natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First of all, referring to the judgment of 15 October 2002 in Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 208 above (paragraphs 463 and 464), and to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 1558), the Commission submits that the obligation to state the reasons on which a decision imposing a fine is based is fulfilled when the Commission indicates the factors which enabled it to determine the gravity and duration of the infringement.
Aluksi komissio viittaa edellä 208 kohdassa mainituissa yhdistetyissä asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ym. vastaan komissio 15.10.2002 annettuun tuomioon (463 ja 464 kohta) ja edellä 70 kohdassa mainituissa yhdistetyissä asioissa Atlantic Container Line ym. vastaan komission annettuun tuomioon (1 558 kohta) ja korostaa, että päätöksen, jossa määrätään sakosta, perusteluvelvollisuutta noudatetaan, kun komissio esittää ne arviointiperusteet, joiden perusteella se on voinut ar -vioida kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta ja kestoa.
It is not even necessary to indicate in the decision any calculations which may have been carried out for the purpose of applying those factors.
Komission mukaan päätöksessä ei tarvitse mainita edes näiden arviointiperusteiden soveltamiseksi toteutettuja laskelmia.
In any event, even if it were necessary to provide that type of information, the Commission fully complied with that requirement.
Vaikka tällaisia täsmennyksiä olisi esitettävä, komissio on omien sanojensa mukaan joka tapauksessa täyttänyt tämän vaatimuksen täysimääräisesti.
In this case, the Commission began by making general findings on the gravity of the infringement and presenting the particular aspects of the cartel from which it was apparent that this was a very serious infringement (recital 344 to the Decision), for which the likely fine was at least EUR 20 million (recital 354 to the Decision).
Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio esitti ensin yleisiä toteamuksia rikkomisen vakavuudesta ja esitteli kartellin, joka muodostaa erittäin vakavan rikkomisen (päätöksen 344 perustelukappale), jonka osalta sakko on vähintään 20 miljoonaa euroa (päätöksen 354 perustelukappale), erityispiirteitä.
Next, emphasising the considerable differences between the undertakings’ market positions, the Commission explained that it was necessary to adjust that amount by reference to the relative importance of the undertakings concerned on the relevant market and therefore by reference to their capacity to cause serious harm to competition (recitals 345 and 346 to the Decision).
Tämän jälkeen komissio korosti huomattavia eroja yritysten markkina-asemassa ja selitti, että sakon määrää on mukautettava sen mukaan, mikä on kyseessä olevien yritysten suhteellinen painoarvo ja näin ollen niiden mahdollisuus vahingoittaa kilpailua merkittävästi (päätöksen 345 ja 346 perustelukappale).
The factors which it took into account for the purpose of making
Seikat, jotka komissio on ottanut huomioon tätä mukautusta
HOECHST v COMMISSION that adjustment, in particular for dividing the undertakings into two groups, are set out in the Decision at recitals 349 to 353.
HOECHST v. KOMISSIO tehdessään ja erityisesti jakaessaan yritykset kahteen ryhmään, mainitaan komission mukaan päätöksen 349–353 perustelukappaleessa.
It follows, in light of the data in Table I of the Decision, that Hoechst’s market share was considerably higher than that of the other parties to the proceedings.
Kun otetaan huomioon päätöksen taulukossa I esitetyt tiedot, tästä seuraa komission mukaan, että Hoechstin markkinaosuus on selvästi suurempi kuin menettelyn muiden osapuolten markkinaosuudet.
That difference led to Hoechst being placed in the first group.
Tämä ero johti Hoechstin luokitteluun ensimmäiseen ryhmään.
In that regard, it follows from recital 352 et seq. to the Decision that, on account of Hoechst’s position on the market, the Commission began with that undertaking when it calculated the starting amount of the fines for each undertaking.
Tältä osin päätöksen 352 perustelukappaleesta ja sitä seuraavista perustelukappaleista ilmenee komission mukaan, että Hoechstin markkinaaseman vuoksi komissio aloitti Hoechstista laskiessaan sakon laskentapohjaa kunkin yrityksen osalta.
The starting amount of the fines for the other undertakings was then determined.
Tämän jälkeen vahvistettiin sakon laskentapohja muiden yritysten osalta.
That amount is lower, since the undertakings were in a less strong position on the market than Hoechst.
Se on komission mukaan pienempi, sillä näillä yrityksillä on heikompi mark-kina-asema kuin Hoechstilla.
As Hoechst does not dispute that it was by far the most important undertaking on the market, the precise data relating to the other undertakings’ market shares play no part in justifying the starting amount of the fine imposed on Hoechst.
