natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is obviously aimed at the possibility of marriages of convenience, but abuse of rights may also be deemed to cover the accordingly, is not such as to deter the citizen of the Union from exercising the rights in regard to freedom of movement conferred by Article 39 EC; conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonmember country with a right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, that move must not result in the loss of the opportunity lawfully to live together, which is the reason why Article 10 of Regulation No 1612/68 confers on such a spouse the right to install himself in that other Member State.
Nämä kohdistuvat luonnollisesti mahdollisiin lumeavioliittoihin, mutta lisäksi voidaan katsoa, että oikeuden väärinkäytön piiriin jäsenvaltioon, ei aiheudu epäedullisempaa kohtelua kuin heihin olisi sovellettu ennen kuin mainittu unionin kansalainen käyttää hyväkseen perustamissopimuksen mukaisia mahdollisuuksia henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, ja näin ollen tällaisen oikeuden puuttuminen ei ole omiaan saamaan unionin kansalaista luopumaan aikeistaan käyttää EY 39 artiklassa tunnustettuja oikeuksia; kun sitä vastoin johonkin jäsenvaltioon asettautunut unionin kansalainen, joka on naimisissa yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisen kanssa, jolla on oleskeluoikeus kyseisessä jäsenvaltiossa, muuttaa toiseen jäsenvaltioon tehdäkseen siellä palkkatyötä, tästä muutosta ei saa aiheutua sitä, että puolisot eivät voi enää elää laillisesti yhdessä, minkä vuoksi asetuksen N:o 1612/68 10 artiklassa myönnetään puolisolle oikeus tulla asumaan tähän toiseen jäsenvaltioon.
22 At present Directive 2004/38 places equal emphasis on the right to reside freely within the territory of the Member States.
22Nyt direktiivissä 2004/38 korostetaan yhtä paljon oikeutta oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
It is therefore no longer only the mobility but also the stability and permanence of residence in another Member State that is intended to be secured.
Tavoitteena ei ole siten varmistaa ainoastaan liikkuvuus vaan myös toisessa jäsenvaltiossa oleskelun pysyvyys ja kestävyys.
From this new standpoint, it is easy to see how requiring nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen to satisfy a condition of prior lawful residence in order to benefit from the right of residence conferred by Directive 2004/38 might affect continued residence in the Member State which a Union citizen has freely chosen.
Tästä uudesta näkökulmasta on helppo ymmärtää, että se, että direktiivissä 2004/38 säädettyyn oleskeluoikeuteen voidaan vedota vain, jos on täytetty aiempaa laillista oleskelua koskeva edellytys, kun on kyse kolmansien maiden kansalaisista, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, voisi vaikuttaa oleskelun jatkumiseen unionin kansalaisen vapaasti valitsemassa jäsenvaltiossa.
If his family life changes and a family member is unable to rely on Community law in order to join him because he has not been lawfully resident in another Member State, the Union citizen will be induced to leave the territory of the Member State in which he had chosen to establish himself in favour of a State, whether a Member State or not, in which he will be able to reunite the family unit. Thus, the infringement of the right to lead a normal family life that would be caused by the requirement of prior lawful residence in another Member State would, as can be seen, affect the effectiveness of the right of residence.
Jos hänen perhe-elämänsä muuttuu ja perheenjäsen ei voi vedota yhteisön oikeuteen seuratakseen häntä, koska hän ei ole aikaisemmin oleskellut laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, unionin kansalainen voi joutua toimimaan siten, että hän muuttaa pois sen jäsenvaltion alueelta, jossa hän oli päättänyt asua, sellaisen valtion, jäsenvaltion tai kolmannen valtion hyväksi, jossa hän voi palauttaa perheyhteisön yhtenäisyyden.
There is no reason to treat infringements of family life differently depending on
Normaalia perheelämää koskevan oikeuden vaarantuminen
22 — See Akrich, paragraphs 51 to 54.
22 – Ks. em. asia Akrich, tuomion 51–54 kohta.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
JULKISASIAMIES POIARES MADURON KANNANOTTO – ASIA C-127/08 kuuluu myös Akrich-tilanne eli pyrkimys lainvastaiseen maahanmuuttoa koskevan kansallisen lainsäädännön kiertämiseen.
