natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The questions were raised in proceedings between PreussenElektra AG and Schleswag AG ('Schleswag') concerning the repayment of sums paid by the former to the latter pursuant to Paragraph 4(1) of the Gesetz über die Einspeisung von Strom aus erneuerbaren Energien in das öffentliche Netz (Law on feeding electricity from renewable energy sources into the public grid) of 7 December 1990.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa kantajana on PreussenElektra AG ja vastaajana Schleswag AG ja joka koskee niiden määrien palauttamista, jotka ensiksi mainittu on maksanut viimeksi mainitulle noudattaen 7.12.1990annetun Gesetz über die Einspeisung von Strom aus erneuerbaren Energien in das öffentliche Netzin (laki uusiutuvista energialähteistä peräisin olevan sähkön toimittamisesta julkiseen verkkoon; jäljempänä Stromeinspeisungsgesetz) 4 §:n 1 momenttia.
The main proceedings and the questions referred
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
PreussenElektra operates more than 20 conventional and nuclear power stations in Germany as well as a maximum-voltage and highvoltage electricity distribution network, through which it feeds electricity to regional electricity
PreussenElektralla on Saksassa yli kaksikymmentä tavanomaista voimalaitosta ja ydinvoimalaitosta sekä huippu- ja suurjänniteverkko sähkönjakeluun.
By virtue of Paragraph 2 of the Stromeinspeisungsgesetz, Schleswag is obliged to purchase electricity from renewable sources produced within its area of supply, including windgenerated electricity.
Stromeinspeisungsgesetzin 2 §:n mukaan Schleswagin on ostettava sähköä, joka on tuotettu sen jakelualueella uusiutuvista energialähteistä, kuten tuulienergiasta.
The order for reference shows that the proportion of windgenerated electricity in Schleswag's total turnover in electricity sales, which was 0.77% in 1991, has increased continuously to an estimated 15% in 1998.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tuulienergiasta tuotetun sähkön osuus Schleswagin sähköalan liikevaihdosta, joka vuonna 1991 oli 0,77 prosenttia, on jatkuvasti kasvanut ja että sen pitäisi vuonna 1998 nousta noin 15 prosenttiin.
In consequence, the additional costs accruing to Schleswag on account of the obligation to purchase at the minimum price laid down by the Stromeinspeisungsgesetz rose from DEM 5.8 million in 1991 to an estimated DEM 111.5 million in 1998, of which only DEM 38 million remained the responsibility of
Näin ollen Stromeinspeisungsgesetzissä säädetyn vähimmäishinnoilla tapahtuvia ostoja koskevan
Schleswag, taking into account the application of the compensation mechanism introduced into Paragraph 4(1) of the Stromeinspeisungsgesetz by the 1998 Law.
velvoitteen vuoksi Schleswagia rasittavien lisäkustannusten, jotka vuonna 1991 olivat 5,8 miljoonaa Saksan markkaa (DEM), pitäisi vuonna 1998 nousta 111,5 miljoonaan DEM:aan, josta ainoastaan noin 38 miljoonaa DEM jää Schleswagin vastattavaksi, kun otetaan huomioon vuoden 1998 lailla Stromeinspeisungsgesetzin 4 §:n 1 momenttiin lisätyn hyvitysjärjestelmän soveltaminen.
The Landgericht found, secondly, that the obligation to purchase electricity produced in Germany from renewable energy sources on conditions which could not be obtained on the open market might depress demand for electricity produced in other Member States, which might constitute an obstacle to trade between Member States prohibited by Article 30 of the Treaty.
Toisaalta Landgericht totesi, että velvoite ostaa Saksassa uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä ehdoilla, joita ei olisi ollut mahdollista soveltaa vapailla markkinoilla, voi aiheuttaa muissa jäsenvaltioissa tuotetun sähkön kysynnän vähenemistä, jolloin ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kyseessä on perustamissopimuksen 30 artiklassa kielletty jäsenvaltioiden välisen kaupan rajoitus.
At the end of April 1998 Schleswag's purchases of electricity produced from renewable energy sources reached 5% of the total volume of electricity it had sold over the previous year.
Vuoden 1998 huhtikuun lopulla Schleswagin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön hankinnat olivat 5 prosenttia koko edellisen vuoden aikana myydyn sähkön määrästä.
Schleswag therefore invoiced PreussenElektra, pursuant to Paragraph 4(1) of the Stromeinspeisungsgesetz, as amended by the 1998 law (the amended Stromeinspeisungsgesetz'), for the additional costs entailed by the purchase of electricity from renewable energy sources, initially claiming from it monthly instalments of DEM 10 million.
