natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In accordance with paragraph 6 of Article 21, the DSB shall continue to keep under surveillance the implementation of adopted recommendations or rulings, including those cases where compensation has been provided or concessions or other obligations have been suspended but the recommendations to bring a measure into conformity with the covered agreements have not been implemented.
DSB:n tulee 21 artiklan 6 kohdan mukaisesti jatkuvasti valvoa hyväksyttyjen suositusten tai päätösten täytäntöönpanoa, mukaan lukien ne tapaukset, joissa vahingonkorvausta on tarjottu tai myönnytyksiä tai muita velvoitteita peruutettu, mutta joissa suosituksia liitesopimusten mukaisten toimenpiteiden saamiseksi ei ole täytäntöönpantu.
The Community legislation on the common organisation of the market in bananas, and the related dispute within the WTO
Yhteisön säännöstö banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä ja siihen liittyvä riita WTO:ssa
On 13 February 1993, the Council adopted Regulation (EEC) No 404/93 on the common organisation of the market in bananas (OJ 1993 L 47, p.
Neuvosto antoi 13.2.1993 asetuksen (ETY) N:o 404/93 banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 47, s.
1), Title IV of which was devoted to trade with third countries and contained preferential provisions for bananas originating in certain African, Caribbean and Pacific States (‘ACP States’) that were co-signatories to the Fourth ACP–EEC Convention signed at Lomé on 15 December 1989 (OJ 1991 L 229, p. 3).
1), ja sen IV osastossa, joka koski kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan järjestelmää, säädettiin tullietuuksista banaaneille, jotka olivat peräisin tietyistä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (jäljempänä AKT-valtiot) eli Loméssa 15.12.1989 tehdyn neljännen AKT–ETY-yleissopimuksen (EYVL 1991, L 229, s.
Following complaints lodged in February 1996 by several WTO members, including the United States of America, the regime governing that trade became the subject of a dispute settlement procedure.
Kun useat WTO:n jäsenet, kuten Amerikan yhdysvallat, olivat tehneet kanteluja helmikuussa 1996, kyseiseen kauppajärjestelmään sovellettiin riitojenratkaisumenettelyä.
In its report, the Appellate Body found that certain elements of that trading regime were incompatible with the obligations entered into by the Community under the WTO agreements and recommended that the DSB request the Community to bring the regime into conformity with those obligations.
Valituselin totesi raportissaan, että kyseisen kauppajärjestelmän tietyt seikat olivat ristiriidassa niiden sitoumusten kanssa, jotka yhteisöllä on WTO-sopimusten nojalla, ja suositteli, että DSB kehottaisi yhteisöä saattamaan mainitun järjestelmän WTO-sopimusten mukaiseksi.
This report was adopted by decision of the DSB on 25 September 1997 (‘the DSB’s decision of 25 September 1997’).
Raportti hyväksyttiin DSB:n päätöksellä 25.9.1997 (jäljempänä 25.9.1997 tehty DSB:n päätös).
On 16 October 1997, the Community informed the DSB, in accordance with Article 21(3) of the DSU, that it would respect its international obligations.
Yhteisö ilmoitti 16.10.1997 DSB:lle DSU:n 21 artiklan 3 kohdan mukaisesti noudattavansa kansainvälisiä sitoumuksiaan.
Pursuant to Article 21(3)(c) of the DSU, the reasonable period of time within which the Community had to comply with its obligations was set by arbitral award as expiring on 1 January 1999.
DSU:n 21 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla annetussa välitystuomiossa asetettiin kohtuulliseksi määräajaksi, johon mennessä yhteisön olisi pitänyt noudattaa velvoitteitaan, 1.1.1999.
As is apparent from recital 2 in its preamble, Council Regulation (EC) No 1637/98 of 20 July 1998 amending Regulation No 404/93 (OJ 1998 L 210, p.
Kuten asetuksen N:o 404/93 muuttamisesta 20.7.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1637/98 (EYVL L 210, s.
