natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Good practice in the manufacture of cosmetic products, which is also based on Community rules, shall be determined and updated by decree of the Minister for Health, acting in conjunction with the Ministers for Industry, Trade, Crafts and Employment and the Minister for Social Welfare.
Kosmeettisten valmisteiden valmistusta koskevat asianmukaiset käytännöt, jotka ovat samalla yhteisön sääntöjen mukaiset, vahvistetaan ja saatetaan ajan tasalle asetuksella, jonka terveysministeri antaa yhdessä teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus-, työ- ja sosiaaliministereiden kanssa.
Any person who intends to produce or package the products referred to in Article 1, on his own behalf or for a third party, shall communicate that in writing to the Ministry of Health and to the Region at least 30 days before the start of that activity.
Sen, joka aikoo omaan tai kolmannen lukuun tuottaa tai pakata 1 §:ssä tarkoitettuja valmisteita, on tehtävä kirjallinen ilmoitus terveysministeriölle ja kyseiselle hallintoalueelle viimeistään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista.
A similar communication dealing with paragraphs 6(a) to (d) only shall be made by importers of pre-packaged, ready-for-sale, products coming from Member States of the European Union, while importers of those products coming from countries which are not members of the European Union shall be required also to communicate the identity and qualifications of the expert referred to in paragraph 3a.
Valmisteiden, jotka on valmiiksi pakattu myyntiä varten ja jotka ovat peräisin Euroopan unionin jäsenvaltioista, maahantuojien on tehtävä samankaltainen ilmoitus yksinomaan 6 momentin a ja d kohdan osalta, kun taas valmisteiden, jotka eivät ole peräisin Euroopan unionin jäsenvaltioista, maahantuojilla on velvollisuus ilmoittaa myös 3 bis momentissa tarkoitetun asiantuntijan nimi ja pätevyys.
Roby Profumi is a company established under Italian law and operating in the import-export sector for cosmetic products within the Community market.
Roby Profumi on Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, joka toimii yhteisön markkinoilla kosmeettisten valmisteiden tuonti- ja vientialalla.
On 9 October 2000 Roby Profumi had a fine of ITL 10 000 000 imposed on it by a local administrative health authority on account of noncompliance with its obligation, set down in Article 10(8) of Law No 713/86, to communicate to the Ministry of Health and to the Region specific information relating to imported cosmetic products.
Paikallinen terveysviranomainen määräsi 9.10.2000 Roby Profumille 10 000 000 Italian liiran (ITL) suuruisen taloudellisen seuraamuksen sillä perusteella, että tämä oli laiminlyönyt lain nro 713/86 10 §:n 8 momentissa asetetun velvollisuuden ilmoittaa terveysministeriölle ja hallintoalueelle maahantuotujen kosmeettisten valmisteiden tietyt tiedot.
Following an administrative appeal brought by Roby Profumi against that decision, the mayor of the Comune di Parma issued an order of injunction on 31 July 2001 confirming the penalty imposed and raising the amount of the fine to ITL 15 000 000.
Roby Profumin tästä päätöksestä tekemän oikaisuvaatimuksen johdosta Comune di Parman kunnanjohtaja antoi 31.7.2001 maksamismääräyksen, jolla tämä vahvisti tuomitun seuraamuksen ja määräsi sakon suuruudeksi 15 000 000 ITL.
Roby Profumi appealed against that order of injunction to the Tribunale di Parma (Parma District Court) (Italy).
Roby Profumi nosti tästä maksamismääräyksestä kanteen Tribunale di Parmassa.
That court, while taking the view that the obligation under Article 10(8) of Law No 713/86 — which it considers compatible with Community law — had not been met by Roby Profumi, nevertheless partially upheld the appeal by reducing the amount of the fine to ITL 5 000 000.
Kyseinen tuomioistuin katsoi, että Roby Profumi oli laiminlyönyt lain nro 713/86 10 §:n 8 momentissa asetetun, sen yhteisön oikeuden mukaisena pitämän velvollisuuden, mutta samalla se kuitenkin hyväksyi osittain yhtiön kanteen ja alensi sakon määrän 5 000 000 ITL:aan.
Roby Profumi lodged an appeal on a point of law against the decision of the Tribunale di Parma.
