natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the light of the foregoing considerations, I shall propose that the Court’s answer to the referring court should be that a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Näiden näkökohtien perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle, että kansallinen laki, jossa hammashoitopalveluita tarjoavilta ammatinharjoittajilta tai hammaslääkäriasemilta kielletään palvelujensa kaikenlainen, välitön tai välillinen, yleinen mainonta, on EY 43 ja EY 49 artiklassa tarkoitettu sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus.
However, that restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
Tätä rajoittamista voidaan kuitenkin perustella kansanterveyden suojelulla, kunhan kyseessä olevasta kansallisesta lainsäädännöstä ei seuraa, että tällaisten palvelujen tarjoajia kielletään julkaisemasta puhelinluettelossa tai muussa yleisesti käytettävissä olevassa tiedotusvälineessä, ilman asiakkaiden houkuttelua ja kannustamista, edes sellaisia tietoja, joiden avulla ne voisivat tehdä tunnetuksi olemassaolonsa ammatinharjoittajana ja jollaisia ovat esimerkiksi niiden identiteetti, toiminta, jota niillä on oikeus harjoittaa, paikka, jossa ne tätä toimintaa harjoittavat, työaika ja yhteystiedot.
In the light of the foregoing, I propose that the Court should reply to the question referred for a preliminary ruling by the Tribunal de première instance de Bruxelles as follows:
Näillä perusteilla ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa tribunal de première instance de Bruxellesin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
‘Article 81 EC, Article 3(1)(g) EC, and the second paragraph of Article 10 EC, read in conjunction, must be interpreted as meaning that it does not preclude a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public.
EY 81 artiklaa yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa on tulkittava siten, että niiden vastainen ei ole sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa hammashoitopalvelujen tarjoajilta kielletään vapaan ammatin tai hammaslääkärin vastaanoton yhteydessä palvelujensa kaikenlainen, välitön tai välillinen, yleinen mainonta.
However, such legislation constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Tällainen lainsäädäntö on kuitenkin EY 43 ja EY 49 artiklassa tarkoitettu sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus.
That restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting dental care providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.’
Tätä rajoittamista voidaan perustella kansanterveyden suojelulla, kunhan kyseessä olevasta kansallisesta lainsäädännöstä ei seuraa, että tällaisten palvelujen tarjoajia kielletään julkaisemasta puhelinluettelossa tai muussa yleisesti käytettävissä olevassa tiedotusvälineessä, ilman asiakkaiden houkuttelua ja kannustamista, edes sellaisia tietoja, joiden avulla ne voivat tehdä tunnetuksi olemassaolonsa ammatinharjoittajana ja jollaisia ovat esimerkiksi niiden identiteetti, toiminta, jota niillä on oikeus harjoittaa, paikka, jossa ne tätä toimintaa harjoittavat, työaika ja yhteystiedot.
13 March 2008 *
13 päivänä maaliskuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal de Première Instance de Bruxelles (Belgium), adjudicating on a criminal matter, made by decision of 7 December 2005, received at the Court on 14 December 2005, in the criminal proceedings against
Asiassa C-446/05, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia), joka toimii rikkomuksia käsittelevässä kokoonpanossa, on esittänyt 7.12.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.12.2005, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajana on
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, K. Schiemann, J. Makarczyk (Rapporteur), J.-C. Bonichot and C. Toader, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit K. Schiemann, J. Makarczyk (esittelevä tuomari), J.-C. Bonichot ja C. Toader,
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
DOULAMIS julkisasiamies: Y. Bot, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Commission of the European Communities, by F. Arbault, O. Beynet and K. Mojzesowicz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 22 November 2007, gives the following
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään F. Arbault, O. Beynet ja K. Mojzesowicz, kuultuaan julkisasiamiehen 22.11.2007 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen, on antanut seuraavan tuomion
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 81 artiklan, luettuna yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa, tulkintaa.
This reference was made in criminal proceedings brought against Mr Doulamis, a dental technician, for infringement of, first, legislation governing the exercise of the dental profession and the medical profession and, secondly, legislation governing advertising in dental care matters.
Tämä pyyntö on esitetty rikosasiassa, joka on pantu vireille hammasteknikko Doulamisia vastaan yhtäältä hammaslääketieteen harjoittamista ja lääketieteen harjoittamista koskevan säännöstön ja toisaalta hammashoitoon liittyvää mainontaa koskevan lainsäädännön rikkomisesta.
Article 3 of the Law of 15 April 1958 on advertising in dental care matters (Moniteur belge of 5 May 1958, p.