28) altered the regime governing trade in bananas with third countries having regard to the fact that ‘the Community’s international commitments under the [WTO] and to the other signatories [to] the Fourth ACP-[EEC] Convention should be met, whilst achieving at the same time the purposes of the common organisation of the market in bananas’.
28) johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta ilmenee, tällä asetuksella muutettiin kolmansien maiden kanssa käytävän banaanikaupan järjestelmää, koska oli ”noudatettava yhteisön [WTO:n] yhteydessä tekemiä kansainvälisiä sitoumuksia ja muille neljännen AKT–E[T]Y-yleissopimuksen allekirjoittaneille annettuja sitoumuksia samalla kun toteutetaan banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteita”.
Commission Regulation (EC) No 2362/98 of 28 October 1998 laying down detailed rules for the implementation of Regulation No 404/93 regarding imports of bananas into the Community (OJ 1998 L 293, p.
Asetuksen N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta 28.10.1998 annettu komission asetus (EY) N:o 2362/98 (EYVL L 293, s.
32) became applicable on 1 January 1999.
32) tuli sovellettavaksi 1.1.1999.
Since the United States of America took the view that the new Community regime governing the import of bananas that had thereby been established preserved the unlawful elements of the previous regime, in breach of the WTO agreements and
Amerikan yhdysvallat katsoi, että säädetyssä yhteisön uudessa banaanien tuontijärjestelmässä pysytettiin aikaisemman järjestelmän lainvastaiset osat WTO-sopi-musten ja 25.9.1997 tehdyn DSB:n päätöksen vastaisesti, ja siksi se pyysi 14.1.1999
As the Community objected to that amount and maintained that the principles and procedures laid down in Article 22(3) of the DSU had not been observed, the DSB decided, on 29 January 1999, to refer this matter to arbitration, on the basis of Article 22(6) of the DSU.
Koska yhteisö vastusti tätä määrää ja väitti, että DSU:n 22 artiklan 3 kohdassa määriteltyjä periaatteita ja menettelyjä ei ollut noudatettu, DSB päätti 29.1.1999 saattaa tämän asian välimiesmenettelyyn DSU:n 22 artiklan 6 kohdan nojalla.
By decision of 9 April 1999, the arbitrators found that several provisions of the new Community regime governing the import of bananas were contrary to provisions of the WTO agreements and set the level of nullification or impairment suffered by the United States of America at USD 191.4 million per year.
Välimiehet tekivät 9.4.1999 päätöksen, jossa he katsoivat, että yhteisön uuden banaanien tuontijärjestelmän useat säännökset olivat WTO-sopimusten määräysten vastaisia, ja vahvistivat Amerikan yhdysvaltoihin kohdistuneen etujen mitätöimisen tai heikentämisen tasoksi 191,4 miljoonaa USD vuodessa.
On 19 April 1999, the DSB authorised the United States of America to levy customs duty in respect of trade amounting to up to USD 191.4 million per year on imports originating in the Community.
DSB antoi 19.4.1999 Amerikan yhdysvalloille luvan kantaa yhteisöstä peräisin olleesta tuonnista tulleja sellaisen kauppavaihdon verran, joka oli vuosimäärältään 191,4 miljoonaa USD.
On the same day, the United States authorities imposed ad valorem import duty at a rate of 100% on various products.
Samana päivänä Amerikan yhdysvaltain viranomaiset määräsivät eri tuotteiden tuonnista kannettavasta 100 prosentin arvotullista.
These products, originating in Austria, Belgium, Finland, France, Germany, Greece, Ireland, Italy, Luxembourg, Portugal, Spain, Sweden or the United Kingdom, included ‘lead-acid storage batteries other than of a kind used for starting piston engines or as the primary source of power for electric vehicles’ and ‘articles of a kind normally carried in the pocket …, with outer surface of sheeting of plastic, of reinforced or laminated plastics’.