Roby Profumi teki Tribunale di Parman päätöksestä kassaatio-valituksen.
It contends, inter alia, that that court should not have applied the aforementioned national provision on the ground that it is contrary to Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768.
Se väittää muun muassa, että kyseisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt soveltaa edellä mainittua kansallista säännöstä, koska tämä on EY 28 artiklan ja direktiivin 76/768 7 artiklan vastainen.
The Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) (Italy), having doubts as regards the compatibility of the Italian provision with the aforementioned Community law provisions, decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Koska Corte suprema di cassazione ei ole varma italialaisen säännöksen yhdenmukaisuudesta edellä mainittujen yhteisön säännösten kanssa, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Is Article 10(8) of Law No 713/86, as amended by Article 9(4) of Legislative Decree No 126/1997, compatible with Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768?’
”Onko lain nro 713/86 10 §:n 8 momentti, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (decreto legislativo) nro 126/97 9 §:n 4 momentilla, EY 28 artiklan ja direktiivin 76/768 – – 7 artiklan mukainen?”
Initial observations
Alustavat huomiot
First, it must be borne in mind that, in accordance with settled caselaw, although in a reference for a preliminary ruling the Court cannot give a ruling either on questions which fall within the national law of the Member States or on the compatibility of national provisions with Community law, it can, however, supply a ruling on the interpretation of Community law so as to enable the national court to decide the case before it (see, inter alia, Case C-150/88 Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711 [1989] ECR 3891, paragraph 12, and Case C-124/99 Borawitz [2000] ECR I-7293, paragraph 17). 12
Ensinnäkin on palautettava mieleen, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan, että vaikka onkin totta, että yhteisöjen tuomioistuin ei voi ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä lausua jäsenvaltioiden kansalliseen oikeusjärjestykseen eikä kansallisen lainsäädännön ja yhteisön oikeuden yhteensoveltuvuuteen liittyvistä kysymyksistä, se voi kuitenkin esittää yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joiden avulla kansallinen tuomioistuin voi ratkaista sen käsiteltävänä olevan riitaasian (ks. erityisesti asia C-150/88, Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, tuomio 23.11.1989, Kok. 1989, s. I­3891, 12 kohta ja asia C­124/99, Borawitz, tuomio 21.9.2000, Kok. 2000, s. I-7293, 17 kohta). 12
It must also be remembered that, in the question referred, the national court is asking, in essence, whether Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768 preclude a national provision which requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region, inter alia, the name or corporate
Lisäksi on katsottava, että ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee esitetyllä kysymyksellä, ovatko EY 28 artikla ja direktiivin 76/768 7 artikla esteenä kansalliselle säännökselle, jolla velvoitetaan kosmeettisten valmisteiden maahantuoja ilmoittamaan terveysministerille ja kyseiselle hallintoalueelle muun
ROBY PROFUMI name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances used and contained in those products.
ROBY PROFUMI muassa yrityksen nimi tai toiminimi, sen kotipaikka ja valmistusyksikön kotipaikka sekä täydellinen ja yksityiskohtainen luettelo mainituissa valmisteissa käytetyistä ja niihin sisältyvistä aineista.
As the Court has already held, when the question referred concerns harmonisation at Community level, the national measures relating thereto must be assessed in the light of the provisions of that harmonising measure and not those of the EC Treaty (see, to that effect, Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, paragraph 28; Case C-37/92 Vanacker and Lesage [1993] ECR I-4947, paragraph 9, and Case C-324/99 Daimler-Chrysler [2001] ECR I-9897, paragraph 32). 15
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, kuitenkin silloin, kun kysymys on alasta, jolla lainsäädäntö on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, sitä koskevia kansallisia toimenpiteitä on arvioitava suhteessa tätä yhdenmukaistamistoimenpidettä koskeviin säännöksiin eikä suhteessa EY:n perustamissopimuksen määräyksiin (ks. vastaavasti em. asia Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, tuomion 28 kohta; asia C-37/92, Vanacker ja Lesage, tuomio 12.10.1993, Kok. 1993, s. I-4947, 9 kohta ja asia C-324/99, DaimlerChrysler, tuomio 13.12.2001, Kok. 2001, s. I-9897, 32 kohta). 15
It follows that, in order to reply to the question referred, the Court must restrict itself to the interpretation of Directive 76/768.
