natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, the principal role of insurers active on the Irish PMI market (‘PMI insurers’) now consists in providing alternative cover to that provided by the public health insurance system.
Irlannin YSV-markkinoilla toimivien aktiivisten vakuutuksenantajien (jäljempänä YSV-toimijat) tehtäviin on siitä lähtien kuulunut julkiselle sairausvakuutusjärjestelmälle vaihtoehtoisen suojan tarjoaminen.
The Irish PMI market was liberalised following the enactment in 1994 of the Health Insurance Act, 1994 and in 1996 of the Voluntary Health Insurance (Amendment) Act, 1996 and also the adoption of the implementing provisions contained in the 1996 Health Insurance Regulations.
Irlannin YSV-markkinat vapautettiin vuoden 1994 sairausvakuutuslain (1994 Health Insurance Act), vuonna 1996 vapaaehtoisen sairausvakuutuksen muuttamisesta annetun vuoden 1996 lain (1996 Voluntary Health Insurance (Amendment) Act) ja vuoden 1996 sairausvakuutusasetuksiin (1996 Health Insurance Regulations) sisältyvien täytäntöönpanosäännösten antamisen jälkeen.
Those regulations can be subdivided into a number of regulations, namely the Health Insurance Act 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996, the Health Insurance Act 1994 (Lifetime Cover) Regulations 1996 and the Health Insurance Act, 1994 (Minimum Benefit) Regulations, 1996.
Viimeksi mainitut jakaantuvat useisiin asetuksiin, nimittäin vuoden 1994 sairausvakuutuslain täytäntöönpanosta avoimen liittymisoikeuden osalta vuonna 1996 annettuihin asetuksiin (Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996), vuoden 1994 sairausvakuutuslain täytäntöönpanosta elinikäisen vakuutusturvan osalta vuonna 1996 annettuihin asetuksiin (Health Insurance Act, 1994 (Lifetime Cover) Regulations 1996) ja vuoden 1994 sairausvakuutuslain täytäntöönpanosta vähimmäisetuuksien osalta vuonna 1996 annettuihin asetuksiin (Health Insurance Act, 1994 (Minimum Benefit) Regulations 1996).
BUPA Ireland, which was set up in conformity with that legislation, has been operating on the Irish PMI insurance market since 1 January 1997.
Tämän lainsäädännön mukaisesti perustettu BUPA Ireland on 1.1.1997 lähtien toiminut Irlannin YSV-markkinoilla.
Since then, with a market share of approximately 15% by members and 11% by receipts at the time when the application in the present case was lodged, it has been the VHI’s main competitor on the Irish PMI market, while the VHI has retained approximately 85% by receipts and approximately 80% by members.
Tätä asiaa koskevan kannekirjelmän jättämishetkellä sen markkinaosuus oli vakuutettujen henkilöiden lukumäärän perusteella laskettuna noin 15 prosenttia ja tulojen perusteella laskettuna noin 11 prosenttia, ja se on näin ollen YTL:n pääasiallinen kilpailija Irlannin YSV-markkinoilla, viimeksi mainitun markkinaosuuden ollessa tulojen perusteella laskettuna noin 85 prosenttia ja vakuutettujen henkilöiden lukumäärän perusteella laskettuna noin 80 prosenttia.
At the present time some 50% of the Irish population has PMI cover.
Noin 50 prosenttia Irlannin väestöstä on nykyisin vakuutettu jossakin YSV-järjestelmässä.
The Health Insurance Act, 1994 and the Health Insurance Regulations 1996 also authorised the Minister for Health to order and regulate, inter alia, the establishment of a ‘Risk Equalisation Scheme’ (‘RES’). In 1997 the Minister for Health set up an
Vuoden 1994 sairausvakuutuslailla ja vuoden 1996 sairausvakuutusasetuksilla terveysministeri valtuutettiin lisäksi antamaan määräyksiä ja säännöksiä muun muassa ”Risk equalisation scheme” -nimisen järjestelmän (jäljempänä riskintasausjärjestelmä)
Advisory Group with the mandate to make recommendations on the establishment of a RES.
Terveysministeri perusti vuonna 1997 neuvoaantavan komitean, jonka tehtäväksi hän antoi riskintasausjärjestelmän perustamista koskevien suositusten antamisen.