Näihin tuotteisiin, jotka olivat peräisin Itävallasta, Belgiasta, Suomesta, Ranskasta, Saksasta, Kreikasta, Irlannista, Italiasta, Luxemburgista, Portugalista, Espanjasta, Ruotsista tai Yhdistyneestä kuningaskunnasta, kuuluivat muun muassa ”muut lyijyakut kuin ne, joita käytetään mäntämoottorien sytytykseen tai sähköajoneuvojen ensisijaisena energianlähteenä”, sekä ”taskussa pidettävät tavarat, joiden ulkopinta on muovia tai vahvistettu muovilla”.
The Community regime governing the import of bananas was further amended by Council Regulation (EC) No 216/2001 of 29 January 2001 amending Regulation No 404/93 (OJ 2001 L 31, p. 2).
Yhteisössä sovellettuun banaanien tuontijärjestelmään tehtiin uusia muutoksia asetuksen N:o 404/93 muuttamisesta 29.1.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 216/2001 (EYVL L 31, s. 2).
Recitals 1 to 6 in the preamble to Regulation No 216/2001 state:
Asetuksen N:o 216/2001 johdanto-osan ensimmäisestä kuudenteen perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
‘(1) There have been numerous close contacts with supplier countries and other interested parties to settle the disputes arising from the import regime established by Regulation (EEC) No 404/93 … and to take account of the conclusions of the [panel] set up under the dispute settlement system of the [WTO].
Toimittajamaihin ja muihin asianomaisiin osapuoliin on luotu lukuisia ja tiiviitä yhteyksiä tavoitteena lopettaa asetuksessa (ETY) N:o 404/93 – – vahvistetun tuontimenettelyn aiheuttamat vastaväitteet sekä ottaa huomioon [WTO:n] riitojenratkaisumenettelyn mukaisesti perustetun [paneelin] päätelmät.
(2) Analysis of all the options presented by the Commission suggests that establishment in the medium term of an import system founded on the application of a customs duty at an appropriate rate and application of a preferential tariff to imports from ACP [States] provides the best guarantees, firstly of achieving the objectives of the common organisation of the market as regards Community production and consumer demand, secondly of complying with the rules on international trade, and thirdly of preventing further disputes.
Kaikkien komission esittämien vaihtoehtojen perusteella on arvioitavissa, että vahvistamalla keskipitkäksi aikaväliksi tuontimenettely, jossa sovelletaan sopivan tasoista tullia ja AKT-[valtioista] yhteisöön suuntautuvan tuonnin tullietuuskohtelua, voidaan parhaiten taata toisaalta yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden toteutuminen yhteisön tuotannon ja kulutuskysynnän osalta ja toisaalta maailmankaupan sääntöjen noudattaminen, sekä estää uudet vastaväitteet.
(3) However, such a system must be introduced upon completion of negotiations with the Community’s partners in accordance with WTO procedures, in particular Article XXVIII of the [GATT 1994]….
Tällainen menettely voidaan kuitenkin perustaa vasta, kun neuvottelut yhteisön kumppaneiden kanssa on käyty WTO:n menettelyjen ja erityisesti [vuoden 1994 GATT-sopimuksen] XXVIII artiklan mukaisesti. – –
(4) Until the entry into force of that regime, the Community should be supplied under several tariff quotas open to imports from all origins and managed in line with the recommendations made by the [DSB]. …
Tämän menettelyn voimaantuloon asti yhteisön hankintoja varten olisi avattava useita kaikkia alkuperiä koskevia tariffikiintiöitä, jotka järjestetään [DSB:n] suositukset huomioon ottaen. – –
(5) In view of the contractual obligations towards the ACP [States] and the need to guarantee them proper conditions of competition, application to imports of bananas originating in those countries of a tariff preference of EUR 300 per tonne would allow the trade flows in question to be maintained.
Ottaen huomioon AKT-[valtioille] annetut sitoumukset ja tarve taata niille riittävät kilpailuedellytykset näistä maista peräisin olevien banaanien tuontiin sovellettavan etuustullin (300 euroa/tonni) olisi mahdollistettava kauppavirtojen säilyminen.
This will entail in particular the application to such imports of zero duty under the … tariff quotas.
Tämä johtaisi erityisesti tällaisen tuonnin tullittomuuteen – – tariffikiintiössä.