Tästä seuraa, että vastauksen antamiseksi ennakkoratkaisukysymykseen yhteisöjen tuomioistuimen on rajoituttava direktiivin 76/768 tulkintaan.
Reply of the Court
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
As is clear from the second and third recitals in the preamble to Directive 76/768, the Community legislature, although finding that the differences between national laws on cosmetic products obliged Community cosmetic producers to vary their production according to the Member State for which the products were intended and that those differences impeded free movement of those products, concluded that those national provisions had the aim of safeguarding public health and that, consequently, Community harmonisation in that area must pursue the same objective.
Nimittäin, kuten direktiivin 76/768 johdantoosan toisesta ja kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee, vaikka yhteisön lainsäätäjä onkin katsonut kosmeettisia valmisteita koskevien kansallisten säännösten välisten erojen pakottavan yhteisön kosmetiikan valmistajat mukauttamaan tuotantoaan sen mukaan, mihin jäsenvaltioon valmisteet on tarkoitettu, ja olevan näiden valmisteiden vapaan liikkuvuuden este, se on kuitenkin todennut, että näiden kansallisten säännösten tavoitteena on kansanterveyden suojeleminen ja siksi myös tämän alan yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamisella olisi pyrittävä tähän päämäärään.
The amendments subsequently made to Directive 76/768 were guided by those same considerations (see Schwarzkopf, paragraph 28).
Direktiiviin 76/768 sittemmin tehdyt muutokset noudattavat näitä samoja päätelmiä (ks. em. asia Schwarzkopf, tuomion 28 kohta).
The rules laid down by Directive 76/768 include the obligation, laid down in Article 7(1), on Member States not to refuse, prohibit or restrict the marketing of any cosmetic products which comply with the requirements of that directive and the annexes thereto.
Direktiivissä 76/768 määriteltyinä sääntöinä mainitaan sen 7 artiklan 1 kohdassa velvollisuus, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät saa tässä direktiivissä ja sen liitteissä esitettyjen vaatimusten perusteella estää, kieltää tai rajoittaa mainitun direktiivin ja sen liitteiden mukaisten kosmeettisten valmisteiden saattamista markkinoille.
That provision, which is incorporated in a directive primarily designed (according to, in particular, the second and third recitals in its preamble) to ensure freedom of trade in cosmetic products, also seeks to protect human health, within the meaning of Article 30 EC (see, to that effect, Estée Lauder, paragraph 25).
Tämän säännöksen, joka sisältyy direktiiviin, jonka tarkoituksena on erityisesti sen toisen ja kolmannen perustelukappaleen mukaan varmistaa kosmeettisten valmisteiden kaupan vapaus, tavoitteena on myös ihmisten terveyden suojelu EY 30 artiklassa tarkoitetulla tavalla (ks. vastaavasti em. asia Estée Lauder, tuomion 25 kohta).
The measures which the Member States are required to take for the implementation of Article 7(3) of Directive 76/768 must however be consistent with the principle of proportionality (see, to that effect, Unilever, paragraph 27; Estée Lauder, paragraph 26, and Linhart and Biffl, paragraph 26).
Toimenpiteiden, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin 76/768 7 artiklan 3 kohdan noudattamiseksi, on kuitenkin oltava suhteellisuusperiaatteen mukaisia (ks. vastaavasti em. asia Unilever, tuomion 27 kohta; em. asia Estée Lauder, tuomion 26 kohta ja em. asia Linhart ja Biffl, tuomion 26 kohta).
In this instance, in the case in the main proceedings, it is clear from the national legislation that importers of cosmetic products are required to communicate to the authorities responsible for protection of health and life of humans the name or corporate name of the manufacturer, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances contained in the product being marketed.
Pääasiassa kyseessä olevassa tapauksessa kansallisesta lainsäädännöstä käy ilmi, että kosmeettisten valmisteiden maahantuojien on ilmoitettava ihmisten terveyden ja elämän suojelusta vastuussa oleville viranomaisille valmistajan nimi tai toiminimi, sen kotipaikka ja valmistusyksikön kotipaikka sekä täydellinen ja yksityiskohtainen luettelo myytäviin tuotteisiin sisältyvistä aineista.