In its report of 1998 the Advisory Group concluded that it was necessary to set up a RES.
Neuvoa-antava komitea totesi vuonna 1998 antamassaan kertomuksessa, että riskintasausjärjestelmän luominen oli tarpeen.
In 1999 the Minister for Health published first a technical paper for consultation and then a White Paper proposing a RES.
Terveysministeri julkaisi vuoden 1999 kuluessa ensin konsultoitavaksi tarkoitetun teknisen asiakirjan ja tämän jälkeen valkoisen kirjan, jossa oli ehdotus riskintasausjärjestelmäksi.
On 2 March 1999, BUPA Ireland lodged a complaint with the Commission against the implementation of the proposed RES on the ground that it infringed, in particular, Article 87(1) EC.
Kantajat jättivät 2.3.1999 komissioon kantelun, jonka kohteena oli suunnitellun riskintasausjärjestelmän toimeenpano ja joka perustui muun muassa EY 87 artiklan 1 kohdan rikkomiseen.
Between March 1999 and April 2003 BUPA Ireland supplemented that complaint by submitting a number of memoranda, reports and documents to the Commission.
Vuoden 1999 maaliskuun ja vuoden 2003 huhtikuun välillä kantajat täydensivät tätä kantelua lähettämällä komissiolle useita eri kirjelmiä, kertomuksia ja asiakirjoja.
In 2001, the Health Insurance Act, 1994 was amended by the Health Insurance (Amendment) Act, 2001, which authorised the Minister for Health to implement the RES and established the Health Insurance Authority (‘the HIA’).
Vuonna 2001 muutettiin sairausvakuutuslain muuttamisesta annetulla vuoden 2001 lailla (Health Insurance (Amendment) Act 2001) vuoden 1994 sairausvakuutuslakia, jolla terveysministeri valtuutettiin toimeenpanemaan riskintasausjärjestelmä ja jolla perustettiin sairausvakuutusviranomainen (Health Insurance Authority) (jäljempänä sairausvakuutusviranomainen).
The HIA was given the task of advising the Minister on the commencement of payments under the RES (‘the RES payments’ or ‘the equalisation payments’) and of administering those payments through a fund specially set up for that purpose.
Sairausvakuutusviranomaisen tehtäviksi annettiin muun muassa neuvojen antaminen ministerille riskintasausjärjestelmän perusteella maksettavien maksujen (jäljempänä riskintasausmaksut tai tasausmaksut) aloittamista koskevasta kysymyksestä ja näiden maksujen hoitaminen erityisesti tätä varten perustetusta rahastosta.
The statutory instrument authorising the establishment of the RES entered into force on 1 July 2003.
Lainsäädäntö, jolla riskintasausjärjestelmän toimeenpanoon annettiin lupa, tuli voimaan 1.7.2003.
In October 2004, a new PMI insurer, Vivas Healthcare, entered the Irish PMI market and under Section 12B of the Health Insurance Act, 1994, as amended, was exempt from RES payments for three years.
Irlannin YSV-markkinoille tuli vuoden 2004 lokakuussa uusi YSV-toimija, Vivas Healthcare -niminen yhtiö, joka vuoden 1994 sairausvakuutuslain, sellaisena kuin se on muutettuna, 12 a §:n nojalla vapautettiin riskintasausmaksuista kolmen vuoden ajaksi.
On 29 April 2005, the HIA recommended, on the basis of its report of April 2005 establishing a ‘risk differential’ of 4.7%, that the Minister for Health should commence the RES payments.
Sairausvakuutusviranomainen esitti 29.4.2005 terveysministerille antamassaan suosituksessa, joka perustui sen vuoden 2005 huhtikuussa laatimaan kertomukseen, jossa oli todettu 4,7 prosentin suuruinen ”riskiero”, riskintasausmaksujen maksamisen aloittamista.
BUPA Insurance Ltd and BUPA Ireland lodged an application before the High Court (Ireland) against the Irish legislation governing the RES and the HIA’s recommendation of 29 April 2005. By judgment of 24 May 2005, varied on 30 May and 29 December 2005, the High Court dismissed the application for an injunction against the Minister for Health prohibiting him from ordering commencement of the RES payments, but none the less suspended implementation of the RES payments by the applicants pending judgment on the substance in the main proceedings.
