natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 23 of Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the EC Treaty (OJ 2003 L 1, p.
Neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus), annettu 6 päivänä helmikuuta 1962 (EYVL 1962, 13, s. 204).
As regards, first, the Guidelines, the Court of First Instance recalled, as it had already held in the judgments in the ‘district heating’, 19
Kantajat ovat tästä huolimatta vedonneet Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisuihin17 ohjatakseen yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytäntöä niille edullisempaan suuntaan.
The Commission must therefore comply with the rules which it has imposed upon itself (Mannesmannröhren-Werke v Commission, cited above, paragraphs 212 and 231), unless it sets out expressly its reasons for departing from them in any particular regard (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above, paragraph 352). The undertakings may therefore invoke the incorrect application of the Guidelines before the Community Courts.
Mikään ei itse asiassa estä sitä, jolle tietojensaantipyyntö on esitetty, näyttämästä myöhemmin hallinnollisessa menettelyssä tai yhteisöjen tuomioistuimissa käytävässä oikeudenkäynnissä, että sen vastauksissaan esittämillä seikoilla tai toimittamillaan asiakirjoilla on toinen merkitys, kuin minkä komissio niille antaa.
In its decision in the ‘graphite electrodes’ case, the Commission had concluded that the infringement was ‘very serious’, regard being had to the nature of the infringement, its actual impact on the graphite electrodes market in the EEA and the size of the relevant geographic market.
Kohtuullisen ajan noudattaminen kilpailupolitiikkaa koskevissa hallintomenettelyissä on yhteisön oikeuden yleinen periaate, jonka noudattamista yhteisöjen tuomioistuimet valvovat (yhdistetyt asiatT-213/95 jaT-18/96, SCK ja FNK v. komissio, tuomio 22.10.1997, Kok. 1997, s. II-1739).
Judgments of 20 March 2002 in Case T-9/99 HFB and Others v Commission [2002] ECR II-1487 (under appeal, Case C-202/02 P); Case T-15/99 Brugg Rohrsysteme v Commission [2002] ECR II-1613 (under appeal, Case C-207/02 P); Case T-16/99 Lögstör Rör v Commission [2002] ECR II-1633 (under appeal, Case C-208/02 P); Case T-17/99 KE KELIT v Commission [2002] ECR II-1647 (under appeal, Case C-205/02 P); Case T-21/99 Dansk Rørindustri v Commission [2002] ECR II-1681 (under appeal, Case C-189/02 P); Case T-23/99 LR AF 1998 v Commission [2002] ECR II-1705 (under appeal, Case C-206/02 P); Case T-28/99 Sigma Tecnologie v Commission [2002] ECR II-1845, and Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881 (under appeal, Case C-213/02 P); these judgments are commented on in the Annual Report 2002.
Asiassa T-67/01, JCB Service vastaan komissio, 13.1.2004 antamassaan tuomiossa (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa; valitus kirjattu asianumerolle C-167/04 P) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sai tilaisuuden muistuttaa siitä, että mainitun periaatteen loukkaaminen voi aiheuttaa komission hallinnollisen menettelyn päätteeksi tekemän päätöksen lainvastaisuuden ainoastaan, mikäli asiassa osoitetaan, että mainittu loukkaaminen on aiheuttanut myös kyseessä olevan yrityksen puolustautumisoikeuksien rikkomisen.
In particular, the judgment of 9 July 2003 in Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission (under appeal, Case C-397/03 P); the judgments delivered in the ‘Lysine’ cases were commented on in the Annual Report 2003.
Vaikka komissio olikin esillä olleessa asiassa rikkonut selvällä tavalla velvollisuuttaan noudattaa kohtuullista aikaa tutkia EY 81 artiklan 3 kohdan nojalla tehty poikkeuslupahakemus hylkäämällä mainitun hakemuksen 27 vuotta sen jälkeen, kun sopimuksesta oli ilmoitettu vuonna 1973, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kyseisellä rikkomuksella ei ollut mitään vaikutusta poikkeuslupahakemuksen hylkäämisen laillisuuteen.
Judgment of 19 March 2003 in Case T-213/00 CMA CGM and Others v Commission [2003] ECR II-913, concerning the FETTSCA agreement; this judgment was commented on in the Annual Report 2003.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei pitänyt kohtuuttomana neljän vuoden aikaa, joka käytettiin sellaisen kantelun tutkimiseen, jonka oli tehnyt kyseessä olleista sopimuksista ilmoittaneen osapuolen kilpailija, kun otettiin huomioon asian monimutkaisuus – asia koski useita jäsenvaltioita ja sisälsi viisi kilpailusääntöjen rikkomista koskevaa väitettä – ja toisen väitetiedoksiannon laatimisen tarve.
Point 1 A of the Guidelines states that ‘[i]n assessing the gravity of the infringement, account must be taken of its nature, its actual impact on the market, where this can be measured, and the size of the relevant geographic market’.
Asia Funke, tuomio 25.2.1993 (A sarja, nro 256/A, 44a kohta); asia Saunders v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 17.12.1996 (Recueil des arrêts et décisions 1996-VI, s.
It also follows from point 1 that it is possible to ‘apply weightings to the amounts determined within each of the three categories [of gravity] in order to take account of the specific weight and, therefore, the real impact of the offending conduct of each undertaking on competition’.
2044) ja asia J. B. v. Sveitsi, tuomio 3.5.2001 (ei vielä julkaistu Recueil des arrêts et décisions -kokoelmassa).
Proceedings
Toiminta c)
Although that categorisation ignored the differences in size between undertakings in the same category, it could not in principle be condemned.
Komission tehtävänä on esittää näyttö niistä tosiseikoista, jotka muodostavat EY 81 artiklan rikkomisen (asia C-49/92 P, komissio v. Anic Partecipazioni, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I-4125, 86 kohta).
In the present case, the Court held that the method of differentiation used in the decision, which was based on turnover and market shares, had not been correctly applied by the Commission vis-à-vis Tokai Carbon and the Carbide/Graphite Group, which came in one of the three categories in question.
Komission on näytettävä toteen muun muassa sen rikkomuksen kesto, jonka johdosta se määrää seuraamuksia. ”Saumattomat teräsputket” -asioiden kantajien riitautusten johdosta saatiin selvitystä eräisiin seikkoihin, jotka koskevat riittävän näytön tasoa ja todistustaakan jakoa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, kun yritykset, joille seuraamuksia on määrätty, kiistävät komission esittämät seikat.
In the exercise of its unlimited jurisdiction, the Court therefore decided to dismantle the category in question and to make its own classification.
Viimeksi mainituissa asioissa komissio ei ollut esittänyt näyttöä kilpailusääntöjen rikkomisen koko kestosta.
It also fixed the starting amount of the fines for the undertakings coming within that classification and also for the undertakings in the third category.
Määrittääkseen kilpailusääntöjen rikkomisen keston komissio totesi, että vaikka Eurooppa–Japani-klubi oli kokoontunut vuodesta 1977 lähtien, sakkojen määräämistä varten rikkomisen alkamisajankohtana on pidettävä vuoden 1990 alkua, kun otetaan huomioon Euroopan yhteisön ja Japanin välillä vuosina 1977–1990 tehdyt sopimukset viennin rajoittamisesta.
Last, in regard to the two undertakings considered the most important, the Commission had applied multipliers for gravity to the starting amount.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että kukaan osapuolista ei ollut riitauttanut komission kantaa olla vienninrajoittamissopimusten olemassaolon vuoksi katsomatta kilpailusääntöjä rikotun jo vuodesta 1977 lähtien.
The Court confirmed that it is in principle possible for the Commission to apply a multiplier for gravity to the starting amounts in order to set the fine at a sufficiently deterrent level (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraphs 165 to 167; under appeal, Case C-213/02 P).
Sitä vastoin kysymys kilpailusääntöjen rikkomisen alkamisajankohdasta saatettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi ja tämä totesi, että vienninrajoitussopimusten väitetty lakkaaminen muodostaa ratkaisevan tekijän arvioitaessa, onko kilpailusääntöjä katsottava rikotuksi vuonna 1990.
However, the multiplier applied in the present case to SDK (2.5) was held not to comply with the principles of proportionality and equal treatment and the Court, in the exercise of its unlimited jurisdiction, reduced the multiplier applicable to that undertaking to 1.5.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti, että kantajan on esitettävä näyttö väitteidensä tueksi.
Although, by applying a multiplier, the Commission therefore remains free to increase the level of fines, it also has the option of reducing the starting amount which would result from a strict application of the Guidelines.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kuitenkin, että esillä olleen tapauksen erityisluonteisissa olosuhteissa komission oli esitettävä näyttö mainittujen kansainvälisten vienninrajoittamissopimusten voimassaolon päättymispäivän osalta.
