natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is also clear from that case-law that it is only where the Community intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules.
Esillä olevassa asiassa on todettava, ettei direktiivi vaikuta mitenkään EY 295 artiklassa tarkoitettuihin jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin, eikä tällä määräyksellä ole merkitystä arvioitaessa direktiivin mahdollista vaikutusta tupakkatuotteiden valmistajien näitä tuotteita koskevan tavaramerkkioikeuden käyttämiseen.
By Question 1(g) the national court asks whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of misuse of powers.
Kansallinen tuomioistuin haluaa ensimmäisen kysymyksensä f kohdassa selvittää, onko direktiivi kokonaan tai osittain pätemätön toissijaisuusperiaatteen loukkaamisen vuoksi.
Those conditions are not satisfied in the case of the Directive, with the result that there is no need to examine its validity in the light of Article 20 of the TRIPs Agreement.
Tutkittaessa, onko direktiivi pätevä TRIPS-sopimuksen 20 artiklan kannalta, on huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimenpiteen lainmukaisuutta ei voida arvioida sellaisten kansainväliseen oikeuteen kuuluvien asiakirjojen kuten WTO-sopimuksen ja TRIPS-sopimuksen perusteella, jotka eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi periaatteessa kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin tutkii yhteisön toimielinten toimenpiteiden lainmukaisuuden.
By its second question the national court seeks to ascertain whether Article 7 of the Directive is to be construed as applying only to tobacco products marketed within the Community or also to tobacco products packaged within the Community for export to nonmember countries.
Yhteisöjen tuomioistuin mukaan direktiivin tavoitteena on poistaa esteet, jotka johtuvat edelleen jäljellä olevista eroista tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön välillä, pitäen kuitenkin samalla EY 95 artiklan 3 kohdan mukaisesti lähtökohtana terveyden suojelun korkeaa tasoa.
By Question 1(e) the referring court asks in essence whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of infringement of the obligation to give reasons laid down in Article 253 EC.
Tällaista tavoitetta ei voitaisi toteuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden omilla toimilla, ja se edellyttää yhteisön toimintaa, kuten jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön eriytyminen esillä olevassa asiassa osoittaa.
The recitals in the preamble to the Directive clearly show that the measures introduced by the latter are intended, by approximating the rules applicable in this area, to eliminate the barriers raised by differences which, notwithstanding the harmonisation measures already adopted, still exist between the Member States' laws, regulations and administrative provisions on the manufacture, presentation and sale of tobacco products and impede the functioning of the internal market.
Tästä oikeuskäytännöstä ilmenee niin ikään, että yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava yhteisön toimenpiteen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.
By contrast, Article 7, like Article 5, concerns the presentation of tobacco products and not their composition.
Kansallinen tuomioistuin haluaa ensimmäisen kysymyksensä g kohdassa selvittää, onko direktiivi kokonaan tai osittain pätemätön harkintavallan väärinkäytön vuoksi.
The risks of adverse consequences for the internal market posed by the illicit marketing of, on the one hand, cigarettes that do not comply with the Directive's requirements concerning maximum yields of harmful substances or, on the other, of tobacco products that do not comply with its requirements concerning labelling and the information appearing on packaging, are not necessarily of the same severity or of the same kind and do not necessarily entail the adoption of the same measures.
On todettava, että nämä edellytykset eivät täyty direktiivin tapauksessa, minkä vuoksi sen pätevyyttä ei ole tarpeen tutkia TRIPS-sopimuksen 20 artiklan kannalta.
Accordingly, in the absence of any indication to that effect in the Directive, there is no reason to suppose that the Community legislature intended to supplement the prohibition on marketing tobacco products that do not comply with the requirements of Article 7 of the Directive within the Community with a similar prohibition concerning tobacco products packaged in the Community and intended to be marketed in nonmember countries.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko direktiivin 7 artiklaa tulkittava siten, että sitä sovelletaan ainoastaan Euroopan yhteisössä myytäviin tupakkatuotteisiin, vai siten, että sitä sovelletaan myös tupakkatuotteisiin, jotka pakataan Euroopan yhteisössä kolmansiin maihin vietäviksi.