Koska Hoechst ei kiistä olleensa markkinoiden selvästi suurin yritys, tarkat tiedot muiden yritysten markkinaosuuksista eivät komission mukaan vaikuta Hoechstille määrätyn sakon laskentapohjan perusteluihin.
They can be of importance solely from the point of view of the other undertakings, since they enable them to know exactly where they stand in relation to Hoechst.
Niillä voi olla merkitystä yksinomaan muiden yritysten kannalta, sillä ne voisivat niiden perusteella tietää tarkasti asemansa suhteessa Hoechstiin.
Furthermore, Hoechst is perfectly capable of determining for itself the difference between its position and that of the undertakings in the second group, on the basis of the presentation of Table I of the Decision.
Lisäksi Hoechst voi komission mukaan varsin hyvin määrittää itse oman asemansa ja toisen ryhmän yritysten aseman välisen eron, kun otetaan huomioon päätöksen taulukossa I esitetyt tiedot.
The precise market shares of the undertakings in the second group are of interest solely from the aspect of any further distinction within the second category, which the Commission decided against, as explained at recital 353 to the Decision.
Toisen ryhmän yritysten täsmälliset markkinaosuudet kiinnostavat komission mielestä yksinomaan toisen luokan sisällä tehtävän lisäjaottelun kannalta, mistä kuitenkin päätettiin luopua, kuten päätöksen 353 perustelukappaleessa selvitetään.
The Commission submits that that has no adverse effect on Hoechst.
Komissio toteaa, ettei tämä ole Hoechstille vastainen seikka.
As regards the reference to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, the Commission contends that Hoechst seeks to infer from a possible error in treatment concerning the undertakings placed in the second category that it was itself the victim of discrimination.
Viittauksesta edellä 165 kohdassa mainituissa yhdistetyissä asioissa Tokai Carbon ym. vastaan komissio 29.4.2004 annettuun tuomioon komissio katsoo, että Hoechst pyrkii päättelemään toiseen ryhmään luokiteltujen yritysten kohtelussa mahdollisesti tapahtuneen virheen perusteella, että sitä on kohdeltu syrjivästi.
The Commission submits in that regard that the Court concluded in that case that one undertaking ought to be placed in a different category and confined itself to placing it in a different category, while maintaining the categories established in the Commission decision.
Komissio korostaa tältä osin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kyseisessä asiassa, että yksi yritys on luokiteltava eri ryhmään, ja ainoastaan luokitteli sen eri tavalla säilyttäen komission päätöksessä käytetyn luokittelun.
An error consisting in placing an undertaking in one category therefore entails solely the reclassification of that undertaking in a different category and not annulment of the classification of all the undertakings.
Virhe yhden yrityksen luokittelussa tiettyyn ryhmään aiheutti näin ollen tämän yrityksen luokittelun uudelleen toiseen ryhmään eikä kaikkien yritysten luokittelun kumoamista.
The Commission therefore maintains that any discrimination within the second category cannot constitute discrimination against Hoechst as an undertaking in the first category.
Komissio väittää näin ollen, ettei mahdollinen syrjintä toisen ryhmän sisällä voi merkitä Hoechstin syrjintää ensimmäiseen ryhmään kuuluvana yrityksenä.
The Court considers, first of all, in the light of the terms used by Hoechst in its pleadings, that the present plea seeks, in substance, to establish a failure to state reasons as regards recitals 37, 42, 50 and 55 and Table I of the Decision.
Kun otetaan huomioon Hoechstin kirjelmissään käyttämät sanamuodot, on aluksi katsottava, että tällä kanneperusteella pyritään sen toteamiseen, että perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappaleen ja taulukon I osalta.
Thus, Hoechst states that the fact that certain passages in the Decision were deleted constitutes a breach of the Commission’s duty to provide its decisions with comprehensible reasoning.
Hoechst toteaa, että päätöksen kohtien peittäminen merkitsee sitä, että komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa esittää päätöksissään riittävät perustelut.
That, it contends, makes it impossible for Hoechst and the Court to understand sufficiently an essential point of the Decision.
Tämän vuoksi Hoechst ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin eivät voi ymmärtää riittävästi erästä päätöksen olennaista kohtaa.
That failure to state reasons must be analysed, in Hoechst’s submission, by reference to recital 352 to the Decision, which deals with the classification of the undertakings concerned in different categories for the purposes of determining the starting amount of the fine.
Hoechstin mukaan tätä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä on arvioitava päätöksen 352 perustelukappaleen valossa, joka koskee kyseessä olevien yritysten luokittelua eri ryhmiin sakon laskentapohjan määrittämiseksi.
