natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Projects had always had to identify a minimum of 20 % co-«nancingfortheirprojects,andincreasingly monitoring visits were used to encourage them to seek ongoing funding so that their Daphne-funded activity could continue without Commission support.
Hankkeilta oli aina vaadittu vêhintêên 20 prosentin yhteisrahoitusta. Tarkastuskêynneillê han-kevastaavia kehotettiin yhê useammin etsimêên jatkorahoitusta, jotta Daphne-rahoitusta saanut toiminta voisi myûhemmin jatkua ilman komission tukea.
Where possible, ideas were shared on where funding might be sourced; nevertheless, ongoing funding re-mained a challenge.
Hankkeille annettiin mah-dollisuuksien mukaan tietoa rahoituslêhteistê, mutta siitê huolimatta jatkorahoituksen lûytê-minen oli jatkuvasti ongelma.
At the Commission itself, consideration was given as early as 2002 to the future of the Daphne programme and its possible renewal.
Komissiossa pohdittiin jo vuonna 2002 Daphne-ohjelman tulevaisuutta ja mahdollista uusi-mista.
Lessons from the seven-year Daphne experience were built into preliminary proposals, including the need for increased funding to allow bigger projects to be supported, and some means of allowing the Commission to actively commis-sion projects to « l l g a ps i d e n t i « e d a s i m po r t a n t t o t h e Cffo m mstu n i tffy bu t nffo tp r o po s e d b y o r - g a n i s a t i o n s .
Daphne-aloitteesta ja -ohjelmasta seitsemên vuoden aikana saatuja kokemuksia hyû-dynnettiin alustavien ehdotusten laadinnassa esimerkiksi lisêêmêllê rahoitusta, jotta voitiin tukea suurempia hankkeita. Lisêksi komissiolle annettiin mahdollisuus tilata itse hankkeita, joilla pyrittiin kattamaan toteutumatta jêêneet aihealueet, joita komissio piti têrkeinê.
`The Daphne programme is acknowledged as an important multidisciplinary instrument in the campaign against violence and it has acquired international renown.'
•Daphne-ohjelma on têrkeê, kansainvêlisesti tunnettu monialainen vêline vêkivallan vastai-sessa taistelussa.•
Resolution of the European Parliament on the mid-term review of the Daphne programme 2000›03
(Vuosien 2000›2003 Daphne-ohjelman vêliarviointia koskeva kertomus Euroopan parlamentille)
Exploring violence
Vêkivallan tutkiminen
Seven years of action, 303 projects funded, hundreds of organisations working and thousands of people touched by this work, and still Daphne has never de«ned`violence'.
Huolimatta siitê, ettê Daphne kattaa seitsemên toimintavuotta, 303 rahoitettua hanketta, satoja organisaatioita ja tuhansia ihmisiê, joiden elêmêên sillê on ollut vaikutusta, aloitteessa tai ohjelmassa ei ole koskaan mêêritelty 'vêkivaltaa'.
This is not an oversight.
Kyse ei ole unohduksesta.
From the outset, it was recognised that violence is not one single thing and that attempting to de«neitwouldonlylimitnotonlysubmissionsreceivedbut,impor-tantly, perception of what constituted violence and what did not.
Alusta alkaen tiedostettiin, ettê vêkivalta on monitahoista ja ettê kaikki yritykset mêêritellê vêkivalta rajoittaisivat paitsi hanke-ehdotuksia myûs kêsitystê siitê, mikê on vêkivaltaa ja mikê ei.
Instead, the Daphne initia-tive and programme sought to explore violence as understood by the people of Europe them-selves ̌ leaders, partners, participants and b e n e « c i a r i e s o f D a p h n e - f u n d e d a c t i o n s ̌ a n d t hffu s to map out the whole gamut of actions, structures, frameworks and attitudes that are `violence' in Europe.
Sen sijaan Daphne-aloitteessa ja -ohjelmassa pyrittiin tutkimaan vêkivaltaa sellaisena kuin eurooppalaiset itse sen ymmêrtêvêt: Daphne-rahoitusta saavien hankkeiden vetêjêt, kumppanit, osallistujat ja edunsaajat. Nêin pyrittiin kartoittamaan kaikki ne toiminnot, rakenteet, puitteet ja asenteet, joista vêkivalta Euroopassa muodostuu.
There is consequently no de«nitionofviolenceincludedinthedecision (10) establishing the Daphne programme 2000›03.
