natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This requirement is satisfied where the individual can know from the wording of the relevant provision and, if need be, with the assistance of the courts’ interpretation of it, what acts and omissions will make him criminally liable (see, in particular, Advocaten voor de Wereld, paragraph 50, and the judgment of the European Court of Human Rights in Coëme and Others v. Belgium, nos. 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 and 33210/96, Reports of Judgments and Decisions 2000-VII, § 145).
Tämä edellytys täyttyy, kun yksityinen oikeussubjekti voi tietää kyseessä olevan säännöksen tai määräyksen sanamuodon ja tarvittaessa tuomioistuinten siitä tekemän tulkinnan perusteella, mitkä toimet tai laiminlyönnit synnyttävät sen rikosoikeudellisen vastuun (ks. mm. em. asia Advocaten voor de Wereld, tuomion 50 kohta sekä asia Coëme ym. v. Belgia, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 22.6.2000, Recueil des arrêts et décisions 2000VII, 145 kohta).
It is true that Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, obliges the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without defining those concepts.
On totta, että direktiivin 2005/35 4 artiklassa, tarkasteltuna yhdessä sen 8 artiklan kanssa, jäsenvaltiot velvoitetaan määräämään seuraamuksia aluksista peräisin olevista ympäristöä pilaavista päästöistä, jos ne on aiheutettu ”tahallaan, piittaamattomuudella tai törkeällä huolimattomuudella”, näitä käsitteitä kuitenkaan määrittelemättä.
It is, however, to be pointed out, first of all, that those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’ referred to by the national court’s questions, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure, of Community or of national law.
Ensiksi on kuitenkin korostettava, että nämä eri käsitteet ja erityisesti esitetyissä kysymyksissä tarkoitettu törkeän huolimattomuuden käsite vastaavat vastuun syntymisedellytyksiä, joita on voitava soveltaa rajoittamattomaan määrään tilanteita, joita on mahdoton ennakoida, eikä nimenomaiseen toimintaan, joka voidaan yksilöidä yhteisön oikeuden tai kansallisen oikeuden säädöksessä.
Next, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States’ respective legal systems.
Seuraavaksi on todettava, että nämä käsitteet on integroitu täysimääräisesti jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin ja niitä käytetään näissä täysimääräisesti.
In particular, all those systems have recourse to the concept of negligence which refers to an unintentional act or omission by which the person responsible breaches his duty of care.
Kaikissa näissä järjestelmissä käytetään muun muassa huolimattomuuden käsitettä, jolla tarkoitetaan tahatonta toimea tai laiminlyöntiä, jolla siitä vastuussa oleva henkilö loukkaa huolellisuusvelvoitettaan.
Also, as provided by many national legal systems, the concept of ‘serious’ negligence can only refer to a patent breach of such a duty of care.
Lisäksi kuten useissa kansallisissa oikeusjärjestelmissä katsotaan, ”törkeän” huolimattomuuden käsite voi tarkoittaa ainoastaan tällaisen huolellisuusvelvoitteen ilmeistä loukkaamista.
Accordingly, ‘serious negligence’ within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied with in view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
Tässä tilanteessa direktiivin 2005/35 4 artiklassa tarkoitetun törkeän huolimattomuuden käsitteen on ymmärrettävä merkitsevän tahatonta toimea tai laiminlyöntiä, jolla siitä vastuussa oleva henkilö loukkaa ilmeisellä tavalla huolellisuusvelvoitetta, jota hänen olisi pitänyt ja jota hän olisi voinut noudattaa, kun otetaan huomioon hänen ominaisuutensa, tietämyksensä, kykynsä ja henkilökohtainen tilanteensa.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Näin ollen tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitettujen rikkomisten määritelmä ja sovellettavat seuraamukset perustuvat jäsenvaltioiden laatimiin sääntöihin.
In view of the foregoing, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Kun otetaan huomioon edellä esitetty, direktiivin 2005/35 4 artikla, tarkasteltuna yhdessä sen 8 artiklan kanssa, ei loukkaa oikeusvarmuuden yleistä periaatetta siltä osin kuin siinä velvoitetaan jäsenvaltiot määräämään seuraamuksia aluksista peräisin olevien ympäristöä pilaavien aineiden päästöistä, jotka on aiheutettu ”törkeällä huolimattomuudella”, tätä käsitettä määrittelemättä.
It follows that examination of the fourth question has revealed nothing capable of affecting the validity of Article 4 of Directive 2005/35 in the light of the general principle of legal certainty.
Tästä seuraa, että neljännen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaista seikkaa, joka vaikuttaisi direktiivin 2005/35 4 artiklan pätevyyteen oikeusvarmuuden yleisen periaatteen valossa.
— either in the light of the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978,
– alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä 2.11.1973 Lontoossa allekirjoitetun kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on täydennettynä 17.2.1978 tehdyllä pöytäkirjalla, valossa
— or in the light of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982.
– eikä Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka allekirjoitettiin Montego Bayssa 10.12.1982, valossa.
Case C-534/06
Asia C-534/06
(Common agricultural policy — EAGGF — Article 13 of Regulation (EEC) No 866/90 — Exclusion of investments relating to the processing of products from third countries — Principle of proportionality)
Yhteinen maatalouspolitiikka – EMOTR – Asetuksen (ETY) N:o 866/90 13 artikla – Kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden jalostamiseen kohdistuvien investointien poissulkeminen – Suhteellisuusperiaate
Judgment of the Court (Eighth Chamber), 5 June 2008 . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 5.6.2008 . . . . . . . .
Economic and social cohesion — Structural assistance — Improving the processing and marketing conditions for agricultural products
Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Maatalous­tuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantaminen
(Council Regulation No 866/90, Art. 13)
(Neuvoston asetuksen N:o 866/90 13 artikla)
SUMMARY — CASE C-534/06 in so far as products originating within the Community have been marketed or processed in the quantities provided for.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-534/06 noudatettu siten, että on pidetty kaupan ja/tai jalostettu hankkeessa edellytetty määrä yhteisön alueelta peräisin olevia tuotteita.
Article 13 of Regulation No 866/90 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products must be interpreted as meaning that payment of financial assistance is not excluded in cases of the marketing or processing of products including products originating beyond the territory of the Community, when the specific programme for which that financial assistance was granted has been observed,
Maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta annetun asetuksen N:o 866/90 13 artiklaa on tulkittava siten, että se ei sulje pois ta -loudellisen tuen maksamista tilanteessa, jossa pidetään kaupan tai jalostetaan myös tuotteita, jotka eivät ole peräisin yhteisön alueelta, ja jossa sitä erityistä ohjelmaa, jota varten taloudellinen tuki on myönnetty, on
31, operative part)
31 kohta ja tuomiolauselma)
JUDGMENT OF THE COURT (Eighth Chamber)
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 27 December 2006, in the proceedings
Asiassa C-534/06, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 23.11.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.12.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Eighth Chamber), composed of G. Arestis, President of Chamber, J. Malenovský and T. von Danwitz (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
TUOMIO 5.6.2008 – ASIA C-534/06 toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja G. Arestis sekä tuomarit J. Malenovský ja T. von Danwitz (esittelevä tuomari), julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Greek Government, by I. Chalkias and I. Pouli, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään I. Chalkias ja I. Pouli,
— the Commission of the European Communities, by C. Cattabriga, acting as Agent,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään C. Cattabriga,
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta, on antanut seuraavan tuomion
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13 of Council Regulation (EEC) No 866/90 of 29 March 1990 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products (OJ 1990 L 91, p. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö koskee maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29.3.1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 866/90 (EYVL L 91, s.
That reference was made in the context of proceedings between Industria Lavorazione Carni Ovine Srl (‘ILCO’) and the Regione Lazio concerning the latter’s refusal to pay financial assistance granted to ILCO.
Pyyntö on esitetty Industria Lavorazione Carni Ovine Srl -nimisen yhtiön (jäljempänä ILCO) ja Regione Lazion välisessä riita-asiassa, jossa on kyse siitä, että jälkimmäinen on kieltäytynyt maksamasta ILCO:lle myönnettyä taloudellista tukea.
Article 13 of Regulation No 866/90 provides: ‘[t]he following investments shall be excluded: … investments in the processing or marketing of products from third countries’.