Consideration of the first question has not disclosed any factor of such a kind as to affect the validity of Directive 2001/37/EC of the European Parliament and of the Council of 5 June 2001 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the manufacture, presentation and sale of tobacco products.
1) Ensimmäisen kysymyksen tarkastelussa ei ole tullut esille yhtään sellaista seikkaa, joka vaikuttaisi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/37/EY pätevyyteen.
Article 7 of Directive 2001/37 is to be construed as applying only to tobacco products marketed within the European Community.'
Direktiivin 2001/37/EY 7 artiklaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan ainoastaan Euroopan yhteisössä myytäviin tupakkatuotteisiin.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 10 September 2002.
Julkisasiamies L. A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 10 päivänä syyskuuta 2002.
Directive 2001/37/EC of the European Parliament and of the Council of 5 June 2001 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the manufacture, presentation and sale of tobacco products is valid.
Tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 5 päivänä kesäkuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/37/EY on pätevä.
Article 7 of Directive 2001/37/EC does not apply to tobacco products that are not marketed within the European Community.'
Direktiivin 2001/37/EY 7 artiklaa ei sovelleta sellaisiin tupakkatuotteisiin, joita ei markkinoida Euroopan yhteisössä.
12 December 2002
12 päivänä joulukuuta 2002
That description reads as follows:
Direktiivi 89//04/ETY Merkit, jotka voidaan
By order of 14 April 2000 the Bundespatentgericht (Federal Patents Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 2 of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Ennakkoratkaisu Tavaramerkit Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen Direktiivin 2 artikla Merkit, joista tavaramerkki voi muodostua esittää graafisesti Hajumerkit (täysistunto)
'Trade mark protection is sought for the olfactory mark deposited with the Deutsches Patent- und Markenamt of the pure chemical substance methyl cinnamate (= cinnamic acid methyl ester), whose structural formula is set out below.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset hajutavaramerkille, joka koostuu puhtaasta kemiallisesta aineesta eli mctyylisinnamaatista (kanelihapon metyyliestcri), jonka rakennekaava ilmoitetaan jäljempänä.
Samples of this olfactory mark can also be obtained via local laboratories listed in the Gelbe Seiten (Yellow Pages) of Deutsche Telekom AG or, for example, via the firm E. Merck in Darmstadt.
Näytteitä tästä hajutavaramerkistä on saatavissa myös Deutsche Telekom AG:n Keltaisilta sivuilta löydettävistä paikallisista laboratorioista tai esimerkiksi E. Merck -nimisestä liikkeestä Darmstadtista.
Mr Sieckmann also submitted with his registration application an odour sample of the sign in a container and stated that the scent was usually described as 'balsamically fruity with a slight hint of cinnamon'.
Deutsches Patent- und Markenamt on hylännyt rekisteröintihakemuksen sillä perusteella, että oli epävarmaa, voitaisiinko hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki rekisteröidä Markengesetzin 3 §:n 1 momentin mukaisesti ja voitaisiinko se esittää graafisesti kyseisen lain 8 §:n 1 momentin mukaisesti.
Mr Sieckmann deposited with the Deutsches Patent- und Markenamt a trade mark in respect of various services in Classes 35,41 and 42 of the Nice Agreement of 15 June 1957, as revised and amended, which include advertising, business management, business administration and office functions (Class 35), education, providing of training, entertainment and sporting and cultural activities (Class 41), providing of food and drink, temporary accommodation, medical, hygienic and beauty care, veterinary and agricultural services, legal services, scientific and industrial research, computer programming and services that cannot be placed in other classes (Class 42).