Niinpê Daphne-ohjelman perustamisesta vuosiksi 2000›2003 tehdyssê pêêtûksessê (10) ei mêêritellê vêkivaltaa.
There is, however, a general statement indicating some of the implications of violence and relating it in particular to negative impact on health, since the legal base for the programme was within the ambit of public health.
Siinê mainitaan kuitenkin yleisesti erêitê vêkivallan vaikutuksia ja erityi-sesti sen haitalliset vaikutukset terveyteen, sillê ohjelman oikeusperusta kuului kansanter-veyden alaan.
The decision says:
Pêêtûksessê sanotaan:
`Physical, sexual and psychological violence against children, young persons and women consti-tutes a breach of their right to life, safety, freedom, dignity and physical and emotional integrity and a serious threat to the physical and mental health of the victims of such violence; the e.ectsof such violence are so widespread throughout the Community as to constitute a major health scourge.
•Lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuva fyysinen, seksuaalinen ja henkinen vêkivalta loukkaa heidên oikeuttaan elêmêên, turvallisuuteen, vapauteen, ihmisarvon tunnustamiseen sekê fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen ja muodostaa vakavan uhkan vêkivallan uhrien fyysiselle ja mielenterveydelle. Têllaisen vêkivallan vaikutukset ovat niin yleisiê yhteisûssê, ettê niitê voidaan pitêê merkittêvênê terveydellisenê ongelmana.
It is important to recognise the serious immediate and long-term implications for health, psycho-logical and social development, and for the equal opportunities of those concerned, that violence has for individuals, families and communities and the high social and economic costs to society as a whole.
On têrkeêê ymmêrtêê, ettê vêkivallalla on vakavia vêlittûmiê ja pitkêaikaisia vaikutuksia yksilûiden, perheiden ja yhteisûjen terveyteen ja psyykkiseen ja sosiaaliseen kehitykseen sekê asianomaisten henkilûiden yhtêlêisiin mahdollisuuksiin ja ettê siitê aiheutuu suuria sosiaali-sia ja taloudellisia kustannuksia koko yhteiskunnalle.
According to the World Health Organisation's de«nition,healthisastateofcompletephysical,mental and social well-being and not merely the absence of disease or in«rmity.'
Maailman terveysjêrjestûn mêêritelmên mukaan terveydellê tarkoitetaan têydellistê fyysistê, psyykkistê ja sosiaalista hyvinvointia eikê pelkêstêên sitê, ettê ei ole sairas tai vammainen.•
In short, violence was seen as anything that impeded `complete physical, mental and social well-being' and a breach of the right to `life, safety, freedom, dignity and physical and emo-tional integrity'.
Lyhyesti sanottuna vêkivallaksi katsottiin kaikki, joka ehkêisi 'têydellistê fyysistê, psyyk-kistê ja sosiaalista hyvinvointia' ja rikkoi oikeutta 'elêmêên, turvallisuuteen, vapauteen, ihmisarvon tunnustamiseen sekê fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen'.
This very broad approach to violence allowed Daphne projects to explore in detail the many faces of violence and the speci«cnational,regionalandlocalformsitpre-dominantly takes.
Têmê hy-vin laaja lêhestymistapa vêkivaltaan antoi Daphne-hankkeille mahdollisuuden tutkia yk-sityiskohtaisesti vêkivallan eri ulottuvuuksia ja sen keskeisiê kansallisia, alueellisia ja pai-kallisia ilmenemismuotoja.
) Decision No 293/2000/EC of the European Parliament and of the Council of 24 January 2000 adopting a programme of Community action (the Daphne programme) (2000 to 2003) on preventive measures to #ghtviolence against children, young persons and women.
) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätõs N:o 293/2000/EY, tehty 24 päivänä tammikuuta 2000, lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäiseviä torjuntatoimenpiteitä koskevasta yhteisõn toimintaohjelmasta (Daphne-ohjelma) (vuosiksi 2000«2003).
This broad contextual statement has served to allow considerable ‹exibilityinapproachestoviolence taken by projects throughout the life of the Daphne programme.
Têmên ansiosta hankkeissa on voitu kêsitellê vêkivaltaa hyvin eri tavoin koko Daphne-ohjel-man aikana.
Since 2000, projects have focused on areas of violence that are prevalent across the Member States of the EU (and often beyond) and therefore provide opportunities for transferring results, but that are also identi«edasbeingpriorityareasforactionintheprojectorganisations'ownlocalities/coun-tries.