(6) The Commission should be authorised to open negotiations with supplier countries having a substantial interest in supplying the Community market to endeavour to achieve a negotiated allocation of the first two tariff quotas….’
Komissio olisi valtuutettava aloittamaan neuvottelut sellaisten toimittajamaiden kanssa, joille banaanien vienti yhteisöön on erittäin tärkeätä. Neuvotteluissa olisi pyrittävä sopimaan kahden ensimmäisen tariffikiintiön jakamisesta. – –”
On 11 April 2001, the United States of America and the Community concluded a memorandum of understanding identifying ‘the means by which the long-standing dispute over the EC’s banana import regime can be resolved’.
Amerikan yhdysvallat ja yhteisö tekivät 11.4.2001 yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa määritellään ”keinot, joilla voidaan ratkaista pitkäaikainen riita yhteisössä sovellettavasta banaanien tuontijärjestelmästä”.
That memorandum provided that the Community undertook to ‘introduce a tariff-only regime for imports of bananas no later than 1 January 2006’.
Tämän pöytäkirjan mukaan yhteisö sitoutui ”ottamaan banaanien tuonnissa käyttöön yksinomaan tariffeihin perustuvan järjestelmän viimeistään 1.1.2006”.
The memorandum defined the measures which the Community undertook to take during the interim period expiring on 1 January 2006.
Tässä asiakirjassa määritellään toimet, jotka yhteisö sitoutui toteuttamaan välikaudella, joka päättyi 1.1.2006.
In return, the United States of America undertook to suspend provisionally the imposition of the increased customs duty which it was authorised to levy on Community imports.
Vastineeksi Amerikan yhdysvallat sitoutui peruuttamaan väliaikaisesti sen lisätullin soveltamisen, joka sillä oli lupa kantaa yhteisön tuonnista.
6), the United States of America suspended application of its increased customs duty. From 1 July 2001, import duty on stationary batteries and articles of a kind normally carried in the pocket originating in the Community was reduced to its initial rate of 3.5% and 4.6% respectively.
Sen yhteisöstä peräisin olevista kiinteistä akuista ja taskussa pidettävistä tavaroista kantamat tuontitullit palautettiin 1.7.2001 alkaen alkuperäisiin määriinsä eli ensin mainittujen osalta 3,5 prosenttiin ja jälkimmäisten osalta 4,6 prosenttiin.
The actions brought before the Court of First Instance, the course of the proceedings before it and the judgments under appeal
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetut kanteet, siinä pidetty oikeudenkäyntimenettely ja valituksenalaiset tuomiot
The actions
Kanteet
The business activities of FIAMM relate in particular to stationary batteries, and those of Fedon to spectacle cases and associated accessories falling within the category of articles of a kind normally carried in the pocket.
FIAMM toimii muun muassa kiinteiden akkujen alalla ja Fedon puolestaan sellaisten silmälasikoteloiden ja niihin liittyvien tuotteiden alalla, jotka kuuluvat taskussa pidettävien tavaroiden luokkaan.
Since FIAMM and Fedon considered the Community to be liable for the damage which they claimed to have suffered as a result of the fact that these products were among those subject to the increased customs duty imposed by the United States authorities between 19 April 1999 and 30 June 2001, they brought before the Court of First Instance actions for compensation, founded on Article 235 EC in conjunction with the second paragraph of Article 288 EC, against the Council and the Commission.
FIAMM ja Fedon katsoivat, että yhteisö on vastuussa vahingosta, jonka nämä väittivät kärsineensä siitä, että kyseiset tuotteet kuuluivat niihin tuotteisiin, joista kannettiin 19.4.1999–30.6.2001 Amerikan yhdysvaltain viranomaisten määräämää lisätullia, ja siksi kumpikin nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toisen kohdan määräysten nojalla vahingonkorvauskanteen neuvostoa ja komissiota vastaan.
The principal claim advanced by FIAMM and Fedon was that the Community had incurred noncontractual liability by reason of the unlawful conduct of its institutions.