Hakemuslomakkeen kohdassa "Tavaramerkin esittäminen" mistä säädetään Markengesetzin 8 §:n 1 momentissa ja direktiivin 2 artiklassa, joiden mukaan merkki on tavaramerkin muodostaakseen voitava esittää graafisesti Sieckmann on viitannut kuvaukseen, joka on liitetty hänen rekisteröintihakemukseensa. Kyseinen kuvaus kuuluu seuraavasti:
In the section of the application form headed 'Reproduction of the Trade Mark', required under Paragraph 8(1) of the Markengesetz and pursuant to Article 2 of the Directive, provisions under which, to be able to constitute a mark a sign must be capable of being represented
Sieckmann valitti kyseisestä hylkäyspäätöksestä Bundespatentgeriehtiin, joka katsoo, että hajut voivat teoreettiselta kannalta katsoen vakiintua yleisön suhteen tietyn vritvksen itsenäisinä
The Deutsches Patent- und Markenamt refused the application for registration on the ground that it was doubtful whether the trade mark applied for was capable of being registered under Paragraph 3(1) of the Markengesetz and of being represented graphically in accordance with Paragraph 8(1) thereof. Ultimately, it was not
"Tavaramerkin suojaamista haetaan Deutsches Patent- und Markenamtiin talletetulle
By its second question, the referring court seeks essentially to ascertain whether Article 2 of the Directive must be interpreted as meaning that, in respect of an olfactory sign such as that at issue in the main proceedings, the requirements of graphic representability are satisfied by a chemical formula, by a description in written words, by the deposit of an odour sample or by a combination of those elements.
2 artiklaa tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen hajumerkin osalta graafisen esityksen vaatimukset voidaan täyttää kemiallisella kaavalla, sanallisesti laaditulla kuvauksella, hajunäytteen tallettamisella tai näiden keinojen yhdistelmällä.
In the appeal lodged against that refusal by Mr Sieckmann, the Bundespatentgericht held that in theory odours may be capable of being accepted in trade as an independent means of identifying an undertaking, in accordance with Paragraph 3(1) of the Markengesetz.
Koska Bundespatentgericht on katsonut, että Markengesetzin 8 S:n 1 kohtaa on tulkittava direktiivin 2 artiklan mukaisesti, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Since it took the view that Paragraph 8(1) of the Markengesetz must be interpreted in a manner consistent with Article 2 of the Directive, the Bundespatentgericht decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään, onko direktiivin 2 artiklaa tulkittava niin, että tavaramerkin voi muodostaa merkki, jota ei sellaisenaan voida näköaistein havaita.
As regards a chemical formula, as the United Kingdom Government has rightly noted, few people would recognise in such a formula the odour in question.
Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on perustellusti todennut kemiallisen kaavan osalta, harvat ihmiset tunnistavat kyseessä olevan hajun tällaisen kaavan perusteella.
Such a formula is not sufficiently intelligible.
Se ei ole riittävän ymmärrettävä.
In addition, as that Government and the Commission stated, a chemical formula does not represent the odour of a substance, but the substance as such, and nor is it sufficiently clear and precise.
Kuten kyseinen hallitus ja komissio ovat todenneet, kemiallinen kaava ei myöskään kuvaa aineen hajua, vaan ainetta sellaisenaan eikä se myöskään ole riittävän selvä ja täsmällinen.
It is therefore not a representation for the purposes of Article 2 of the Directive.
Se ei näin ollen ole direktiivin 2 artiklassa tarkoitettu esitys.
By its first question, the referring court seeks essentially to ascertain whether Article 2 of the Directive must be interpreted as meaning that a trade mark may consist of a sign which is not in itself capable of being perceived visually.
Direktiivin 2 artiklaa on tulkittava niin. että tavaramerkin voi muodostaa merkki, jota ei sellaisenaan voida näköaistein havaita, jos se voidaan esittää graafisesti.
In respect of the description of an odour, although it is graphic, it is not sufficiently clear, precise and objective.
Hajun kuvaus, vaikka se olisi graafinen, ei kuitenkaan ole riittävän selvä, täsmällinen ja objektiivinen.
Article 2 of the Directive must be interpreted as meaning that a trade mark may consist of a sign which is not in itself capable of being perceived visually, provided that it can be represented graphically.
