natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(b) the fact that the [Member] States are prohibited from adopting or maintaining in force domestic legislation incompatible with the liberalisation of the market in natural gas;
3) Onko voimassa olevien maakaasunjakelukonsessioiden voimassaoloajan pidentäminen ristiriidassa – – direktiivin 2003/55/EY johdantoosan 4, 8, 10 ja 18 perustelukappaleen ja 23 artiklan 1 kohdan, EY 10 artiklan sekä kohtuus- ja suhteellisuusperiaatteiden kanssa sekä ensimmäisessä kysymyksessä että toisessa kysymyksessä kuvatussa tilanteessa, kun otetaan erityisesti huomioon a) [jäsen]valtioiden velvollisuus saavuttaa maakaasumarkkinoiden vapauttamisen tavoite 1.7.2007 mennessä, b) [jäsen]valtioille asetettu kielto säätää tai pitää voimassa maakaasumarkkinoiden vapauttamisen vastaisia kansallisia säännöksiä, c) [jäsen]valtioiden velvollisuus sitoa siirtymäkauden kesto kohtuulliseen aikaan ja objektiivisiin vaatimuksiin?”
ASM Brescia submits that the questions referred by the national court are inadmissible because they are based on an analysis, which is incorrect, but according to which Italian law effects the extension of the duration of the relevant gas-distrib-ution concessions.
ASM Brescia katsoo, ettei kansallisen tuomioistuimen esittämiä kysymyksiä voida ottaa tutkittaviksi, sillä ne perustuvat virheelliseen näkemykseen, jonka mukaan Italian oikeudessa säädettäisiin kyseisten kaasunjakelukonsessioiden voimassaolon pidentämisestä.
ASM Brescia maintains that the national law applicable to the main proceedings does not provide for the statutory extension of those concessions but, on the contrary, prescribes their early cessation where they are not for a fixed term or where they will expire contractually after the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000.
ASM Brescia väittää, ettei pääasiassa sovellettavassa kansallisessa oikeudessa säädetä näiden konsessioiden pidentymisestä suoraan lain nojalla vaan sillä päinvastoin aikaistetaan niiden päättymistä, jos ne ovat voimassa toistaiseksi tai jos ne sopimuksen mukaan päättyvät asetuksen 164/2000 15 §:n 5 momentissa tarkoitetun siirtymäajan jälkeen.
Anigas — Associazione Nazionale Industriali del Gas — also maintains that the first question raised by the referring court is based on a false premiss since the legislation at issue in the main proceedings does not provide for an automatic and generalised extension of the concessions concerned but is limited to deferring the date of their early expiry.
Anigas – Associazione Nazionale Industriali del Gas – väittää myös, että kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys perustuu virheelliseen olettamaan, koska pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä ei säädetä kyseisten konsessioiden automaattisesta ja yleisestä pidentämisestä, vaan sillä vain siirretään niiden aikaistetun päättymisen ajankohtaa.
The referring court has asked the Court to rule on the compatibility with Community law of the extension, by Article 23 of Decree-Law 273/2005, of the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000.
Kansallinen tuomioistuin on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuinta lausumaan siitä, onko asetuksen 273/2005 23 §:n säännös, jolla pidennetään asetuksen 164/2000 15 §:n 5 momentissa tarkoitettua siirtymäkautta, yhteensoveltuva yhteisön oikeuden kanssa.
The order for reference contains sufficient information to meet those requirements, since the referring court has stated that the interpretation of Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC and of Article 23(1) of Directive 2003/55 is necessary for it to rule on the conformity with Community law of Articles 23 of Decree-Law 273/2005 and 15(5) and (7) of Legislative Decree 164/2000.
Ennakkoratkaisupyyntö sisältää nämä edellytykset täyttävät riittävät tiedot, koska kansallinen tuomioistuin on todennut, että sen on tarpeen saada EY 43 ja EY 49 artiklaa, EY 86 artiklan 1 kohtaa sekä direktiivin 2003/55 23 artiklan 1 kohtaa koskeva tulkinta, jotta se voisi ratkaista, ovatko asetuksen 273/2005 23 § ja asetuksen 164/2000 15 §:n 5 ja 7 momentti yhteisön oikeuden mukaisia.
Moreover, in accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine, in the light of the particular circumstances of the case, both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 234 artiklan mukaisessa yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuimien välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.
It is also to be remembered that it is not for the Court of Justice to rule on the interpretation and applicability of provisions of national law or to establish the facts relevant to the decision in the main proceedings.
