natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1.1The complainant considered the decision of the Council to exclude candidates from Central and Eastern European countries due to the high number of applications to bediscriminating and unfair.
1.1Kantelija katsoi,että neuvoston päätös sulkea pois Keski- ja Itä-Euroopan maidenhakijat hakemusten suuren määrän takia on syrjivä ja epäoikeudenmukainen.
In her view,the personal qualifications of the candidate shouldbe taken into consideration,instead.
Hän katsoi,että hakijan henkilökohtainen pätevyys olisi sen sijaan pitänyt ottaa huomioon.
1.2In its opinion,the Council explained that although the internal rules in force at the General Secretariat of the Council provide that nationals of EU Member States and applicant countries are both admitted to the traineeship programme,the General Secretariat hasa wide discretionary power in organising this programme.
1.2Lausunnossaan neuvosto selvitti,että vaikka neuvoston pääsihteeristön voimassaolevissa sisäisissä säännöissä määrätään,että sekä EU:n jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden kansalaiset hyväksytään harjoitteluohjelmaan,pääsihteeristöllä on laaja harkintavalta ohjelman järjestämisessä.
The Council pointed out thataccession negotiations were conducted within its premises.
Neuvosto toi esiin,että liittymisneuvottelut käytiin sentiloissa.
During ongoing accessionnegotiations,it is general policy at the Council to select trainees,for security purposes,primarily among EU-nationals.
Käynnissä olevien liittymisneuvottelujen aikana neuvoston yleisenä politiikkanaon valita harjoittelijat etupäässä EU-kansalaisten piiristä turvallisuussyistä.Ehdokasvaltioiden hakijoita harkitaan ainoastaan poikkeuksellisesti.
Candidates from applicant countries are only exceptionally considered.
Tällöin vaaditaanehdokasvaltion hallituksen kanssa tehtyä sopimusta kaikkien turvallisuusnäkökohtiennoudattamisen varmistamiseksi.
In such cases,an agreement with the government of the applicant countryis required to guarantee the respect of all security concerns.
1.3Oikeusasiamies totesi,että harjoittelupaikkoja koskevien neuvoston sisäisten sääntöjen mukaan sekä EU:n jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden hakijat voivat hakeaharjoittelupaikkoja neuvostosta.
In line with these rules,the Council admitted candidatesfrom Central and Eastern European countries to apply for traineeships in the year 2000.
Itä-Euroopan maiden hakijoita vuoden 2000 harjoittelupaikkoja koskevaan valintamenettelyyn.
1.4As the numbers of incoming applications (about 900 applications for the year 2000)exceeded the expectations,the Council decided to use its discretionary power by excludingthe candidates from Central and Eastern European countries from the ongoing selectionprocedure.
1.4Koska toimitettujen hakemusten määrä (noin 900 hakemusta vuodelle 2000) ylittiodotukset,neuvosto päätti käyttää harkintavaltaansa ja sulki pois Keski- ja Itä-Euroopanmaiden hakijat käynnissä olevasta valintamenettelystä.
1.5It is good administrative behaviour for the administration to act in a consistent way.The fact to exclude applications from Central and Eastern European countries in themiddle of an ongoing selection procedure,was inconsistent with the Council’s policy toextend its trainee-programme also to candidates from Central and Eastern European countries.
1.5On hyvän hallintotavan mukaista,että hallinto toimii johdonmukaisesti. Keski- ja Itä-Euroopan maiden hakijoiden poissulkeminen käynnissä olevan valintamenettelyn aikanaei vastannut neuvoston politiikkaa laajentaa harjoitteluohjelmaa koskemaan myös Keskija Itä-Euroopan maiden hakijoita.
This constitutes an instance of maladministration.
Tämä on hallinnollinen epäkohta.
1.6The Ombudsman further considered that it was not appropriate for the Council torefer to security measures in this case with regard to candidates from applicant countries,as this reason was not communicated to the complainant when she was excluded from theprocedure.
1.6Oikeusasiamies katsoi lisäksi,että tässä tapauksessa neuvoston ei ollut asianmukaistaviitata turvallisuustoimiin ehdokasvaltioiden hakijoiden osalta,sillä kantelijalle ei ilmoitettu tätä syytä,kun hänet suljettiin pois menettelystä.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,it is necessary to make thefollowing critical remark:
Kantelun johdosta suoritetun oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteella on esitettäväseuraava kriittinen huomautus:
It is good administrative behaviour for the administration to act in a consistent way.
