite sisältää muun muassa aineesta tai esineestä huolehtimisen tai sen hyödyntämisen.
By part (a) of the second question in Case C418/97 and part (b) of the second question in Case C419/97 the national court asks essentially whether, in order to determine whether the use of a substance such as LUWA-bottoms or wood chips as fuel is to be regarded as discarding that substance, it is necessary to take into consideration the fact that those substances are commonly regarded as waste or the fact that those substances may be recovered in an environmentally responsible manner for use as fuel without substantial treatment.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee asiassa C-418/97esittämälläänkysymyksellä 2 ajaasiassa C-418/98 esittämällään kysymyksellä 2 b lähinnä sitä, onko päätettäessä siitä, tarkoittaako LUWA-bottomsin tai puuhakkeen kaltaisen aineen käyttö polttoaineena kyseisen aineen hävittämistä, otettava huomioon se, että kyseiset aineet ovat vallitsevien yhteiskunnallisten käsitysten mukaan jätettä, tai se, että kyseisiä aineita voidaan hyödyntää ilman huomattavia muutoksia polttoaineena ympäristöhygieenisesti vastuullisella tavalla.
However, it does not necessarily follow from the fact that certain methods of disposing of or recovering waste are described in those annexes that any substance treated by one of those methods is to be regarded as waste.
Kuten liitteissä II A ja II Β lueteltuja eri luokkia edeltävässä huomautuksessa täsmennetään, niissä on tarkoitus luetella huolehtimis- ja hyödyntämistoimet sellaisina kuin ne suoritetaan käytännössä.
Although the descriptions of certain methods make express reference to waste, others are formulated in more abstract terms and, accordingly, may be applied to raw materials which are not waste.
Vaikka näissä liitteissä kuvataan jätteiden huolehtimis- tai hyödyntämistoimia, siitä ei välttämättä seuraa, että mitä tahansa näillä menetelmillä käsiteltyä ainetta olisi pidettävä jätteenä.
By part (b) of the second question in Case C418/97 and part (c) of the second question in Case C419/97 the national court asks whether, for the purpose of determining whether the use of a substance such as LUWA-bottoms or wood chips as fuel is to be regarded as discarding that substance, it is appropriate to ask whether that use as fuel amounts to a common method of waste recovery.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee asiassa C-418/97 esittämällään kysymyksellä 2 bja asiassa C-418/98 esittämällään kysymyksellä 2 c sitä, onko päätettäessä siitä, tarkoittaako LUWA-bottomsin tai puuhakkeen kaltaisen aineen käyttö polttoaineena kyseisen aineen hävittämistä, pohdittava sitä, voidaanko niiden käyttö polttoaineena rinnastaa jätteen hyödyntämiseksi tavanomaisesti käytettävään menetelmään.
The answer to the first question in both cases should therefore be that it may not be inferred from the mere fact that a substance such as LUWA-bottoms or wood chips undergoes an operation listed in Annex IIB to the directive that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of the directive.
Vaikka näet tiettyjen menetelmien kuvauksissa viitataankin nimenomaisesti jätteisiin, toiset kuvaukset on kuitenkin muotoiltu abstraktimmin, joten niitä voidaan soveltaa sellaisiin raakaaineisiin, jotka eivät ole jätteitä.
The method of treatment or use of a substance does not determine conclusively whether or not it is to be classified as waste.
Aneen käsittelytapa tai käyttötapa eivät ole ratkaisevia arvioitaessa, onko se jätettä.
What subsequently happens to an object or a substance does not affect its nature as waste, which, in accordance with Article 1(a) of the directive, is defined in terms of the holder discarding it or intending or being required to discard it.
Sillä, mitä esineelle tai aineelle tulevaisuudessa tapahtuu, ei näet ole merkitystä sen kannalta, onko se jätettä, koska jäte on määritelty direktiivin 1 artiklan a alakohdassa esineeksi tai aineeksi, jonka sen haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään.
Second question in both cases
Molemmissa asioissa esitetty toinen kysymys
Just as the concept of waste is not to be understood as excluding substances and objects which are capable of economic reutilisation, it is not to be understood as excluding substances and objects which are capable of being recovered as
Molemmissa asioissa esitetty toinen kysymys koskee niinikään käsitteen "hävittää" määritelmää, jotta voitaisiin ratkaista, onko tietty aine jätettä.
The second question in both cases also concerns the definition of the term 'discard' for the purpose of determining whether a particular substance is waste.
Samalla tavoin kuin jätteen käsitettä ei saa ymmärtää siten, että sen ulkopuolelle jäisivät aineet ja esineet, jotka voidaan käyttää taloudellisesti uudelleen, sitä ei myöskään saa ymmärtää siten, että sen ulkopuolelle jätettäisiin sellaiset aineet ja esineet, joita voidaan hyödyntää ilman huomattavia muutoksia polttoaineena ympäristöhygieenisesti vastuullisella tavalla.
fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment.
Pelkästään sen perusteella, että aineeseen kohdistetaan direktiivin liitteessä II Β mainittu toimenpide, kuten käyttö polttoaineena, ei voida päätellä, että kyseessä olisi kyseisen aineen hävittäminen ja että sitä olisi tästä syystä pidettävä direktiivissä tarkoitettuna jätteenä.