On myös tärkeää muistuttaa, ettei yhteisöjen tuomioistuimen asiana ole ottaa kantaa kansallisten säännösten tulkintaan ja soveltamiseen tai vahvistaa kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemisen kannalta merkityksellisiä tosiseikkoja.
The argument that since the questions referred for a preliminary ruling are based on an erroneous interpretation of Italian law they are inadmissible cannot, therefore, be accepted.
Väitettä, jonka mukaan ennakkoratkaisukysymyksiä ei voida ottaa tutkittaviksi, koska ne perustuvat virheelliseen tulkintaan Italian oikeudesta, ei siis voida hyväksyä.
It follows that the reference for a preliminary ruling is admissible.
Tästä seuraa, että ennakkoratkaisupyyntö otetaan tutkittavaksi.
By its third question, which it is appropriate to consider first, the referring court is, in essence, asking the Court to state whether Article 10 EC, the principle of proportionality, Article 23(1) of Directive 2003/55 and recitals 4, 8, 10 and 18 in the preamble to that directive preclude legislation such as that at issue in the main proceedings which automatically extends the length of the transitional period at the end of which occurs the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings, granted without a competitive tendering procedure.
Kolmannessa kysymyksessään, joka on syytä tutkia ensiksi, kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta pääasiallisesti täsmentämään, onko pääasiassa kyseessä olevan kaltainen lainsäädäntö, jolla automaattisesti pidennetään siirtymäaikaa, jonka päättymiseen mennessä maakaasunjakelukonsession, joka on myönnetty ilman tarjouskilpailumenettelyä, on aikaistetusti päätyttävä, ristiriidassa EY 10 artiklan, suhteellisuusperiaatteen, direktiivin 2003/55 23 artiklan 1 kohdan ja sen johdantoosan 4, 8, 10 ja 18 perustelukappaleen kanssa.
— Observations submitted to the Court
– Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
ASM Brescia maintains that neither Directive 98/30, implemented by Legislative Decree 164/2000, nor Directive 2003/55 imposes an obligation to abridge the dur -ation of concessions for the distribution of natural gas which were granted without competitive tendering.
ASM Brescia väittää, ettei direktiivissä 98/30, joka on pantu täytäntöön asetuksella 164/2000, eikä direktiivissä 2003/55 säädetä velvollisuudesta lyhentää sellaisten maakaasunjakelukonsessioiden kestoa, jotka on myönnetty ilman tarjouskilpailua.
It submits, therefore, that it was in the exercise of its discretion that the national legislature decided that those concessions would cease before their contractual expiry and fixed, for that purpose, a transitional period and the detailed rules for its application.
Se katsoo, että kansallinen lainsäätäjä on näin ollen vapaasti päättänyt, että nämä konsessiot päättyisivät ennen sopimuksessa määrättyä päättymisajankohtaa, ja että se on tätä tarkoitusta varten vahvistanut siirtymäajan ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
It adds that the early end of the concessions concerned and the consequent issue of invitations to tender for the award of new concessions are no guarantee of a higher degree of competition in the distribution of natural gas since any newly appointed distributor may, in some circumstances, favour the sales undertaking with which it is connected.
Se lisää tähän, että kyseisten konsessioiden päättymisen aikaistamisella ja tästä seuranneella tarjouskilpailumenettelyjen aloittamisella uusien konsessioiden myöntämiseksi ei voida taata kilpailun lisääntymistä maakaasun jakelussa, sillä jokainen uusi alalle tuleva jakelija voi halutessaan suosia sitä myyntiyritystä, johon se on sidoksissa.
It submits that that difficulty can be resolved only by compliance with the distribution system operators’ duties of impartiality and neutrality laid down by Directive 2003/55 and, in particular, the right of access of third parties to the distribution system, as well as by the legal, administrative, operational and accounting separation as regards vendors of natural gas which are part of the same vertically integrated undertaking.
Se katsoo, että tämä ongelma voidaan ratkaista vain noudattamalla direktiivissä 2003/55 säädettyä jakeluverkonhaltijan puolueettomuus- ja neutraalisuusvelvollisuutta ja erityisesti sallimalla ulkopuolisten pääsy jakeluverkkoon sekä erottamalla samaan vertikaalisesti integroituun yritykseen kuuluvat maakaasunmyyjät oikeudellisesti, hallinnollisesti, toiminnallisesti ja kirjanpidollisesti toisistaan.
The Commission also submits that Directive 2003/55 does not require the early cessation of concessions for the distribution of natural gas granted in breach of Community requirements.