Akrich case of seeking to evade national immigration legislation illicitly. It should be noted that these limitations permitted by Directive 2004/38 mirror those which the Court authorised the Member States to impose, in connection with the freedom to provide services, on the right to respect for family life within the meaning of Article 8 of the European Convention.
On pantava merkille, että direktiivin 2004/38 mukaiset rajoitukset kattavat ne, joita yhteisöjen tuomioistuin on sallinut jäsenvaltioiden soveltavan palvelujen tarjoamisen alalla Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa tarkoitettuun perhe-elämän kun -nioitusta koskevaan oikeuteen. 24 valtioon ennen avioliiton solmimista tai ennen unionin kansalaisen saapumista kyseiseen valtioon.
24 because Article 3(1) of the directive reserves the benefit of the directive to Union citizens and ‘to their family members … who accompany or join them’.
Kysymys on relevantti, koska direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan sen säännöksiä sovelletaan ”unionin kansalaisiin – – sekä heidän – – perheenjäseniinsä, jotka tulevat heidän mukanaan tai seuraavat heitä myöhemmin”.
Should this wording not be considered to require the national of a nonmember country to have obtained the status of family member before coming to the host Member State?
Eikö olisi katsottava tämän sanamuodon edellyttävän, että kolmannen maan kansalaisen olisi pitänyt saada perheenjäsenen asema ennen kuin hän saapui vastaanottavaan jäsenvaltioon?
Ireland believes that it should.
Tämä on Irlannin hallituksen kanta.
Otherwise, how could the national of a nonmember country be regarded as accompanying or joining the Union citizen as a family member?
Miten kolmannen maan kansalainen voisi muutoin tulla unionin kansalaisen mukana tai seurata häntä perheenjäsenenä?
Therefore, the answer to the first question should be that Directive 2004/38 does not authorise a Member State to make the benefit of the right of residence which it grants to nationals of nonmember countries who are the family members of a Union citizen subject to the condition that those nationals must have previously been lawfully resident in another Member State.
Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava, että direktiivin 2004/38 perusteella jäsenvaltio ei voi asettaa edellytykseksi kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, oleskeluoikeudelle, että kyseiset kansalaiset ovat oleskelleet aikaisemmin laillisesti toisessa jäsenvaltiossa.
B — Effect of the date of the marriage on the benefit of the right of residence conferred by Directive 2004/38
B Avioliiton solmimisen ajankohdan vaikutus direktiivin 2004/38 mukaiseen oleskeluoikeuteen
The second and third questions essentially ask the Court to rule on whether a national of a nonmember country can rely on the provisions of Directive 2004/38 to obtain the right to reside in the host Member State with the Union citizen who is his spouse even if he entered the host Member State before marrying or even before the Union citizen came there. The question arises
Toisessa ja kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä pyydetään yhteisöjen tuomioistuinta lausumaan siitä, voiko kolmannen maan kansalainen vedota direktiivin 2004/38 säännöksiin saadakseen oi -keuden oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaisen unionin kansalaisen kanssa, joka on hänen aviopuolisonsa, riippumatta siitä, että hän on tullut vastaanottavaan
However, the wording of Article 3(1) of Directive 2004/38 does not really support the argument of the respondent in the main proceedings.
Direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohdan sanamuoto ei tue kuitenkaan täysin vastaajana olevan jäsenvaltion väitettä.
The word ‘accompany’, in particular, can indicate a movement and be understood as meaning to go with but can also have a static connotation and mean to be with.
Ranskankieliseen käsitteeseen ”accompagner” voi liittyä myös liikkumista koskeva merkitys, joten se voidaan käsittää joko merkityksessä ”tulla mukana” taikka ”olla jonkun kanssa”, mihin ei puolestaan liity liikkumista koskevaa merkitystä.
This double meaning is to be found in the equivalent of the English term ‘accompany’ used in the other language versions, whether it be the French word ‘accompagner’, the Spanish word ‘acompañar’, the Italian word ‘accompagnare’, or the Portuguese word ‘acompanhar’.
Tämä kaksoismerkitys esiintyy myös tätä ranskankielistä termiä vastaavissa muissa kieliversioissa, kuten englannissa ”accompany”, espanjassa ”acompañar”, ita -liassa ”accompagnare” tai portugalissa ”acompanhar”.
In order to remove the ambiguity in the wording it is therefore again necessary to develop a functional interpretation.