Hammashoitoon liittyvästä mainonnasta 15.4.1958 annetun lain (loi relative à la publicité en matière de soins dentaires, Moniteur belge 5.5.1958, s.
3542) (‘the Law of 15 April 1958’) imposes penalties on those who infringe Article 1 of that law, which is worded as follows:
3542; jäljempänä 15.4.1958 annettu laki) 3 §:ssä säädetään kyseisen lain 1 §:n vastaisen menettelyn johdosta määrättävistä seuraamuksista; kyseisessä 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
‘No person may, whether directly or indirectly, engage in advertising of any kind with a view to treating or providing treatment, whether or not by a qualified person, in Belgium or abroad, for dental or oral ailments, lesions or abnormalities, by means, inter alia, of displays or signs, inscriptions or plaques liable to be misleading as to the lawful nature of the activity advertised, leaflets, circulars, handouts and brochures, via the media of the press, radio or the cinema, by conferring or promising to confer benefits of any kind such as discounts or the provision of free transport for patients, or through the intermediary of canvassers or other such intermediaries.
”Kukaan ei saa välittömästi tai välillisesti julkaista minkäänlaisia mainoksia suun ja hampaiden sairauksien, vammojen tai epämuodostumien hoidosta, jonka ammattipätevyyden saanut tai sitä vailla oleva henkilö antaa Belgiassa tai ulkomailla, etenkään mainostamalla tavaroiden näytteillepanoissa, liikekilvissä, merkinnöissä tai kylteissä, jotka voivat johtaa harhaan ilmoitetun toiminnan laillisuudesta, taikka esitteissä, kiertokirjeissä, lehtisissä ja tiedotteissa taikka lehdistössä, radiossa, televisiossa ja elokuvateattereissa taikka siten, että luvataan tai myönnetään kaikenlaisia hinnanalennusten tai potilaiden ilmaiskuljetusten kaltaisia etuja taikka käytetään asiakkaiden hankkijoita tai välittäjiä.
The act on the part of mutual clinics and hospitals of informing their members of the dates and times of consultations, the names of those holding consultations and any changes to these shall not constitute advertising for the purposes of this article.’
Tässä pykälässä tarkoitettuna mainontana ei pidetä sitä, että keskinäiseen sairausvakuutusjärjestelmään kuuluvat klinikat ja poliklinikat ilmoittavat vakuutetuille vastaanottopäivät ja -ajat, vastaanottavien lääkärien nimen ja vastaanottoihin liittyvät muutokset.”
It is apparent from the order for reference that Mr Doulamis is charged, inter alia, with having placed advertisements in a telephone directory for the ‘John Doulamis Dental Laboratory’ and the ‘John Doulamis Dental Clinic’, which is prohibited under the Law of 15 April 1958.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Doulamis on syytettynä erityisesti siitä, että hän mainosti puhelinluettelossa hammaslaboratoriotaan Laboratoire dentaire Jean DOULAMIS ja hammasklinikkaansa Clinique dentaire Jean DOULAMIS; tällainen mainonta kielletään 15.4.1958 annetussa laissa.
The first advertising insert was published in the dental laboratories section and the second in the dental clinics section.
Mainoksista toinen julkaistiin hammaslaboratorioita koskevilla sivuilla ja toinen hammasklinikoita koskevilla sivuilla.
Those inserts contained factual information, such as the services provided, the address, telephone number and opening hours of the two establishments.
Mainoksissa oli objektiivisia tietoja, kuten molempien toimipaikkojen tarjoa- mat palvelut, osoite, puhelinnumero ja aukioloajat.
Before the national court, Mr Doulamis submitted that advertising is an indispensable instrument for free economic competition.
Ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa Doulamis on todennut, että mainonta on vapaan taloudellisen kilpailun välttämätön väline.
Mr Doulamis maintained that, in view of the activities in which he is engaged, the dental clinic of which he is the proprietor meets the criteria for constituting an ‘undertaking’ for the purpose of Article 81 EC, which applies to members of the liberal professions.
Tämän osalta Doulamis on väittänyt, että kun hänen omistamallaan hammasklinikalla harjoitettava toiminta otetaan huomioon, kyseinen klinikka täyttää EY 81 artiklassa, jota sovelletaan vapaiden ammattien harjoittajiin, tarkoitetun ”yrityksen” käsitteen kriteerit.
The national court is inclined to the view that the defendant was engaged in the supply of professional services and in the capacity of operator and proprietor of a dental clinic.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on taipuvainen katsomaan, että syytetty on toiminut vapaan ammatin harjoittajana sekä hammasklinikan pitäjänä ja omistajana.
The Tribunal de Première Instance de Bruxelles states that Article 3(1)(g), the second paragraph of Article 10 EC and Article 81 EC, read in conjunction, would appear to suggest that a Member State cannot introduce or maintain in force measures likely to undermine the effectiveness of competition rules applicable to undertakings.
Kyseisen tuomioistuimen mukaan EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdasta, EY 10 artiklan toisesta kohdasta ja EY 81 artiklasta näyttää yhdessä seuraavan, ettei jäsenvaltio voi toteuttaa tai pitää voimassa toimenpiteitä, jotka ovat omiaan haittaamaan yrityksiin sovellettavien kilpailusääntöjen tehokasta vaikutusta.
In that connection, it states that the possibility that the provisions in the Law of 15 April 1958 are liable to undermine free trade between the Member States, in so far as they may jeopardise the attainment of the objectives of a single market between those States, cannot be excluded.
Se ei pidä tämän osalta mahdottomana, että 15.4.1958 annetun lain säännökset olisivat omiaan vaarantamaan jäsenvaltioiden välisen kaupan vapauden sikäli kuin ne voisivat haitata näiden valtioiden välisiä yhtenäismarkkinoita koskevien tavoitteiden toteutumista.
Lastly, the national court observes that it is apparent from the Report of the Commission of the European Communities of 9 February 2004 on Competition in Professional Services [COM(2004) 83 final] that restrictions on advertising in that sector constitute interference with free competition.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lopuksi, että kilpailusta ammatillisissa palveluissa 9.2.2004 annetusta Euroopan yhteisöjen komission kertomuksesta (KOM(2004) 83 lopullinen) ilmenee, että kyseessä olevien ammattien harjoittamiseen liittyvän mainonnan rajoittamista on pidettävä vapaan kilpailun rajoituksena.
In those circumstances, the Tribunal de Première Instance de Bruxelles decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa tribunal de première instance de Bruxelles on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Must Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, be interpreted as precluding a national law — in the present case the Law of 15 April 1958 — which prohibits (any person or) dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind, whether directly or indirectly, in the dental care sector?’
”Onko EY 81 artiklaa, luettuna yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa, tulkittava siten, että [se] on esteenä kansalliselle laille, eli nyt esillä olevassa asiassa [15.4.1958 annetulle laille], jossa kielletään (keitä hyvänsä ja) hammashoitopalvelujen tarjoajia välittömästi tai välillisesti julkaisemasta vapaan ammatin tai hammaslääkärin vastaanoton yhteydessä minkäänlaisia hammashoitoon liittyviä mainoksia?”
The Belgian and Italian Governments express doubts as to the admissibility of the present request for a preliminary ruling.
Belgian ja Italian hallitukset epäilevät, voidaanko tämä ennakkoratkaisupyyntö ottaa tutkittavaksi.
In that regard, it must be borne in mind that, in accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Tältä osin on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 234 artiklan mukaisessa yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuimien välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.
Nevertheless, in exceptional circumstances, the Court can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Poikkeustapauksissa yhteisöjen tuomioistuimen on kuitenkin oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisupyynnön.
However, none of those conditions is satisfied in this case.
Yksikään näistä edellytyksistä ei kuitenkaan täyty nyt käsiteltävänä olevassa asiassa.
It must be noted that the order for reference defines the national factual and legislative context in which the question referred arises.
On nimittäin huomattava, että ennakkoratkaisupyynnössä määritetään esitettyyn kysymykseen liittyvät tosiseikat ja kansalliset oikeussäännöt.
Moreover, the referring court has set out the precise reasons why it was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ilmoittaa lisäksi ne tarkat syyt, joiden perusteella se on päättänyt pyytää yhteisön oikeuden tulkintaa ja katsonut tarpeelliseksi esittää ennakkoratkaisukysymys yhteisöjen tuomioistuimelle.
The reference for a preliminary ruling from the Tribunal de Première Instance de Bruxelles is therefore admissible.
On siis todettava, että tribunal de première instance de Bruxellesin ennakkoratkaisupyyntö voidaan ottaa tutkittavaksi.
By its question, the national court asks, in essence, whether Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, preclude a national law, such as the Law of 15 April 1958, which prohibits any person or dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind in the dental care sector, in so far as such a prohibition is liable to constitute interference with free competition.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, onko EY 81 artikla, luettuna yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa, esteenä 15.4.1958 annetun lain kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään keitä hyvänsä ja hammashoitopalvelujen tarjoajia julkaisemasta vapaan ammatin tai hammaslääkärin vastaanoton yhteydessä minkäänlaisia hammashoitoon liittyviä mainoksia, sikäli kuin tällaista kieltoa voitaisiin pitää vapaan kilpailun rajoituksena.
The Court has held that Articles 10 EC and 81 EC are infringed where a Member State requires or encourages the adoption of agreements, decisions or concerted practices contrary to Article 81 EC or reinforces their effects, or where it divests its own rules of the character of legislation by delegating to private economic operators responsibility for taking decisions affecting the economic sphere (Cipolla and Others, paragraph 47).
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut EY 10 ja EY 81 artiklaa rikotun silloin, kun jäsenvaltio joko yhtäältä määrää yritykset tekemään EY 81 artiklan vastaisia yritysten välisiä yhteisjärjestelyjä, edistää tällaisten järjestelyjen tekemistä taikka vahvistaa niiden vaikutuksia tai toisaalta poistaa omalta sääntelyltään sen valtiollisen luonteen siirtämällä yksityisille toimijoille vastuunsa tehdä taloutta ohjaavia päätöksiä (em. asia Cipolla ym., tuomion 47 kohta).
It must be noted that a law such as the Law of 15 April 1958, in so far as it prohibits dental care providers from advertising, does not fall within any of the situations for the combined application of Articles 10 EC and 81 EC.
On todettava, että sikäli kuin 15.4.1958 annetun lain kaltaisessa laissa kielletään hammashoitopalvelujen tarjoajia mainostamasta näitä palveluja, tällainen laki ei koske tilanteita, joissa EY 10 ja EY 81 artiklaa sovelletaan yhdessä.
As the Advocate General stated at point 71 of his Opinion, there is no evidence in the case in the main proceedings to show that the Law of 15 April 1958 encourages, reinforces or codifies concerted practices or decisions by undertakings.
Kuten nimittäin julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 71 kohdassa, pääasias- sa ei ole tullut esille yhtään sellaista seikkaa, joka osoittaisi, että 15.4.1958 annetulla lailla edistettäisiin, vahvistettaisiin tai kodifioitaisiin yritysten välisiä yhteistoimintajärjestelyjä tai päätöksiä.
Nor is there anything in the order for reference to suggest that the law at issue has been divested of the character of legislation in that the Member State in question has delegated to private economic operators responsibility for taking decisions affecting the economic sphere.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ei myöskään ilmene, että tämän lain kyseessä oleva säännös olisi menettänyt valtiollisen luonteensa siten, että kyseessä oleva jäsenvaltio olisi siirtänyt yksityisille toimijoille vastuunsa tehdä ta -loutta ohjaavia päätöksiä.
The answer to the question referred must therefore be that Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, does
Esitettyyn kysymykseen on siis vastattava siten, että EY 81 artikla, luettuna yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa, ei ole
Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, does not preclude a national law, such as the Law of 15 April 1958, which prohibits any person or dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind in the dental care sector.
EY 81 artikla, luettuna yhdessä EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja EY 10 artiklan toisen kohdan kanssa, ei ole esteenä hammashoitoon liittyvästä mainonnasta 15.4.1958 annetun lain kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään keitä hyvänsä ja hammashoitopalvelujen tarjoajia julkaisemasta vapaan ammatin tai hammaslääkärin vastaanoton yhteydessä minkäänlaisia hammashoitoon liittyviä mainoksia.
Case C-96/06
Asia C-96/06
(Regulation (EC) No 615/98 — Directive 91/628/EEC — Export refunds — Refusal — Noncompliance with Directive 91/628/EEC — Adverse effect on animal welfare — Burden of proof — Lack of evidence)
Asetus (EY) N:o 615/98 – Direktiivi 91/628/ETY – Vientituet – Kieltäytyminen – Direktiivin 91/628/ETY noudattamatta jättäminen – Eläinten hyvinvoinnin haittaaminen – Todistustaakka – Näytön puuttuminen
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 15 November 2007 . .
Julkisasiamies P. Mengozzin ratkaisuehdotus 15.11.2007 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 13 March 2008 . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.3.2008 . . . . . . . . .
(Commission Regulation No 615/98, Arts 4 and 5(2) and (3); Council Directive 91/628, as amended by Directive 95/29)
(Komission asetuksen N:o 615/98 4 artikla ja 5 artiklan 2 ja 3 kohta; neuvoston direktiivi 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29)
SUMMARY — CASE C-96/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-96/06
Agriculture — Common organisation of the markets — Export refunds
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Vientituet
(Commission Regulation No 615/98, Art. 5(3); Council Directive 91/628, as amended by Directive 95/29)
(Komission asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 3 kohta; neuvoston direktiivi 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29)