Komissiokin katsoo, ettei direktiivissä 2003/55 säädetä velvollisuudesta aikaistaa yhteisön oikeuden vastaisesti myönnettyjen maakaasunjakelukonsessioiden päättymistä.
It adds that, even if the combined provisions of Articles 13(1) and 33(2) of Dir -ective 2003/55 permitted the natural gas distribution system operator also to carry on the activity of supplying gas until 1 July 2007, that operator was none the less bound, under Article 12(2) of that directive, to treat with impartiality all the different operators on the natural gas market.
Se lisää, että vaikka direktiivin 2003/55 13 artiklan 1 kohdan ja 33 artiklan 2 kohdan säännöksillä annetaan jakeluverkonhaltijalle lupa harjoittaa 1.7.2007 saakka myös kaasuntoimitustoimintaa, sillä on tästä huolimatta velvollisuus tämän direktiivin 12 artiklan 2 kohdan perusteella kohdella puolueettomasti maakaasumarkkinoiden muita toimijoita.
Anigas points out that the deadline for the liberalisation of the natural gas market, fixed at 1 July 2007 by Article 23(1) of Directive 2003/55, simply imposes on the Member States the requirement that all purchasers of natural gas be eligible customers and Anigas submits that that directive does not require the termination of concessions for the distribution of natural gas which were granted without prior advertisement.
Anigas korostaa, että maakaasumarkkinoiden vapauttamiselle asetettu viimeinen määräpäivä, joka direktiivin 2003/55 23 artiklan 1 kohdan mukaan oli 1.7.2007, velvoittaa jäsenvaltioita yksinkertaisesti vain siten, että kaikkien maakaasunostajien on oltava vaatimukset täyttäviä asiakkaita, ja katsoo, että tällä direktiivillä ei velvoiteta purkamaan sellaisia maakaasunjakelukonsessioita, jotka on myönnetty niitä ensin julkaisematta.
— The Court’s reply
– Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
It is clear both from the terms and from the scheme of Directive 2003/55 that its purpose is the completion of the internal market in the natural gas sector.
Niin direktiivin 2003/55 sanamuoto kuin sen sisäinen rakennekin osoittavat, että sen tavoitteena on maakaasualan sisämarkkinoiden toteuttaminen.
To that end, as the first sentence of Article 1(1) of that directive provides, it establishes common rules for the transmission, distribution, supply and the storage of natural gas.
Tämän vuoksi tässä direktiivissä, kuten sen 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetään, annetaan yhteiset säännöt maakaasun siirrolle, jakelulle, toimitukselle ja varastoinnille.
Article 23(1) of Directive 2003/55 sets out the calendar for the opening of the market for the supply of natural gas and provides, in particular, that the Member States must ensure that the eligible customers, that is to say those who are entitled to approach a supplier of their choice, are, from 1 July 2007, all customers.
Direktiivin 2003/55 23 artiklan 1 kohdassa täsmennetään maakaasutoimitusten avaamisen aikataulu, ja siinä säädetään muun muassa, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaatimuksia täyttäviä asiakkaita, toisin sanoen asiakkaita, joilla on oikeus kääntyä valitsemansa toimittajan puoleen, ovat 1.7.2007 alkaen kaikki asiakkaat.
Therefore, no obligation can be inferred from it for the Member States to put an end to distribution contracts granted without any competitive tendering procedure.
Siitä ei tämän vuoksi voida johtaa jäsenvaltioille minkäänlaista velvollisuutta päättää jakelusopimukset, joita ei ole tehty tarjouskilpailumenettelyssä.
Directive 2003/55 contains, moreover, no provision on current concessions for the distribution of natural gas.
Direktiivissä 2003/55 ei maakaasunjakelukonsessioista.
The reply to the third question referred must therefore be that Directive 2003/55 does not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, from providing for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings must occur.
Kolmanteen kysymykseen on siis vastattava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jolla pidennetään siinä asetetuin edellytyksin siirtymäaikaa, jonka päättymiseen mennessä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maakaasunjakelukonsession on aikaistetusti päätyttävä, ei ole ristiriidassa direktiivin 2003/55 kanssa.
In those circumstances, it must also be held that neither Article 10 EC nor the principle of proportionality precludes such legislation.
Näin ollen on myös syytä katsoa, ettei tällainen lainsäädäntö ole EY 10 artiklan eikä suhteellisuusperiaatteenkaan vastainen.