Tämän sanamuodon epäselvyyden hälventämiseksi on jälleen luotava funktionaalinen tulkinta.
In this regard, if the emphasis were placed solely on the mobility of EU nationals, that is to say on their freedom to move to another Member State, it could be claimed, quite aptly, that Community law does not guarantee a family member a right of residence in the host Member State of a migrant Union citizen where the family relationships
Jos tältä osin painopiste asetetaan ainoastaan yhteisön kansalaisten liikkuvuuteen eli heidän vapauteensa siirtyä toiseen jäsenvaltioon, voidaan katsoa, että yhteisön oikeudessa perheenjäsenelle ei taata oleskeluoikeutta toiseen maahan siirtyneen unionin kansalaisen vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun perhesuhteet on solmittu vasta
METOCK AND OTHERS are not established until after the freedom of movement was exercised.
silloin, kun on käytetty liikkuvuutta koskevaa vapautta.
In that case the fact that family reunification was prevented could have had no deterrent effect on the EU national’s freedom of movement.
Tämän olettamuksen mukaan se, että perheen yhdistäminen on estetty, ei ole millään tavalla ehkäissyt yhteisön kansalaisen vapaata liikkumista.
In the context of the right of residence attached to the fundamental freedom of movement for workers, the Court has ruled that a Member State is unable, without infringing the right of residence conferred on Community workers and, thus, the members of their families by Directives 68/360/EEC 25and 73/148, to refuse to issue a residence permit to a national of a nonmember country who has married a Community worker in the host country after entering it unlawfully.
Tuomioistuin on todennut jo työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan perusoikeuteen liittyvässä oleskeluoikeutta koskevassa asiassa, että jäsenvaltio ei voi, ilman että se loukkaa yhteisön työntekijöille ja siis heidän perheenjäsenilleen direktiivien 68/360/ETY 25 ja 73/148 nojalla tunnustettua oleskeluoikeutta, kieltäytyä myöntämästä oleskelulupaa yhteisön työntekijän kanssa avioliiton solmineelle kolmannen maan kansalaiselle, vaikka kyseinen henkilö oli solminut avioliiton vastaanottavassa jäsenvaltiossa yhteisön kansalaisen kanssa sen jälkeen, kun hän oli saapunut sinne laittomasti.
26What was true under the legislation prior to Directive 2004/38 is all the more true now.
26Se, mikä pätee direktiiviä 2004/38 edeltävien säädösten soveltamisaikana, pätee sitä suuremmalla syyllä tällä hetkellä.
Again, that directive seeks to ‘strengthen’ the right of residence of all Union citizens.
On toistettava, että edellä mainitulla direktiivillä pyritään ”tehostamaan” kaikkien unionin kansalaisten oleskeluoikeutta.
It must therefore be concluded that nationals of nonmember countries can claim the benefit of the rights conferred by Directive 2004/38 on family members who ‘accompany’ the Union citizen within the meaning of Article 3 of that dir -ective, irrespective of the date on which they became members of that citizen’s family.
Johtopäätöksenä on siten, että kolmansien maiden kansalaiset voivat vedota direktiivillä 2004/38 kyseisen direktiivin 3 artiklassa tarkoitetuille unionin kansalaisen mukana tuleville perheenjäsenille myönnettyihin oikeuksiin riippumatta siitä, milloin heistä on tullut unionin kansalaisen perheenjäseniä.
Therefore, the answer to the second and third questions should be that Article 3(1) of Directive 2004/38 applies to a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in the host Member State, irrespective of when or where their marriage took place and irrespective of when or how the national of the nonmember country entered the host Member State.
Toiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen on sen vuoksi vastattava, että direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaa sovelletaan kolmannen maan kansalaiseen, joka on vastaanottavassa jäsenvaltiossa oleskelevan unionin kansalaisen puoliso, riippumatta siitä, milloin tai missä heidän avioliittonsa on solmittu tai milloin tai miten kolmannen maan kansalainen on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon.
25 — Council Directive 68/360/EEC of 15 October 1968 on the abolition of restrictions on movement and residence within the Community for workers of Member States and their families (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 485).
25 – Jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 15.10.1968 annettu neuvoston direktiivi 68/360/ETY (EYVL L 257, s. 13).
However, as is known, the rights attached to the status of Union citizen by Article 18 EC also include the right to reside freely within the Member States.
