natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the first part, the applicant claims that the award of the public television service by the Portuguese Republic to RTP, without competitive tendering, precluded the grant of a derogation under Article 86(2) EC.
Ensimmäisessä osassa kantaja katsoo, että se, että Portugalin tasavalta on antanut julkisen televisiotoiminnan RTP:n tehtäväksi ilman kilpailua, estää EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntämisen.
In the second part, the applicant alleges an infringement of Article 86(2) EC, resulting from breach by the Commission, in the contested decision, of the criteria for the application of that provision as defined in the Communication on broadcasting.
Toisessa osassa kantaja väittää, että komissio on rikkonut EY 86 artiklan 2 kohtaa, koska se on riidanalaisessa päätöksessä jättänyt noudattamatta tämän määräyksen soveltamisedellytyksiä, sellaisina kuin ne on määritelty yleisradiotiedonannossa.
The first part, alleging the award of the public television service to RTP without competitive tendering
Ensimmäinen osa, joka koskee julkisen televisiotoiminnan antamista RTP:n tehtäväksi ilman kilpailua
The applicant, after stating that the public television service was not awarded to RTP on the basis of competitive tendering, complains that the Commission failed to question the lawfulness of that award.
Kantaja toteaa ensin, että julkista televisiotoimintaa ei ole annettu RTP:n tehtäväksi kilpailun perusteella, ja tämän jälkeen se moittii komissiota siitä, ettei se ole kyseenalaistanut tämän tehtävän antamisen lainmukaisuutta.
It claims that, if the Commission had carried out that examination, it would have been compelled to find that that award did not comply with the requirements of Community law and, accordingly, that the funding granted to RTP could not benefit from any exemption under Article 86(2) EC.
Se katsoo, että jos komissio olisi tutkinut tätä, sen olisi pitänyt päätellä, että tätä tehtävää ei ole annettu yhteisön oikeuden vaatimuksia noudattaen, ja että näin ollen RTP:lle myönnettyyn rahoitukseen ei voida soveltaa mitään EY 86 artiklan 2 kohdan mukaista vapautusta.
It relies on the Commission’s interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p.
Se vetoaa komission tulkitsevaan tiedonantoon käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa (EYVL 2000, C 121, s.
Such was manifestly not the case.
Näin ei kuitenkaan selvästikään ole tehty.
The Commission contends that the award of the public service television remit to RTP is a different question from that of whether the compensation awarded to that undertaking was compatible with the State aid rules and one which was never raised during the formal procedure.
Komissio väittää, että julkisen televisiopalvelutehtävän antaminen RTP:lle on eri kysymys – jota ei koskaan ole tuotu esiin muodollisen menettelyn aikana – kuin tälle yritykselle myönnettyjen korvausten yhteensoveltuvuus valtiontukea koskevien sääntöjen valossa.
Whatever the position, it does not follow from the provisions of Article 86(2) EC or from the caselaw that Member States are required to follow specific procedures for choosing undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest (‘SGEIs’).
EY 86 artiklan 2 kohdan määräyksistä tai oikeuskäytännöstä ei missään tapauksessa johdu, että jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan erityisiä menettelyjä valitakseen yritykset, joiden tehtävänä on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen (jäljempänä yleishyödyllinen palvelu) tuottaminen.
In any event, in the case of broadcasting SGEIs, Community law does not require the open and competitive procedures normally required as a matter of course in contracts for concessions for public services.
Joka tapauksessa yleishyödyllisen yleisradiopalvelun velvoitteen osalta yhteisön oikeudessa ei vaadita avoimia tarjouskilpailumenettelyjä, joita tavanomaisesti edellytetään julkisen palvelun käyttöoikeussopimusten yhteydessä.
The references made by the applicant to the regime applicable to concessions and to the caselaw of the Court are not relevant.
Kantajan viittaukset käyttöoikeussopimuksiin sovellettavaan järjestelmään ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ovat vailla merkitystä.
With regard to the fourth Altmark condition, the applicant mistook its purpose.
Kantaja erehtyy neljännen Altmark-edellytyksen tehtävästä.
That condition concerns the question whether the measure is State aid and not whether it can benefit from the derogation provided for in Article 86(2) EC.
Tämä edellytys koskee kysymystä siitä, onko toimenpide valtiontukea, eikä sitä, voidaanko tähän toimenpiteeseen soveltaa EY 86 artiklan 2 kohdassa määrättyä poikkeusta.
The Commission’s position, alleging that the applicant has raised a new argument, is thus not such as to permit that argument to be disregarded.
Kantajan väitettä ei siis voida hylätä sillä perusteella, että se on komission näkemyksen mukaan uusi.
None the less, the Court of First Instance finds, like the Commission, that that argument has not succeeded in calling into question the lawfulness of the contested decision.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on silti komission kanssa samaa mieltä siitä, että tällä väitteellä ei voida kyseenalaistaa riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta.
Among its conditions for application, Article 86(2) EC does not include a requirement to the effect that the Member State must have followed a competitive tendering procedure for the award of the SGEI.
EY 86 artiklan 2 kohdan soveltamisedellytyksiin ei kuulu vaatimus siitä, että jäsenvaltion on täytynyt noudattaa tarjouskilpailumenettelyä yleishyödyllisen palvelun velvoitteen antamiseksi.
In view of the foregoing considerations, the applicant’s head of claim alleging that the Commission should, in the context of its examination under Article 86(2) EC, have verified whether the television SGEI had been awarded to RTP after competitive tendering must be rejected.
Edellä todetut näkemykset huomioon ottaen on hylättävä kantajan väite siitä, että komission olisi pitänyt EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisen tutkimuksen puitteissa varmistaa, oliko yleishyödyllinen televisiopalvelu annettu RTP:n tehtäväksi tarjouskilpailun jälkeen.
It follows equally from this conclusion — to the effect that, in the context of its examination under Article 86(2) EC, the Commission was not required to examine whether the award to RTP of the television SGEI occurred in the context of a competitive tendering — that, even if the television SGEI, for other reasons, such as those relied on by the applicant and recalled in the last two sentences of paragraph 134 above, should have been the subject of such a competitive tendering, its absence in this case would, at most, have justified the Commission in bringing an action for failure to fulfil obligations against the Portuguese Republic pursuant to Article 226 EC, a procedure which, if that case had arisen, might have resulted in that Member State bringing that award to an end and organising a tendering procedure.
Tästä päätelmästä, jonka mukaan komission ei tarvinnut EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisen tutkimisen puitteissa tutkia, oliko yleishyödyllinen televisiopalvelu annettu RTP:n tehtäväksi tarjouskilpailun yhteydessä, johtuu myös, että vaikka oletettaisiinkin, että yleishyödyllisen televisiopalvelun olisi pitänyt olla muista syistä kuin niistä, joihin kantaja on vedonnut ja jotka on mainittu edellä 134 kohdan kahdessa viimeisessä virkkeessä, tarjouskilpailun kohteena, tällaisen tarjouskilpailun puuttuminen nyt esillä olevassa asiassa olisi enintään voinut oikeuttaa komission aloittamaan EY 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Portugalin tasavaltaa vastaan, ja tämä menettely olisi voinut johtaa siihen, että jäsenvaltio olisi perunut tämän tehtävän antamisen ja järjestänyt tarjouskilpailun.
However, that absence of competitive tendering cannot, by contrast, have the result that State funding of the SGEI holder’s public service obligations must, even though the requirements concerning the definition of the SGEI, the remit and proportionality are fulfilled, be considered to be State aid incompatible with the common market.
Tämän tarjouskilpailun puuttumisen seurauksena ei sitä vastoin voi olla, että sitä, että yleishyödyllisen palvelun suorittajan julkisen palvelun velvoitteet rahoitetaan valtion varoista, olisi pidettävä yhteismarkkinoille soveltumattomana tukena, vaikka yleishyödyllisen palvelun määritelmän, toimeksiannon ja oikeasuhtaisuuden edellytykset täyttyisivätkin.
In any event, the Court of First Instance finds, contrary to what the applicant claims on the grounds recalled in the last two sentences of paragraph 134 above, that the Portuguese Republic was in no way required to organise a competitive tendering prior to the award of the television SGEI to RTP.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo joka tapauksessa, että Portugalin tasavalta ei ollut mitenkään velvollinen järjestämään kilpailua ennen yleishyödyllisen televisiopalvelun antamista RTP:n tehtäväksi, toisin kuin kantaja väittää edellä 134 kohdan kahdessa viimeisessä virkkeessä mainituista syistä.
In that regard, the applicant refers, first, to the Communication on concessions (paragraph 134 above).
Tältä osin kantaja viittaa ensinnäkin käyttöoikeussopimuksia koskevaan tiedonantoon (edellä 134 kohta).
Although the public service contracts concluded between the Portuguese Republic and RTP are headed ‘concession’, it does not appear that RTP is a concession holder within the meaning of that communication and, moreover, the applicant puts forward no evidence to that effect (see, in particular, the sixth subpoint of point 2.2 and the third subpoint of point 2.4 of the Communication on concessions). In other words, RTP was remunerated for its operation (as a television service broadcasting to subscribers) and therefore bore the operating risk.
Vaikka Portugalin tasavallan ja RTP:n välillä tehdyt julkista palvelua koskevat sopimukset kulkevatkin tosin nimellä ”käyttöoikeussopimus”, ei vaikuta siltä, että RTP olisi tässä tiedonannossa tarkoitettu konsessionhaltija (ks. erityisesti käyttöoikeussopimuksia koskevan tiedonannon 2.2 kohdan kuudes alakohta ja 2.4 kohdan kolmas alakohta), eli että RTP saisi korvauksen hyödyntämällä palvelua (kuten televisiotoiminnanharjoittaja, joka suorittaa lähetyksiä tilaajille) ja että se siis kantaisi toimintaan liittyvät riskit; myöskään kantaja ei esitä mitään tämänsuuntaista olettamaa.
It appears, on the contrary, that RTP is a public television operator broadcasting programmes to and for the benefit of the entire population, whose costs for that service to the public are borne by the State.
Päinvastoin näyttää siltä, että RTP on julkinen televisiotoiminnanharjoittaja, joka lähettää ohjelmia koko väestölle ja jonka julkisen palvelun kustannuksista valtio vastaa.
In addition, even though RTP was a concession holder within the meaning of the Communication on concessions, it should be borne in mind that, although that communication states that ‘relationships between public authorities and public enterprises entrusted with the operation of services of general economic interest are, in principle, covered by this communication’ (eighth subpoint of point 2.4), it states expressly that, ‘in the audiovisual sector, account should be taken of the [Amsterdam Protocol]’ (footnote 29, eighth subpoint of point 2.4).
Lisäksi vaikka RTP olisikin ollut käyttöoikeussopimuksia koskevassa tiedonannossa tarkoitettu konsessionhaltija, on todettava, että vaikka tässä tiedonannossa todetaankin, että ”yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä tehtäviä hoitavien julkisten yritysten ja julkisen vallan väliset suhteet kuuluvat periaatteessa [sen] piiriin” (käyttöoikeussopimuksia koskevan tiedonannon 2.4 kohdan kahdeksas alakohta), siinä kuitenkin täsmennetään nimenomaisesti, että ”audiovisuaalisella alalla tulee ottaa huomioon [Amsterdamin sopimuksen pöytäkirja]” (käyttöoikeussopimuksia koskevan tiedonannon 2.4 kohdan kahdeksanteen alakohtaan liittyvä alaviite 29).
In so doing, the Communication on concessions acknowledges the specific nature of broadcasting and exempts that sector from the general rule.
Näin ollen käyttöoikeussopimuksia koskevassa tiedonannossa tunnustetaan julkisen palvelun yleisradiotoiminnan erityisyys ja siinä tehdään tätä alaa koskeva varauma.
Lastly, it is necessary to note that, according to the Communication on concessions, those concessions are ‘subject to the rules and principles of the Treaty, in so far as … their object is the provision of economic activities’ (first subpoint of point 2.4).
Lopuksi on huomattava, että käyttöoikeussopimuksia koskevan tiedonannon mukaan käyttöoikeussopimukset ”ovat perustamissopimuksen määräysten ja periaatteiden alaisia sikäli kuin – – niiden tarkoituksena on tuottaa taloudelliseen toimintaan kuuluvia suorituksia” (2.4 kohdan ensimmäinen alakohta).
Further on, the Communication on concessions states that it ‘does not concern… acts concerning non-economic activities such as obligatory schooling or social security’ (second indent of the fifth subpoint of point 2.4).
Käyttöoikeussopimuksia koskevassa tiedonannossa todetaan jäljempänä, että siinä ”ei käsitellä – – toimia, jotka ovat luonteeltaan muuta kuin taloudellista toimintaa, esimerkiksi oppivelvollisuuteen tai sosiaaliturvaan liittyviä toimia” (2.4 kohdan viidennen alakohdan toinen luetelmakohta).
Although the public service of broadcasting is considered to be an SGEI and not a service of general non-economic interest, it must none the less be pointed out that that classification as an SGEI is explained more by the de facto impact of public service broadcasting on the otherwise competitive and commercial broadcasting sector, than by an alleged commercial dimension to broadcasting.
