natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For a more detailed discussion of their practical influence on each category of cooperation, these aspects are summarised in the following paragraphs of this chapter under the heading of "general factors".
Näiden tekijöiden käytännön vaikutusta eri yhteistyömuotoihin käsitellään yksityiskohtaisesti ja tiivistetysti tämän luvun myöhemmissä tekstijaksoissa, kokoavana otsakkeena "yleiset tekijät".
There are five general factors that condition success of cooperation, which can be grouped under two main categories:
Yhteistyön onnistumiseen vaikuttavia yleistekijöitä on viisi. Ne voidaan jaotella kahteen pääryhmään:
• Three general factors are linked to the "internal conception" of cooperation and can in practice be influenced directly by local and regional authorities ("degree of tradition/experience with cooperation and the extent to which joint activities are based on partnership and subsidiarity"; "geographical proximity": "degree of institutionalisation").
• Kolme yhteistyön "sisäiseen hahmottamiseen" liittyvää tekijää, joihin paikallisja alueviranomaiset voivat vaikuttaa käytännössä suoraan ("yhteistyöperinteen ja -kokemuksen määrä ja se, missä määrin yhteistyö perustuu kumppanuus-ja läheisyysperiaatteeseen", "maantieteellinen läheisyys" ja "institutionaalisuusaste").
• Two general factors are related to "external framework conditions" for cooperation and are faced by local and regional authorities broadly passively ("existence of appropriale legal framework conditions": "availability of funding programmes supporting cooperation between territorial authorities").
• Kaksi yhteistyön "ulkoisiin yleisiin edellytyksiin" liittyvää tekijää, joiden kanssa paikallisja alueviranomaiset joutuvat epäsuorasti tekemisiin ("asianmukainen oikeuskehys", "alue-ja paikallisviranomaisten yhteistyöhön käytettävissä olevien rahoitusohjelmien saatavuus").
Degree of tradition/experience with cooperation and the extent to which joint activities are based on partnership and subsidiarity
Yhteistyöperinteen ja -kokemuksen määrä ja se, missä määrin yhteistyö perustuu kumppanuus-ja läheisyysperiaatteeseen
The degree of tradition/experience with cooperation and the extent to which joint activities are based on partnership and subsidiarity strongly condition success of all forms of cooperation.
Edellä mainitut tekijät vaikuttavat merkittävällä tavalla kaikenlaisen yhteistyön onnistumiseen.
Long standing tradition and extensive experience with cooperation is a general aspect that has a favourable impact on all major categories of transEuropean cooperation.
Pitkä yhteistyöperinne ja kattava yhteistyökokemus vaikuttavat yleisesti myönteisellä tavalla tärkeimpiin euroopanlaajuisen yhteistyön muotoihin.
These aspects play a particularly important role for crossborder, interterritorial and transnational cooperation, both at strategic and at project level.
Niiden rooli on erityisen merkittävä rajanylittävässä, alue- ja paikallisyhteisöjen välisessä ja transnationaalisessa yhteistyössä sekä strategian että hankkeiden tasolla.
All activities in the field of crossborder, interterritorial and transnational cooperation should generally be based on partnership and subsidiarity ("inwards" and "outwards").
Kaiken edellä mainittuihin yhteistyömuotoihin liittyvän toiminnan tulisi yleensä perustua kumppanuuteen ja subsidiariteettiin ("sisäinen" ja "ulkoinen").
Whichever category and level (strategic or project based cooperation) or structure is chosen for cooperation, the results of activities in each case strongly depend on the commitment and mutual trust of the players involved (but also of the people concerned).
Olipa kyseessä mikä tahansa kategoria tai taso (strateginen tai hankeperusteinen yhteistyö) ja sovelletuinpa mitä tahansa yhteistyörakennetta, riippuu yhteistyön tulos aina pitkälti siihen osallistuvien (mutta myös kansalaisten) sitoutumisesta ja keskinäisestä luottamuksesta.
Involvement of active individuals is crucial at all levels of cooperation and has to include selected politicians at all levels (e.g. local, regional, national.