On hyvän hallintotavan mukaista,että hallinto toimii johdonmukaisesti.
Thefact to exclude applications from Central and Eastern European countries in the middle ofan ongoing selection procedure,was inconsistent with the Council’s policy to extend itstrainee-programme also to candidates from Central and Eastern European countries.
Keski- ja Itä-Euroopan maiden hakijoiden poissulkeminen käynnissä olevan valintamenettelyn aikanaei vastannut neuvoston politiikkaa laajentaa harjoitteluohjelmaa koskemaan myös Keskija Itä-Euroopan maiden hakijoita.
Thisconstituted an instance of maladministration.
Tämä muodosti hallinnollisen epäkohdan.
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Koska tapauksen kyseinen näkökohta koski menneisyyteen liittyviä tapahtumia,sovinto-ratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista.
The Ombudsmantherefore closes the case.
Oikeusasiamies lopetti näin ollen asian käsittelyn.
In September 1998,the complainant submitted allegations relating to a review of a projectfunded by the European Commission.
Syyskuussa 1998 kantelija esitti Euroopan komission rahoittaman hankkeen tarkistustakoskevia väitteitä.
In the light of the duration of the inquiry and the circumstances surrounding it,thefollowing account of the background and main events was deemed appropriate.
Tutkimuksen keston ja siihen liittyvien olosuhteiden valossa seuraava selvitys asian taustasta ja päätapahtumista katsottiin tarpeelliseksi.
In 1992 the Commission and the complainant’s organisation concluded a contractconcerning the development of a generator for the exploitation of wind energy.
Vuonna 1992 komissio ja kantelijan organisaatio tekivät sopimuksen tuulienergianhyödyntämisessä käytettävän generaattorin kehittämisestä.
Thecontract period was 1 January 1993 to 29 February 1996.
Sopimuskausi oli tammikuun1.päivästä 1993 helmikuun 29.päivään 1996.
PRESUMPTION OFINNOCENCE ANDPROPER RECORDSOF PROJECTREVISION
SYYTTÖMYYSOLET-TAMAJAASIANMU-KAISET TIEDOTHANKKEEN TARKIS-TUKSESTA
In March 1996,the Commission informed the complainant that the work done by hisorganisation was inadequate.
Maaliskuussa 1996 komissio ilmoitti kantelijalle,että hänen organisaationsa työ oli riittämätöntä.
In April 1996,the Commission informed the complainant,inresponse to requests by him,that the contract could not be extended beyond the date foreseen in the contract.
Huhtikuussa 1996 komissio ilmoitti kantelijalle vastauksena hänen pyyntöihinsä,että sopimuksen määräaikaa ei voida pidentää.
Decision on complaint960/98/PB(Confidential) againstthe European Commission
Päätös kanteluun960/98/PB (luottamuksellinen) Euroopankomissiota vastaan
In April 1996,the Commission received from the complainant a draft final report on theproject,produced in accordance with the contract.
Huhtikuussa 1996 komissio sai kantelijalta luonnoksen hankkeen loppuraportista,joka olilaadittu sopimuksen mukaisesti.
The Commission acknowledged receiptof the report,and reminded the complainant that the contract would end at the date foreseen in the contract.
Komissio ilmoitti saaneensa raportin ja muistutti kante-lijaa,että sopimus päättyisi sopimuksessa ilmoitettuna ajankohtana.
Three months later the Commission sent the complainant a responseto the draft final report.
Kolme kuukauttamyöhemmin komissio lähetti kantelijalle loppuraportin luonnosta koskevan vastauksen.
On 26 May 1997,the Commission informed the complainant by letter that its anti-fraudunit (then ‘UCLAF’) would conduct an audit on the premises of the complainant’s organisation.
Taloudellinen ja tekninen tarkastus suoritettiin kantelijantiloissa 26.–28.toukokuuta 1997.
On 26-28 May 1997,a financial and technical audit wascarried out on the complainant’s premises.
Heinäkuun 30.päivänä 1997 komissio lähetti tarkastusraportin kantelijalle huomautuksiavarten.
On 30 July 1997,the Commission sent the audit report to the complainant for comments.The audit report informed the complainant that on the basis of non-performance of thecontract and false or incomplete statements,the Commission intended to recover the entireadvanced financial contribution.
107 ja virheellisten tai puutteellisten selvitysten takia komissio aikoi periä takaisin koko rahoitusosuuden.
The complainant sent the Commission his comments onthe audit report on 11 September 1997.
Kantelija lähetti komissiolle huomautuksensa tarkastusraportista 11.syys-kuuta 1997.
He received a letter from the Commission on 21April 1998,which contained,amongst others,an acknowledgement of receipt of hiscomments of 11 September 1997.
Hän vastaanotti komissiolta kirjeen 21. huhtikuuta 1998,joka sisälsi mm.vastaanottoilmoituksen hänen 11. huhtikuuta 1998 tekemilleen huomautuksille.
The problems associated with this contract led the Commission to exclude,in April 1998,the complainant from the negotiations concerning two new projects.
Tähän sopimukseen liittyvien ongelmien takia komissio sulki huhtikuussa 1998 hakijanpois kahden uuden hankkeen neuvotteluista.
It was also decidednot to mention the 1993-1996 project in a Commission research programme publication.
Vuosien 1993–1996 hanketta päätettiin myösolla mainitsematta komission tutkimusohjelmia koskevassa julkaisussa.
On 6 July 1998,UCLAF informed the national Public Prosecutor for Serious Fraud of itssuspicions of fraud committed by the complainant in relation to the 1993-1996 contract.It appears that UCLAF held suspicions of serious fraud involving accomplices in other EUMember States.
Heinäkuun 6.päivänä 1998 UCLAF ilmoitti kansalliselle törkeistä petoksista vastaavalleyleiselle syyttäjälle kantelijaan liittyvistä vuosien 1993–1996 sopimusta koskevistapetosepäilyistään. Näytti siltä,että UCLAF epäili törkeitä petoksia,joihin liittyi avustajiamuissa EU:n jäsenvaltioissa.
The Public Prosecutor for Serious Fraud started an inquiry into the case,which was frequently debated in the national press as well as in the parliament .
Törkeistä petoksista vastaava yleinen syyttäjä käynnisti tutkimuksen asiassa,josta keskusteltiin useasti kansallisissa sanomalehdissä sekä parlamentissa.
The casealso gave rise to a more general debate on whether the Member State has implementedadequate anti-fraud measures in respect of Community finances.
Tapaus synnytti myös yleisempää keskustelua siitä,ovatko jäsenvaltiot toteuttaneetriittäviä petostentorjuntatoimia yhteisön rahoituksen osalta.
The complainant’s casewas in several newspaper articles referred to as a recent source of strong disagreementbetween the Commission and the national authorities.
Useassa sanomalehtiartikkelissa kantelijan tapausta nimitettiin viimeisimmäksi komission ja kansallisten viranomaisten väliseksi erimielisyyden kohteeksi.
Statements by Commission officialsconfirmed that the Commission’s anti-fraud bodies (first UCLAF,later OLAF) wereconvinced that their suspicions of fraud by the complainant’s organisation were correct.
Komission virkamiesten lausunnoissavahvistettiin,että komission petostentorjuntaelimet (ensin UCLAF,myöhemmin OLAF)olivat vakuuttuneita siitä,että niiden kantelijan organisaatioon liittyvät petosepäilyksetolivat oikeita.
Atone point the Commission entered into a direct dialogue with the national Ministry of Justice, which appears to have implemented new rules as a result.
Jossain vaiheessa komissio kävi suoria keskusteluja kansallisen oikeusministeriön kanssa,ja vaikutti siltä,että tämän seurauksena ministeriö otti käyttöön uusiasääntöjä.
It furthermore becameapparent from published articles that some national newspapers had gained access to aconfidential report which UCLAF had sent to the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Julkaistuista artikkeleista kävi myös ilmi,että jotkin kansalliset sanomalehdetolivat saaneet käsiinsä luottamuksellisen raportin,jonka UCLAF oli lähettänyt törkeistäpetoksista vastaavalle yleiselle syyttäjälle.