Asetuksen N:o 866/90 13 artiklan mukaan ”pois suljetaan investoinnit – – kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseksi tai jalostamiseksi”.
‘The authority or intermediary referred to in paragraph 1 shall check the supporting documents relating to the expenditure of the final recipients and ensure that they are in order before paying the Community contribution.’
Edellä 1 kohdassa tarkoitetun viranomaisen tai välittäjän on tarkastettava lopullisten maksunsaajien menoihin liittyvät tositteet ja varmistauduttava niiden asianmukaisuudesta ennen yhteisön rahoitusosuuden maksamista. – –
Article 24 of Council Regulation (EEC) No 4253/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments (OJ 1988 L 374, p.
Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s.
1), as amended by Council Regulation (EEC) No 2082/93 of 20 July 1993 (OJ 1993 L 193, p.
1), sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93 (EYVL L 193, s.
20), provides:
20), 24 artiklassa säädetään seuraavaa:
If an operation or measure appears to justify neither part nor the whole of the assistance allocated, the Commission shall conduct a suitable examination of the case in the framework of the partnership …
Jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta siihen myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä, komissio tekee tapauksesta aiheellisen tutkimuksen yhteistyöhön osallistumista noudattaen – –
Any sum received unduly and to be recovered shall be repaid to the Commission. …’
Jokainen aiheettomasti maksettu summa, jota voidaan vaatia takaisin, on palautettava komissiolle. – –”
The dispute in the main proceedings and the question referred
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisupyyntö
ILCO obtained a grant of financial assistance equal to 50% of eligible expenditure, half of which was funded from the budget of the Regione Lazio and half by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), for the construction in two stages of a plant for the slaughter, processing and preservation of sheepmeat in the territory of the municipality of Acquapendente.
ILCO:lle on myönnetty taloudellista tukea lampaiden teurastamista sekä lampaanlihan jalostamista ja säilömistä varten tarkoitetun tuotantolaitoksen rakentamiseksi kahdessa vaiheessa Acquapendenten kuntaan siten, että tukiosuus vastaa 50:tä prosenttia tukikelpoisista menoista; puolet tuesta maksetaan Regione Lazion budjetista, ja toisesta puolesta vastaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR).
On 17 October 1996 the Regione Lazio decided to make initial provision for payment of the balance of the assistance still owing to ILCO.
Pöytäkirjan, joka on laadittu 17.10.1996, mukaan Regione Lazio aikoi alun perin suorittaa ILCO:lle maksamatta olevan tuen.
However, during that month, on completion of an on-the-spot inspection, the regional authorities found that sheep from nonmember countries had been slaughtered at the cofinanced plant.
Saman kuukauden aikana paikallisviranomaiset havaitsivat kuitenkin erään paikalla suoritetun tarkastuksen yhteydessä, että yhteisrahoitetussa laitoksessa oli teurastettu myös kolmansista maista peräisin olevia lampaita.
The Regione Lazio having, for that reason, decided to suspend payment of the balance of the financial assistance, ILCO applied to the Tribunale di Roma (Rome District Court) for an order for payment of the sum of ITL 1 617 575 382, which was granted by order of 5 June 1997.
Koska Regione Lazio päätti tästä syystä pidättäytyä maksamasta taloudellista tukea, ILCO vaati Tribunale di Romassa nostamallaan kanteella maksamismääräystä 1 617 575 382 Italian liiran (ITL) summan osalta, ja tämä vaatimus hyväksyttiin 5.6.1997 annetulla määräyksellä.
It may be seen from ILCO’s observations that on 19 June 1997 the Commission fixed the deadline for the payments to be made to ILCO at 31 December 1997 and that the Regione Lazio informed the Commission, by letters sent to it during the months of June, August and October 1997, that the judicial investigations in progress might continue beyond that date and asked for information on the procedure to be followed.
Kuten ILCO:n esittämistä huomautuksista ilmenee, komissio on 19.6.1997 asettanut ILCO:lle maksamatta olevien maksujen eräpäiväksi 31.12.1997 ja Regione Lazio on kesä-, elo- ja lokakuussa kirjeitse ilmoittanut komissiolle, että asiaa koskeva tuomioistuimessa vireillä oleva tutkinta saattaa jatkua tämän päivämäärän yli, ja pyytänyt tietoja noudatettavasta menettelystä.
On 1 October 1997 the Regione Lazio brought an action against the order of the Tribunale di Roma of 5 June 1997, which was dismissed by judgment of 26 March 1999.
Regione Lazio on 1.10.1997 hakenut muutosta Tribunale di Roman 5.6.1997 antamaan määräykseen valituksella, joka on hylätty 26.3.1999 annetulla tuomiolla.
That judgment was, however, overturned on appeal by the Corte d’Appello di Roma (Appeal Court, Rome), by judgment of 9 September 2002.
Corte d’appello di Roma on 9.9.2002 antamallaan tuomiolla kuitenkin muuttanut kyseistä tuomiota.
According to the Commission’s observations, it is clear from the checks carried out that 7.4% of the total number of animals slaughtered by ILCO at the cofinanced plant in 1997, 1998 and 2000 came from outside the Community.
Kuten komissio on huomautuksissaan esittänyt, suoritetuissa tarkastuksissa on selvinnyt, että 7,04 prosenttia ILCO:n yhteisrahoitetussa laitoksessa vuosien 1997, 1998 ja 2000 aikana teurastamien eläinten kokonaismäärästä oli peräisin yhteisön ulkopuolelta.
Moreover, the observations of ILCO and the Commission note that on 26 September 2002 the Commission proposed that the Regione Lazio should, without ordering a reduction under Article 24 of Regulation No 4253/88, as amended by Regulation No 2082/93, reduce the balance owing to ILCO by an amount equal to 11.47 % of the total amount of the assistance.
Lisäksi ILCO:n ja komission huomautuksista ilmenee, että komissio on 26.9.2002 ehdottanut Regione Laziolle, että ILCO:lle maksettavaa määrää vähennetään 11,47 prosentilla tuen kokonaismäärästä, tekemättä kuitenkaan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan perusteella vähentämispäätöstä.
By decision of 18 October 2002, the Regione Lazio accepted that proposal.
Regione Lazio on 18.10.2002 tekemällään päätöksellä hyväksynyt tämän ehdotuksen.
On 9 January 2003 ILCO lodged an appeal in cassation against the judgment of the Corte d’Appello di Roma of 9 September 2002, claiming, in particular, infringement of Article 13 of Regulation No 866/90.
ILCO on 9.1.2003 hakenut muutosta Corte d’appello di Roman 9.9.2002 antamaan tuomioon vedoten erityisesti asetuksen N:o 866/90 13 artiklan rikkomiseen.
ILCO argued before the Corte Suprema di Cassazione (Supreme Court of Cassation) that, that article providing solely that Community assistance cannot be granted in order to finance projects for the processing of products from third countries, it does not follow that a trader who has obtained financing and used it in accordance with Community rules, and who has complied with the obligations entered into and achieved the objectives set out in the programme concerned should not also be able to slaughter animals from third countries.
Corte suprema di cassazionessa käydyssä oikeudenkäynnissä ILCO on väittänyt, että tässä artiklassa säädetään vain, että yhteisön tukea ei voi myöntää sellaisten hankkeiden rahoittamiseen, joiden tavoitteena on kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden jalostaminen, eikä siitä johdu, että taloudellinen toimija, joka on saanut rahoituksen, käyttänyt sitä yhteisön sääntöjen mukaan, noudattanut vahvistettuja velvoitteita ja saavuttanut ohjelmassa määritellyt tavoitteet, ei saisi teurastaa yhtä lailla kolmansista maista peräisin olevia eläimiä.
Considering that ILCO’s appeal in cassation must be dismissed if Article 13 of Regulation No 866/90 required the cofinanced plant to be used exclusively for the processing of products of Community origin, the Corte Suprema di Cassazione stayed proceedings and referred the following question to the Court of Justice:
Ottaen huomioon, että ILCO:n valitus olisi hylättävä, jos yhteisrahoitettua laitosta voidaan asetuksen N:o 866/90 13 artiklan mukaan käyttää vain yhteisöstä peräisin olevien tuotteiden jalostamiseen, Corte suprema di cassazione on lykännyt tuomion antamista ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Must Article 13 of … Regulation … No 866/90 … be interpreted as meaning that financing must be excluded in cases in which, notwithstanding implementation of the specific programme for which the financing was obtained, the marketing and/or processing (in addition) of products which are not from the Community takes place along with the marketing and/or processing of products from the Community in the amounts required by the programme?’