Aktiivisten ihmisten osallistuminen on ratkaisevan tärkeää yhteistyön kaikilla tasoilla.
European), experts in public institutions (e.g. regional authorities, cities, municipalities, training institutes), academics, individuals from the private sector (e.g. enterprises, professional chambers and associations), trade unions and community groups. Especially crossborder cooperation, but also interterritorial and transnational cooperation (where possible), should be kept as close as possible to the individual citizen at regional and local level.
Toimintaan on saatava mukaan myös kaikkia tasoja edustavia poliitikkoja (paikallis-, alue, valtio-, unionitaso), julkishallinnon asiantuntijoita (esim. alueviranomaisia, kaupunkien ja kuntien sekä koulutus laitosten edustajia), korkeakoulumaailman edustajia, liike-elämän edustajia (esim. yritysten, ammattikamarien ja ammattialajärjestöjen edustajia) sekä ammattiyhdistysliikkeen ja erilaisten
Geographical proximity
Maantieteellinen läheisyys
Geographical proximity (e.g. territorial coverage of a cooperation structure/scheme or a support programme: relative distance of the players involved) conditions, themes and intensity of crossborder, interterritorial and transnational cooperation activities.
Maantieteellinen läheisyys (esim. yhteistyörakenteen, -suunnitelman tai siihen liittyvään tuen alueellinen kattavuus, yhteistyöosapuolien keskinäinen etäisyys) vaikuttaa rajanylittävän, alueja paikallisyhteisöjen välisen ja transnationaalisen yhteistyön aiheisiin ja tiiviyteen.
Its practical influence differs however strongly from one main category of cooperation to another.
Käytännössä sen vaikutus vaihtelee kuitenkin voimakkaasti tärkeimpien yhteistyökategorioiden välillä.
Crossborder cooperation is normally established between two or more neighbouring regions and/or local authorities that are located in geographically adjoined areas along a common border.
Rajanylittävä yhteistyö on tavallisesti kahden toistensa rajanaapureina sijaitsevan alue- tai paikallisviranomaisen välistä.
It frequently builds on historical/cultural links and often reflects strong common territorial interests that exist in these cooperation areas.
Se perustuu usein historiallisiin ja kulttuurisiin yhteyksiin ja heijastaa voimakkaasti yhteisiä alueellisia etuja.
However, one can observe that the "territorial coverage" of crossborder cooperation strongly differs in practice (narrow crossborder cooperation, large-scale crossborder cooperation).
Huomattavaa kuitenkin on, että "alueellinen kattavuus" vaihtelee rajanylittävän yhteistyön kohdalla käytännössä huomattavasti (kapeaalainen rajanylittävä yhteistyö, laaja-alainen rajanylittävä yhteistyö).
It should however be noted that a high degree of geographical proximity between partners in crossborder areas plays an essential role in strategic and projectlevel cooperation.71* It generally stimulates a high frequency of mutual contacts and the emergence of trust between players.
Lisäksi on merkille pantavaa, että strategisessa ja hanketason yhteistyössä yhteistyökumppaneiden maantieteellisellä läheisyydellä on olennainen merkitys714. Läheisyys yleensä edistää tiheitä keskinäisiä yhteyksiä ja toimijoiden välistä luottamusta.
It also helps to reduce transaction costs of businesses and permits a rapid growth of formal or informal conlractualisation and il favours a horizontal organisation of production in these regions.
Se osaltaan vähentää myös yritysten toimintakuluja sekä mahdollistaa viralliset ja epäviralliset sopimusmenettelyt ja edistää kyseisillä alueilla tuotannon laaja-alaista järjestämistä.
Interterritorial cooperation schemes are normally established between local and regional authorities that are not (necessarily) adjoined by direct neighbouring links.
Alueja paikallisyhteisöjen välinen yhteistyösuhde muodostuu yleensä sellaisten paikallisja alueviranomaisten välille, joilla ei (välttämättä) ole suoraa naapuruussuhdetta.