Schleswag vaati PreussenElektralta Stromeinspeisungsgesetzin, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1998 lailla (jäljempänä muutettu Stromeinspeisungsgesetz), 4 §:n 1 momentin mukaisesti uusiutuvista energialähteistä peräisin olevan sähkön ostamisesta aiheutuneiden lisäkustannusten maksamista ja se vaati tältä ensivaiheessa 10 miljoonan DEM:n suuruisten kuukausittaisten maksujen suorittamista.
In those circumstances, considering that interpretation of Articles 30, 92 and 93(3) of the Treaty was necessary to enable it to resolve the dispute before it, the Landgericht Kiel decided to stay the proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Tässä tilanteessa Landgericht Kiel katsoi, että perustamissopimuksen 30 ja 92 artiklan sekä 93 artiklan 3 kohdan soveltaminen on välttämätöntä käsiteltävänään olevan asian ratkaisemiseksi, ja se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Windpark and Land Schleswig-Holstein ('the interveners in the main proceedings') and the German Government challenge the admissibility of all or part of the reference for a preliminary ruling.
Windpark ja Land Schleswig-Holstein (jäljempänä pääasian väliintulijat) sekä Saksan hallitus katsovat, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta kokonaan tai osittain.
First, the interveners in the main proceedings argue that there are a number of omissions or errors of fact in the order for reference.
Ensinnäkin pääasian väliintulijat väittävät, että ennakkoratkaisupyyntö sisältää useita tosiasioihin liittyviä puutteita tai virheitä.
PreussenElektra transferred the instalment for May 1998, reserving the right to claim the money back at any time.
PreussenElektra suoritti vuoden 1998 toukokuulta vaaditun maksun, mutta varasi itselleen oikeuden vaatia milloin tahansa sen takaisinmaksamista.
That is what it did by making an application to the Landgericht Kiel for the repayment of DEM 500 000, representing the part of the sum paid to Schleswag in compensation for the additional costs entailed by the latter's purchase of windgenerated electricity.
Se saattoikin Landgericht Kielin käsiteltäväksi vaatimuksen sellaisen 500 000 DEM:n määrän takaisinmaksamisesta, joka vastaa sitä osaa Schleswagille maksetusta määrästä, joka on hyvitys Schleswagille tuulienergiasta tuotetun sähkön ostamisesta aiheutuneista lisäkustannuksista.
The Landgericht states, in its order for reference, that those additional costs cannot be passed on to Schleswag's customers since the Minister for Energy of Land Schleswig Holstein refused to approve an application by Schleswag to amend its tariffs.
Landgericht toteaa ennakkoratkaisupyynnössään, että näitä lisäkustannuksia ei voida vyöryttää Schleswagin asiakkaiden maksettaviksi, koska Schleswig-Holsteinin osavaltion energiaministeri ei ole hyväksynyt Schleswagin tariffien muutosta koskevaa hakemusta.
Second, the interveners in the main proceedings and the German Government maintain that the dispute in the main proceedings is not a genuine dispute but a spurious one.
Toiseksi pääasian väliintulijat ja Saksan hallitus väittävät, että pääasian riita ei ole todellinen vaan keinotekoinen.
Third, the interveners in the main proceedings and the German Government argue that the questions referred are not relevant for the purposes of resolving the dispute in the main proceedings.
Kolmanneksi pääasian väliintulijat ja Saksan hallitus väittävät, että esitetyt kysymykset eivät ole pääasian ratkaisemisen kannalta merkityksellisiä.
In this case, as regards, first, the alleged omissions and factual errors in the order for reference, it is sufficient to note that it is not for the Court of Justice but for the national court to ascertain the facts which have given rise to the dispute and to establish the consequences which they have for the judgment which it is required to deliver.
PreussenElektra väitti Landgerichtissa, että vaadittu määrä oli maksettu Schleswagille ilman pätevää oikeudellista perustetta ja että se olisi palautettava, koska tämän maksun perusteena ollut muutetun Stromeinspeisungsgesetzin 4 § oli perustamissopimuksen valtiontukia koskevien suoraan sovellettavien määräysten vastainen eikä sitä tämän vuoksi saanut soveltaa.