Consequently, Hoechst maintains that the failure to state reasons referred to above led to a breach of the rights of the defence.
Tämän seurauksena Hoechst väittää, että aiemmin todettu perusteluvelvollisuuden laiminlyöminen on aiheuttanut puolustautumisoi -keuksien loukkaamisen.
It must be emphasised, moreover, that in so far as the failure to state reasons alleged by Hoechst concerns factors which enabled the Commission to determine the gravity of the infringement, the present plea seeks, in substance, to obtain a reduction in the amount of the fine.
Lisäksi on korostettava, että koska Hoechstin väittämä perusteluvelvollisuuden laiminlyöminen koskee seikkoja, joiden perusteella komissio on voinut arvioida kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta, käsiteltävänä olevalla kanneperusteella pyritään määrätyn sakon alentamiseen.
First of all, it should be observed that Article 21 of Regulation No 17, which provides that certain decisions are to be published, places the Commission under an obligation to take account of the undertakings’ legitimate interest in their business secrets not being published.
Aluksi on todettava, että asetuksen N:o 17 21 artiklassa, jossa säädetään tiettyjen päätösten julkaisemisesta, asetetaan komissiolle velvollisuus ottaa huomioon yritysten oikeutettu intressi siihen, että niiden liikesalaisuuksia ei paljasteta.
Next, it must be borne in mind that the statement of reasons for an individual decision must disclose, clearly and unequivocally, the reasoning of the institution which adopted the measure, in such a way as to allow those concerned to know the grounds
Tämän jälkeen on huomautettava, että yksittäispäätöksen perusteluissa on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava yhteisön toimielimen toimenpiteen perustelut, siten että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja siten että toimivaltainen
HOECHST v COMMISSION of the measure adopted and the competent court to exercise its power of review.
HOECHST v. KOMISSIO tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta.
The requirement to state reasons must be assessed by reference to the circumstances of the case.
Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella.
In the present case, without there being any need to determine whether or not the deleted passages contained business secrets, it must be observed that recitals 37, 42, 50 and 55 and Table I of the Decision, read in the light of recital 352, satisfy the Commission’s obligation to state reasons.
Ilman, että käsiteltävänä olevassa asiassa olisi tarpeen määrittää, sisälsivätkö peitetyt kohdat liikesalaisuuksia vai eivät, on todettava, että päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappale ja taulukko I, joita luetaan päätöksen 352 perustelukappaleen valossa, täyttävät komissiolle asetetun perusteluvelvollisuuden.
First, recital 352 to the Decision contains factors which enabled the Commission to place the undertakings concerned in two categories, in the context of the determination of the starting amount of the fines, on the basis of the gravity of the infringement.
Ensiksi on todettava, että päätöksen 352 perustelukappale sisältää arviointiperusteet, joiden perusteella komissio on voinut luokitella kyseessä olevat yritykset kahteen ryhmään määrittäessään sakkojen laskentapohjan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden perusteella.
At recital 352 to the Decision, the Commission thus states that Hoechst was by far the largest producer of sorbates in the worldwide market.
Päätöksen 352 perustelukappaleessa komissio toteaa, että Hoechst oli selvästi suurin sorbaattien tuottaja maailmanlaajuisilla markkinoilla.
The Commission also mentions Hoechst’s place on the sorbates market in the EEA.
Komissio mainitsee myös Hoechstin aseman ETA:n sorbaattimarkkinoilla.
Consequently, the Commission concluded that Hoechst must be placed in the first group of undertakings.
Tämän perusteella komissio päätteli, että Hoechst oli luokiteltava ensimmäiseen yritysryhmään.
In order to arrive at that conclusion, the Commission took as its basis the worldwide market shares for 1995 set out in Table I of the Decision, which were obtained on the basis of the worldwide turnover for the relevant product (recital 351 to the Decision).
Tätä päätelmää komissio perusteli päätöksen taulukossa I todetuilla vuoden 1995 maailmanlaajuisilla markkinaosuuksilla, jotka perustuvat tietoihin kyseisen tuotteen maailmanlaajuisesta liikevaihdosta (päätöksen 351 perustelukappale).
It is the deleted passages in Table I that are disputed by Hoechst.
Hoechst on riitauttanut päätöksen taulukon I peitetyt kohdat.
However, Table I of the Decision contains a sufficiently comprehensible record of the factors to serve as a basis for the conclusion which the Commission drew at recital 352 to the Decision.
Päätöksen taulukko I sisältää riittävän ymmärrettävällä tavalla arviointiperusteet, joiden perusteella komissio on tehnyt päätöksen 352 perustelukappaleessa esitetyn päätelmän.