On 20 December 1999,the national Public Prosecutor for Serious Fraud decided that therewas no basis for prosecution.
Joulukuun 20.päivänä 1999 kansallinen törkeistä petoksista vastaava yleinen syyttäjäpäätti,että syytteen nostamiselle ei ole perusteita.
It appears that the Public Prosecutor considered the financialirregularities to primarily amount to bookkeeping errors.
Näytti siltä,että yleinen syyttäjä katsoi,että taloudelliset sääntöjenvastaisuudet liittyivät lähinnä kirjanpitovirheisiin.
On 5 January 2000,the Commission’s new anti-fraud unit (‘OLAF’) submitted a formalcomplaint to the national Director of Public Prosecutions,requesting him to review thedecision of the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Tammikuun 5.päivänä 2000 komission uusi petostentorjuntavirasto (OLAF) toimitti virallisen valituksen kansalliselle yleiselle syyttäjäviranomaiselle ja pyysi häntä tarkistamaantörkeistä petoksista vastaavan yleisen syyttäjän päätöksen.
The request was made in accordancewith established procedures in national law.
Pyyntö tehtiin kansallisessalainsäädännössä säädettyjä menettelyjä noudattaen.
On the following day,OLAF’s complaint wascommented on in national newspapers.
Seuraavana päivänä OLAF:n valitustakommentoitiin kansallisissa sanomalehdissä.
At least one newspaper article quoted or referredto statements by OLAF-officials as well as the complainant.
Ainakin yhdessä sanomalehdessä esitettiinlainauksia OLAF:n virkamiesten sekä kantelijan lausunnoista tai viitattiin niihin.
An OLAF official confirmedthe complaint and stated that OLAF did not consider the Public Prosecutor’s decision tobe well founded.
OLAF:nvirkamies vahvisti kantelijan ja totesi,että OLAF:n mielestä yleisen syyttäjän päätös ei oleperusteltu.
On 13 June 2000,the national Director of Public Prosecutions decided that he found noreason to overturn the decision of the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Kesäkuun 13.päivänä 2000 kansallinen yleinen syyttäjäviranomainen teki päätöksen,jonka mukaan hän ei löytänyt perusteita kumota törkeistä petoksista vastaavan yleisensyyttäjän päätöstä.
The decisionof the Director of Public Prosecutions is,according to national law,final.
Yleisen syyttäjäviranomaisen päätös on kansallisen lain mukaan lopullinen.
In mid-2000,OLAF officials confirmed to the press that the Commission intended,aspreviously decided,to recover EC financial contributions from the complainant.
Vuoden 2000 puolivälissä OLAF:n virkamiehet vahvistivat lehdistölle,että komissio aikoiaiemman päätöksen mukaisesti periä kantelijalta takaisin EU:n rahoitusosuudet.
Thiswould be done through civil action.
Tämätehtäisiin viemällä asia siviilituomioistuimeen.
The complainant submitted his complaint to the Ombudsman almost the same time as acolleague of his submitted a very similar complaint.
Kantelija jätti oikeusasiamiehelle kantelun melkein samaan aikaan kun hänen kollegansatoimitti hyvin samankaltaisen kantelun.
The Ombudsman decided to deal withthe two complaints in a joint inquiry.
Oikeusasiamies päätti käsitellä nämä kaksikantelua yhteisessä tutkimuksessa.
In September 2000,the complaint submitted by the
Syyskuussa 2000 kantelijan kollegan toimittamakantelu peruutettiin.
The Commission’s conclusions concerning non-compliance and fraud were wrong.
(i)Komission johtopäätökset sopimuksen noudattamatta jättämisestä ja petoksistaolivat virheelliset.
(ii)It was wrong of the Commission not to inform the complainant before reporting theorganisation to the national Public Prosecutor for Serious Fraud in July 1998.
(ii)Komissio teki väärin,kun se ei ottanut yhteyttä kantelijaan,ennen kuin se ilmoittiorganisaatiosta kansalliselle törkeistä petoksista vastaavalle yleiselle syyttäjälle heinäkuussa 1998.
(iii)The Commission failed to secure the confidentiality of the report which UCLAF hadsent to the national Public Prosecutor for Serious Fraud.