The Landgericht found, first that the Commission had not been informed, in accordance with Article 93(3) of the Treaty, of the amendments made to the Stromeinspeisungsgesetz by the 1998 Law, and considered that the question whether the new version of the latter represented in whole or in part constituted State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty remained relevant, even if the German Government and the Commission had already classified the original content of the Stromeinspeisungsgesetz
Käsiteltävänä olevassa asiassa ensinnäkin niiden puutteiden ja tosiseikkoja koskevien virheiden osalta, joita ennakkoratkaisupyynnössä on väitetty olevan, riittää, kun todetaan, ettei ole yhteisöjen tuomioistuimen vaan kansallisen tuomioistuimen asiana selvittää oikeudenkäyntiin
Second, it should be noted that the action brought by PreussenElektra seeks repayment of
Landgericht totesi, että komissiolle ei ollut ilmoitettu perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti Stromeinspeisungsgesetziin
As for the question concerning Article 30 of the Treaty, suffice it to say that it is not obvious that the interpretation sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose.
johtaneet seikat sekä tehdä näistä ne johtopäätökset, joita tämän annettavana oleva päätös edellyttää.
It follows from the above considerations that answers must be given to the questions referred.
muutetun Stromeinspeisungsgesetzin 4 § sellaisenaan, tai luettuna yhdessä 2 ja 3 §:n kanssa, tässä perustamissopimuksen määräyksessä tarkoitettu tukijärjestelmä.
the sum which it had to pay to Schleswag to compensate for the additional cost arising for the latter from the purchase of windgenerated electricity, made pursuant to the purchase obligation laid down by the amended Stromeinspeisungsgesetz, from producers of that type of electricity established in its area of supply.
Toiseksi perustamissopimuksen 30 artiklaa koskevan kysymyksen osalta riittää, kun todetaan, ettei ole ilmeistä, ettei pyydetyllä tulkinnalla olisi mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen.
The dispute in the main proceedings cannot, therefore, be regarded as hypothetical in character.
Edellä esitetystä seuraa, kysymyksiin on vastattava.
It should be noted as a preliminary observation, first, that there is no dispute that an obligation to purchase electricity produced from renewable energy sources at minimum prices, such as that laid down by Paragraphs 2 and 3 of the amended Stromeinspeisungsgesetz, confers a certain economic advantage on producers of that type of electricity, since it guarantees them, with no risk, higher profits than they would make in its absence.
Toiseksi on todettava, että PreussenElektran nostamassa kanteessa vaaditaan sen määrän maksamista takaisin, joka sen oli maksettava Schleswagille hyvityksenä lisäkustannuksista,joita tälle aiheutui tuulienergiasta tuotetun sähkön ostamisesta jakelualueellaan toimivilta tällaisen sähkön tuottajilta muutetussa Stromeinspeisungsgesetzissä säädetyn ostovelvoitteen mukaisesti.
In addition, as the reply by the German Government to a written question of the Court shows, the public authorities have a majority shareholding in only two of the eight main German undertakings which produce electricity and operate high-tension transmission networks, one of which is PreussenElektra.
Lopuksi on todettava, että Landgericht on ennakkoratkaisupyynnössäänselvittänyt tarpeeksi kansallisia oikeussääntöjä ja esittänyt selvästi ne syyt, joiden perusteella se katsoo, että sen esittämät kysymykset ovat merkityksellisiä ja että näihin kysymyksiin annettava vastaus on välttämätön asian ratkaisemiseksi.
That reply also shows that PreussenElektra is a wholly-owned subsidiary of another company which is 100% privately owned. Moreover, Schleswag is held as to 65.3% by PreussenElektra and as to only 34.7% by certain municipal authorities of Land Schleswig-Holstein.
Aluksi on todettava yhtäältä olevan riidatonta, että muutetun Stromeinspeisungsgesetzin 2 ja 3 §:ssä säädetyn kaltainen uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön vähimmäishinnoilla tapahtuvia ostoja koskeva velvoite varmasti hyödyttää taloudellisesti tällaisen sähkön tuottajia, koska se takaa niille ilman minkäänlaista riskiä suuremmat tulot kuin mitä ne saisivat ilman tällaista sääntelyä.
Concerning, first, the questions relating to Articles 92 and 93, the referring court has indicated in particular, as is apparent from paragraph 26 of this judgment, that the question whether the amended Stromeinspeisungsgesetz constitutes aid needs to be resolved before going on to consider whether the amendments which the 1998 Law made to the initial version of the Stromeinspeisungsgesetz constitute an alteration of aid, within the meaning of Article 93(3) of the Treaty, requiring implementation of the procedure laid down in that provision in order to adopt the alteration.
Ensinnäkin perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaan liittyvien kysymysten osalta ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on todennut erityisesti, kuten tämän tuomion 25 kohdasta käy ilmi, että kysymys siitä, onko muutettu Stromeinspeisungsgesetz valtiontukea, on ratkaistava ennen kysymystä siitä, ovatko Stromeinspeisungsgesetzin alkuperäiseen versioon vuoden 1998 lailla tehdyt muutokset perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tuen muuttamista, jolloin on sovellettava tässä määräyksessä edellytettyä, kyseisen muutoksen hyväksymistä koskevaa menettelyä.
The referring court has also explained that if, wrongly, the preliminary examination procedure has not been complied with, it will be its responsibility, in accordance with its national law, to draw the consequences from the direct effect of the third sentence of Article 93(3) of the Treaty by holding the altered scheme in the Stromeinspeisungsgesetz inapplicable and ordering return of the payments made by PreussenElektra to Schleswag.
Toisaalta on todettava, että Saksan hallituksen yhteisöjen tuomioistuimen kirjalliseen kysymykseen antamasta vastauksesta ilmenee, että julkinen valta on pääomistaja ainoastaan kahdessa niistä Saksan kahdeksasta keskeisestä yrityksestä, jotka tuottavat sähköä ja käyttävät suurjännitejakeluverkkoja ja joihin PreussenElektra kuuluu. Tästä vastauksesta ilmenee myös, että PreussenElektra on kokonaan yksityisessä omistuksessa olevan toisen yhtiön kokonaan omistama tytäryhtiö.
In the light of the above, the first question referred should be understood as asking, essentially, whether legislation of a Member State which, first, requires private electricity supply undertakings to purchase electricity produced in their area of supply from renewable energy sources at minimum prices higher than the real economic value of that type of electricity, and, second, allocates the financial burden arising from that obligation amongst those electricity supply undertakings and upstream private electricity network operators, constitutes State aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on todennut myös, että vaikka ennakkovalvontamenettelyä on virheellisesti jätetty noudattamatta, sen on kansallisen oikeuden mukaisesti otettava huomioon perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen välitön oikeusvaikutus ja päätettävä, että Stromeinspeisungsgesetzin muutettua järjestelmää ei voida soveltaa ja että PreussenElektran maksut Schleswagille on palautettava.
The questions concerning Article 92 of the Treaty concern precisely the point whether Paragraph 4 of the amended Stromeinspeisungsgesetz constitutes, on its own or in combination with Paragraphs 2 and 3, a system of aid for the purposes of that provision.
Perustamissopimuksen 92 artiklaa koskevissa kysymyksissä on nimenomaan kyse siitä, onko
It should be recalled in that respect that Article 92(1) of the Treaty provides that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat, on katsottava, että ensimmäisellä kysymyksellä pyritään selvittämään, onko jäsenvaltion lainsäädäntö, jolla yhtäältä asetetaan yksityisille sähkönjakeluyrityksille velvoite ostaa niiden jakelualueella uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä vähimmäishinnoilla, jotka ovat korkeampia kuin tällaisen sähkön todellinen markkinaarvo, ja toisaalta jaetaan tästä velvoitteesta aiheutuvat kustannukset kyseisten sähkönjakeluyritysten ja ylemmällä tuotantoportaalla toimivien yksityisten sähkö ver kko-operaattoreiden kesken,
sources a particular advantage at the expense of the State.
vaikuttaa kielteisesti niiden yritysten taloudelliseen tulokseen, joita tämä velvoite koskee, mistä aiheutuu valtion verotulojen vähenemistä.
to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is, in so far as it affects trade between Member States, incompatible with the common market.
Tältä osin on syytä muistuttaa siitä, että perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
In that connection, the case-law of the Court of Justice shows that only advantages granted directly or indirectly through State resources are to be considered aid within the meaning of Article 92(1).
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa, että 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena on pidettävä ainoastaan suoraan tai välillisesti valtion varoista myönnettyjä etuja.
The distinction made in that provision between 'aid granted by a Member State' and aid granted 'through State resources' does not signify that all advantages granted by a State, whether financed through State resources or not, constitute aid but is intended merely to bring within that definition both advantages which are granted directly by the State and those granted by a public or private body designated or established by the State.
Tässä määräyksessä tehty ero "jäsenvaltion myöntämän tuen" ja "valtion varoista myönnetyn tuen" välillä ei näet merkitse sitä, että kaikki jäsenvaltion myöntämät edut olisivat tukea riippumatta siitä, onko ne rahoitettu valtion varoista, vaan erottelun tarkoituksena on ainoastaan sisällyttää tuen käsitteeseen valtion suoraan myöntämät edut ja valtion nimeämien tai perustamien julkisten tai yksityisten elinten välityksellä myöntämät edut.
The Commission maintains that, in order to preserve the effectiveness of Articles 92 and 93 of the Treaty, read in conjunction with Article 5 of the EC Treaty (now Article 10 EC), it is necessary for the concept of State aid to be interpreted in such a way as to include support measures which, like those laid down by the amended Stromeinspeisungsgesetz, are decided upon by the State but financed by private undertakings.
Komissio katsoo, että tehokkaan vaikutuksen turvaaminen edellyttää perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan osalta, luettuna yhdessä EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) kanssa, että valtiontuen käsitettä tulkitaan siten, että siihen katsotaan kuuluvan myös muutetussa Stromeinspeisungsgesetzissa tarkoitettujen toimien kaltaiset tukitoimet, jotka valtio on vahvistanut mutta jotka yksityiset yritykset rahoittavat.
It draws that argument by analogy from the case-law of the Court of Justice to the effect that Article 85 of the EC Treaty (now Article 81 EC), read in conjunction with Article 5 of the Treaty, prohibits Member States from introducing measures, even of a legislative or regulatory nature, which may render the competition rules applicable to undertakings ineffective.
Komissio perustaa kantansa analogiaan ja vetoaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan EY:n perustamissopimuksen 85 artiklassa (josta on tullut EY 81 artikla), luettuna yhdessä perustamissopimuksen 5 artiklan kanssa, kielletään jäsenvaltioita toteuttamasta myöskään lain tai asetuksen muodossa toimia, jotka voivat poistaa yrityksiin sovellettavien kilpailusääntöjen tehokkaan vaikutuksen.
In that respect, it is sufficient to point out that, unlike Article 85 of the Treaty, which concerns only the conduct of undertakings, Article 92 of the Treaty refers directly to measures emanating from the Member States.
On todettava, että käsiteltävänä olevassa asiassa yksityisille sähkönjakeluyrityksille asetettuun velvoitteeseen ostaa kiinteillä vähimmäishinnoilla uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä ei liity valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä tällaista sähköä tuottaville yrityksille.
In this case, the obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity produced from renewable energy sources at fixed minimum prices does not involve any direct or indirect transfer of State resources to undertakings which produce that type of electricity.
Tältä osin riittää, kun huomautetaan, että toisin kuin perustamissopimuksen 85 artikla, joka koskee yksinomaan yritysten toimintaa, perustamissopimuksen 92 artikla koskee suoraan jäsenvaltioiden toimia.
Therefore, the allocation of the financial burden arising from that obligation for those private electricity supply undertakings as between them and other private undertakings cannot constitute a direct or indirect transfer of State resources either.
Näin ollen kyseisestä velvoitteesta näille yksityisille sähkönjakeluyrityksille aiheutuvien kustannusten jakaminen näiden yritysten ja muiden yksityisten yritysten kesken ei myöskään voi olla valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä.
In those circumstances, Article 92 of the Treaty is in itself sufficient to prohibit the conduct by States referred to therein and Article 5 of the Treaty, the second paragraph of which provides that Member States are to abstain from any measure which could jeopardise the attainment of the objectives of the Treaty, cannot be used to extend the scope of Article 92 to conduct by States that does not fall within it.
Näin ollen perustamissopimuksen 92 artiklassa, sellaisenaan tarkasteltuna, kielletään siinä tarkoitetut valtion toimet ja perustamissopimuksen 5 artiklalla — jonka toisessa kohdassa määrätään jäsenvaltiot pidättymään kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista — ei voida laajentaa 92 artiklan soveltamisalaa sellaisiin valtion toimiin, joita se ei koske.
In those circumstances, the fact that the purchase obligation is imposed by statute and confers an undeniable advantage on certain undertakings is not capable of conferring upon it the character of State aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty.
Tässä tilanteessa se, että ostovelvoite on asetettu laissa ja että siitä aiheutuu kiistämättä etua tietyille yrityksille, ei tee tästä velvoitteesta perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
There is no need to reply to the second question referred, which was raised only in so far as the obligation to purchase at minimum prices did constitute State aid, whereas the allocation of the resulting financial burden did not.
Tätä johtopäätöstä ei horjuta se ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mainitsema seikka, että vähimmäishinnoilla tapahtuvia ostoja koskevasta velvoitteesta aiheutuvat kustannukset voivat