That obligation to provide information allows the competent authorities, in the event of difficulties, to send to the medical services as quickly as possible the necessary information for prompt and appropriate treatment.
Tämä ilmoitusvelvollisuus mahdollistaa sen, että toimivaltaiset viranomaiset voivat vaikeissa tilanteissa välittää lääkintäpalveluille niin nopeasti kuin mahdollista nopealle ja asianmukaiselle hoidolle välttämätöntä tietoa.
Such an obligation to provide information is proportionate to the objective of protecting human health, contained in Article 7(3) of Directive 76/768, since it ensures that the competent national authorities have at their disposal detailed information on the relevant product.
Tällainen ilmoitusvelvollisuus on asianmukaisessa suhteessa direktiivin 76/768 7 artiklan 3 kohtaan sisältyvään ihmisten terveyden suojelua koskevaan tavoitteeseen, koska sillä varmistetaan, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on käytössään yksityiskohtaista tietoa kyseessä olevasta valmisteesta.
It is only on the basis of that information that appropriate treatment can be prescribed.
Ainoastaan tämän tiedon perusteella nimittäin voidaan määrätä soveltuvasta hoidosta.
Having regard to the foregoing, the reply must be that Article 7 of Directive 76/768 does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
Kun otetaan huomioon edellä olevat seikat, on vastattava, että direktiivin 76/768 7 artikla ei ole esteenä kansalliselle säännökselle, jossa nopean ja asianmukaisen lääkinnän turvaamiseksi vaikeissa tilanteissa kosmeettisten valmisteiden maahantuoja velvoitetaan ilmoittamaan terveysministerille ja kyseiselle hallintoalueelle yrityksen nimi tai toiminimi, sen kotipaikka ja valmistusyksikön kotipaikka sekä täydellinen ja yksityiskohtainen luettelo mainituissa valmisteissa käytetyistä ja niihin sisältyvistä aineista.
Article 7 of Council Directive 76/768/EEC of 27 July 1976 on the approximation of the laws of the Member States relating to cosmetic products, as amended by Council Directive 93/35/EEC of 14 June 1993, does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27.7.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.6.1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/35/ETY, 7 artikla ei ole esteenä kansalliselle säännökselle, jossa nopean ja asianmukaisen lääkinnän turvaamiseksi vaikeissa tilanteissa kosmeettisten valmisteiden maahantuoja velvoitetaan ilmoittamaan terveysministerille ja kyseiselle hallintoalueelle yrityksen nimi tai toiminimi, sen kotipaikka ja valmistusyksikön kotipaikka sekä täydellinen ja yksityiskohtainen luettelo mainituissa valmisteissa käytetyistä ja niihin sisältyvistä aineista.
Case C-294/06
Asia C-294/06
(EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for workers — Decision No 1/80 of the Association Council — First indent of Article 6(1) — Worker duly registered as belonging to the labour force — Leave to enter as a student or as an au pair — Effect on the right to remain)
(Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 – 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta – Laillisille työmarkkinoille kuuluva työntekijä – Maahantulolupa opiskelijana tai au pairina – Vaikutus oleskeluoikeuteen
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 18 July 2007 . . . . .
Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 18.7.2007 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 24 January 2008 . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 24.1.2008 . . . . . . . . .
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for persons — Workers — Right of Turkish nationals to an extension of their leave to remain
Kansainväliset sopimukset – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Turkin kansalaisten oikeus oleskelulupansa jatkamiseen
(EEC-Turkey Association Council Decision No 1/80, Art. 6(1))
(ETY–Turkki­assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta)
SUMMARY — CASE C-294/06 in the three indents of Article 6(1) of Decision No 1/80, they cannot be deprived of the rights which that provision progressively grants them on the basis of the duration of their paid employment.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-294/06 luetelmakohdassa säädetyt edellytykset, heiltä ei voida evätä niitä oikeuksia, jotka heille tässä määräyksessä palkatun työskentelyn pituuden mukaan asteittain tunnustetaan.
The fact that a Turkish national was granted leave to enter the territory of a Member State as an au pair or as a student cannot deprive him of the status of ‘worker’ and prevent him from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of that Member State within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80 of the EEC-Turkey Association Council.