Sen jälkeen kun BUPA Insurance Ltd ja BUPA Ireland Ltd olivat nostaneet kanteen High Courtissa (Irlannin yleinen tuomioistuin) yhtäältä riskintasausjärjestelmää sääntelevästä Irlannin lainsäädännöstä ja toisaalta sairausvakuutusviranomaisen 29.4.2005 antamasta suosituksesta, High Court hylkäsi 24.5.2005 antamallaan tuomiolla, jota muutettiin 30.5. ja 29.12.2005, vaatimuksen siitä, että terveysministeriä kiellettäisiin määräämästä riskintasausmaksujen aloittamisesta, mutta lykkäsi kuitenkin pääasiassa annettavan asiaratkaisun antamiseen saakka niiden riskintasausmaksujen täytäntöönpanoa, jotka kantajien piti maksaa.
On 27 June 2005, the Minister for Health decided not to follow the HIA’s recommendation of 29 April 2005.
Terveysministeriö päätti 27.6.2005 olla noudattamatta 29.4.2005 annettua sairausvakuutusviranomaisen suositusta.
Following a new recommendation by the HIA, the Minister for Health decided on 23 December 2005 to set the date for commencement of the RES payments at 1 January 2006, subject to suspension of implementation of those payments by the applicants, as ordered by the High Court.
Sairausvakuutusviranomaisen annettua uuden suosituksen terveysministeri päätti 23.12.2005, että riskintasausmaksut oli aloitettava 1.1.2006, tämän kuitenkaan vaikuttamatta High Courtin määräykseen, jolla kantajien maksujen täytäntöönpanoa oli lykätty.
By judgment of 23 November 2006, the High Court disposed of the substance of the case and dismissed the applicants’ application.
High Court teki asiaratkaisun 23.11.2006 annetulla tuomiolla ja hylkäsi kantajien kanteen.
II — The functioning of the RES
II Riskintasausjärjestelmän toiminta
A — The objective of the RES
A Riskintasausjärjestelmän tavoite
The RES is essentially a mechanism which provides for payment of a charge to the HIA by PMI insurers whose risk profile is healthier than the average market risk
Riskintasausjärjestelmällä on otettu käyttöön järjestelmä, jonka mukaan sellaiset YSV-toimijat, joiden riskiprofiili on terveempi kuin markkinoiden keskimääräinen
B — Activation of the RES payments
B Riskintasausmaksujen maksamisen aloittaminen
Under the relevant statutory instrument, the RES payments become payable following the stages outlined below.
Asian kannalta merkityksellisen lainsäädännön nojalla riskintasausmaksujen maksaminen aloitettiin jäljempänä kuvattavien vaiheiden mukaisesti.
PMI insurers subject to the RES are required to submit to the HIA returns covering six-month periods, the first return covering the half year commencing 1 July 2003 (Article 9 of the RES).
Riskintasausjärjestelmän soveltamisalaan kuuluvilla YSV-toimijoilla on velvollisuus antaa sairausvakuutusviranomaiselle kertomuksia, jotka kattavat kuuden kuukauden pituisen ajanjakson, ja ensimmäisen kertomuksen piti kattaa 1.7.2003 alkanut puolivuotiskausi (riskintasausjärjestelmän 9 §).
On the basis of those returns, the HIA examines and evaluates the distribution of risks among PMI insurers and submits a report and, if necessary, makes a recommendation to the Minister for Health (Article 10 of the RES).
Sairausvakuutusviranomainen tutkii ja arvioi näiden kertomusten perusteella, miten riski jakaantuu YSV-toimijoiden kesken, ja esittää terveysministerille kertomuksen ja tarvittaessa suosituksen.
On the basis of that report and, where appropriate, a recommendation from the HIA, the Minister for Health decides whether it is appropriate to commence RES payments.
Terveysministeri päättää tämän kertomuksen ja tarvittaessa sairausvakuutusviranomaisen suosituksen nojalla, onko riskintasausmaksujen maksaminen syytä aloittaa.