Vaikka onkin totta, että julkista yleisradiotoimintaa pidetään yleishyödyllisenä palveluna eikä muuna kuin taloudellisena yleishyödyllisenä palveluna, on kuitenkin todettava, että tämä luokittelu yleishyödylliseksi palveluksi selittyy ennemminkin sillä vaikutuksella, joka julkisen palvelun yleisradiotoiminnalla on tosiasiallisesti muutoin kilpailu- ja markkinahenkisellä yleisradioalalla, eikä niinkään julkisen palvelun yleisradiotoiminnan väitetyllä markkinaulottuvuudella.
As is clear from the Amsterdam Protocol, public service broadcasting ‘is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society’.
Kuten Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjasta selvästi ilmenee, julkinen yleisradiopalvelu ”liittyy suoraan jokaisen yhteiskunnan demokraattisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin”.
To the same effect, the resolution of the Council and of the Member States of 25 January 1999 concerning broadcasting (OJ 1999 C 30, p.
Vastaavasti julkisesta yleisradiotoiminnasta neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden edustajien 25.1.1999 antamassa päätöslauselmassa (EYVL C 30, s.
1) states that that public service, ‘in view of its cultural, social and democratic functions which it discharges for the common good, has a vital significance for ensuring democracy, pluralism, social cohesion, cultural and linguistic diversity, must be able to continue to provide a wide range of programming … [for] society as a whole’ (recital B and point 7 of the resolution).
1) todetaan, että tällä toiminnalla ”hoidetaan yleishyödyllisiä kulttuurisia, sosiaalisia ja demokratiaa koskevia tehtäviä ja että sillä siksi on keskeinen merkitys demokratian, moniarvoisuuden, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden sekä kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden turvaamisessa [ja sen] on voitava vastaisuudessakin tarjota laaja ohjelmistovalikoima – – puhutellakseen koko yhteiskuntaa” (päätöslauselman B perustelukappale ja 7 kohta).
That specific status for public service broadcasting is, moreover, the basis for the freedom accorded by the Amsterdam Protocol to Member States in the award of broadcasting SGEIs.
Tämä julkisen palvelun yleisradiotoiminnan erityisyys on siten perustana jäsenval -tioille Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjassa myönnetylle vapaudelle antaa yleishyödyllisiä yleisradiopalvelutehtäviä.
It explains and justifies the fact that a Member State cannot be required to have recourse to competitive tendering for the award of such an SGEI, at
Se selittää ja oikeuttaa sen tosiseikan, että jäsenvaltiolta ei voida vaatia, että se turvautuu tarjouskilpailuun tämän yleishyödyllisen
Next, it is for the same reasons that the references also made by the applicant to the XXXIst Report on Competition Policy — 2001, to the interpretation which the Commission gave therein to the judgment in Telaustria and Telefonadress, paragraph 134 above, and to the judgment in Teckal, paragraph 134 above, appear just as lacking in relevance.
Samoista syistä yhtä merkityksettömiltä vaikuttavat kantajan myös esittämät viit -taukset kilpailupolitiikkaa koskevaan XXXI kertomukseen ja siihen tulkintaan, jonka komissio on sille antanut edellä 134 kohdassa mainitussa asiassa Teleaustria ja Telefonadress sekä edellä 134 kohdassa mainitussa asiassa Teckal.
By those references, which concern totally different broadcasting activities, the applicant disregards, once again, the specific features of that sector and the particular objectives pursued by Member States when they define and organise broadcasting.
Näillä viittauksilla, jotka koskevat täysin erilaisia toimintoja kuin julkisen palvelun yleisradiotoimintaa, kantaja on edelleenkin jättänyt ottamatta huomioon viimeksi mainitun alan erityispiirteet ja jäsenvaltioiden erityiset tavoitteet silloin, kun ne määrittelevät ja organisoivat julkista yleisradiotoimintaa.
It follows from all the foregoing considerations that, for the purposes of granting the derogation laid down in Article 86(2) EC, not only did the Commission not have to examine whether the television SGEI was granted after competitive tendering (paragraph 146 above), but that, in any event, the Portuguese Republic was not obliged to have recourse to competitive tendering.
Kaikista edellä esitetyistä näkemyksistä johtuu sen lisäksi, että komission ei ollut EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntämiseksi tutkittava, oliko yleishyödyllinen televisiopalvelu uskottu tarjouskilpailun jälkeen (edellä 146 kohta), että Portugalin tasavallan ei missään tapauksessa tarvinnut turvautua tarjouskilpailuun.