Due to this basicfeature it is not expected that the factor geographical proximity does play such a predominant role for the success of interterritorial cooperation as in the case of crossborder cooperation.
Tämän peruspiirteen vuoksi ei maantieteellisen läheisyyden odotetakaan vaikuttavan kovin voimakkaasti yhteistyön onnistumiseen, toisin kuin rajanylittävän yhteistyön kohdalla.
Current practice shows however, that large-scale neighbouring links between local authorities are often a favourable condition for the establishment of town-twinning schemes.
Nykyinen käytäntö osoittaa, että paikallisviranomaisten väliset kattavat naapuruussuhteet edistävät kuitenkin usein ystävyyskaupunkisuhteiden solmimista.
But also in the case of other interterritorial cooperation schemes, geographical proximity can enhance participation in projects or strategic networks.
Maantieteellinen läheisyys voi lisäksi muussa alue- ja paikallisyhteisöjen välisessä yhteistyössä edistää hankkeisiin tai strategisiin verkkoihin osallistumista.
Transnational cooperation is deliberately conceived as a cooperation over larger groupings of regions in order to address specific problems emerging in such a context.
Valtiolliset rajat ylittävä eli transnationaalinen alueellinen yhteistyö määritellään nimenomaisesti laajahkojen alueryhmien yhteistyöksi, jonka tavoitteena on ratkaista tähän yhteyteen liittyviä erityisongelmia.
The influence of geographical proximity on the success of transnational cooperation is however rather diverse.
Maantieteellisen läheisyyden vaikutus tähän yhteistyön muotoon on kuitenkin varsin vaihteleva.
Generally speaking, immediate geographical proximity does not play an important role in strategic transnational cooperation as in the case of crossborder cooperation.
Yleisesti ottaen välitön maantieteellinen läheisyys ei vaikuta merkittävästi strategiseen transnationaaliseen yhteistyöhön - toisin kuin rajanylittävän yhteistyön kohdalla.
Although, very large transnational cooperation areas including a broad range of different nationalities, languages cultures and types of cooperation partners may face more difficulties in establishing their framework for strategic cooperation (e.g. elaboration of a focussed development strategy; setting up appropriate cooperation structures) than smaller ones. The influence of geographical proximity decreases at the level of joint transnational projects.
Vaikka yhteistyö erittäin laajoilla, monia kansallisuuksia, kieliä, kulttuureja ja yhteistyömuotoja kattavilla alueilla voi strategisen yhteistyön yleistä kehystä luotaessa olla vaikeampaa (esim. keskitetyn kehitysstrategian laatiminen ja asianmukaisten yhteistyörakenteiden luominen) kuin pienillä alueilla, maantieteellisen läheisyyden vaikutus pienenee kuitenkin yhteisten transnationaalisten hankkeiden tasolla.
Projects can show a constellation similar to multilateral interterritorial cooperation activities (non-contiguous partners) or consist of a group of players that come from larger contiguous parts of the transnational cooperation area (larger territorial clusters, players situated in a development corridor). However, large-scale cooperation areas may generate more difficulties in linking project-based objectives (with a strong local/regional focus) to a frequently rather abstract transnational ambition (programme objectives).
Hankkeet voivat vaihdella: voi olla kyse samankaltaisista hankkeista kuin monenvälisessä alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyössä (yhteistyökumppaneina ei välittömiä naapureita), tai ne voivat koostua toimijoista, jotka edustavat transnationaalisen yhteistyöalueen sisäisiä laajahkoja ja yhtenäisiä osia
The degree of institutionalisation also has considerable influence on the success of cooperation.
Myös lnstitutionaalisuusaste vaikuttaa merkittävästi yhteistyön onnistumiseen.
Crossborder, interterritorial and transnational cooperation can generally operate between two extreme poles: An attitude of "laissez faire" (lack of initiative, give responsibility away to others) and a tendency of "extensive institutionalisation" that over-emphasises regulation and administrative organisation of cooperation (increased cost, high administrative work load, protracted procedures).