It will be recalled that the conclusion reached at recital 352 to the Decision is based, as stated above, on the 1995 worldwide market shares for the relevant product.
On huomautettava, että päätöksen 352 perustelukappaleen päätelmä perustuu, kuten aiemmin on todettu, kyseisen tuotteen maailmanlaajuisiin markkinaosuuksiin vuonna 1995.
In that regard, Table I of the Decision contains brackets of market shares, for 1995, which enabled the Commission to distinguish two types of undertakings: first, the Japanese undertakings, whose market shares were between 9.5 and 15% in 1995, and, second, Hoechst, whose market share was over 20%.
Tältä osin päätöksen taulukko I sisältää vuotta 1995 koskevat markkinaosuushaarukat, joiden perusteella komissio saattoi erottaa toisistaan kaksi yritystyyppiä: ensinnäkin japanilaiset yritykset, joiden markkinaosuudet vuonna 1995 olivat 9,5 prosentista 15 prosenttiin, ja toiseksi Hoechst, jonka markkinaosuus oli yli 20 prosenttia.
Those factors, read in the light of the conclusion which the Commission reached at recital 352 to the Decision, are sufficiently comprehensible.
Nämä arviointiperusteet luettuna komission päätöksen 352 perustelukappaleessa esittämän toteamuksen valossa ovat riittävän ymmärrettäviä.
Furthermore, even if the turnover of the undertakings concerned were deleted in Table I of the Decision, it is possible to determine their extent by reference to the brackets of turnover in that table.
Vaikka kyseessä olevien yritysten liikevaihdot on peitetty päätöksen taulukossa I, näiden suuruusluokka on mahdollista päätellä kyseisen taulukon sisältämien markkinaosuushaarukoiden perusteella.
Table I of the Decision contains a row entitled ‘Total’, which shows the total turnover and total market shares of the undertakings concerned.
Päätöksen taulukko I sisältää rivin, jonka otsikkona on ”Yhteensä” ja joka sisältää kyseessä olevien yritysten yhteenlasketut liikevaihdot ja markkinaosuudet.
On that basis, a bracket of the turnover of each of the undertakings concerned can be calculated.
Tämän perusteella voidaan laskea kunkin kyseessä olevan yrityksen liikevaihtohaarukka.
For those reasons, without prejudice to whether the Commission made an error in that regard, which will be examined in the context of the fifth plea, it must be held that Table I of and recital 352 to the Decision contain the factors which enabled the Commission to determine the gravity of the infringement.
Näillä perusteilla ottamatta kantaa siihen, onko komissio tehnyt tältä osin virhettä, on todettava, että päätöksen taulukko I ja 352 perustelukappale sisältävät arviointiperusteet, joiden perusteella komissio on voinut määrittää kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden.
As regards recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision, it must be observed that those recitals are not referred to by recital 352 to the Decision, the only recital invoked by Hoechst which dealt with the gravity of the infringement and the classification of the undertakings concerned into groups.
Päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappaleen osalta on todettava, että niitä ei mainita päätöksen 352 perustelukappaleessa, joka on ainoa perustelukappale, johon Hoechst on vedonnut ja joka koskee kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta ja kyseessä olevien yritysten luokittelemista useaan ryhmään.
Furthermore, Hoechst has not stated how those recitals contain elements of assessment that were used by the Commission for the purpose of assessing the gravity, or indeed the duration of the infringement.
Lisäksi on todettava, ettei Hoechst ole maininnut, millä tavoin nämä perustelukappaleet sisältäisivät arviointiperusteita, joiden perusteella komissio on arvioinut kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta tai kestoa.
Hoechst merely indicates that recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain deleted passages.
Hoechst on ainoastaan maininnut, että päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappale sisältävät peitettyjä tietoja.
In those circumstances, there is no reason to think that the information deleted from recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision ought to lead to the conclusion that the Commission failed, in this case, to fulfil its obligation to state reasons within the meaning of the caselaw cited above.
Näissä olosuhteissa minkään seikan perusteella ei voida ajatella, että päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappaleen peitettyjen tietojen perusteella olisi katsottava, että komissio olisi käsiteltävänä olevassa asiassa laiminlyönyt edellä mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetun perusteluvelvollisuutensa.
In any event, the deleted passages in recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision cover, in part, the same data as those set out in Table I of the Decision. In effect, recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain data relating to Chisso, Daicel, Nippon Synthetic and Ueno respectively and correspond to recital 46 to the Decision so far as Hoechst is concerned.