FIAMM ja Fedon katsoivat ensisijaisesti, että yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa toimielintensä lainvastaisesta menettelystä.
As is apparent from paragraphs 69 and 92 to 95 of the FIAMM judgment and paragraphs 63 and 85 to 88 of the Fedon judgment, they contended more specifically, as regards the unlawful conduct alleged, that the failure of the Council and the Commission to adopt amendments to the Community regime governing the import of bananas such as to bring it into conformity with the obligations entered into by the Community under the WTO agreements within the time-limit laid down by the DSB infringed the principle pacta sunt servanda, the principles of the protection of legitimate expectations and of legal certainty, their rights to property and pursuit of an economic activity and, finally, the principle of proper administration.
Kuten asiassa FIAMM annetun tuomion 69 ja 92–95 kohdasta sekä asiassa Fedon annetun tuomion 63 ja 85–88 kohdasta ilmenee, ne totesivat väittämästään lainvastaisesta toiminnasta tarkemmin sanoen, että se, että neuvosto ja komissio jättivät DSB:n asettamassa määräajassa tekemättä yhteisössä sovellettuun banaanien tuontijärjestelmään muutoksia, jotka olisivat olleet omiaan saattamaan tämän järjestelmän yhteisöllä WTO-sopimusten nojalla olevien sitoumusten mukaiseksi, oli vastoin pacta sunt servanda -periaatetta, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita, valittajien omaisuudensuojaa ja taloudellisen toiminnan harjoittamista koskevaa oikeutta sekä hyvän hallinnon periaatetta.
In the alternative, FIAMM and Fedon claimed, in particular, that the Community had incurred noncontractual liability even in the absence of unlawful conduct of its institutions.
FIAMM ja Fedon katsoivat toissijaisesti muun muassa, että yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa silloinkin, kun sen elimet eivät ole menetelleet lainvastaisesti.
Proceedings before the Court of First Instance
Oikeudenkäyntimenettely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
It is apparent from paragraphs 48 to 59 of the FIAMM judgment and paragraphs 48 to 55 of the Fedon judgment that the proceedings before the Court of First Instance took the following course.
Asiassa FIAMM annetun tuomion 48–59 kohdasta ja asiassa Fedon annetun tuomion 48–55 kohdasta ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa pidetty oikeudenkäyntimenettely oli seuraava.
The Kingdom of Spain was granted leave to intervene in that case by order of 11 September 2000.
Espanjan kuningaskunta hyväksyttiin tässä asiassa väliintulijaksi 11.9.2000 annetulla määräyksellä.
Fedon’s action was brought on 18 June 2001 (Case T-135/01).
Fedon puolestaan nosti kanteensa 18.6.2001 (asia T-135/01).
Following a request made by the Commission pursuant to the second subparagraph of Article 51(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, both cases were reassigned to a chamber in extended composition, composed of five judges, by decisions of the Court of First Instance of 4 July and 7 October 2002.
Komission pyynnöstä, jonka se esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan nojalla, nämä kaksi asiaa siirrettiin käsiteltäviksi laajennettuun viiden tuomarin jaostoon päätöksellä, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki ensin mainitussa asiassa 4.7.2002 ja jälkimmäisessä asiassa 7.10.2002.
Following the departure from office of the Judge-Rapporteur initially designated in those cases, a new Judge-Rapporteur was appointed on 13 December 2002.
Koska kyseisissä asioissa alun perin nimetyn esittelevän tuomarin toimikausi päättyi, 13.12.2002 nimettiin uusi esittelevä tuomari.
By order of 3 February 2003, the case which gave rise to the FIAMM judgment and the cases which gave rise to the judgments of the Court of First Instance of 14 December 2005 in Laboratoire du Bain v Council and Commission (Case T-151/00) and Groupe Fremaux and Palais Royal v Council and Commission (Case T-301/00) were joined for the purposes of the oral procedure.