Kuten kuitenkin tiedämme, EY 18 artiklan nojalla unionin kansalaisuuteen kuuluviin oikeuksiin sisältyy myös oikeus oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
Logically, Dir -ective 2004/38, which seeks to regulate the exercise of Union citizens’ fundamental right of movement and residence, applies, by virtue of Article 3 thereof, to all Union citizens ‘who move to or reside’ in a Member State other than that of which they are nationals.
Direktiiviä 2004/38, jolla pyritään sääntelemään unionin kansalaisten perusoikeutta liikkua ja oleskella, sovelletaan loogisesti sen 3 artiklan mukaan kaikkiin unionin kansalaisiin, jotka ”siirtyvät toiseen jäsenvaltioon tai oleskelevat toisessa jäsenvaltiossa kuin jonka kansalaisia he ovat”.
As I have already pointed out in replying to the first question, the permanence of the Union citizen’s residence in the host Member State would be undermined if he were unable to live there with the members of his family.
Kuten kuitenkin olen jo korostanut ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen yhteydessä, unionin kansalaisen oleskelun jatkuvuus vastaanottavassa jäsenvaltiossa vaarantuu, jos kyseinen kansalainen ei voi asua siellä perheenjäsentensä kanssa.
The point at which a person became a member of his family is of little importance as regards the effectiveness of his right of residence.
Hänen oleskeluoikeutensa tehokkuuden osalta ei ole merkityksellistä, minä ajankohtana henkilöstä on tullut hänen perheenjäsenensä.
The fact that the person who became a member of his family was already within the territory of the host Member State before the Union citizen arrived is likewise of little importance.
Merkityksellistä ei ole myöskään se, että henkilö, josta on tullut hänen perheenjäsenensä, oleskeli vastaanottavan jäsenvaltion alueella jo ennen unionin kansalaisen saapumista maahan.
Even if, as in the cases in the main proceedings, the national of a nonmember country married the Union citizen only during the latter’s residence in the host Member State, and even if he had already entered the host Member State at the time of the marriage, the refusal by that Member State to grant him a residence card as the spouse of a Union citizen, in preventing family life, would not have any less of an effect on the Union citizen’s residence within its territory.
Vaikka kolmannen maan kansalainen on solminut avioliiton unionin kansalaisen kanssa vasta sen ajanjakson kuluessa – kuten pääasioissa –, kun unionin kansalainen oleskeli vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ja vaikka avioliiton solmimisen ajankohtana kolmannen maan kansalainen olisi jo saapunut vastaanottavan jäsenvaltion alueelle, se, että kyseinen jäsenvaltio kieltäytyy myöntämästä hänelle oleskelulupaa sillä perusteella, että hän on unionin kansalaisen puoliso, ja asettaa esteen perheelämälle, vaikuttaa yhtä lailla unionin kansalaisen oleskeluun kyseisen valtion alueella.
26 — See MRAX, paragraphs 63 to 80.
26 – Ks. em. asia MRAX, tuomion 63–80 kohta.
In the light of the above considerations, I propose that the Court should give the following answers to the questions referred by the High Court:
Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa High Courtin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
(1) Directive 2004/38/EC does not authorise a Member State to make the benefit of the right of residence which it grants to nationals of nonmember countries who are the family members of a Union citizen subject to the condition that those nationals must have previously been lawfully resident in another Member State.
1) Direktiivin 2004/38/EY perusteella jäsenvaltio ei voi asettaa edellytykseksi kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, oleskeluoikeudelle, että kyseiset kansalaiset ovat oleskelleet aiemmin laillisesti toisessa jäsenvaltiossa.
(2) Article 3(1) of Directive 2004/38 applies to a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in the host Member State, irrespective of when or where their marriage took place and irrespective of when or how the national of a nonmember country entered the host Member State.
2) Direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaa sovelletaan kolmannen maan kansalaiseen, joka on vastaanottavassa jäsenvaltiossa oleskelevan unionin kansalaisen puoliso, riippumatta siitä, milloin tai missä heidän avioliittonsa on solmittu tai milloin tai millä tavoin tämä kolmannen maan kansalainen on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon.`
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court (Ireland), made by decision of 14 March 2008, received at the Court on 25 March 2008, in the proceedings
Asiassa C-127/08, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 14.3.2008 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.3.2008, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Henry Igboanusi,
Henry Igboanusi ja
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas and K. Lenaerts, Presidents of Chambers, A. Tizzano, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (Rapporteur), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader and J.-J. Kasel, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas ja K. Lenaerts sekä tuomarit A. Tizzano, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (esittelevä tuomari), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader ja J.-J. Kasel, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Ferreira,
METOCK AND OTHERS having regard to the decision of the President of the Court of 17 April 2008 to apply an accelerated procedure in accordance with Article 23a of the Statute of the Court of Justice and the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure, having regard to the written procedure and further to the hearing on 3 June 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
ottaen huomioon yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.4.2008 tekemän päätöksen ennakkoratkaisupyynnön käsittelemisestä nopeutetussa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 a artiklan ja työjärjestyksen 104 a artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 3.6.2008 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— H. Ikogho and D. Ikogho, by R. Boyle, SC, G. O’Halloran, BL, and A. Lowry, BL, instructed by S. Mulvihill, Solicitor,
– H. Ikogho ja D. Ikogho, edustajinaan R. Boyle, SC, sekä G. O’Halloran, BL, ja A. Lowry, BL, solicitor S. Mulvihillin valtuuttamina,
— R. Chinedu and M. Babucke Chinedu, by A. Collins, SC, M. Lynn, BL, and P. O’Shea, BL, instructed by B. Burns, Solicitor,
– R. Chinedu ja M. Babucke Chinedu, edustajinaan A. Collins, SC, M. Lynn, BL, ja P. O’Shea, BL, solicitor B. Burnsin valtuttamina,
— H. Igboanusi and R. Batkowska, by M. Forde, SC, and O. Ladenegan, BL, instructed by K. Tunney and W. Mudah, Solicitors,
– H. Igboanusi ja R. Batkowska, edustajinaan M. Forde, SC, ja O. Ladenegan, BL, solicitor K. Tunneyn ja solicitor W. Mudahin valtuuttamina,
— the Greek Government, by T. Papadopoulou and M. Michelogiannaki, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään T. Papadopoulou ja M. Michelogiannaki,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou, acting as Agent,
– Kyproksen hallitus, asiamiehenään D. Lisandrou,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and C. ten Dam, acting as Agents,
– Alankomaiden hallitus, asiamiehinään C. Wissels ja C. ten Dam,
— the Austrian Government, by E. Riedl and T. Fülöp, acting as Agents,
– Itävallan hallitus, asiamiehinään E. Riedl ja T. Fülöp,
— the Finnish Government, by A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agent,
– Suomen hallitus, asiamiehenään A. Guimaraes-Purokoski,
— the United Kingdom Government, by I. Rao, acting as Agent, and T. Ward, Barrister,
– Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään I. Rao, avustajanaan barrister T. Ward,
— the Commission of the European Communities, by D. Maidani and M. Wilder-spin, acting as Agents, after hearing the Advocate General, gives the following
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään D. Maidani ja M. Wilderspin, kuultuaan julkisasiamiestä, on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Direct- ive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EYVL L 158, s.
77, and corrigenda (OJ 2004 L 229, p. 35, OJ 2005 L 30, p. 27, OJ 2005 L 197, p.
77, oikaistu EYVL 2004, L 229, s. 35; EYVL 2005, L 197, s.
34, and OJ 2007 L 204, p. 28)).
34ja EYVL 2007, L 204, s.
The reference was made in the course of four applications for judicial review before the High Court, each seeking inter alia an order of certiorari quashing the decision of the Minister for Justice, Equality and Law Reform (‘the Minister for Justice’) refusing
Tämä pyyntö on esitetty neljän sellaisen hallintoasian tuomioistuinkäsittelyssä (judicial review), jotka ovat vireillä High Courtissa ja joissa kussakin vaaditaan, että asiassa annetaan certiorari-määräys sellaiseen päätökseen liittyen, jolla Minister for Justice, Equality and Law Reform (oikeus-, tasa-arvo- ja lainuudistusministeri, jäljempänä
Directive 2004/38 was adopted on the basis of Articles 12 EC, 18 EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC.
Direktiivi 2004/38 annettiin EY 12, EY 18, EY 40, EY 44 ja EY 52 artiklan perusteella.
Recitals 1 to 5, 11, 14 and 31 in the preamble to that directive read as follows:
Direktiivin johdantoosan 1–5, 11, 14 ja 31 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: