natgillin/translations-raw huggingface dataset:
25 September 2003
Julkisasiamies L. A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 10 päivänä huhtikuuta 2003.
(Failure of a Member State to fulfil its obligations —Directives 92/12/EEC and 92/81/EEC — Tax on lubricating oils —Excise duty on mineral oils) (First Chamber)
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi kysymyksiin seuraavasti:
By application lodged at the Court Registry on 12 November 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by retaining in force a tax on lubricating oils, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3(2) of Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992, and Article 8(1 )(a) of Council Directive 92/81 /EEC of 19 October 1992.
Ensimmäinen kysymys: EY 56 artiklassa taattu pääomien vapaa liikkuvuus pätee jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiin pääomanliikkeisiin. Tähän vapauteen EY 57 artiklan 1 kohdassa sallittuja poikkeuksia on jätettävä soveltamatta pääasian kaltaisissa tilanteissa, joissa jäsenvaltion turvautuminen tällaiseen poikkeukseen johtaa siihen, että ETA-maan kansalainen ei voi käyttää ETA-sopimuksen mukaan hänelle kuuluvaa oikeutta.
The Commission is of the view that the combined effect of Article 8(1 )(a) and Article 2(2) of Directive 92/81 and Article 2 of Directive 92/82 is that lubricating oils are subject to excise duty only if they are used as motor fuels or heating fuels.
Toinen kysymys: Vorarlbergin osavaltion 23.9.1993 annetussa Grundverkehrgesetzissä säädetty velvollisuus, jonka mukaan maatalouskiinteistön hankkijan on itse käytettävä hankittua maata maatalouselinkeinoa harjoittaessaan ja muutettava asumaan tilalle, ei ole oikeassa suhteessa tällä lailla tavoiteltuun päämäärään, joten se on ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.
In other cases, they must be exempted from the harmonised excise duty.
Sama pätee tässä laissa säädettyyn edellytykseen, jonka mukaan luovutukselle on hankittava etukäteen lupa.
The Member States cannot therefore rely on the right conferred by Article 3(2) of Directive 92/12 to maintain or introduce national taxes for specific purposes in respect of products which must be exempted from the harmonised excise duty in accordance with Article 8( 1 ) of Directive 92/81.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 92/12/ETY ja 92/81/ETY — Voiteluöljyistä kannettava vero — Kivennäisöljyjen valmistevero (ensimmäinen jaosto)
For the purposes of this application there is no need to determine whether Decree-Law No 452 has put an end to the infringement. It is sufficient to find that, by retaining in force a tax on the consumption of lubricating oils under the first paragraph of Article 62 of Legislative Decree No 504 beyond the expiry of the period laid down in the reasoned opinion, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3(2) of Directive 92/12 and Article 8(l)(a)of Directive 92/81.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.11.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohdan eikä 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan.
Declares that, by retaining in force a tax on lubricating oils under the first paragraph of Article 62 of Legislative Decree No 504 of 26 October 1995, "Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penali e amministrative" (Consolidated Text of Legislative Provisions relating to duties on production and consumption and related criminal and administrative penalties) beyond the expiry of the period laid down in the reasoned opinion, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3(2) of Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992 on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products, and Article 8(l)(a) of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils, as amended by Council Directive 94/74/EC of 22 December 1994;
"Testo unico delle disposizioni legislative concementi le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penati e amministrative" (tuotannosta ja kulutuksesta kannettavista veroista sekä rikosoikeudellisista ja hallinnollisista seuraamuksista annettu konsolidoiva asetus), 62 §:n ensimmäisellä momentilla.
Advocate General S. Alber did not delivered his Opinion.
Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The Court notes that it is not disputed that the Federal Republic of Germany did not adopt the measures necessary for the full implementation of the Directive within the period prescribed for that purpose.
Asia C-74/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta Ympäristö ja kuluttajat
Declares that, by failing to adopt within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 1999/94/EC of the European Parliament and of the Council of 13 December 1999 relating to the availability of consumer information on fuel economy and C02emissions in respect of the marketing of newpassenger cars, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that directive;
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja 13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General J. Mischo did not delivered his Opinion.