Rajan ylittävässä, alue- ja paikallisyhteisöjen välisessä ja transnationaalinen yhteistyössä on mahdollista tunnistaa kaksi ääripäätä: "laissez-faire" -asenne (puutteellinen aloitteellisuus, vastuun luovuttaminen muille) ja pitkälle menevä "institutionaalistamissuuntaus", johon liittyen yhteistyön hallinnollista sääntelyä helposti ylikorostetaan (seurauksena kasvaneet kustannukset, hallintotyön määrän kasvu, aikaavievät menettelyt).
The importance of the factor institutionalisation however differs from one main category of cooperation to another, as well as between the individual levels of cooperation (project-based and strategic cooperation)
Institutionaalistumistekijän merkitys kuitenkin vaihtelee eri yhteistyömuotojen ja yksittäisten yhteistyötasojen välillä (hankeperusteinen ja strateginen yhteistyö).
Structures for crossborder cooperation with their bodies (a joint branch office and a joint budget need) should in general be developed as both a result of and a tool for increasing cooperation, not as an end in themselves.
Rajanylittävän yhteistyön rakenteita ja siihen liittyviä elimiä (yhteiset aluetoimistot ja yhteinen talousarvio) tulisi yleensä kehittää sekä yhteistyön tehostamisen tuloksina että sen välineinä eikä niinkään itsetarkoituksena.
The institutionalisation factor is of crucial importance for longterm and strategic crossborder cooperation, as it sooner or later demands the setting up of permanent and binding crossborder organisational structures.
Institutionaalisuus on tekijänä ratkaiseva pitkä jänteisessä ja strategisessa rajanylittävässä yhteistyössä, koska se edellyttää jossain vaiheessa pysyvien ja sitovien rajanylittävien organisaatiorakenteiden luomista.
Even if different framework conditions may require (or allow for) specific cooperation structures, it is vital to recognise that developing crossborder structures does not mean creating new layers of government and legal entities let alone under international law.
Rajanylittävien rakenteiden kehittäminen merkitsee ensisijaisesti yhteyksien luomista olemassa olevien toimijoiden sekä alue- ja paikallistason (ja joissain tapauksissa valtiotason) organisaatioiden välille.
Developing crossborder structures primarily means interlinking players and organisations at regional/local (and in some cases national) level which often already exist, and creating a permanent capacity (political, technical, administrative structures) for cooperation such as establishing joint secretariats or branch offices.
Tavoitteena on lisäksi luoda yhteistyötä varten pysyvää kapasiteettia (poliittiset, tekniset ja hallinnolliset rakenteet) esim. perustamalla yhteisiä sihteeristöjä ja aluetoimistoja.
The new INTERREG III Guidelines for Strand A also increase the need for institutionalisation of crossborder cooperation, as they require the setting up of truly joint structures for the management of programmes and projects (See: Annex 1 ).
Uusien Interreg III ohjelmalohkoa A koskevien suuntaviivojen myötä kasvaa myös tarve institutionalisoida rajanylittävä yhteistyö, sillä suuntaviivat edellyttävät ohjelmien ja hanlckeiden hallintoon liittyvien aidosti yhteisten rakenteiden luomista (ks. liite 1).
Cooperation at project level can be dealt with by existing bodies on either side of the border, but it may sometimes require the setting up of projectlevel crossborder structures.
Vaikka hanketason yhteistyöstä voivat huolehtia nykyiset elimet molemmilla puolilla rajaa, voi hankekohtaisten rajanylittävien rakenteiden luominen toisinaan olla tarpeen.
For interterritorial cooperation, the institutionalisation factor is generally not a necessary precondition for success.
Alue- ja paikallisyhteisöjen välisessä yhteistyössä ei institutionaalisuus ole yleensä välttämättä onnistumisen edellytys.
It seems however that a certain degree ot organisational and managerial capacities has to be established in every sub-type of interterritorial cooperation, but especially in the framework of multilateral forms of cooperation both at project and at strategic level.