Joka tapauksessa päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappaleen peitetyt tiedot kattavat osittain samat tiedot kuin ne, jotka on esitetty päätöksen taulukossa I. Päätöksen 37, 42, 50 ja 55 perustelukappale sisältävät tietoja, jotka liittyvät Chissoon, Daiceliin, Nippon Syntheticiin ja Uenoon ja vastaavat päätöksen 46 perustelukappaletta Hoechstin osalta.
According to the version of the Decision notified to Hoechst, which forms the subjectmatter of the present action, recital 46 to the Decision contains, in particular, as regards Hoechst, data relating to its worldwide and EEA turnover for 1995 on the sorbates market, which correspond to the data in Table I of the Decision.
Päätöksen versiossa, joka on annettu tiedoksi Hoechstille ja jota käsiteltävänä oleva kanne koskee, 46 perustelukappale sisältää Hoechstin osalta sorbaattimarkkinoilla vuonna 1995 toteutetusta maailmanlaajuisesta ja ETA:n laajuisesta liikevaihdosta tiedot, jotka vastaavat päätöksen taulukossa I esitettyjä tietoja.
Accordingly, for the reasons set out at paragraphs 263 to 267 above, no failure to state reasons can be found in that regard.
Näin ollen tältä osin ei voida todeta perusteluvelvollisuuden laiminlyömistä edellä 263–267 kohdassa esitetyistä syistä.
Furthermore, it must be observed that the reasons stated for placing Hoechst in the first group are not vitiated by any defect, since Hoechst does not deny that it had a larger worldwide market share in 1995 than that of the other undertakings concerned.
Lisäksi on todettava, että perusteluja sille, että Hoechst on luokiteltu ensimmäiseen ryhmään, eivät rasita virheet, koska Hoechst ei kiistä sitä, että sillä oli vuonna 1995 suurempi markkinaosuus kuin muilla kyseessä olevilla yrityksillä.
Accordingly, any error in the classification of the other undertakings in the second group is inoperative.
Näin ollen mahdollinen virhe muiden yritysten luokittelussa toiseen ryhmään on vaikutukseton.
In the light of those factors, Hoechst’s assertion of a lack of reasoning in the Decision must be rejected.
Näiden seikkojen valossa Hoechstin väite päätöksen perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä on hylättävä.
It also follows that the breach of the rights of the defence which is alleged to result from that supposed failure to state reasons cannot be upheld.
Tästä seuraa myös, että väitettä tästä väitetystä perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä seuraavasta puolustautumisoikeuksien loukkaamisesta ei voida hyväksyä.
As regards, last, Hoechst’s assertion that the Commission served on the undertakings concerned a decision which differed as to form, it is sufficient to observe that those differences in form are linked to the protection of the business secrets of the undertakings concerned.
Hoechstin väitteistä, joiden mukaan komissio on antanut kyseessä oleville yrityksille tiedoksi päätöksen, joka oli muodoltaan erilainen, on riittävää todeta, että nämä muodolliset eroavaisuudet liittyvät kyseessä olevien yritysten liikesalaisuuksien suojaamiseen.
However, the fact that certain information in the Decision was deleted, for reasons of confidentiality, at the time of final notification to the undertakings concerned does not support the conclusion that its adoption is affected by any irregularity in that regard.
Sen perusteella, että päätöksen tietoja on peitetty luottamuksellisuussyistä annettaessa päätöstä lopullisesti tiedoksi kyseessä oleville yrityksille, ei voida kuitenkaan katsoa, että päätöstä tehtäessä olisi tältä osin tapahtunut säännönvastaisuuksia.
In any event, Hoechst submits no precise details from which it might be concluded that the Decision, as notified to the undertakings concerned, contained, in particular, differences in reasoning.
Hoechst ei ole missään tapauksessa esittänyt mitään yksityiskohtaista seikkaa, jonka perusteella olisi voitu katsoa, että kyseessä oleville yrityksille tiedoksi annettu päätös sisältäisi erilaisia perusteluja.
In those circumstances, there is no need to grant Hoechst’s request for production of the minutes of the meeting of the College of Members of the Commission of 1 October 2003.
Näissä olosuhteissa ei ole syytä hyväksyä Hoechstin pyyntöä komission jäsenten kollegion 1.10.2003 pitämän ko -kouksen pöytäkirjojen toimittamisesta.
For all of those reasons, the third plea must be rejected.
Edellä esitetyn perusteella kolmas kanneperuste on hylättävä.
C — Fifth plea, alleging an error of law in the determination of the basic amount of the fine
C Viides kanneperuste, jonka mukaan sakon perusmäärää määritettäessä on tehty oikeudellinen virhe