Vuodesta 2000 lêhtien hankkeissa on keskitytty kaikissa EU:n jêsenvaltioissa (ja usein sen ulkopuolellakin) esiintyviin vêkivallan muotoihin, ja nêin on ollut mahdollista siirtêê tuloksia maiden vêlillê. Kyseiset vêkivallan muodot on myûs mainittu toiminnan painopiste-alueina hankkeista vastaavien organisaatioiden toimipaikoilla/kotimaissa.
This may well explain the continued support for Daphne from organisations working at community level and represents a signi«cantstepinbuildingabridgebetweencommunity-level priorities and issues of European importance.
Têmê saattaa olla yksi selitys sille, miksi paikallistasolla tyûskentelevêt organisaatiot tukevat Daphne-ohjelmaa. Samalla se on merkittêvê askel paikallisten painopistealueiden ja Euroopan laajuisten kysy-mysten lêhentêmiseksi toisiinsa.
The diversity of violence in Europe
Vêkivallan monet ulottuvuudet Euroopassa
Over the life of the Daphne programme, therefore, projects have been supported that have worked to protect from, and to prevent, these general areas of violence:
Koko Daphne-ohjelman ajan siitê on rahoitettu hankkeita, joiden tavoitteena on ehkêistê ja torjua seuraavia vêkivallan muotoja:
‡ physical assault,
‡ fyysinen vêkivalta
‡ sexual violence,
‡ seksuaalinen vêkivalta
‡ emotional and verbal abuse,
‡ sanallinen vêkivalta ja muu kiusaaminen
‡ exclusion and quasi-structural violence,
‡ syrjêytyminen ja nêennêisesti rakenteellinen vêkivalta
‡ coercion and exploitation,
‡ pakottaminen ja hyvêksikêyttû
‡ virtual violence,
‡ viihdevêkivalta
‡ psychological violence,
‡ henkinen vêkivalta
‡ gendered violence,
‡ sukupuoleen perustuva vêkivalta
‡ violent cultural practices.
‡ kulttuurista johtuva vêkivalta.
A more detailed list of the forms of violence i d e n t i « e d i n E u r op e , a n d t h e g r o up s m o b i l i s e d t h r o u g h Daphne projects to combat them, can be found in Annex 1.
Tarkempi luettelo vêkivallan muodoista Euroopassa sekê ryhmistê, jotka ovat olleet mukana Daphne-hankkeiden toiminnassa, esitetêên liitteessê 1.
What Europeans think about violence
Eurooppalaisten kêsitykset vêkivallasta
Although it soon became clear that the multi-faceted nature of violence was well re‹ectedinprojects submitted to and/or funded by Daphne, it was also obvious that conducting a Euro-barometer exercise to seek more input on Europeans' perceptions of violence would not only complement project activity but also serve as a base for attempting to track some trends in perceptions of violence over time.
Vaikka hanke-ehdotuksissa ja/tai Daphne-ohjelmasta rahoitettavissa hankkeissa kuvastuikin kattavasti vêkivallan monitahoisuus, oli myûs selvêê, ettê eurooppalaisten kêsityksiê vêkival-lasta tutkivalla Eurobarometri-kyselyllê voitaisiin têydentêê hankkeen toimintaa ja kartoittaa sitê, miten kêsitykset vêkivallasta ovat muuttuneet.
The disaggregated nature of the data in Eurobarometer studies also allows for some general conclusions to be drawn about how di.erentcountries,age groups and socioeconomic groups might also perceive violence, and their responses to it.
Koska Eurobarometri-tutkimuksista saa-tava tieto on vêestûryhmittêin eriteltyê, sen perusteella voidaan tehdê johtopêêtûksiê siitê, kuinka eri maissa, ikêryhmissê ja sosioekonomisissa ryhmissê suhtaudutaan vêkivaltaan.
In 1999, therefore, the Daphne initiative cooperated with the Commission services on infor-mation, communication, culture and audiovisual media (Public Opinion Analysis Unit) in de-veloping and commissioning a two-pronged Eurobarometer to gauge public opinion on (i) violence against children, and (ii) domestic violence against women.
Sen takia Daphne-aloitteen tyûntekijêt ryhtyivêt vuonna 1999 yhteistyûhûn tiedotuksesta, viestinnêstê, kulttuurista ja audiovisuaalialasta (julkisen mielipiteen tutkimuksesta) vastaavan komission yksikûn kanssa kehittêêkseen ja tilatakseen Eurobarometri-tutkimuksen, jolla sel-vitettiin kahta asiaa: a) lapsiin kohdistuvaa vêkivaltaa ja b) naisiin kohdistuvaa perhevêkivaltaa.