”Onko – – asetuksen N:o 866/1990 13 artiklaa tulkittava siten, että rahoitus suljetaan pois tapauksissa, joissa pidetään kaupan ja/tai jalostetaan (lisäksi) tuotteita, jotka eivät ole peräisin yhteisön alueelta, vaikka sitä erityistä ohjelmaa, jota varten rahoitus on myönnetty, on noudatettu ja vaikka tuossa yhteydessä on pidetty kaupan ja jalostettu hankkeessa edellytetty määrä yhteisön alueelta peräisin olevia tuotteita?”
It is to be stated, first of all, that the Court is asked expressly to interpret Article 13 of Regulation No 866/90, and not Article 24 of Regulation No 4253/88, which provides the legal basis for any decision by the Commission reducing, suspending or cancelling financial assistance.
Aluksi on syytä tarkentaa, että yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan ainoastaan asetuksen N:o 866/90 13 artiklaa eikä lainkaan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklaa, joka muodostaa oikeudellisen perustan mahdolliselle komission päätökselle taloudellisen tuen vähentämisestä, pidättämisestä tai peruuttamisesta.
Since it is clear from the order for reference that the dispute in the main proceedings relates to the financial assistance granted to ILCO as a whole, it is necessary to decide whether, in circumstances such as those in the main proceedings, Article 13 of Regulation No 866/90 entitles the competent authority, in the context of its legal relationship with the final recipient, to refuse altogether to pay the financial assistance granted to the latter.
Koska ennakkoratkaisupyyntöä koskevasta päätöksestä ilmenee, että pääasian riita koskee ILCO:lle myönnettyä taloudellista tukea kokonaisuudessaan, on ratkaistava, antaako asetuksen N:o 866/90 13 artikla toimivaltaiselle viranomaiselle sen oikeudellisessa suhteessa lopulliseen tuensaajaan oikeuden pääasian kaltaisessa tilanteessa kieltäytyä kokonaan suorittamasta jälkimmäiselle myönnettyä taloudellista tukea.
In their observations, ILCO and the Commission state that the marketing or processing of sheep from third countries cannot exclude financing as a whole.
ILCO ja komissio esittävät huomautuksissaan, että kolmansista maista peräisin olevien lampaiden kaupan pitäminen ja jalostaminen ei voi sulkea pois rahoitusta kokonaisuudessaan.
The Greek Government, for its part, contends that, on certain conditions, the recipient of the assistance may use the cofinanced plant also for the processing and marketing of sheep from third countries.
Kreikan hallitus puolestaan korostaa, että tuensaaja voi tietyillä ehdoilla käyttää yhteisrahoitettua yksikköä myös kolmansista maista peräisin olevien lampaiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen.
The Italian Government, for its part, advocates a strict interpretation of Article 13 of Regulation No 866/90, excluding all Community financial assistance in cases where products from outside the Community have been marketed or processed at the plant in receipt of such assistance.
Italian hallitus puolestaan kannattaa asetuksen N:o 866/90 13 artiklan suppeaa tulkintaa, joka sulkee pois kaiken yhteisön taloudellisen tuen tilanteessa, jossa yhteisön ulkopuolisia tuotteita on pidetty kaupan tai jalostettu laitoksessa, johon on myönnetty mainittua tukea.
In support of that view, the Italian Government argues that the Community legislature included an express provision with regard to any derogation from the requirements laid down in that article.
Tämän näkemyksen tueksi hallitus väittää, että yhteisön lainsäätäjä on antanut nimenomaisen säännöksen kaikkia tässä artiklassa asetettuihin ehtoihin tehtäviä poikkeuksia varten.
That view cannot, however, be accepted.
Tämä näkemys ei kuitenkaan voi menestyä.