Kyseisen graafisen esityksen on mahdollistettava merkille kyky tulla esitetyksi visuaalisesti erityisesti kuvioiden, viivojen tai kirjoitusmerkkien avulla siten, että se voidaan tunnistaa täsmällisesti.
As to the deposit of an odour sample, it does not constitute a graphic representation for the purposes of Article 2 of the Directive.
Hajunäytteen tallettamisesta on todettava, että se ei ole direktiivin 2 artiklassa tarkoitettu graafinen esitys.
Moreover, an odour sample is not sufficiently stable or durable.
Lisäksi hajunäyte ei ole riittävän vakaa tai kestävä.
That graphic representation must enable the sign to be represented visually, particularly by means of images, lines or characters, so that it can be precisely identified.
Tavaramerkkien rekisteröintijärjestelmän toiminta edellyttää tällaista tulkintaa.
If, in respect of an olfactory sign, a chemical formula, a description in words or the deposit of an odour sample are not capable of satisfying, in themselves, the requirements of graphic representability, nor is a combination of those elements able to satisfy such requirements, in particular those relating to clarity and precision.
Jos hajumerkin osalta ei kemiallisella kaavalla, sanallisella kuvauksella tai hajunäytteen tallettamisella voida yksinään täyttää graafisen esittämisen vaatimuksia, niiden yhdistelmä ei myöskään voi täyttää tällaisia selvyyttä ja täsmällisyyttä koskevia etenkään vaatimuksia.
Article 2 of Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks must be interpreted as meaning that a trade mark may consist of a sign which is not in itself capable of being perceived visually, provided that it can be represented graphically, particularly by means of images,
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 19 88 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ΕΤΎ2 artiklaa on tulkittava niin, että merkki, jota sellaisenaan ei voida näköaistein havaita, voi muodostaa tavaramerkin sillä edellytyksellä, että se voidaan esittää graafisesti erityisesti kuvioiden, viivojen tai kirjoitusmerkkien avulla niin, että esitys on selvä, täsmällinen, itsessään täydellinen, helposti saatavissa, ymmärrettävä, kestävä ja objektiivinen.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 06 November 2001.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jaraho Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 06 päivänä marraskuuta 2001.
■1) Article 2 of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks requires, if a sign is to be registered as a trade mark, that it have distinctive character and be capable of being represented graphically in a full, clear and precise way which is comprehensible to manufacturers and consumers generally.
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89 104/ETY 2 artiklassa edellytetään, että jotta merkki voisi olla tavaramerkki, sen on oltava erottamiskykyinen ja se on voitava esittää graafisesti täydellisellä, selkeällä ja täsmällisellä tavalla siten, että suurin osa valmistajista ja kuluttajista kykenee sen ymmärtämään.
At present, odours cannot be represented graphically in the way described and therefore cannot constitute trade marks in accordance with Article 2.'
Tällä hetkellä hajuja ei voida esittää graafisesti asianmukaisella tavalla, eivätkä ne edellä mainitun artiklan mukaisesti voi olla tavaramerkkejä.
Preliminary ruling (Directive 92/121EEC —Article 20 — Export to nonmember countries of products under dutysuspension arrangements — Products having to be considered not to have arrived at their destination by reason of the falsification of the accompanying document — Place of the offence or irregularity unknown — Determination of the Member State in which excise duty is chargeable) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Direktiivi 92/12/ETY 20 artikla Väliaikaisen valmisleverottomuuden järjestelmän mukaan liikkuvien tuotteiden vienti yhteisön ulkopuolisiin maihin Tuotteet, joiden ei saateasiakirjan väärentämisen takia voida katsoa saapuneen määräpaikkaan Rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tapahtumapaikka ei ole tiedossa Sen jäsenvaltion määrittäminen, jossa vero kannetaan (täysistunto)
By order of 20 October 2000, received at the Court on 26 October 2000, the Tribunale di Trento (District Court, Trento) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC three questions on the interpretation of
Se lähetti joulukuun 1996 ja marraskuun 1997 välisenä aikana direktiivin 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna tuotteen lähettäneenä valtuutettuna varastonpitäjänä useita eri lähetyksiä niin, että alkoholituotteet, jotka oli tarkoitettu vientiin yhteisön ulkopuolisiin maihin yhden tai useamman jäsenvaltion kautta, liikkuivat väliaikaisesti valmisteverottomina.