It was unfortunate that the survey on violence against women was limited to domestic violence only, since this meant that important subjects such as tra/ckingandextra-family(e.g.institutional)violencewerenot included.
Naisiin kohdistuvaa vêkivaltaa koskevan tutkimuksen rajoittaminen pelkêstêên perhevêkival-taan oli valitettavaa, sillê ulkopuolelle jêi nêin monia têrkeitê kysymyksiê kuten ihmiskauppa ja perheen ulkopuolella tapahtuva vêkivalta (kuten vêkivalta laitoksissa).
The survey on violence against children covered physical punishment, psychological punish-ment, sexual abuse, physical cruelty and psychological cruelty, although it also sought to «ndout whether Europeans did, in fact, consider all these to constitute `violence' and whether there were di.erencesinthisamongagegroupsandcountries.Itaskedquestionsaboutpo-tential perpetrators: father, mother, stepfather/mother's partner, stepmother/father's partner, brother, sister, other relative, teacher, child-minder, another child, stranger.
Tutkimuksessa kysyttiin mahdollisista vê-kivallan tekijûistê: isê, êiti, isêpuoli/êidin kumppani, êitipuoli/isên kumppani, veli, sisko, muu sukulainen, opettaja, lastenhoitaja, toinen lapsi, vieras ihminen. Siinê kartoitettiin sitê, mistê ihmiset olivat kuulleet lapsiin kohdistuvasta vêkivallasta, mitê he pitivêt suurimpina syinê lapsiin kohdistuvaan vêkivaltaan, kenen vastuulla heidên mielestêên oli asiaan puuttuminen, mitê he tiesivêt oman maansa lainsêêdênnûstê ja millaisia ajatuksia heillê oli lapsiin kohdistu-van vêkivallan vêhentêmisestê.
It also looked at how people heard about violence against children, what they thought were the main causes of violence against children, who they thought should intervene, what they knew about laws in their country, and thoughts they had on what could be done to reduce violence against
Tutkimuksessa kysyttiin myûs, tulisiko EU:n osallistua lapsiin kohdistuvan vêkivallan torjumiseen.
The Eurobarometer on domestic violence against women followed essentially the same pat-tern, although it did not seek to explore what Europeans thought constituted domestic vio-lence against women but rather how serious they thought «vedi.erenttypesofalready-de-«nedviolence(psychological,physicalandsexualviolence,threatsofviolenceandrestrictedfreedom) were.
Sen sijaan kysyttiin, kuinka vakavana eurooppalaiset pitivêt viittê tarkkaan mêêri-teltyê vêkivallan muotoa (henkinen, fyysinen ja seksuaalinen vêkivalta, vêkivallalla uhkailu ja vapauden rajoittaminen).
There was an important question regarding the relationship between violence and `circumstances', in order to gauge whether violence was tolerated in certain circumstances (this question was subsumed into other questions in the children's survey).
Erês têrkeê kysymys koski vêkivallan ja olosuhteiden suhdetta, ja sen tarkoituksena oli tutkia, pidettiinkû vêkivaltaa tietyissê olosuhteissa oikeutettuna. (Têtê samaa asiaa tutkittiin osana muita kysymyksiê lapsia koskevassa tutkimuksessa.)
There was also a question that aimed to give some idea of the prevalence of domestic violence by asking respondents whether they themselves knew of someone who had been a victim or perpetra-tor of domestic violence, and where they knew this person (at work, in own family, among friends, etc.).
Tutkimuk-seen sisêltyi myûs kysymys, jonka tarkoituksena oli saada jonkinlainen kêsitys perhevêkivallan yleisyydestê ja jossa tiedusteltiin vastaajilta, tunsivatko he perhevêkivallan uhria tai perhevê-kivaltaan syyllistynyttê henkilûê ja mistê têmê henkilû oli heille tuttu (tyûtoveri, perheenjêsen, ystêvê jne.).
Some interesting insights were gained through the two surveys.
Nêistê kahdesta tutkimuksesta saatiin mielenkiintoista tietoa.
‡ Most Europeans thought that violence against children was `very common' or `fairly com-mon' (77 % total) and only 1 % had never heard of violence against children.
‡ Useimpien eurooppalaisten mielestê lapsiin kohdistuva vêkivalta oli 'hyvin yleistê' tai 'mel-ko yleistê' (yhteensê 77 %), ja vain yksi prosentti ei ollut koskaan kuullut lapsiin kohdistu-vasta vêkivallasta.