Concerning the applicant’s head of claim regarding the fourth Altmark condition (paragraph 135 above), it should be pointed out that, pursuant to Article 113 of its Rules of Procedure, the Court of First Instance may of its own motion decide that an absolute bar exists to proceeding with an action.
Neljättä Altmark-edellytystä koskevasta kantajan väitteestä (edellä 135 kohta) on todettava, että työjärjestyksen 113 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi omasta aloitteestaan ratkaista, onko asia jätettävä tutkimatta ehdottoman prosessinedellytyksen puuttumisen vuoksi.
The Court notes that that head of claim was raised only at the reply stage (paragraphs 14 to 22), and was not based on matters of law or of fact which came to light in the course of the procedure before the Court.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että tämä väite on esitetty vasta vastaajan vastauksessa (14–22 kohta), eikä se perustu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa menettelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin.
In that regard, the fact that the Commission referred, on its own initiative, to the fourth Altmark condition in its defence (in particular, in paragraph 37), for the purpose of refuting the applicant’s argument alleging that competitive tendering was required for the award of the SGEI at issue, does not constitute a matter of law or of fact which comes to light within the meaning of the caselaw referred to in the preceding paragraph which would allow the applicant to put forward this head of claim effectively at the reply stage.
Tältä osin se, että komissio on omasta aloitteestaan palauttanut mieliin puolustuksessaan (erityisesti 37 kohta) neljännen Altmark-edellytyksen kiistääkseen kanteeseen sisältyvän väitteen siitä, että kyseessä olevan yleishyödyllisen palvelun tehtävänanto olisi edellyttänyt kilpailua, ei muodosta millään tavoin edellisessä kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettua menettelyn kuluessa esiin tullutta tosiseikkaa tai oikeudellista seikkaa, jonka perusteella kantaja voisi tehokkaasti esittää vastauksessaan nyt esillä olevan väitteen.
Moreover, the Court points out that, inasmuch as it refers to the Commission’s obligation to verify whether the level of compensation needed was determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means, would have incurred in meeting its public service obligations, that head of claim does not constitute the amplification of any plea raised at the application stage.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että tämä väite ei merkitse aikaisemmin kannekirjelmässä esitetyn perusteen laajentamista siltä osin kuin siinä tuodaan esiin komission velvollisuus varmistaa, onko korvauksen taso määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi näiden julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä.
In the application, the applicant confined itself to attacking, without, moreover, making any reference to the fourth Altmark condition, the lack of competitive tendering upon the award of the television SGEI to RTP (see paragraphs 175 to 183 of the application) and did not in any way raise the — completely different — head of claim currently at issue, according to which, in the absence of competitive tendering, the Commission, before according a derogation pursuant to Article 86(2) EC, should have verified, in the applicant’s view, in accordance with the fourth Altmark condition, that the level of compensation awarded to RTP had been determined on the basis of a typical undertaking, well run and adequately provided with means.
Kantaja on kannekirjelmässä ainoastaan arvostellut sitä, että tarjouskilpailua ei järjestetty, kun yleishyödyllisen televisiopalvelun tehtävä annettiin RTP:lle (ks. kannekirjelmän 175–183 kohta) viittaamatta mitenkään neljänteen Altmarkedellytykseen, eikä se ole missään muodossa esittänyt väitettä, joka on nyt esillä – ja täysin erilainen – ja jonka mukaan kilpailun puuttuessa komission olisi pitänyt ennen EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntämistä varmistaa – kantajan mukaan – neljännen Altmark-edellytyksen mukaisesti, että RTP:lle myönnetyn korvauksen taso oli määritetty hyvin johdetun ja riittävillä välineillä varustetun keskivertoyrityksen tarpeiden mukaan.
Accordingly the applicant’s head of claim concerning the fourth Altmark condition is inadmissible.
Tästä seuraa, että neljättä Altmark-edellytystä koskeva kantajan väite on jätettävä tutkimatta.
It follows from all the foregoing considerations that it is necessary to reject the first part of this plea.
Kaikista edellä esitetyistä päätelmistä johtuu, että tämän perusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
The second part, alleging infringement of the criteria for the application of Article 86(2) EC
Toinen osa, joka koskee EY 86 artiklan 2 kohdan soveltamisperusteiden noudattamatta jättämistä