Article 20(2) and (3) of Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992 on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products.
Tribunale di Trento on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 20.10.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.10.2000, EY 234 artiklan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ΕΤΎ 20 artiklan 2 ja 3 kohdan tulkinnasta.
The dispute in the main proceedings and the questions referred
valmisteverot, koska kyseiset veroviranomaiset eivät olleet näyttäneet selvittäneensä negatiivisin tuloksin, mikä tuotteiden tosiasiallinen määräpaikka oli.
Cipriani has been active in the alcohol distilling business for several years.
saateasiakirjoja. Näissä tarkastuksissa ilmeni, että kyseisiin saateasiakirjoihin tehty leimamerkintä. jolla vahvistettiin tavaroiden poistuminen yhteisön alueella, oli väärennetty.
It is apparent from the documents in the case in the main proceedings that it was not until the notices demanding payment of excise duty were served by the Italian tax authorities that Cipriani became, or could have become, aware of the falsification of the stamp affixed to the AADs.
Koska Tribunale di Trento on katsonut sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisun edellyttävän direktiivin 20 artiklan 2 ja 3 kohdan tulkintaa, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By summons served on the Ministry of Finance on 30 March 1998, Cipriani brought an action before the national court, arguing, first, that no excise duty was payable because there was no proof that the products had been released for consumption in Italy, second, that the national provision implementing Article 20 of the Directive was not applicable because the excise duties may be demanded only if its liability for the offence or irregularity has been established and, lastly, that the Italian authorities were not entitled to recover the tax, since they had not produced evidence that they had been unable to establish the actual destination of the products.
Koska tämä seikka merkitsi direktiivissä ja sovellettavissa kansallisissa säännöksissä tarkoitettua sääntöjenvastaisuutta. Ufficio Tecnico di Finanza di Trento (välillisten verojen kantamista hoitava Trenton verovirasto) vaati 16.3.1998 tiedoksi annetulla päätöksellä Cipriania. joka tuotteen lähettäneenä valtuutettuna varastonpitäjänä oli velvollinen takaamaan valmisteverojen maksamisen sääntöjenvastaisuuden tapahdu ttua. suorittamaan 6 448 573 296 Italian liiran (ITL) suuruisen summan niistä 20:stä puhdasta melassipohjaista alkoholia sisältäneestä lähetyksestä, jotka liikkuivat väliaikaisesti valmisteverottomina.
The Italian tax authorities asked the German authorities to investigate a number of AADs under the arrangements for administrative cooperation in matters of excise duties. As a result of those investigations, it came to light that the stamps affixed to those AADs attesting to the products' having left the territory of the Community had been falsified.
Ciprianille annettiin 6.4.1998 tiedoksi kaksi muuta päätöstä, joissa sitä vaadittiin maksamaan 19 044 116 432 ITL:n ja 947 034 352 ITL:n suuruiset summat valmisteveroina, jotka liittyivät 62:een puhdasta melassipohjaista alkoholia sisältäneeseen lisälähetykseen, jotka myöskin liikkuivat väliaikaisesti valmisteverottomina.
Taking the view that resolution of the dispute before it called for interpretation of Article 20(2) and (3) of the Directive, the Tribunale di Trento decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Ensimmäisellä ja kolmannella kysymyksellään, joita on syytä tarkastella yhdessä, kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko direktiivin 20 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että kyseisessä kohdassa säädettyyn neljän kuukauden määräaikaan, jossa näyttö siitä, että lähetys on tapahtunut sääntöjen mukaisesti, tai siitä, että rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tosiasiallisesti tapahtunut tietyssä paikassa, on esitettävä, voidaan vedota sellaisia toimijaa vastaan, joka on antanut vakuuden valmisteverojen maksamisesta mutta joka ei ole voinut ajoissa saada tietoonsa, ettei väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamista ole lopetettu.