Julkisasiamies J. Mischo ei ole esittänyt ratkaisuehdotusta.
Preliminary ruling (Directive 90/435/EEC — Corporation tax — Parent companies and subsidiaries of different Member States — Concept of withholding tax) (Fifth Chamber)
Yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) päätti julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta.
The tax authorities brought an appeal before the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division (Revenue), challenging solely the characterisation of the 5% abatement as a tax as a matter of United Kingdom law.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 90/435/ETY
It was in those circumstances that the Special Commissioners referred the a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
— Eri jäsenvaltioissa sijaitsevat emo- ja tytäryhtiöt —
Consideration of the first question referred for a preliminary ruling
Lähdeveron käsite (viides jaosto)
By their first question, the Special Commissioners essentially ask whether taxation such as the 5% charge envisaged by the double taxation convention at issue in the main proceedings amounts to a withholding tax on profits which a subsidiary distributes to its parent company within the meaning of Article 5(1) of the Directive.
Special Commissioners of Income Tax (jäljempänä Commissioners) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 6.2.2001 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 5 artiklan 1 kohdan tulkinnasta sekä direktiivin 7 artiklan 2 kohdan tulkinnasta ja pätevyydestä.
The Court has already held that any tax on income received in the State in which dividends are distributed is a withholding tax on distributed profits for the purposes of Article 5( 1 ) of the Directive where the chargeable event for the tax is the payment of dividends or of any other income from shares, the taxable amount is the income from those shares and the taxable person is the holder of the shares.
Océ NV on Yhdistyneessä kuningaskunnassa perustetun Océ UK Ltd:n, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisessä valtiossa, emoyhtiö.
It would be contrary to the principle of uniform interpretation of Community law if the definition of a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of the Directive, the characteristics of which are set out in the case-law referred to above, could depend on the percentage at which the tax in question is set.
Océ NV:lle myönnettiin verohyvitys, joka oli puolet siitä verohyvityksestä, jonka luonnollinen henkilö, jonka verotuksellinen kotipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, olisi saanut (eli noin 2 174 000 GBP), josta vähennettiin viisi prosenttia osingon ja hyvityksen yhteismäärästä (eli vähennys oli 761 000 GBP), joten se sai noin 1,4 miljoonan GBP:n palautuksen.
It follows that, in so far as the 5% charge envisaged by the double taxation convention at issue in the main proceedings is imposed on the dividends distributed by the resident subsidiary to its non-resident parent company, it must be regarded as a withholding tax on distributed profits, in principle prohibited by Article 5(1) of the Directive.
Koska Océ NV katsoi, että viiden prosentin vähennys oli direktiivin 5 artiklan 1 kohdan vastaisesti lähdevero sen tytäryhtiön maksamista osingoista, se valitti tästä verosta Commissionersille. Tämä katsoi 17.2.2000 tekemässään päätöksessä, että viiden prosentin vero on Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden mukainen vero ja että yhteisöjen tuomioistuimelle on esitettävä ennakkoratkaisupyyntö asiasta.
The part of the 5% charge applying to the tax credit to which distribution of the dividend confers entitlement does not possess the characteristics of a withholding tax on distributed profits, in principle prohibited by Article 5(1 ) of the Directive, because it is not imposed on the profits distributed by the subsidiary.
Veroviranomainen valitti High Court of Justiceen (England & Wales), Chancery division (Revenue), kiistäen yksinomaan viiden prosentin vähennyksen luokittelun Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden mukaiseksi veroksi. High Court katsoi 2.11.2000 antamassaan tuomiossa, ettei veron luokittelu Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudessa ole merkityksellistä, koska se, kuuluuko viiden prosentin vero 5 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, on yhteisön oikeutta koskeva kysymys.
Thus it does not constitute income from shares.
Tässä tilanteessa Special ennakkoratkaisukysymyksiä.
Consideration of the second question referred for a preliminary ruling
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
By their second question, the Special Commissioners essentially seek to ascertain whether Article 7(2) of the Directive is to be interpreted as allowing taxation such as the 5% charge envisaged by the double taxation convention at issue in the main proceedings even if that charge amounts to a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of the Directive.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään lähinnä, onko pääasiassa kyseessä olevassa kaksinkertaista verotusta koskevassa sopimuksessa määrätyn viiden prosentin veron kaltainen vero direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdevero tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamasta voitosta.
Because of the answer given to the first question, the second question concerns the 5% charge only in so far as it is imposed on the dividends.
Yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että vero, joka kannetaan siinä jäsenvaltiossa saadusta tulosta, jossa osingot jaetaan, ja jonka osalta verotettavana tapahtumana on osingon tai arvopapereista koituvan tuoton maksaminen, on direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu voitonjakoon kohdistuva lähdevero, kun kyseisen veron määräytymisperuste on näistä arvopapereista koituva tuotto ja kun verovelvollisena on näiden arvopapereiden haltija.
As pointed out in paragraph 45 of this judgment, the Directive is intended to eliminate, by the introduction of a common system for the taxation of distributed profits, any disadvantage to parent companies and subsidiaries resident in different Member States and thereby to facilitate the grouping together of companies at Community level.
Olisi yhteisön oikeuden yhdenmukaisen tulkinnan periaatteen vastaista, että direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdeveron käsite, jonka ominaispiirteet mainittiin edellä mainitussa oikeuskäytännössä, voisi riippua tarkastellun veron veroprosentista.
To this end, first, as stated in the fourth recital in the preamble to the Directive, where a parent company by virtue of its association with its subsidiary receives distributed profits, the State of the parent company must either refrain from taxing such profits or tax them while authorising the parent company to deduct from the amount of tax due that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits.
Tästä seuraa, että sikäli kuin pääasiassa kyseessä olevassa kaksinkertaista verotusta koskevassa sopimuksessa määrätty viiden prosentin vero kohdistuu tytäryhtiön, jonka verotuksellinen kotipaikka on asianomaisessa valtiossa, emoyhtiölleen, jonka verotuksellinen kotipaikka ei ole samassa valtiossa, jakamiin osinkoihin, sitä on pidettävä direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa periaatteessa kiellettynä voitonjakoon kohdistuvana lähdeverona.
Second, as is apparent from the fifth recital in the preamble to the Directive, it is necessary, in order to ensure fiscal neutrality, that the profits which a subsidiary distributes to its parent company be exempt from withholding tax.
Mitä tulee siihen viiden prosentin veron osaan, joka kohdistuu verohyvitykseen, johon osingonjako oikeuttaa, sillä ei ole direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa periaatteessa kielletyn voitonjakoon kohdistuvan lähdeveron ominaispiirteitä, koska se ei kohdistu tytäryhtiön jakamaan voittoon.
On that basis, Article 5(1) of the Directive establishes the principle that withholding taxes on profits distributed by a subsidiary established in one Member State to its parent company established in another Member State are prohibited.
Verohyvitys on verotuksellinen toimi, jolla pyritään välttämään osinkojen muodossa jaetun voiton taloudellisesta näkökulmasta kaksinkertainen verotus eli verotus ensiksi tytäryhtiöltä ja toiseksi osinkoja saavalta emoyhtiöltä.
There is no similar provision establishing an express derogation for the United Kingdom tax system.
Se ei näin ollen ole arvopapereista koituvaa tuottoa.
In the context of the convention at issue in the main proceedings, the 5% charge was established directly in conjunction with payment of a tax credit which was introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends paid by a subsidiary established in the United Kingdom to its parent company established in the Netherlands.
Sikäli kuin pääasiassa kyseessä olevassa kaksinkertaista verotusta koskevassa sopimuksessa määrätty viiden prosentin vero kohdistuu verohyvitykseen, johon tytäryhtiön, jonka verotuksellinen kotipaikka on asianomaisessa valtiossa, emoyhtiölleen, jonka verotuksellinen kotipaikka ei ole kyseisessä valtiossa, jakama osinko oikeuttaa, sitä ei ole pidettävä direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa periaatteessa kiellettynä voitonjakoon kohdistuvana lähdeverona.