His decision is subject to the following conditions (Article 10 of the RES):
Tälle päätökselle on asetettu seuraavat edellytykset (riskintasausjärjestelmän 10 §):
— where the risk differential between operators is under 2% RES payments are not commenced;
– alle 2 prosentin riskinvaihtelu toimijoiden välillä ei riitä riskintasausmaksujen maksamisen aloittamiseen
— where the risk differential is between 2 and 10% the Minister for Health decides, on the recommendation of the HIA, whether or not to commence RES payments;
– jos riskinvaihtelu on 2:n ja 10:n prosentin välillä, terveysministeri voi päättää riskintasausmaksujen maksamisen aloittamisesta vain, jos sairausvakuutusviranomainen on sitä suosittanut
— where the risk differential between operators is more than 10%, the Minister for Health will, in principle, commence RES payments, unless there are good reasons for not doing so.
– jos riskinvaihtelu toimijoiden välillä on yli 10 prosenttia, terveysministerillä on lähtökohtaisesti velvollisuus aloittaa riskintasausmaksujen maksaminen, jollei aloittamatta jättämiseen ole hyviä syitä.
C — Method of calculation of RES payments
C Riskintasausmaksujen laskentatapa
The method of calculating RES payments payable following a decision to commence those payments is set out in the Second Schedule to the RES and explained in greater detail in the Guide to the Risk Equalisation Scheme, 2003 as prescribed in Statutory Instrument No 261 of 2003, July 2003 (‘the RES guide’).
Se tapa, jota riskintasausmaksujen laskennassa on noudatettava kyseisten maksujen aloittamista koskevan päätöksen tekemisen jälkeen, määritellään riskintasausjärjestelmän liitteessä II, ja sen yksityiskohtia selvennetään Guide to the Risk Equalisation Scheme, 2003 as prescribed in Statutory Instrument No. 261 of 2003, July 2003 -nimisessä asiakirjassa (sairausvakuutusviranomaisen riskintasausopas 2003, jäljempänä riskintasausopas).
Determination of RES payments is directly linked to the differential between the risk profiles of the PMI insurers, the assessment of which involves consideration of a number of risk factors.
Riskintasausmaksujen määrittäminen perustuu suoraan YSV-toimijoiden riskiprofiilien vaihteluihin, joiden arviointi riippuu tiettyjen riskiperusteiden huomioon ottamisesta.
Those factors include, first, the age and sex of the persons covered and, if appropriate, a weighting (between 0 and 50%) known as the ‘health status weight’, which is based on hospital bed utilisation.
Näitä perusteita ovat ensinnäkin vakuutettujen ikä ja sukupuoli sekä tarvittaessa tasauskerroin (0–50 prosenttia), jota kutsutaan ”terveydentilan painotuskertoimeksi” (health status weight factor), joka perustuu todettuun sairaalavoimavarojen käyttöön.
The HIA has not thus far applied that weighting, which is currently zero, and has based its assessment of risk differentials between PMI insurers solely on the factors of the age and sex of the persons covered.
Sairausvakuutusviranomainen ei tähän mennessä ole käyttänyt tätä tasauskerrointa, joka on nykyisin nolla, ja se on perustanut YSV-toimijoiden keskuudessa vallitsevien riskien eroja koskevan arviointinsa ainoastaan vakuutettujen ikään ja sukupuoleen.
According to the RES guide (page 14 et seq.), the principle governing the calculation of RES payments is that each PMI insurer must bear the costs which it would have had to bear if its own risk profile had been equivalent to the average market risk profile.
Riskintasausoppaan mukaan (s. 14 ja sitä seuraavat sivut) riskintasausmaksujen laskentaa ohjaava periaate on se, että jokaisen YSV-toimijan on kärsittävä ne kustannukset, jotka sen olisi pitänyt kärsiä, jos sen oma riskiprofiili olisi ollut sama kuin markkinoiden keskimääräinen riskiprofiili.
The costs relating to the insurer’s real risk profile and to the average market risk profile are calculated according to the age and sex of the persons covered.
Toimijan todelliseen riskiprofiiliin liittyvät kustannukset ja markkinoiden keskimääräinen riskiprofiili lasketaan vakuutettujen iän ja sukupuolen perusteella.
For that purpose, those persons are first divided into different age and sex cells in order to identify the sum of the costs generated by those cells respectively and to determine the actual average cost per person covered within each cell.
Vakuutetut jaetaan tässä tarkoituksessa ensin iän ja sukupuolen perusteella määräytyviin ryhmiin näistä kustakin aiheutuvien kustannusten määrän yksilöimiseksi ja kussakin ryhmässä kustakin vakuutetusta aiheutuvan tosiasiallisen keskimääräisen kustannuksen määrittämiseksi.