Vaikuttaa kuitenkin siltä, että alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyön kaikkien alatyyppien kohdalla tarvitaan sekä hanke- että strategiatasolla jonkin verran organisaatio- ja hallintokapasiteettia. erityisesti monenvälisten yhteistyömuotojen kohdalla.
Although cooperation partners do generally decide autonomously on their precise organisational framework according to the specific needs of each cooperation scheme, one can observe a clear tendency that institutionalisation is increasingly conditioned by "external factors" (e.g. requirements for the management of EU-funded projects).
Vaikka yhteistyökumppanit yleensä päättävät itsenäisesti kehysorganisaatiosta kunkin yhteistyöhankkeen erityistarpeiden mukaisesti, voidaan panna merkille suuntaus, jonka mukaan "ulkoiset tekijät" (esim. EU-rahoitteisten hankkeiden hallintoa koskevat vaatimukset) vaikuttavat institutionaalistumiseen entistä enemmän.
The growing importance of this latter aspect is particularly evident in the case of the new INTERREG UIC Guidelines.
Viimeksi mainitun seikan merkityksen lisääntyminen on erityisen selkeää uusien Interreg III C -suuntaviivojen kohdalla.
They contain prescriptions that significantly increase the obligations to set up rather complex cooperation structures, both at strategic and at project level (See more in detail: Annex 1 ).
Ne sisältävät ohjeita, jotka lisäävät huomattavasti melko monimutkaisten yhteistyörakenteiden perustamisvelvoitteita sekä strategisella että hanketasolla (ks. lähemmin liite 1).
In the framework of transnational cooperation, institutionalisation is mainly conditioned by "external factors" and plavs a crucial role for success both at strategic and at project level.
Valtiolliset rajat ylittävän eli transnationaalisen yhteistyön kohdalla institutionaalistamiseen vaikuttavat pääasiassa "ulkoiset tekijät".
Significant efforts were made during the previous programming period in establishing appropriate strategic transnational cooperation structures for the operational/financial management of programmes (INTERREG IIC. Art. 10 pilot actions).
Yhteistyön onnistumisen kannalta institutionaalistuminen on ratkaisevan tärkeää sekä strategisella että hanketasolla.
Existence of appropriate legal framework conditions
Asianmukainen oikeudellinen kehys
The existence of appropriate legal framework conditions strongly influences on the overall development of transEuropean cooperation.
Asianmukaisen oikeudellisen kehyksen olemassa olo vaikuttaa merkittävästi euroopan­laajuisen yhteistyön yleiseen kehitykseen.
Crossborder, interterritorial and transnational cooperation schemes are particularly dependent on the existence of adequate legal framework conditions, whereas European associations set up by local and regional authorities seem to operate quite satisfactory on the ground of national legal provisions (associative law).
Rajanylittävään. alue­ja paikallisyhteisöjen väliseen sekä valtiolliset rajat ylittävään (transnationaaliseen) yhteistyöhön liittyvät suunnitelmat ovat erityisen riippuvaisia asianmukaisesta oikeudellisesta kehyksestä. Paikallis­ ja alueviranomaisten perustamat eurooppalaiset järjestöt sen sijaan näyttävät toimivan melko tyydyttävästi maakohtaisen lainsäädännön määräysten perusteella (yhteisölainsäädäntö).
Legal framework conditions help to create a solid external legitimacy for cooperation schemes vis à vis their environment (e.g. citizens, other political or administrative structures) and facilitate the setting up of transparent and democratic structures for their internal functioning.
Oikeusperusta auttaa hankkimaan yhteistyöhankkeille vakaan ulkoisen oikeutuksen niiden toimintaympäristössä (johon kuuluvat esim. kansalaiset, muut poliittiset tai hallinnolliset rakenteet). Lisäksi ne helpottavat avointen ja demokraattisten rakenteiden luomista niiden sisäistä toimintaa varten.
A discussion of the practical implications of this factor has to consider two essential dimensions:
Tämän tekijän käytännön vaikutusten käsittelyssä on otettava huomioon kaksi olennaista ulottuvuutta:
• The availability of domestic powers to local/regional authorities for an engagement in external cooperation activities. • The conclusion of agreements between States that facilitate and foster external cooperation activities of territorial authorities.