The Court confirmed that, in the seamless steel tubes and pipes decision, the Commission was entitled, in spite of what was recognised as the ‘very serious’ nature of the infringement, to take a starting amount (EUR 10 million) corresponding to 50% of the minimum amount mentioned in the Guidelines for infringements in that category (EUR 20 million), in order to take account of the fact that the actual impact of the infringement on the market had been limited.
Todettuaan, että ”komission selittämätön kykenemättömyys toimittaa sitä suoraan koskevaan seikkaan liittyviä todisteita poistaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta mahdollisuuden ratkaista asia siten, että se tuntisi tosiseikat kyseisten sopimusten voimassaolon päättymispäivän osalta”, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että tätä näyttöä ei ollut esitetty.
On the other hand, the Court considered that the Commission had failed to take into consideration the second infringement by the European producers (the contracts relating to the United Kingdom market) when setting the amount of the fine.
Koska komissio ei esittänyt näyttöä ja koska japanilaiset yritykset puolestaan esittivät todisteita, jotka osoittivat, että kyseisten kansainvälisten sopimusten voimassaoloa oli ainakin Japanin osalta jatkettu 31.12.1990 saakka, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kyseiset sopimukset olivat olleet voimassa vuoden 1990 loppuun asti.
By that omission, the Commission therefore infringed the principle of equal treatment, since different situations were treated in the same way.
Riidanalainen päätös kumottiin osittain tämän seikan osalta ja sakkojen määrää alennettiin tämän olosuhteen huomioon ottamiseksi.
In order to remedy that unequal treatment of the European producers and the Japanese producers, the Court reduced the fine imposed on each of the Japanese producers by 10%.
Japanilaiset yritykset riitauttivat niin ikään ajankohdan, jolloin kilpailusääntöjen rikkominen niiden osalta päättyi.
As the Commission had not requested it to do so, the Court did not increase the fines imposed on the European producers.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi komission esittämien todisteiden perusteella, että japanilaisten yritysten osalta kilpailusääntöjen rikkomisen ei ole osoitettu jatkuneen 1.7.1994 jälkeen ja että täten rikkomisen kestoa on lyhennettävä vielä kuudella kuukaudella edellä mainitun yhden vuoden lisäksi.
In its judgment in Tokai Carbon and Others v Commission, cited above, the Court of First Instance rejected all the complaints relating to the basic amounts applied in the decision in order to take account of duration.
Sakon määrä voi olla enintään 10 prosenttia kunkin rikkomukseen osallisen yrityksen komission päätöksen tekemistä edeltävän tilikauden liikevaihdosta, ja sitä määritettäessä on otettava huomioon rikkomuksen vakavuus ja sen kesto.
SGL Carbon maintained that the Guidelines were unlawful in that they envisaged the duration of an infringement in the same way, irrespective of its nature.
Suuntaviivojen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti, että kuten se oli jo todennut asioissa ”kaukolämpö”,19
It maintained that a cartel is by definition long-lasting and that it cannot be treated in the same way for the purpose of duration as other infringements.
Komission on täten noudatettava sääntöjä, jotka se on suuntaviivoilla itselleen asettanut (em. asia Mannesmannröhren-Werke v. komissio, tuomio 8.7.2004, 212 ja 231 kohta), jollei se esitä perusteluja, jotka oikeuttavat sen poikkeavan niistä joltain tietyltä osin (em. asia Tokai Carbon ym. v. komissio, tuomion 532 kohta).
The Court rejected that argument, observing that certain cartels, being of short duration, are less harmful than they would have been had they been in operation for a long period.
Yritykset voivat siis vedota yhteisöjen tuomioistuimissa siihen, että suuntaviivoja on sovellettu virheellisesti.
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court of First Instance confirmed that the Commission could increase the basic amounts for: (i) continuing the infringement after the Commission had begun its investigations (ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraphs 211 to 213); (ii) acting as ringleader (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midlands Ingredients v Commission, paragraph 239); and (iii) attempting to impede the procedure by warning other undertakings that dawn raids were imminent (Case T-334/94 Sarrió v Commission [1998] ECR II-1439, paragraph 320).
Suuntaviivojen eräiden tiettyjen säännösten osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti täsmennyksiä sakkojen määrän määrittämiseksi ennalta asetettuihin arviointiperusteisiin, joissa otetaan huomioon rikkomuksen vakavuus ja sen kesto.
None of the attenuating circumstances which the Commission was alleged to have failed to take into account was recognised by the Court of First Instance.
Asetus N:o 17 on korvattu EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s.
The findings of the Court of First Instance on the application of that notice by the Commission show that the fact of voluntarily sending the Commission, in answer to a request for information under Regulation No 17, documents and information constituting an admission of having participated in an infringement of the Community competition rules must be regarded as voluntary collaboration on the part of the undertaking of such a kind as to warrant a reduction in the fine.
Muun muassa asia T-224/00, Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midland Ingredients v. komissio, tuomio 9.7.2003 (valitus kirjattu asianumerolle C-397/03 P).
In concluding that that was not the case, the Commission, according to the Court of First Instance, failed to appreciate the importance of the cooperation provided by certain applicants (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above).
Asioissa ”lysiini” annetut tuomiot on esitetty vuoden 2003 vuosikertomuksessa.
It should also be noted that the Court criticised the Commission for having failed to appreciate the importance of the cooperation of UCAR, which had provided information
II-913, joka koskee FETTSCA-sopimusta. Kyseinen tuomio on esitetty vuoden 2003 vuosikertomuksessa.
Last, while the notice provides, in point A.3, only for a reduction ‘in the fine which would have been imposed upon [the undertakings cooperating with the Commission]’, it does not require that each individual item of information must relate to an infringement of competition law in respect of which a separate sanction may be imposed.
Päätöksessä, jonka johdosta annettiin tuomio asiassa ”grafiittielektrodit”,komissiototesi,että kyseessä oli ”erittäin vakava” rikkominen, kun otettiin huomioon rikkomisen luonne, sen todellinen vaikutus ETA:n grafiittielektrodimarkkinoihinjamerkityksellistenmaantieteellisten markkinoiden koko.
In order to be able to benefit from that notice, it is sufficient, therefore, that, by revealing its involvement in an infringement, the undertaking minded to cooperate exposes itself to sanctions, while whether the various items of information may be taken into consideration for the purposes of a possible reduction in the fine depends on how useful they are to the Commission in its task of establishing the existence of the infringement and putting an end to it.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti komission katsantokannan ja katsoi erityisesti, että kun otetaan huomioon se seikka, että kartellin tarkoituksena oli jakaa maailmanmarkkinat, komissio ei tehnyt arviointivirhettä valitessaan kyseisen tuotteen myynnistä saadun maailmanlaajuisen liikevaihdon sakkojen perusmäärän määrittämiseksi, koska kyseisen liikevaihdon avulla voitiin ottaa huomioon suuntaviivojen 1 A kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu ”todellinen taloudellinen kapasiteetti, joka rikkomuksiin syyllistyneillä on, aiheuttaa huomattavaa vahinkoa muille talouden toimijoille ja erityisesti kuluttajille”.22
Such information is particularly useful when it is provided at the beginning of the investigation opened by the Commission into possible anticompetitive conduct.
Kyseiseen ryhmään ja kolmanteen ryhmään kuuluneiden yritysten osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määritti lisäksi sakkojen perusmäärän.
In the absence of such an express declaration, mere passivity on the part of an undertaking cannot be considered to facilitate the Commission’s task, since the Commission is required to establish the existence of all the facts in the final decision without being able to rely on a declaration by the undertaking in doing so.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi esillä olleessa asiassa kuitenkin, että DSK-nimisen yrityksen osalta valittu korjauskerroin (2,5) ei ollut suhteellisuusperiaatteen eikä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen, ja täyden harkintavaltansa nojalla alensi kyseisen yrityksen korjauskertoimen ja korjauskertoimeksi tuli 1,5.
As it has already had occasion to state (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, cited above, paragraph 85), the Court of First Instance recalled in Tokai Carbon and Others v Commission that the principle ne bis in idem, which is also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the Convention on the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, is a general principle of Community law upheld by the Community judicature.
Suuntaviivojen 1 A kohdassa todetaan, että ”rikkomisen vakavuuden arvioinnissa on otettava huomioon rikkomisen laatu, sen todellinen vaikutus markkinoihin, jos se on mitattavissa, ja laajuus asian kannalta merkityksellisillä maantieteellisillä markkinoilla”.
In the field of Community competition law, the principle precludes an undertaking from being sanctioned by the Commission or made the defendant to proceedings brought by the Commission a second time in respect of anticompetitive conduct for which it has already been penalised or of which it has been exonerated by a previous decision of the Commission that is no longer amenable to challenge.
Samassa kohdassa mainitaan myös, että on mahdollista ”vaihdella [tietyissä tapauksissa] kussakin edellä mainitussa [vakavuusluokassa] määritettyjä määriä, jotta voitaisiin ottaa huomioon rikkomusten tapauskohtainen painoarvo ja siten kunkin yrityksen rikkomisen todellinen vaikutus kilpailuun erityisesti”.
The question none the less arose as to whether the Commission infringes that principle when it imposes sanctions on undertakings in respect of unlawful conduct which has already been punished by the authorities of nonmember States.
Komissiolla on siis korjauskerrointa soveltamalla mahdollisuus korottaa sakkojen määrää ja vastaavasti mahdollisuus alentaa suuntaviivojen täsmällisellä soveltamisella määritettyä perusmäärää.
On that point, the Court of First Instance considered that the principle ne bis in idem does not preclude the possibility of concurrent sanctions, one a Community sanction, the other a national one, resulting from two sets of parallel proceedings which pursue distinct ends.
Sitä vastoin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että komissio ei ollut ottanut huomioon toista rikkomusta, johon eurooppalaiset tuottajat olivat syyllistyneet (Britannian markkinoita koskeneet sopimukset), määrätessään sakkojen määrää.
A fortiori, that principle cannot apply where procedures are conducted and penalties imposed by the Commission on the one hand and the authorities of nonmember States on the other, provided that those procedures do not pursue the same ends.
Korjatakseen tämän eurooppalaisten ja japanilaisten tuottajien erilaisen kohtelun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin alensi kaikille japanilaisille tuottajille asetettujen sakkojen määrää 10 prosentilla.
Furthermore, the Court of First Instance held that the Commission was not required, under a general requirement of natural justice, to take account of penalties imposed by the authorities or the courts of a nonmember State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct.
Edellä mainitussa asiassa Tokai Carbon ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kaikki väitteet, jotka kohdistuivat perusmääriin, joita päätöksessä oli käytetty rikkomuksen keston johdosta.
The conditions on which it may be concluded that there is an obligation to take account of the penalties imposed by an authority of a Member State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct are not satisfied where the penalties were imposed by the authorities of nonmember States.
SGL Carbon väitti, että suuntaviivat olivat lainvastaiset siltä osin kuin niissä tarkastellaan rikkomisen kestoa samalla tavalla rikkomisen luonteesta riippumatta.
In those circumstances, given that the applicants pointed to no express provision of a convention requiring the Commission, when determining the amount of a fine, to take account of penalties already imposed on the same undertaking in respect of the same conduct by the authorities or courts of a nonmember State, such as the United States or Canada, they could not validly complain that, in the present case, the Commission had failed to satisfy any such alleged obligation.
SGL Carbon täsmensi, että kartelli on jo luonteeltaan pitkäkestoinen eikä siitä voida sen keston johdosta määrätä seuraamuksia samalla tavalla kuin muista rikkomuksista.
The principles thus recalled by the Court of First Instance confirm those already identified in the ‘Lysine’ cases (see, in particular, Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, paragraphs 85 to 104).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi tällaisen ajattelutavan toteamalla, että eräiden lyhytaikaisten kartellien vahingollinen vaikutus on pienempi kuin se olisi tilanteessa, jossa ne olisivat toimineet todellisesti jo pitkän aikaa.
The exercise of unlimited jurisdiction
Raskauttavat asianhaarat
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court thus exercised for the first time its unlimited jurisdiction to increase the amount of the fine, at an intermediate stage of the calculation.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei hyväksynyt mitään niistä seikoista, jotka komission olisi väitetysti tullut ottaa huomioon lieventävinä asianhaaroina.
Regulation No 4064/89
Yhteistyöstä annettu tiedonanto
The only decision delivered in the field of concentrations in 2004 was a judgment annulling a Commission decision prohibiting the concentration between the United
Lähtökohtaisesti sellainen yhteistyö, jonka ansiosta komissio voi helpommin todeta kilpailusääntöjen rikkomuksen olemassaolon ja tarvittaessa lopettaa sen, voidaan palkita sakon alennuksella.
However, the judgment of 28 September 2004 in Case T-310/00 MCI v Commission, not yet published in the ECR, did not involve a determination of the substance of the case, as the ground of annulment concerned the Commission’s lack of power to adopt the decision.
Koska komissio katsoi tilanteen olevan toisin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi sen arvioineen väärin eräiden yritysten tekemän yhteistyön merkityksen (em. asia Tokai Carbon ym. v. komissio).