According to Article 3 of the RES, the costs to be taken into account in that context are exclusively those generated by claims (claims costs) submitted to PMI insurers during the reference period for payment of the fees due for medical services received during a hospital stay.
Riskintasausjärjestelmän 3 §:n perusteella tässä yhteydessä on otettava huomioon yksinomaan ne kustannukset, jotka ovat aiheutuneet vakuutettujen YSV-toimijoille tietyn viitekauden aikana tekemistä korvaushakemuksista (claims costs), joissa on vaadittu terveydenhuoltoyksiköille sairaalahoidosta aiheutuvien kustannusten vastattavaksi ottamista.
Subsequently, the HIA determines the average market risk profile for each age and sex cell, in comparison to the total population insured in the market, on the basis of data provide by the PMI insurers.
Sairausvakuutusviranomaiset määrittävät tämän jälkeen ikä- ja sukupuoliryhmäkohtaisen markkinoiden keskimääräisen riskiprofiilin suhteessa koko vakuutettuun väestöön YSV-toimijoiden antamien tietojen perusteella.
That average market risk profile is then substituted for the real risk profile of the PMI insurers by age and sex cell in order to identify the hypothetical costs that those insurers would have incurred if they had actually had such an average market risk profile.
Tällä markkinoiden keskimääräisellä riskiprofiililla korvataan tämän jälkeen YSV-toimijoiden ikä- ja sukupuoliryhmäkohtainen todellinen riskiprofiili niiden teoreettisten kustannusten yksilöimiseksi, jotka näille toimijoille olisi aiheutunut, jos niillä olisi tosiasiallisesti ollut tällainen markkinoiden keskimääräinen riskiprofiili.
The cost differential determined on the basis of the comparison between the actual costs (on the basis of the insurer’s real risk profile) and the hypothetical costs (on the basis of the insurer’s average market risk profile) ultimately provides the basis for calculating the equalisation payments, as referred to in paragraph 27 above.
Tosiasiallisten kustannusten (jotka on laskettu toimijan todellisen riskiprofiilin perusteella) ja teoreettisten kustannusten (jotka on laskettu toimijan markkinoiden keskimääräisen riskiprofiilin perusteella) välisen vertailun perusteella määritettyä kustannusvaihtelua käytetään lopuksi laskettaessa edellä 27 kohdassa mainittuja tasausmaksuja.
Those payments must correspond precisely to that cost differential and may be adjusted, by application of the ‘zero sum adjustment factor’, to ensure that the system is self-financing.
Näiden maksujen on vastattava täsmälleen tätä kustannusvaihtelua, ja niitä voidaan oikaista ”nollamääräinen tasauskerroin” -nimisellä tekijällä (zero sum adjustment factor) järjestelmän itserahoituksen takaamiseksi.
Although in theory the RES is intended to apply to every PMI insurer active on the Irish market, the parties are agreed that as matters currently stand its application would essentially lead to a transfer of funds from BUPA Ireland for the benefit of the VHI.
Vaikka riskintasausjärjestelmää onkin teoriassa tarkoitus soveltaa jokaiseen Irlannin markkinoilla toimivaan YSV-toimijaan, asianosaiset ovat yhtä mieltä myöntäessään, että nykyisessä tilanteessa sen soveltamisesta aiheutuu pääasiallisesti se, että BUPA Irelandin varoja siirretään sairausvakuutusviranomaiselle.
III — Contested decision
III Riidanalainen päätös
On 23 January 2003, the Irish authorities formally notified the RES to the Commission pursuant to Article 88(3) EC.
Irlannin viranomaiset antoivat 23.1.2003 EY 88 artiklan 3 kohdan nojalla komissiolle virallisesti tiedoksi riskintasausjärjestelmän.
By Decision C(2003) 1322 final of 13 May 2003 (State aid N 46/2003-Ireland; ‘the contested decision’), the Commission decided not to raise objections, under Article 4(2) and (3) of Regulation No 659/1999, concerning the establishment of the RES in Ireland.
Komissio päätti 13.5.2003 tekemällään päätöksellä K(2003) 1322 lopullinen (valtiontuki N 46/2003-Irlanti, jäljempänä riidanalainen päätös) jättää asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla vastustamatta Irlannin riskintasausjärjestelmän käyttöönottoa.