Määräyksellä, joka annettiin 3.2.2003, asia FIAMM sekä 14.12.2005 annettuihin tuomioihin johtaneet asiat T-151/00, Laboratoire du Bain vastaan neuvosto ja komissio, ja T-301/00, Groupe Fremaux ja Palais Royal vastaan neuvosto ja komissio, yhdistettiin suullista käsittelyä varten.
A hearing was held in those cases on 11 March 2003.
Näissä asioissa pidettiin istunto 11.3.2003.
These six cases were joined for the purposes of the oral procedure by order of 19 May 2004.
Nämä kuusi asiaa yhdistettiin suullista käsittelyä varten 19.5.2004 annetulla määräyksellä.
The hearing was held on 26 May 2004.
Istunto pidettiin 26.5.2004.
The judgments under appeal
Valituksenalaiset tuomiot
By the judgments under appeal, the Court of First Instance dismissed the actions brought by FIAMM and Fedon.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisilla tuomioilla FIAMMin ja Fedonin kanteet.
The Court first dismissed, in paragraphs 84 to 150 of the FIAMM judgment and paragraphs 77 to 143 of the Fedon judgment, those applicants’ actions for compensation in so far as they were founded on the regime governing noncontractual liability for unlawful conduct of the Community institutions.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ensinnäkin hylkäsi asiassa FIAMM antamansa tuomion 84–150 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 77–143 kohdassa niiden nostamat vahingonkorvauskanteet sikäli kuin nämä perustuivat järjestelmään, joka koskee sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta yhteisön toimielinten lainvastaisesta menettelystä.
Paragraph 100 of the FIAMM judgment is worded as follows:
Asiassa FIAMM annetun tuomion 100 kohdassa todetaan seuraavaa:
‘The applicants observe that all the principles infringed by the defendants are higherranking and are designed to protect individuals.
”Kantajat huomauttavat siitä, että kaikki vastaajien loukkaamat periaatteet ovat ylemmäntasoisia periaatteita, joilla pyritään suojaamaan yksityisiä.
Before the United States increased the import duty, the WTO regime directly granted the applicants the right to import their products into the United States paying the original import duty at the reduced rate of 3.5%.
Kantajien mukaan niillä oli ennen Yhdysvaltain lisätullin käyttöönottoa suoraan WTO:n järjestelmän nojalla oikeus tuoda tuotteitaan Yhdysvaltoihin maksamalla tuontimaksun, joka oli alun perin alennettu 3,5 prosenttiin.
Even if the WTO agreements are not to be regarded as directly applicable, such effect must be accorded to the [DSB’s] decision [of 25 September 1997] that found against the Community, which meets all the conditions laid down for that purpose by Community case-law.’
Vaikka WTO-sopimuksia ei voitaisikaan pitää välittömästi sovellettavina, tällainen vaikutus on kantajien mukaan tunnustettava yhteisön vastaiselle [25.9.1997 tehdylle] DSB:n päätökselle, koska tällainen päätös täyttää kantajien mukaan kaikki ne edellytykset, jotka välittömälle sovellettavuudelle on yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännössä asetettu.”
Paragraph 93 of the Fedon judgment is couched in the following terms:
Asiassa Fedon annetun tuomion 93 kohdassa puolestaan todetaan seuraavaa:
‘The applicants observe that, even if the WTO agreements were to be considered not to have direct effect, the DSB’s decision [of 25 September 1997] that found against the Community should on the other hand be recognised as having such a property.
”Kantajat huomauttavat siitä, että vaikka olisikin katsottava, että WTO-sopimuksilla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta, yhteisön vastaisella [25.9.1997 tehdyllä] DSB:n päätöksellä olisi katsottava olevan tällainen vaikutus.
The Court of Justice has acknowledged that it has the power to review the legality of actions of the Community institutions where, as here, they intended to implement a specific obligation assumed within the framework of the GATT.’
Kantajien mukaan yhteisöjen tuomioistuin on katsonut olevansa toimivaltainen valvomaan yhteisön toimielinten toiminnan lainmukaisuutta silloin, kun näiden tarkoituksena on ollut, kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, panna täytäntöön GATT-sopimuksen yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite.”