natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the French Republic made the following statement (OJ 2002 L 190, p. 19):
Ranskan tasavalta on antanut puitepäätöksen 32 artiklan mukaisesti seuraavan lausuman (EYVL 2002, L 190, s. 19):
‘Pursuant to Article 32 of the framework decision … France states that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Treaty on European Union
”Ranska toteaa – – puitepäätöksen 32 artiklan mukaisesti täytäntöönpanovaltiona jatkavansa pyyntöjen käsittelemistä ennen 1 päivää tammikuuta 2004 sovellettavan, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan järjestelmän mukaisesti
Loi no 2004-204 portant adaptation de la justice aux évolutions de la criminalité (Law No 2004-204 adapting the legal system to developments in criminality) of 9 March
Puitepäätös on pantu täytäntöön lainkäytön mukauttamisesta rikollisuuden kehitykseen (loi portant adaptation de la justice aux évolutions de la criminalité, JORF 10.3.2004, s.
2004 (JORF, 10 March 2004, p. 4567) implemented the Framework Decision by inserting into the Code de procedure pénale (Code of Criminal Procedure) Articles 695-11 to 695-51.
4567) 9.3.2004 annetulla lailla nro 2004-204, jolla on otettu tätä tarkoitusta varten rikosprosessilakiin (code de procédure penale) 695-11 §–695-51 §.
That law also included provisions implementing the 1995 and 1996 Conventions.
Tässä laissa on lisäksi annettu säännökset vuosien 1995 ja 1996 yleissopimusten täytäntöönpanosta.
Law No 2004-1345 of 9 December 2004 authorised ratification of the 1996 Convention (JORF, 10 December 2004, p. 20876).
Vuoden 1996 yleissopimuksen ratifioiminen hyväksyttiin 9.12.2004 annetulla lailla nro 2004-1345 (JORF 10.12.2004, s. 20876).
Decree No 2005-770 of 8 July 2005 published the 1996 Convention (JORF, 10 July 2005, p. 11358).
Tämän yleissopimuksen julkaisemisesta säädetään 8.7.2005 annetulla asetuksella nro 2005-770 (JORF 10.7.2005, s. 11358).
It was stated to be applicable from 1 July 2005.
Siinä täsmennetään, että yleissopimusta sovelletaan 1.7.2005 lähtien.
The main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
On 11 October 2000 the Spanish Government, on the basis of the European Convention on Extradition of 13 December 1957, requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea for offences allegedly committed on Spanish territory in February and March 1992, described as the storing of weapons, the illegal possession of explosives, the offence of unlawful use of a motor vehicle belonging to another, the offence of changing car registration plates, and the offence of belonging to a terrorist organisation.
Espanjan hallitus oli esittänyt 11.10.2000 rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13.12.1957 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen nojalla Santesteban Goicoechean luovuttamista koskeneen pyynnön, joka liittyi tekoihin, joihin hänen väitettiin syyllistyneen Espanjan alueella helmi-maaliskuussa 1992 ja joihin kuuluivat sodankäynnissä käytettävien aseiden varastointi, räjähteiden laiton hallussapito, moottoriajoneuvon luvaton käyttöönotto, rekisterikilpien vaihtamista koskeva rikos sekä terroristijärjestöön kuulumista koskeva rikos.
That request was the subject of an unfavourable opinion of the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles), by judgment of 19 June 2001, on the ground that the offences for which extradition was sought were statute-barred under French law.
Cour d’Appel de Versailles’n chambre de l’instruction antoi tästä kielteisen lausunnon 19.6.2001 antamallaan ratkaisulla sillä perusteella, että teot, joiden perusteella luovuttamista vaadittiin, olivat Ranskan oikeuden perusteella vanhentuneet.
On 31 March 2004 a European arrest warrant referring to the same acts as the extradition request of 11 October 2000 was issued by the Spanish judicial authorities against Mr Santesteban Goicoechea.
Espanjan oikeusviranomaiset antoivat 31.3.2004 Santesteban Goicoecheaa koskeneen eurooppalaisen pidätysmääräyksen, joka koski samoja tekoja kuin 11.10.2000 esitetty luovuttamispyyntö.
In its written observations, the French Government stated that it had not enforced the warrant.
Ranskan hallitus on ilmoittanut kirjallisissa huomautuksissaan, että se ei ole noudattanut tätä pidätysmääräystä.
In view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the warrant could be regarded only as a mere request for a provisional arrest, to be dealt with under the system of extradition applicable before 1 January 2004, that is, the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Kun otettiin huomioon tekopäivämäärä ja puitepäätöksen 32 artiklan mukaisesti annettu lausuma, pidätysmääräystä voitiin näet pitää vain pelkkänä väliaikaista kiinniottamista koskevana pyyntönä, jota oli käsiteltävä ennen 1.1.2004 sovelletun luovuttamisjärjestelmän eli rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13.12.1957 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen mukaan.
However, the offences were statute-barred under French law.
Teot olivat Ranskan lainsäädännön mukaan vanhentuneet.
In any event, Mr Santesteban Goicoechea was serving a sentence of imprisonment in France, so that no surrender to the requesting Member State could have been carried out until after that sentence had been served.
Joka tapauksessa Santesteban Goicoechea suoritti Ranskassa vankeusrangaistusta, joten mahdollinen palauttaminen pyynnön esittäneeseen jäsenvaltioon olisi voitu toteuttaa vasta sen jälkeen kun tämä rangaistus olisi suoritettu loppuun.
Mr Santesteban Goicoechea was to be released on 6 June 2008.
Santesteban Goicoechea piti vapauttaa 6.6.2008.
As stated at the hearing by the Spanish Government, since the impossibility of making use of a European arrest warrant in view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision had been pointed out by the French judicial authorities, a request for provisional arrest was made on 27 May 2008 by the Juzgado Central de Instrucción (Central Court of Investigation) of the Audiencia Nacional (National High Court, Spain) in respect of the same acts, with a view to a request for extradition based on the 1996 Convention.
Kuten Espanjan hallitus on täsmentänyt istunnossa, Juzgado Central de Instrucción de la Audiencia Nacional (Espanja) esitti 27.5.2008 väliaikaista kiinniottamista koskeneen pyynnön samojen tekojen perusteella pyytääkseen vuoden 1996 yleissopimuksen perusteella luovuttamista, koska Ranskan oikeusviranomaiset olivat muistuttaneet siitä, että tekopäivämäärän ja puitepäätöksen 32 artiklan mukaisesti annetun lausuman vuoksi oli mahdotonta käyttää eurooppalaista pidätysmääräystä.
On 28 May 2008 Mr Santesteban Goicoechea was detained for the purpose of extradition by the Procureur de la Répu blique (Public Prosecutor).
Procureur de la République (syyttäjä ensimmäisessä oikeusasteessa) määräsi Santesteban Goicoechean 28.5.2008 otettavaksi säilöön odottamaan luovuttamista.
On 2 June 2008 the Spanish authorities requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea under the 1996 Convention.
Espanjan viranomaiset pyysivät 2.6.2008 Santesteban Goicoechean luovuttamista vuoden 1996 yleissopimuksen nojalla.
The Procureur Général (Principal Public Prosecutor) asks the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier to issue a favourable opinion on the Spanish authorities’ request.
Procureur général (syyttäjä muutoksenhakuasteessa) vaatii Cour d’appel de Montpellier’n chambre de l’instructionia antamaan puoltavan lausunnon Espanjan viranomaisten pyyntöön.
Mr Santesteban Goicoechea refuses to be surrendered to the Spanish authorities, taking the view in particular that the Kingdom of Spain cannot make use of the provisions of the 1996 Convention.
Santesteban Goicoechea vastustaa sitä, että hänet luovutettaisiin Espanjan viranomaisille, sillä hän katsoo muun muassa, että Espanjan kuningaskunta ei voi käyttää vuoden 1996 yleissopimuksen määräyksiä.
The referring court notes that the Framework Decision provides in Article 31 that from 1 January 2004 it is to replace the corresponding provisions of the conventions — which it then mentions — applicable in the field of extradition in relations between the Member States.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että puitepäätöksen 31 artiklassa säädetään, että puitepäätöksellä korvataan 1.1.2004 lähtien yleissopimusten vastaavat määräykset, joihin myöhemmin viitataan ja joita sovelletaan jäsenval tioiden välisissä luovuttamisissa.
The 1996 Convention is mentioned in Article 31(1)(d) of the Framework Decision.
Vuoden 1996 yleissopimukseen viitataan puitesopimuksen 31 artiklan 1 kohdan d alakohdassa.
That court states that Article 31(2) of the Framework Decision provides for the possibility of some Member States continuing to apply certain bilateral or multilateral agreements in force at the time of adoption of the Framework Decision.
Puitepäätöksen 31 artiklan 2 kohdassa säädetään sen mukaan tiettyjen jäsenvaltioiden osalta mahdollisuudesta jatkaa tiettyjen puitepäätöksen tekohetkellä voimassa olevien kahdenvälisten tai monenkeskisten sopimusten soveltamista.
They must, however, notify those agreements within three months from the entry into force of the Framework Decision.
Niiden piti kuitenkin ilmoittaa näistä sopimuksista kolmen kuukauden kuluessa puitepäätöksen voimaantulosta.
The Kingdom of Spain has not made any notification to that effect.
Espanjan kuningaskunta ei ole antanut tällaista ilmoitusta.
The referring court is also uncertain as to the interpretation of Article 32 of the Framework Decision, since the application is sought in the main proceedings of a convention that has been applicable in France since 1 July 2005.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pyytää myös puitepäätöksen 32 artiklan tulkintaa, koska pääasiassa vaaditaan Ranskassa 1.7.2005 lähtien voimassa olleen yleissopimuksen soveltamista.
In those circumstances, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Cour d’appel de Montpellier’n chambre de l’instruction on päättänyt lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
‘(1) Does the failure of a Member State (in this case [the Kingdom of] Spain) to notify under Article 31(2) of the Framework Decision … its intention to continue to apply bilateral or multilateral agreements preclude, by reason of the word “replace” in Article 31 of that Framework Decision, that Member State from using with another Member State (in this case [the French Republic]), which has made a statement under Article 32 of the Framework Decision, procedures other than that of the European arrest warrant?
”1) Merkitseekö se, että jäsenvaltio, tässä tapauksessa Espanja[n kuningaskunta], ei ole ilmoittanut – – puitepäätöksen 31 artiklan 2 kohdan nojalla aikomuksestaan jatkaa kahdenvälisten tai monenkeskisten sopimusten soveltamista, kyseisen puitepäätöksen 31 artiklassa käytetyn käsitteen ’korvataan’ perusteella sitä, että tämä jäsenvaltio ei voi käyttää toisen jäsenvaltion, tässä tapauksessa Ranskan [tasavallan], joka on antanut lausuman puitepäätöksen 32 artiklan nojalla, kanssa muita menettelyjä kuin eurooppalaista pidätysmääräystä?
If the answer to the above question is in the negative, an answer to the following question is requested:
Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, pyydetään vastausta seuraavaan kysymykseen:
(2) Do the provisos made by the executing Member State permit that State to apply [the 1996] Convention … which was thus prior to 1 January 2004, but entered into force in that executing State after that date of 1 January 2004 referred to in Article 32 of the Framework Decision?’
2) Voiko täytäntöönpanovaltio soveltaa ennen päivämäärää 1.1.2004 tehtyä [eli vuoden 1996] yleissopimusta, joka on kuitenkin tullut voimaan kyseisessä täytäntöönpanovaltiossa tämän puitepäätöksen 32 artiklassa tarkoitetun päivämäärän 1.1.2004 jälkeen, sillä perusteella, että se on esittänyt varaumia?”
By letter of 3 July 2008, lodged at the Court Registry on the same day, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier asked for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure.
Cour d’appel de Montpellier’n chambre de l’instruction on pyytänyt 3.7.2008 päivätyllä kirjeellä, joka on jätetty yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon samana päivänä, ennakkoratkaisupyynnön käsittelemistä työjärjestyksen 104 b artiklassa tarkoitetussa kiireellisessä menettelyssä.
The referring court stated as grounds for that request that Mr Santesteban Goicoechea was being detained, after serving a sentence of imprisonment, on the sole basis of detention for the purpose of extradition ordered in the extradition proceedings in which the reference was made.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin perustelee pyyntöään sillä, että Santesteban Goicoechea on ollut vankilarangaistuksen suorittamisen jälkeen vapautensa menettäneenä yksinomaan sellaisen säilöönoton perusteella, joka on määrätty hänelle ennakkoratkaisupyynnön kohteena olevan luovuttamismenettelyn yhteydessä.
The Third Chamber of the Court, after hearing the Advocate General, decided on 7 July 2008 to grant the referring court’s request for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure.
Yhteisöjen tuomioistuimen kolmas jaosto päätti 7.7.2008 julkisasiamiestä kuultuaan hyväksyä kansallisen tuomioistuimen pyynnön ennakkoratkaisupyynnön käsittelemisestä kiireellisessä menettelyssä.
According to the order for reference, the reference for a preliminary ruling is based on Article 234 EC, although the interpretation sought concerns the Framework Decision, an act adopted under Title VI of the EU Treaty.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta välipäätöksestä ilmenee, että ennakkoratkaisupyyntö perustuu EY 234 artiklaan, mutta pyydetty tulkinta koskee puitepäätöstä eli Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston perusteella toteutettua toimea.
It should be noted, however, that, in accordance with Article 46(b) EU, the provisions of the EC and EAEC Treaties concerning the powers of the Court of Justice and the exercise of those powers, including the provisions of Article 234 EC, apply to the provisions of Title VI of the EU Treaty under the conditions laid down by Article 35 EU.
Heti aluksi on kuitenkin todettava, että EU 46 artiklan b alakohdan mukaan EY:n perustamissopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa ja tämän toimivallan käyttämistä ja joihin EY 234 artikla kuuluu, sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston määräyksiin EU 35 artiklassa määrätyin edellytyksin.
The French Republic stated, by a declaration of 14 March 2000 taking effect from 11 July 2000, that it accepted the jurisdiction of the Court to rule on the validity
Ranskan tasavalta on antanut 14.3.2000 julistuksen, joka tuli voimaan 11.7.2000 ja jolla se hyväksyi yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan antaa ennakkoratkaisuja EU
SANTESTEBAN GOICOECHEA and interpretation of the acts referred to in Article 35 EU in accordance with the arrangements laid down in Article 35(3)(b) EU (OJ 2005 L 327, p. 19).
35 artiklassa tarkoitettujen säädösten pätevyydestä tai tulkinnasta kyseisen artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti (EUVL 2005, L 327, s. 19).
In those circumstances, the fact that the order for reference does not mention Article 35 EU but refers to Article 234 EC cannot of itself make the reference for a preliminary ruling inadmissible.
Tässä tilanteessa se, että ennakkoratkaisupyynnössä ei mainita EU 35 artiklaa vaan siinä viitataan EY 234 artiklaan, ei voi itsessään merkitä sitä, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta.
This conclusion is reinforced by the fact that the EU Treaty neither expressly nor by implication lays down the form in which the national court must present its reference for a preliminary ruling (see Dell’Orto, paragraph 36).
Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa ei nimenomaisesti eikä implisiittisesti määrätä, missä muodossa kansallisen tuomioistuimen on esitettävä ennakkoratkaisupyyntönsä (ks. em. asia Dell’Orto, tuomion 36 kohta).
Moreover, as the French Government states in its observations, while it follows from the caselaw of the French Conseil d’État (Council of State) that when indictment divisions give opinions on requests for extradition they exercise administrative powers, that does not lead to the conclusion that those bodies are not courts or tribunals within the meaning of Article 234 EC.
Kuten Ranskan hallitus on lisäksi huomautuksissaan esittänyt, vaikka Ranskan Conseil d’État’n oikeuskäytännöstä ilmenee, että Cour d’appel -tuomioistuinten chambre de l’instruction -osastot käyttävät hallinnollista valtaa, kun ne antavat lausunnon luovuttamispyynnöstä, siitä ei kuitenkaan voida päätellä, että nämä elimet eivät olisi EY 234 artiklassa tarkoitettuja tuomioistuimia.
It is not disputed that the indictment divisions of courts of appeal satisfy the above conditions of establishment by law, permanence and independence.
On kiistatonta, että Cour d’appel -tuomioistuinten chambre de l’instruction -osastot täyttävät edellä mainitut toimielimen lakisääteisyyttä, pysyvyyttä ja riippumattomuutta koskevat edellytykset.
Their involvement is compulsory in extradition matters and they give decisions in proceedings
Luovutusasioiden saattaminen niiden käsiteltäväksi
They review the conditions of lawfulness of extradition and give a reasoned opinion.
Ne valvovat luovuttamisen laillisuuden edellytyksiä ja antavat perustellun lausunnon.
If the opinion is unfavourable, once it has become final it puts an end to the extradition procedure and automatically entails the release of a requested person who has been detained pending extradition.
Mikäli lausunto on kielteinen, sillä saatetaan luovuttamismenettely päätökseen sen jälkeen, kun lausunnosta on tullut lainvoimainen, ja tällainen lausunto johtaa automaattisesti siihen, että henkilö, jonka luovuttamista on vaadittu ja joka on otettu säilöön luovuttamista varten, vapautetaan.
In addition, as the French Government explains in its observations, the Cour de cassation (Court of Cassation) has since 1984 accepted that an opinion of an indictment division can be the subject of an appeal in cassation based on errors of form and procedure.
Kuten Ranskan hallitus on esittänyt huomautuksissaan, Cour de cassation on lisäksi hyväksynyt vuodesta 1984 lähtien sen, että chambre de l’instructionin lausunnosta voidaan tehdä kassaatiovalitus muoto- ja menettelyvirheiden perusteella.
That possibility of an appeal on a point of law is now laid down in Article 696-15 of the Code de procedure pénale.
Tämä valitusmahdollisuus on sittemmin vahvistettu rikosprosessilain (code du procédure pénale) 696-15 §:ssä.
Finally, where an appeal in the interests of the law is brought before the Cour de cassation against an opinion of an indictment division, the court rules on the substantive conditions of extradition.
Kun Cour de cassationin käsiteltävänä on chambre de l’instructionin antamaa lausuntoa koskeva pourvoi dans l’intérêt de la loi -tyyppinen valitus (erityinen yleisen edun nimissä tehty valitus), se antaa ratkaisun luovuttamisen aineellisista edellytyksistä.
It follows from all those elements that the Court has jurisdiction to answer the questions referred.
Edellä esitetyn perusteella yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen vastaamaan esitettyihin kysymyksiin.
As a preliminary point, Mr Santesteban Goicoechea asks the Court to hold that it would be contrary to the general principles of law applicable within the Union, in particular the principles of legal certainty, legality and non-retroactivity of the more severe criminal law, to apply the 1996 Convention to him in respect of acts which the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Versailles, by judgment of 19 June 2001, declared to be statute-barred under French law, giving an opinion unfavourable to extradition.
Santesteban Goicoechea pyytää aluksi yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että olisi Euroopan unionissa sovellettavien yleisten oikeusperiaatteiden ja erityisesti oikeusvarmuuden periaatteen, laillisuusperiaatteen ja ankaramman rikoslain taannehtivaa soveltamista koskevan kiellon vastaista soveltaa häneen vuoden 1996 yleissopimusta sellaisten tekojen perusteella, joiden osalta Cour d’appel de Versailles’n chambre de l’instruction on 19.6.2001 antamallaan ratkaisulla todennut vanhentumisen Ranskan oikeuden nojalla ja antanut kielteisen lausunnon luovuttamisesta.
He submits that, although the conventions on extradition apply to acts which took place before their entry into force, a new convention on extradition cannot have the effect of reopening situations that have been definitively settled.
Hän vetoaa siihen, että vaikka rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta tehtyjä yleissopimuksia sovelletaan niiden voimaantuloa edeltäviin tekoihin, ei voida hyväksyä sitä, että uudella luovuttamista koskevalla yleissopimuksella kyseenalaistetaan lopullisesti ratkaistuja tilanteita.
On this point, it must be stated that, in so far as the preliminary point raised by the defendant in the main proceedings concerns the problems arising from the successive temporal application of the European Convention on Extradition of 13 December 1957 and the 1996 Convention, it is extraneous to the answer to the questions referred for a preliminary ruling and the interpretation of Articles 31 and 32 of the Framework Decision.
Tästä on todettava, että siltä osin kuin pääasian vastaajan alustavat perustelut koskevat ongelmia, joita aiheutuu siitä, että rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13.12.1957 tehtyä eurooppalaista yleissopimusta ja vuoden 1996 yleissopimusta sovelletaan ajallisesti peräkkäin, ne eivät liity ennakkoratkaisukysymyksiin annettavaan vastaukseen eivätkä puitepäätöksen 31 ja 32 artiklan tulkintaan.
It must be recalled that, under Article 35 EU, it is for the national court or tribunal, not the parties to the main proceedings, to bring a matter before the Court of Justice.
On muistettava, että EU 35 artiklan mukaan kansallisen tuomioistuimen, ei pääasian asianosaisten, asiana on saattaa ennakkoratkaisupyyntö yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
By its first question the referring court asks essentially whether Article 31 of the Framework Decision must be interpreted as meaning that, having regard to the word ‘replace’ in paragraph 1 of that article, the failure of a Member State, such as the Kingdom of Spain, to notify that it intends to apply bilateral or multilateral
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko puitepäätöksen 31 artiklaa tulkittava siten, että jos jäsenvaltio, tässä tapauksessa Espanjan kuningaskunta, ei ole ilmoittanut puitepäätöksen 31 artiklan 2 kohdan nojalla aikomuksestaan jatkaa kahdenvälisten tai monenkeskisten sopimusten
Mr Santesteban Goicoechea submits that the term ‘replace’ is unambiguous and that, in the absence of notification by the Kingdom of Spain of its wish to continue to apply the 1996 Convention, that convention cannot be applied between the Kingdom of Spain and the French Republic.
Santesteban Goicoechea väittää, että sana ”korvataan” ei ole millään tavoin moniselitteinen ja että koska Espanjan kuningaskunta ei ole ilmoittanut halustaan jatkaa vuoden 1996 yleissopimuksen soveltamista, sitä ei voida soveltaa Espanjan kuningaskunnan ja Ranskan tasavallan välillä.
The interpretations put forward in their written observations by the French Government and the Commission are mere extrapolations.
Ranskan hallituksen ja komission huomautuksissaan ehdottamat tulkinnat ovat vain olettamuksia.