By its first and second questions, which it is appropriate to consider together, the referring court is asking, in essence, whether Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC and the principles of equal treatment, nondiscrimination and transparency preclude legislation, such as that at issue in the main proceedings, which provides for the extension, on the conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which occurs the early cessation of a concession for the distribution of natural gas, such as that in question in the main proceedings.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisessä ja toisessa kysymyksessään, jotka on syytä tutkia yhdessä, pääasiallisesti, onko pääasiassa kyseessä olevan kaltainen lainsäädäntö, jolla pidennetään siinä asetetuin edellytyksin siirtymäaikaa, jonka päättymiseen mennessä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maakaasunjakelukonsession on aikaistetusti päätyttävä, ristiriidassa EY 43 ja EY 49 artiklan ja EY 86 artiklan 1 kohdan sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, syrjintäkiellon periaatteen ja avoimuusperiaatteen kanssa.
ASM Brescia submits that the termination of concessions for the distribution of natural gas such as that in question in the main proceedings is a measure which may be decided, in the exercise of its independent discretion, by the national legislature.
ASM Brescia katsoo, että maakaasunjakelukonsessioiden päättäminen pääasiassa kyseessä olevin tavoin on toimi, josta kansallinen lainsäätäjä voi päättää vapaan harkintansa mukaan ja riippumattomasti.
It adds that the measure enables the Italian Republic to comply early with Dir -ective 2003/55 by designating new concession-holders of the public service of natural gas distribution.
Se lisää, että tämä toimi mahdollistaa sen, että Italian tasavalta noudattaa ennalta käsin direktiiviä 2003/55 määräämällä maakaasunjakelua koskevan julkisen palvelun uudet konsessionsaajat.
ASM Brescia argues that the fixing of the transitional period, at the end of which the early cessation of the concessions concerned occurs, is intended to reconcile the achievement of that objective of opening the market in the natural gas sector
ASM Brescia väittää, että sen siirtymäajan vahvistamisella, jonka päättymiseen mennessä kyseiset konsessiot aikaistetusti päättyvät, pyritään sovittamaan sen tavoitteen toteuttaminen, jona on maakaasualan avaaminen kilpailulle, yhteen voimassa
ASM Brescia points out that, until the entry into force of Legislative Decree 164/2000, Italian law did not make the grant of concessions for the distribution of natural gas subject to advertisement and permitted, moreover, the adoption of concessions of very long duration.
ASM Brescia täsmentää, että asetuksen 164/2000 voimaantuloon saakka Italian oikeudessa ei edellytetty, että maakaasunjakelukonsessioiden myöntämisen olisi oltava julkista, ja sillä sallittiin lisäksi hyvin pitkäkestoisten konsessioiden myöntäminen.
It adds that, until the publication of Commission interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p.
Se lisää, että ennen käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa annettua komission tiedonantoa (EYVL 2000, C 121, s.
ASM Brescia notes, next, that Decree-Law 273/2005 actually only deferred for two years the end of the transitional period provided for by Article 15(5) of Legislative Decree 164/2000 from 31 December 2005 to 31 December 2007 and, under certain conditions, from 31 December 2007 to 31 December 2009.
ASM Brescia muistuttaa tämän jälkeen, että asetuksella 273/2005 on todellisuudessa vain lykätty kahdella vuodella, 31 päivästä joulukuuta 2005 31 päivään joulukuuta 2007 ja, tiettyjen edellytysten täyttyessä, 31 päivästä joulukuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2009, asetuksen 164/2000 15 §:n 5 momentissa tarkoitetun siirtymäajan lopullista päättymistä.
It submits that such a deferment is, inherently and by its effects, of a limited extent, having regard, in particular, to the residual contractual durations, frequently very long, of the concessions concerned, and that it does not affect the balance of the interests of the parties
Se katsoo, että tällainen lykkääminen on itsessään ja vaikutuksiltaan rajallista, kun otetaan muun muassa huomioon kyseisten konsessioiden usein hyvin pitkät jäljellä olevat voimassaoloajat, ja ettei se vaikuta suhteettomasti
ASM BRESCIA disproportionately.
ASM BRESCIA asianosaisten intressitasapainoon.
It submits that such extension is also, in any event, a discretionary measure.
Se korostaa, että tämä pidentäminen on joka ta -pauksessa myös vapaaseen harkintaan perustuva toimi.
ASM Brescia notes, finally, that concessions for the distribution of natural gas, the expiry of which precedes the end of that transitional period, are not extended, that, under Legislative Decree 164/2000, the end of the transitional period provided for by Article 15(5) of that decree could be later than that which results from the application of Decree-Law 273/2005 and that the latter’s adoption enhanced legal certainty by clarifying the legal scheme of that transitional period.