‡ A majority of Europeans, although slightly fewer, thought that domestic violence against women was `very common' or `fairly common' (74 % total) but 4 % had never heard of it.
‡ Useimmat eurooppalaiset pitivêt myûs naisiin kohdistuvaa perhevêkivaltaa 'hyvin yleisenê' tai 'melko yleisenê' (yhteensê 74 %), mutta neljê prosenttia ei ollut koskaan kuullut siitê.
‡ In both cases, sexual violence topped the list of what was considered serious: more than 97 % of respondents considered sexual abuse of children to be a form of violence, and 90 % of Europeans considered sexual violence against women to be `very serious'.
‡ Kummassakin tapauksessa kaikkein vakavimpana pidettiin seksuaalista vêkivaltaa. Yli 97 prosenttia eurooppalaisista piti lasten seksuaalista hyvêksikêyttûê vêkivallan muotona, ja 90 prosenttia vastaajista piti naisiin kohdistuvaa seksuaalista vêkivaltaa 'hyvin vakavana'.
‡ There was a serious misconception about perpetrators of violence against children: Euro-peans mistakenly believed that it is strangers who are most likely to in‹ictviolenceonchildren (74 %) although in fact most violence is in‹ictedonchildrenbyfamily,friendsorpeople they know.
‡ Lapsiin kohdistuvan vêkivallan tekijûistê eurooppalaisilla oli hyvin vêêristynyt kêsitys: vas-taajat uskoivat erheellisesti, ettê todennêkûisimmin lapsille tekevêt vêkivaltaa vieraat ih-miset (74 % vastaajista), vaikka itse asiassa lapsi joutuu useimmiten jonkun perheenjêse-nensê, ystêvên vai muuten tutun ihmisen vêkivallan kohteeksi.
‡ Europeans consider that physical or psychological violence in‹ictedonchildrenbyteach-ers is a form of violence (75 %), and 59 % regard physical punishment by parents as an act of violence.
‡ Eurooppalaisten mielestê opettajien lapsiin kohdistamat ruumiilliset ja ei-ruumiilliset ran-gaistukset ovat vêkivaltaa (75 %), ja 59 prosenttia piti vanhempien antamaa ruumiillista kuritusta vêkivaltana.
‡ Europeans in general believe that physical or psychological cruelty in‹ictedbyotherchil-dren is also a form of violence (88 % and 85 % respectively), although interestingly this response is highly disaggregated by age, with young people being more accepting of peer violence than older people.
‡ Eurooppalaiset ajattelevat yleisesti, ettê muiden lasten harjoittama joko fyysinen tai hen-kinen julmuus on myûs vêkivaltaa (88 % ja 85 %). Têssê vastauksessa nêkyi kuitenkin suur-ta hajontaa iên mukaan, sillê nuoret suhtautuivat vertaisiin kohdistuvaan vêkivaltaan hy-vêksyvêmmin kuin vanhat.
`Young people have normalised and grown accustomed to violence and the values associated with it.
•Nuoret ovat tottuneet vêkivaltaan ja sen edustamiin arvoihin ja pitêvêt niitê normaaleina.
Violence is present on an habitual, daily and generalised basis.
Vêkivalta on tavanomaista, pêivittêistê ja yleistê.
It is assumed to be in-evitable and, generally speaking, we are not aware of the problems it causes.
Vêkivaltaa pidetêên vêistêmêttûmênê, ei-vêtkê ihmiset ole yleensê tietoisia sen aiheuttamista ongelmista.
From the groups' analysis, a certain permissiveness and social acceptance is inferred and they do not seem to be very informed about the negative consequences of acts of violence, although they are identi«edas problematic„ Violence serves as a mechanism for dialogue between equals. Adolescents form their own code with a di.erentlanguage,aslangthatispartoftheritesofpassage,offorms of behaviour and attitudes that lead them to the adult stage.
Eri ryhmien vastauksia analy-soimalla voi pêêtellê, ettê vêkivaltaa pidetêên tietyllê tavalla sallittuna ja sosiaalisesti hyvêk-syttêvênê, eivêtkê ihmiset ole yleensê kovin tietoisia vêkivaltaisten tekojen kielteisistê seuraa-muksista, vaikka niitê pidetêên ongelmana › › Vêkivalta on erês vuoropuhelun muoto tasa-vertaisten yksilûiden vêlillê.
Violence thus becomes an irrational process that builds identity by operating within a circle of recognition between the members of the group.'