That charge, which amounts to a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of the Directive in so far as it is imposed on the dividends, was not, as the Italian Government has pointed out, set at a rate such as to cancel out the effects ofthat lessening of the economic double taxation of dividends.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii lähinnä selvittämään, onko direktiivin 7 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan pääasiassa kyseessä olevassa kaksinkertaista verotusta koskevassa sopimuksessa määrätyn viiden prosentin veron kaltainen vero, vaikka tämä vero on saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdevero.
In any event, any tax paid in the United Kingdom in respect of the dividends remains deductible from the tax due in the Netherlands, pursuant to Article 22(2)(c) of the convention at issue in the main proceedings.
Direktiivin tavoitteena on poistaa eri jäsenvaltioissa sijaitsevien emo- ja tytäryhtiöiden asettaminen epäedullisempaan asemaan ja helpottaa näin yhtiöiden ryhmittymistä yhteisön tasolla ottamalla käyttöön voitonjaon verotusta koskeva yhteinen verojärjestelmä.
The withholding tax at issue in the main proceedings may accordingly be regarded as falling within a body of agreement-based provisions relating to the payment of tax credits to the recipients of dividends and as designed thereby to mitigate double taxation.
Kuten direktiivin neljännestä perustelukappaleesta tähän liittyen ensiksi ilmenee, jos emoyhtiölle tytäryhtiönsä osakkaana jaetaan voittoa, emoyhtiön sijaintivaltion on joko oltava verottamatta tätä voittoa
Consideration of the third question referred for a preliminary ruling
Tämän perusteella direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa asetetaan periaatteellinen kielto kantaa lähdeveroa tytäryhtiön, jonka kotipaikka on tietyssä jäsenvaltiossa, emoyhtiölleen, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, jakamasta voitosta.
By their third question, the Special Commissioners seek to ascertain whether Article 7(2) of the Directive is invalid for want of reasoning or failure to consult the Economic and Social Committee and the European Parliament, with the result that it does not have the effect of preserving the right of the United Kingdom to charge the 5% tax.
On todettava, että tämän veron, joka on direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdevero sikäli kuin se kohdistuu osinkoihin, kantaa ei ole vahvistettu sellaiseksi, että veron kantaminen voisi poistaa tämän osinkojen kaksikertaisen verotuksen vähentämisen vaikutukset, kuten Italian hallitus korostaa.
Since Article 7(2) of the Directive merely enables specific sets of domestic or agreement-based rules to continue to apply, where they are consistent with the aim of the Directive as set out in the third recital in its preamble and recalled above, the insertion of Article 7(2) into the text of the Directive must be regarded as a technical adjustment and does not constitute a substantial change requiring consultation of the Parliament and the Economic and Social Committee for a second time.
Sikäli kuin direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa sallitaan yksinomaan se, että erityisiä kansallisia tai sopimukseen perustuvia järjestelmiä voidaan edelleen soveltaa, kun ne ovat direktiivin kolmannessa perustelukappaleessa määritellyn direktiivin tavoitteen mukaisia, 7 artiklan 2 kohdan lisäämistä direktiiviin on pidettävä teknisenä tarkistuksena, joka ei ole parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean toista kuulemista edellyttävä merkittävä muutos.
On the other hand, such taxation does not amount to a withholding tax prohibited by Article 5(1) of the Directive in so far as it is imposed on the tax credit to which that distribution of dividends confers entitlement in the United Kingdom.
90/435/ETY 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdevero tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamasta voitosta Kun se sen sijaan kohdistuu verohyvitykseen, johon tämä osinkojen jakaminen oikeuttaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sama vero ei ole direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa kielletty lähdevero.
Article 7(2) of Directive 90/435 is to be interpreted as allowing taxation such as the 5% charge envisaged by the double taxation convention at issue in the main proceedings even though that charge, in so far as it applies to dividends paid by the subsidiary to its parent company, amounts to a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of the Directive.