(iii)Komissio laiminlöi UCLAF:n kansalliselle törkeistä petoksista vastaavalle yleisellesyyttäjälle lähettämän raportin luottamuksellisuuden varmistamisen.
Its failure to do so was evidentfrom the fact that national newspapers had gained possession of the report.
Sen laiminlyönti oliilmeinen,sillä kansalliset sanomalehdet olivat saaneet haltuunsa kyseisen raportin.
(iv)It appeared wrong of the Commission’s anti-fraud personnel to give interviews tonational newspapers about their suspicions of fraud on the part of the complainant and hisorganisation.
(iv)Näytti siltä,että komission petostentorjunnasta vastaavat virkamiehet tekivät väärin,kun he antoivat kansallisille sanomalehdille haastatteluja kantelijaan ja hänen organisaatioonsa liittyvistä petosepäilyistä.
The complainant appeared to suspect that the Commission intended to createpublic pressure on the national prosecutors.
Näytti siltä,että kantelija epäili,että komissio aikoi luodajulkisia paineita kansallisille syyttäjille.
(This fourth allegation was submitted after theoriginal complaint,but taken up for inquiry and submitted to the Commission forcomments.)
(Tämä neljäs väite toimitettiin alkuperäisenkantelun jälkeen,mutta se otettiin tutkittavaksi ja välitettiin komissiolle huomautuksiavarten.)
B) Other allegations were that:
B) Muut väitteet olivat seuraavat:
(v)It was wrong of the Commission not to comment on the final draft report which wassubmitted end of April 1996.
(v)Komissio teki väärin,kun se ei esittänyt huomautuksia loppuraportin luonnoksesta,joka toimitettiin huhtikuun lopussa 1996.
The contract required such comments to be made within twomonths.
Sopimuksen mukaan tällaiset huomautuksettulisi tehdä kahden kuukauden kuluessa.
(vi)The Commission’s audit on 26 to 28 May 1997 was announced to be only a financial control.
(vi)Komission 26.–28.toukokuuta 1997 suorittaman tarkastuksen ilmoitettiin olevanainoastaan taloudellinentarkastus.
It was therefore wrong of the Commission to also conduct a technical audit.
Komissio teki näin ollen väärin,kun se suoritti myösteknisen tarkastuksen.
(vii)The officials who conducted the audit in May 1997 acted offensively,e.g. makingaccusations directly against the complainant’s employees.
(vii)Tarkastuksen toukokuussa 1997 suorittaneet virkamiehet käyttäytyivät loukkaavasti,esim. syyttivät kantelijan työntekijöitä suoraan.
(viii)The Commission did not reply within a reasonable period of time to thecomplainant’s letter of 11 September 1997.
(viii)Komissio ei vastannut kohtuullisen ajan kuluessa kantelijan 11.syyskuuta 1997päivättyyn kirjeeseen.
(ix)The Commission’s decision in April 1998 to exclude the complainant’s organisationfrom the negotiation of new projects should have been made earlier.
(ix)Komission huhtikuussa 1998 tekemä päätös sulkea kantelijan organisaatio poisuusien hankkeiden neuvotteluista olisi pitänyt tehdä aiemmin.
The fact that it did notdo so caused the complainant to spend time and energy on negotiating the new projects.
Tämän takia kantelija käyttiaikaa ja energiaa uusien hankkeiden neuvotteluihin.
(x)The Commission’s decision not to include the disputed project in the Commission’sresearch publication was unjustified.
(x)Komission päätös olla ottamatta kiistanalaista hanketta mukaan komission tutkimusjulkaisuun oli perusteeton.
In addition to its first opinion on the complaint,the Commission was later requested tosubmit further comments and information.
Kantelua koskevan ensimmäisen lausuntonsa lisäksi komissiota pyydettiin myöhemminantamaan lisähuomautuksia ja -tietoja.
This was primarily in response to the fourthallegation referred to above,which was raised subsequent to the complainant’s originalcomplaint.
Näitä pyydettiin lähinnä edellä mainittuun neljänteen väitteeseen,joka toimitettiin myöhemmin kuin kantelijan alkuperäinen kantelu.
As a preliminary point,the Commission drew the Ombudsman’s attention to the fact thatthe national Public Prosecutor was investigating the question of fraud by the complainant’sorganisation.