Teini-ikêisillê on oma kêyttêytymiskoodinsa ja oma kielensê, joka on osa aikuisuuteen johdattavia siirtymêriittejê, kêyttêytymismalleja ja asenteita.
[Project 99/055/C]
Nêin vêki-vallasta tulee irrationaalinen prosessi, joka muokkaa yksikûn identiteettiê, koska kaikki ryhmên jêsenet hyvêksyvêt sen.• (Hanke 99/055/C)
‡ Europeans «nditdi/cultto imaginethatchildrenmightbe violenttowardstheirsiblings,but recognise violence by `another child' as frequently occurring.
‡ Useimmat eurooppalaiset pitêvêt alkoholia (94 %) ja huumeita (94 %) suurimpina syinê lapsiin kohdistuvaan vêkivaltaan ja naisiin kohdistuvaan perhevêkivaltaan. Nêmê tekijêt
95 %) and drugs (approx. 94 %) were main causes of such violence, way ahead of unemployment, poverty and social exclusion, low levels of education and other social factors.
mainittiin paljon useammin kuin tyûttûmyys, kûyhyys ja sosiaalinen syrjêytyminen, alhai-nen koulutustaso ja muut yhteiskunnalliset tekijêt.
‡ In relation to both violence against children and domestic violence against women, there were some Europeans, albeit a small percentage (5.8 % and 2.7 % respectively) who con-sidered that violence was acceptable in some or all circumstances.
‡ Eurooppalaisista 5,8 prosenttia katsoi, ettê lapsiin kohdistuva vêkivalta on joissakin tai kai-kissa olosuhteissa hyvêksyttêvêê. Naisiin kohdistuvan perhevêkivallan osalta nêin ajatteli 2,7 prosenttia vastanneista.
‡ This may be linked to the responses which indicated that almost half of all Europeans think that violence against children may be related to the behaviour of the child her/himself (45 %), and that the `provocative behaviour' of women is also a cause of domestic violence against them (46 %).
‡ Têmê voi olla yhteydessê vastauksiin, joista kêvi ilmi, ettê lêhes puolet eurooppalaisista katsoo lapsiin kohdistuvan vêkivallan liittyvên mahdollisesti lapsen omaan kêytûkseen (45 %) ja naisten 'provosoivan kêytûksen' aiheuttavan heihin kohdistuvaa perhevêkivaltaa (46 %).
`An issue that arose for the project team was that of the ``backlash'' in Ireland.
•Hankkeen tyûryhmê tûrmêsi Irlannissa naisten emansipaatioon kohdistuvaan vastareaktioon.
A hostile environ-ment exists within Irish society to explore violence within the home and in young peoples' lives.
Irlantilaisessa yhteiskunnassa on vallalla kielteinen asenne perhevêkivaltaa ja nuoriin kohdis-tuvaa vêkivaltaa koskevaan tutkimukseen.
At present there is a group of men's groups who organise together to destruct the work of many groups in Ireland who work in the area of violence.
Têllê hetkellê useat miesryhmêt Irlannissa ovat jêr-jestêytyneet liikkeeksi, joka pyrkii tekemêên tyhjêksi vêkivallanvastaista tyûtê tekevien ryhmit-tymien toiminnan.
Their agenda also attacks women's freedom of choice.
Miesryhmêt vastustavat myûs naisten valinnanvapautta.
The media gives considerable coverage to this group who, as well as attacking wom-en's groups and their supporters, have also challenged the government by taking a court case against them in relation to the one programme that the government has introduced in schools for boys called `'Exploring masculinities''.
Tiedotusvêlineet raportoivat huomattavan laajalti têstê miesten liikkeestê, joka paitsi hyûkkêê naisten ryhmiê ja nêiden tukijoita vastaan on myûs haastanut hallituksen oikeuteen, koska se on kêynnistênyt kouluissa ohjelman, jossa poikia kannustetaan tutkimaan maskuliinisuuden eri ilmenemismuo-toja ('Exploring Masculinities').
The project operated within this environment.'
Têllainen oli hankkeen toimintaympêristû.•
[Project 99/044/WC]
(Hanke 99/044/WC)
‡ There were strong feelings that perpetrators of violence against children and domestic violence against women should be punished (94 % and 95 %) but little knowledge of exist-ing laws.
‡ Eurooppalaisten mielestê lapsiin kohdistuvan vêkivallan sekê naisiin kohdistuvan perhe-vêkivallan tekijûitê tulisi rangaista (94 % ja 95 %), mutta tietêmys voimassa olevasta lain-sêêdênnûstê oli vêhêistê.