Direktiivin 90/435/ETY 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan pääasiassa kyseessä olevassa kaksinkertaista verotusta koskevassa sopimuksessa määrätyn viiden prosentin veron kaltainen vero, vaikka tämä vero, sikäli kuin se kohdistuu tytäryhtiön emoyhtiölleen maksamiin osinkoihin, on saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lähdevero.
Examination of the third question has revealed no formal or procedural defects such as to affect the validity of Article 7(2) of the Directive. '
Kolmannen kysymyksen tarkastelu ei ole paljastanut sellaisia muoto- menettelyvirheitä, jotka vaikuttaisivat direktiivin 7 artiklan 2 kohdan pätevyyteen.
Advocate General A. lizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 23 January 2003.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 23 päivänä tammikuuta 2003.
'(1) The 5% charge provided for by Article 10(3)(a)(ii) of the Convention between the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and the Kingdom of the Netherlands for the Avoidance of Double Taxation and the Prevention of Fiscal Evasion with respect to Taxes on Income and Capital Gains concluded in the Hague on 7 November 1980 constitutes a withholding tax on profits distributed by a subsidiary to a parent company within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435 in so far as it is applied to dividends, whereas it does not constitute such a tax in so far as it is applied to the tax credit.
Sellainen viiden prosentin vero, josta määrätään tulon ja omaisuuden kaksinkertaisen verotuksen sekä veron kiertämisen estämisestä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden kuningaskunnan välillä Haagissa 7.11.1980 tehdyn sopimuksen 10 artiklan 3 kohdan a alakohdan ii alakohdassa, on 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamasta voitosta kannettava lähdevero siltä osin kuin se koskee osinkoa, mutta ei yhtiöveron hyvityksen osalta.
That charge can be considered consistent with Directive 90/435 by virtue of Article 7(2) ofthat directive, even where it constitutes a withholding tax.
Tällaista veroa voidaan pitää direktiivin 90/435/ETY 7 artiklan 2 kohdan perusteella yhteensopivana tämän direktiivin kanssa myös siltä osin kuin mainittu vero on lähdevero.
First, the Commission cannot refrain from taking account of complaints from undertakings which are not party to a concentration capable of having a Community dimension.
Kolmannen kysymyksen tarkastelu ei ole paljastanut sellaisia muoto- ja menettelyvirheitä, jotka asettaisivat direktiivin 7 artiklan 2 kohdan pätevyyden kyseenalaiseksi.
In those circumstances, the Commission is not entitled to maintain that it could decline to define its position in this case and that, therefore, no failure to act could, in any event, be attributed to it.
Muutoksenhaku — Laiminlyöntikanne — Kilpailu — Kantelu — Yrityskeskittymien EY 232 artiklassa tarkoitettu kannan määrittely — Tutkimatta jättäminen (kuudes jaosto)
The Community legislature intended to lay down a clear division between the activities of the national authorities and those of the Community authorities, by avoiding successive definitions of positions by those different authorities on the same transaction, and that it wished to ensure scrutiny of concentrations within periods compatible both with the requirements of sound administration and those of commercial life.
Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH, J. Wimmer Medien GmbH & Co. KG, Styria Medien AG, Zeitungsund Verlags-Gesellschaft mbH, Eugen Ruß Vorarlberger Zeitungsverlag und Druckerei GmbH, "Die Presse" Verlags-Gesellschaft mbH ja "Salzburger Nachrichten" Verlargs-Gesellschaft mbH & Co. KG ovat yhteisöjen tuomioistuimeen 7.5.2002 toimittamallaan valituksella hakeneet muutosta EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser ym. vastaan komissio, 11.3.2002 antamaan määräykseen (jäljempänä riidanalainen määräys), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvän puuttumisen vuoksi tutkimatta niiden kanteen, jossa vaadittiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että komissio on laiminlyönyt velvoitteensa, koska se on lainvastaisesti jättänyt tekemättä päätöksen erään yrityskeskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Valitus