Komissio kiinnitti oikeusasiamiehen huomion alustavasti siihen seikkaan,että kansallinenyleinen syyttäjä tutki kantelijan organisaation petosta koskevaa kysymystä.
The Commission suggested that this might constitute a situation “sub judice”(i.e.a case not yet judicially decided) which the Ombudsman might like to consider as anaspect that could affect the admissibility of the complaint.
Komissioehdotti,että tässä voi olla kyse tilanteesta,jossa asia on oikeuskäsittelyssä (ts. asiaa ei olevielä päätetty tuomioistuimessa),jonka oikeusasiamies ehkä katsoo vaikuttavan kanteluntutkittavaksi ottamiseen.
(i)The Commission maintained that the contract had not been complied with,describing in some detail the technical matters concerned.
(i)Komissio pitäytyi väitteessään,jonka mukaan sopimusta ei ollut noudatettu,jakuvaili yksityiskohtaisesti asiaan liittyviä teknisiä seikkoja.
It also maintained that the auditin May 1997 had shown that false or incomplete statements had been made.
Se väitti myös edelleen,ettätoukokuussa 1997 suoritettu tarkastus oli osoittanut,että virheellisiä tai puutteellisia selvityksiä oli esitetty.
It regardedthe latter to constitute an adequate basis for referring the matter to the national prosecutors.
Se katsoi,että jälkimmäinen seikka oli riittävä peruste asian viemiseksikansalliselle syyttäjälle.
(ii)In complying with its duty to refer cases of potential fraud to national judicialauthorities,the Commission did not have an obligation to inform the complainant beforehand.
(ii)Täyttäessään velvollisuuttaan viedä mahdolliset petosasiat kansallisten viranomaisten tutkittavaksi komissiolla ei ole velvollisuutta ilmoittaa kantelijalle etukäteen.
(iii)As regards the leaking of UCLAF’s report to the national press,the Commissionstated that it had carefully been watching the rules of confidentiality and could thereforenot be held responsible.
(iii)UCLAF:n raportin vuotamisesta kansalliselle lehdistölle komissio totesi,että se olihuolellisesti noudattanut luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä eikä sitä voitu pitäävastuullisena.
Furthermore,at the time of the leak,the report (or copies of it)was in the possession of the Permanent Representation of the Member State in Brussels,the National Prosecutor and the complainant himself.
Lisäksi vuodon aikana raportti (tai sen jäljennökset) oli Brysselissä sijaitsevan jäsenvaltion pysyvän edustuston,kansallisen syyttäjän ja itse kantelijan hallussa.
(iv)The statements made by its anti-fraud personnel to national newspapers had notbeen such as to endanger the complainant’s rights of defence. Furthermore,the anti-fraudpersonnel had not informed the public actively,but had been contacted by journalists andresponded to their questions in due course.
(iv)Petostentorjunnasta vastaavien virkamiesten lausunnot kansallisille sanomalehdilleeivät olleet senlaatuisia,että ne olisivat vaarantaneet kantelijan puolustautumisoikeuden.Lisäksi petostentorjunnasta vastaavat virkamiehet eivät olleet tiedottaneet yleisölle aktii-visesti,vaan lehdistö oli ottanut heihin yhteyttä,ja he olivat vastanneet lehdistön kysymyksiin aikanaan.
In regard to allegations (v) to (x),the Commission submitted that:
Väitteistä (v) – (x) komissio totesi seuraavaa:
(v)Under normal circumstances,the draft final report would have to be expresslyreplied to within a period of two months,and a failure to do so would constitute an acceptance of the report.
(v)Tavanomaisissa olosuhteissa loppuraportin luonnokseen olisi nimenomaisestivastattava kahden kuukauden kuluessa,ja tämän laiminlyönti tarkoittaisi raportin hyväksymistä.
However,in this case the Commission only acknowledged receipt ofthe report without further comments within the period of two months since it had alreadyindicated to the complainant that the work was not done in compliance with the terminatedcontract.
Tässä tapauksessa komissio ainoastaan ilmoitti vastaanottaneensa raportin eikä selähettänyt lisähuomautuksia kahden kuukauden kuluessa,sillä se oli jo ilmoittanut kante-lijalle,että työ ei ollut umpeutuneen sopimuksen mukaista.