It may not be inferred from the fact that a substance undergoes an operation referred to in Annex IIB to the directive, such as use as fuel, that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of the directive.
Tavallinen polttoaine voidaan polttaa ympäristönsuojelua koskevia oikeussääntöjä noudattamatta, ilman että siitä silti tulisi jätettä, kun taas aineita, jotka hävitetään, voidaan käyttää uudelleen ilman huomattavia muutoksia polttoaineena ympäristöhygieenisesti vastuullisella tavalla, ilman että ne silti lakkaisivat olemasta jätettä.
An ordinary fuel may be burnt without regard to environmental standards without thereby becoming waste, whereas substances which are discarded may be recovered as fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment yet still be classified as waste.
Tietyt seikat voivat sitä vastoin olla indisioita direktiivin 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetusta hävittämisestä, hävittämisaikomuksesta tai hävittämisvelvollisuudesta.
On the other hand, certain circumstances may constitute evidence that the holder has discarded the substance or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of the directive.
Tilanne on tällainen erityisesti silloin, kun käytetty aine on tuotantoprosessin yhteydessä syntyvä jäämä, eli tuote, jota ei sellaisenaan ole pyritty tuottamaan sen käyttämiseksi polttoaineena.
That will be the case, in particular, where the substance used is a production residue, that is to say a product not in itself sought for use as fuel.
Direktiivissä ei ole säännöstä, jonka perusteella sitä ei sovellettaisi huolehtimis- tai hyödyntämistoimiin, jotka ovat osa teollista tuotantoprosessia, vaikkei näyttäisikään siltä, että näistä toimista aiheutuisi vaaraa ihmisten terveydelle tai ympäristölle.
There is nothing in the directive to indicate that it does not apply to disposal or recovery operations forming part of an industrial process where they do not appear to constitute a danger to human health or the environment.
Se, että aineita voidaan hyödyntää ilman huomattavia muutoksia polttoaineena ympäristöhygieenisesti vastuullisella tavalla, on tosin tärkeä seikka ratkaistaessa, onko tämän aineen käyttö polttoaineena sallittava tai onko sitä edistettävä, taikka ratkaistaessa tarvittavan valvonnan laajuutta.
The use of a substance such as LUWA-bottoms as fuel, instead and in place of a normal fuel, is a factor which may give the impression that its user is discarding it, either because he wishes or because he is required to do so.
LUWA-bottomsin kaltaisen aineen käyttäminen polttoaineena tavanomaisen polttoaineen sijasta on näet seikka, jonka perusteella voidaan päätellä, että sen käyttäjä hävittää aineen joko sen vuoksi, että hän haluaa menetellä näin, tai sen vuoksi, että hänellä on velvollisuus menetellä näin.
The fact that substances may be recovered as fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment is, indeed, material to the question whether the use of that substance as fuel should be authorised or encouraged or to the decision as to the degree of control to be exercised.
Jos näet aineen käyttö polttoaineena on jätteiden hyödyntämiseksi tavanomaisesti käytettävä tapa, tämä käyttötapa saattaa olla yksi seikka, jonka perusteella voidaan näyttää toteen direktiivin 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettu tämän aineen hävittäminen, hävittämisaikomus tai hävittämisvelvollisuus.
The fact that the substance is a residue for which no use other than disposal can be envisaged may also be regarded as evidence of discarding.
Myös sitä seikkaa voidaan pitää indisiona, että aine on jäämä, jolle ei voida ajatella mitään muuta käyttöä vaan siitä on vain huolehdittava.
That fact gives the impression that the holder of the substance acquired it for the sole purpose of discarding it, either because he wishes to or because he is required to, for example under an agreement concluded with the producer of the substance or with another holder.
Tämän seikan perusteella voidaan päätellä, että aineen haltija on hankkinut sen ainoastaan hävittääkseen sen joko sen vuoksi, että hän haluaa menetellä näin, tai sen vuoksi, että hänellä on velvollisuus menetellä näin esimerkiksi sellaisen sopimuksen vuoksi, jonka hän on tehnyt aineen tuottajan tai toisen haltijan kanssa.
Part (a) of the second question in Case C419/97
Asiassa C-419/97 esitetty kysymys 2 a
Likewise, although the method of treating a substance has no impact on its nature as waste, it may serve to indicate the existence of waste. If the use of a substance as fuel is a common method of recovering waste, that use may be evidence that the holder has discarded or intends or is required to discard that substance within the meaning of Article 1(a) of the directive.
Koska ei ole olemassa erityisiä yhteisön oikeussääntöjä, jotka koskisivat näytön esittämistä siitä, onko kyseessä jäte, kansallisen tuomioistuimen on sovellettava tätä koskevia oman kansallisen oikeusjärjestyksensä säännöksiä varoen samalla vaarantamasta direktiivin tavoitteen saavuttamista ja direktiivin tehoa.
Part (c) of the second question in Case C418/97
Asiassa C-418/97 esitetty kysymys 2 c