ASM Brescia muistuttaa lopuksi, että maakaasunjakelukonsessioita, jotka päättyvät ennen kyseisen siirtymäajan päättymistä, ei pidennetä ja että asetusta 164/2000 sovellettaessa sen 15 §:n 5 momentissa tarkoitettu siirtymäaika saattoi jatkua asetuksen 273/2005 soveltamisesta seuraavaa siirtymäaikaa pidempään ja että viimeksi mainitun asetuksen antaminen on mahdollistanut oikeusvarmuuden vahvistumisen, koska sillä on selvennetty kyseistä siirtymäaikaa koskevaa oikeudellista järjestelmää.
It points out that the Court considered that such duty of transparency consists in ensuring, for the benefit of any potential tenderer, a degree of advertising sufficient to enable the concession of services to be opened up to competition and the impartiality of procurement procedures to be reviewed (ANAV, cited above, paragraph 21).
Se korostaa yhteisöjen tuomioistuimen katsoneen, että tällä avoimuusperiaatteella taataan kaikkien potentiaalisten tarjoajien eduksi riittävä julkisuus, minkä ansiosta palvelukonsessiot avautuvat kilpailulle ja niitä koskevien myöntämismenettelyjen puolueettomuutta voidaan valvoa (em. asia ANAV, tuomion 21 kohta).
The Commission submits that failure to terminate a public service concession granted without prior advertisement is also contrary to Articles 43 EC and 49 EC, and to the principles of nondiscrimination, equal treatment and transparency.
Komissio katsoo, että ilman edeltävää julkista menettelyä myönnettyjen palvelukonsessioiden päättämättä jättäminen on myös EY 43 ja EY 49 artiklan sekä syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden ja avoimuusperiaatteen vastaista.
It adds that Article 86(1) EC precludes legislation, such as that at issue in the main proceedings, which provides for public service concessions granted in breach of the advertising requirements imposed by Community law to be kept in force.
Se lisää, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset säännöt, joilla pysytetään voimassa yhteisön oikeudessa asetettujen julkisuusvaatimusten vastaisesti myönnetyt julkisen palvelun konsessiot, ovat EY 86 artiklan 1 kohdan vastaisia.
Anigas submits, for its part, that Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC and the principles of equal treatment, nondiscrimination and transparency do not preclude a deferment of the transitional period such as that provided for by the legislation at issue in the main proceedings.
Anigas puolestaan väittää, ettei pääasiassa kyseessä olevan kaltainen siirtymäkauden jatkaminen ole EY 43 ja EY 49 artiklan ja EY 86 artiklan 1 kohdan sekä syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden sekä avoimuusperiaatteen vastaista.
It points out that the conditions laid down in Article 15(7) of Legislative Decree 164/2000, which permit the extension of the transitional period provided for by Article 15(5) of that decree, are set in a body of measures the purpose of which is the creation of a competitive market in natural gas.
Se korostaa, että asetuksen 164/2000 15 §:n 7 momentissa säädetyt edellytykset, jotka mahdollistavat tämän asetuksen 15 §:n 5 momentissa säädetyn siirtymäajan pidentämisen, ovat osa toimenpidekokonaisuutta, jolla pyritään kilpailullisten maakaasumarkkinoiden aikaansaamiseen.
Anigas submits that compliance with the principle of the protection of legitimate expectations requires, in any event, that the early cessation of concessions for the distribution of natural gas, such as that in question in the main proceedings, takes effect only at the end of a transitional period.
Anigas katsoo, että luottamuksensuojan periaate edellyttää joka tapauksessa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen maakaasunjakelukonsessioiden aikaistettu päättyminen tapahtuu vasta siirtymäkauden päättyessä.
Unless it is justified by objective circumstances, such a difference in treatment, which, by excluding all undertakings located in another Member State, operates mainly to the detriment of the latter undertakings, amounts to indirect discrimin -ation on the basis of nationality, prohibited under Articles 43 EC and 49 EC (Commission v Ireland, cited above, paragraph 31).
Tällainen erilainen kohtelu, joka sulkemalla kaikki muussa jäsenvaltiossa sijaitsevat yritykset pois on lähtökohtaisesti niille vahingollista, on EY 43 ja EY 49 artiklassa kiellettyä kansalaisuuteen perustuvaa välillistä syrjintää, jollei se ole perusteltavissa objektiivisilla näkökohdilla (em. asia komissio v. Irlanti, tuomion 31 kohta).