Article 1 of the operative part of the contested decision states:
Riidanalaisen päätöksen päätösosan 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
‘The [RES] involves payments which are limited to the minimum necessary to compensate [PMI] insurers for [SGEI] obligations and therefore does not involve State aids in the sense of Article 87(1) EC.’
”[Riskintasausjärjestelmässä] määrätään maksuista, jotka on rajattu siihen vähimmäismäärään, joka tarvitaan, jotta [YSV-]toimijoille voidaan maksaa korvausta velvollisuudesta tarjota yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, eikä se näin ollen ole EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.”
In the presentation of the facts relating to the RES at recitals 17 to 30 to the contested decision, the Commission described in detail the scope and the functioning of the RES.
Riidanalaisen päätöksen 17–30 perustelukappaleessa olevassa, riskintasausjärjestelmään liittyviä tosiseikkoja koskevassa esittelyssä komissio kuvaa yksityiskohtaisesti riskintasausjärjestelmän soveltamisalaa ja toimintaa.
Recitals 20 to 30 to that decision describe the conditions for the commencement of the RES (recitals 20 to 24) and the criteria and method of calculation of the RES payments (recitals 25 to 30).
Kyseisen päätöksen 20–30 perustelukappaleessa kuvataan ne edellytykset, joilla maksujen maksaminen riskintasausjärjestelmästä aloitetaan (20–24 perustelukappale), ja riskintasausmaksujen laskentaperusteet ja -tavat (25–30 perustelukappale).
In its legal assessment, the Commission concluded that the notified measure ‘[did] not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or [could] be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) [EC]’ (recitals 37 and 61 to the contested decision).
Oikeudellisessa arvioinnissaan komissio katsoi, ettei tiedoksiannettu toimenpide ”ol[lut] EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki tai että vaihtoehtoisesti [sen voitiin] EY 86 artiklan 2 kohdan mukaisesti katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille” (riidanalaisen päätöksen 37 ja 61 perustelukappale).
In support of that appraisal, the Commission essentially considered, initially, that the RES fulfilled in principle the conditions set out in Article 87(1) EC.
Tätä arviointia tukeakseen komissio katsoi pääasiallisesti, ettei riskintasausjärjestelmä lähtökohtaisesti täyttänyt EY 87 artiklan 1 kohdassa asetettuja edellytyksiä.
It observed in that regard that the RES payments came from public resources, originating in a fund established by national legislation, financed by compulsory contributions and controlled by the public authorities, which in practice benefited the VHI, an undertaking in a dominant position with an 85% market share, to compensate it for the costs which it would normally have had to bear.
Se totesi tässä suhteessa, että riskintasausmaksut olivat peräisin julkisista varoista, jotka olivat lähtöisin kansallisella lainsäädännöllä perustetusta rahastosta, jota rahoitettiin verovaroin ja joka oli valtion viranomaisten valvonnassa, ja että käytännössä ne hyödyttivät YTL:aa, 85 prosentin markkinaosuudella määräävässä asemassa olevaa yritystä, niiden kulujen kattamisessa, jotka sille tavallisesti olisi aiheutunut.
The Commission considered that those payments were capable of affecting competition and intra-Community trade and that the RES could therefore be qualified as State aid (recital 39 to the contested decision).
Se katsoi, että nämä maksut saattoivat vaikuttaa kilpailuun ja kauppaan yhteisössä ja että riskintasausjärjestelmää voitaisiin näin ollen pitää valtiontukena (riidanalaisen päätöksen 39 perustelukappale).
The Commission observed (at recitals 40 and 41 to the contested decision) that that objective would be achieved by establishing solidarity between policyholders and that, in particular:
Se totesi (riidanalaisen päätöksen 40 ja 41 perustelukappale), että tämä tavoite saavutettaisiin luomalla vakuutettujen välinen solidaarisuus, ja etenkin, että
— the open enrolment requirement, that is to say, the obligation for the PMI insurer to offer a PMI contract to any person requesting such a contract, independently
– avoimella liittymisoikeudella, toisin sanoen YSV-toimijan velvollisuudella tehdä YSV-sopimus kaikkien sitä hakeneiden henkilöiden kanssa riippumatta