• paikallis­ ja alueviranomaisten ulkoiseen yhteistyöhön osallistumista helpottavien valtioidenvälisten sopimusten solmiminen.
The "availability of domestic powers for external cooperation" is a first aspect that contributes to create appropriate legal framework conditions for cooperation.
"Ulkoisen yhteistyön mahdollistava maan oikeusjärjestyksen mukainen toimivalta" on ensimmäinen tekijä, joka osaltaan vaikuttaa asianmukaisen oikeudellisen kehyksen luomiseen yhteistyötä varten.
It generally plays an important practical role due to the fact that regional and local authorities throughout Europe have varying constitutional/formal legal possibilities to engage in external cooperation activities.
Sillä on yleensä tärkeä käytännön rooli, koska alue­ ja paikallis­viranomaisille avoimet, perustuslakiin pohjautuvat tai muut viralliset mahdollisuudet osallistua ulkoiseen yhteistyöhön vaihtelevat maittain.
The Council of Europe, in its Madrid Outline Convention and the two additional protocols, therefore demands that States recognise and respect within their jurisdiction the right of territorial authorities to engage in crossborder or interterritorial cooperation (e.g. by granting permission to territorial authorities to conclude specific cooperation agreements).
Euroopan neuvoston piirissä tehdyssä Madridin puitesopimuksessa (Madrid Outline Convention) ja sen .kahdessa lisäpöytäkirjassa kehotetaankin valtioita tunnustamaan omalla lainkäyttöalueellaan alue­ ja paikallis­viranomaisten oikeus osallistua rajanylittävään tai alue­ ja paikallisyhteisöjen väliseen yhteistyöhön ja kunnioittamaan sitä (esim. myöntämällä alue­ ja paikallisviranomaisille oikeuden solmia erityisiä yhteistyösopimuksia).
• Significant progress has been achieved in the field of crossborder cooperation, where a large number of national legal systems formally enables the regional/local level to directly participate in specific cooperation initiatives and subsequently in the management of specific support programmes.
• rajanylittävän yhteistyön alalla on edistytty huomattavasti, sillä monien maiden oikeusjärjestelmät tarjoavat alue­ja paikallistasolle virallisen mahdollisuuden osallistua suoraan erityisiin yhteistyöaloitteisiin ja siihen liittyen erityisten tukiohjelmien hallinnointiin.
• In the field of interterritorial and transnational cooperation, the current practice of involving territorial authorities still has not received official and formal recognition by the States in Europe.
• alue­ ja paikallisyhteisöjen ja transnationaalisen yhteistyön alalla nykyiseltä alue­ja paikallisviranomaisten osallistumiskäytännöltä puuttuu vielä virallinen ja muodollinen valtiotason tunnustus.
The practical influence of the availability of external powers on cooperation is however variable.
Ulkoisen toimivallan vaikutus käytännön yhteis­työhön kuitenkin vaihtelee.
Many cooperation examples demonstrate that problems related to a restrictive national legal framework can be partly compensated in the short run by aspects such as high motivation and flexible or pragmatic action.
Useat yhteistyöstä saadut esimerkit osoittavat, että valtiotason rajoittavasta oikeuskehyksestä johtuvat ongelmat voidaan osittain kompensoida lyhyellä aikavälillä hyvällä motivaatiolla sekä joustavalla ja pragmaattisella toiminnalla.
Experience also shows that a "high level of domestic powers for external cooperation" or a "homogeneity of competence structures" within a given partnership is not an automatic guarantee for a "good quality of cooperation" or a "high level of outputs".
Kokemus on myös osoittanut, että "kattava maan oikeus­järjestyksen mukainen toimivalta ulkoisen yhteistyön alalla" tai "toimivaltuuksien homogeenisuus" kumppaneiden välillä ei välttämättä takaa "hyvälaatuista yhteistyötä" tai kumppanuuden "suurta tuottavuutta".