Se seikka, että Turkin kansalaiselle on myönnetty lupa saapua jäsenvaltion alueelle au pairina tai opiskelijana, ei johda siihen, ettei häntä voida pitää ”työntekijänä” eikä hän voi kuulua asianomaisen jäsenvaltion ”laillisille työmarkkinoille” assosiaation kehittämisestä tehdyn ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Accordingly, that fact cannot prevent that national from being able to rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Tämä seikka ei näin ollen estä asianomaista henkilöä vetoamasta kyseiseen määräykseen, jotta hän saisi työlupansa uusittua ja hänelle myönnettäisiin työlupaa vastaava oleskeluoikeus.
In order to determine whether Turkish nationals meet the conditions laid down in Article 6(1) of the decision in question, no account is to be taken of the aim pursued in permitting the persons concerned to enter the Member State in question, since that article does not make recognition of the rights which it confers on Turkish workers subject to any condition connected with the reason for which the right to enter, work or reside was initially granted.
Sen tutkimiseksi, täyttävätkö asianomaiset Turkin kansalaiset kyseisen päätöksen 6 artiklan 1 kohdan edellytykset, huomioon ei nimittäin oteta tarkoitusta, jota varten maahantulolupa kyseiseen jäsenvaltioon on heille myönnetty, sillä mainitussa artiklassa turkkilaisille työntekijöille myönnettyjen oikeuksien tunnustaminen ei riipu mistään sellaisesta edellytyksestä, joka liittyy syyhyn, jonka perusteella heille on alun perin annettu maahantulo-, työskentely- ja oleskeluoikeus.
In those circumstances, it cannot be accepted that a student or au pair could circumvent the legislation of the host Member State, in order progressively to obtain an unlimited right of access to the labour market of that State, since they are merely exercising a right expressly provided for in Decision No 1/80.
Näissä olosuhteissa ei voida vedota siihen, että opiskelijat tai au pairit voisivat kiertää vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä saadakseen asteittain rajattoman pääsyn tämän työmarkkinoille, sillä asianomaiset henkilöt ainoastaan käyttävät päätöksessä N:o 1/80 nimenomaisesti määrättyä oikeutta.
It would only be otherwise if they had fraudulently obtained a right of entry into the territory of a Member State by falsely claiming that they intended to study or act as an au pair.
Asia olisi toisin vain siinä tapauksessa, että kyseiset henkilöt olisivat hankkineet luvan saapua jäsenvaltion alueelle petollisella tavalla väittämällä perättömästi aikomuksenaan olevan opiskella tai työskennellä au pairina.
On the contrary, provided that (i) the genuineness of their intention is confirmed by their actual pursuit of a course of studies or by acting as an au pair, (ii) they obtain work lawfully in the host Member State, and (iii) they satisfy the conditions laid down in Article 6(1) of the decision in question, the persons concerned can fully rely on the rights which that provision confers upon them.
Sitä vastoin silloin, kun asianomaisten henkilöiden aikomus osoittautuu todelliseksi sen vuoksi, että he tosiasiassa osallistuvat oppikurssille taikka työskentelevät au pairina, kun he ottavat laillisesti vastaan työpaikan vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja kun he täyttävät kyseisen päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset, he voivat täysin vedota tässä määräyksessä heille tunnustettuihin oikeuksiin.
(see paras 40, 45, 46, 49, operative part)
40, 45, 46 ja 49 kohta sekä tuomiolauselma)
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUSJULIANE KOKOTT
KOKOTTdelivered on 18 July 2007
18 päivänä heinäkuuta 2007
Community and Turkey (‘the Association Agreement’) was signed in Ankara on 12 September 1963 by the Republic of Turkey of the one part and the Member States of the EEC and the Community of the other part, and was concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963. 2
Ankarassa 12.9.1963 Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen (jäljempänä assosiaatiosopimus), joka on tehty, hyväksytty ja vahvistettu yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY. 2
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 6(1) of Decision No 1/80 of the EEC-Turkey Association Council of 19 September 1980 on the development of the Association (‘Decision No 1/80’) and the question whether au pairs and students carrying on a secondary activity fall within the scope of that provision.
Nyt käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö koskee ETY–Turkki-assosiaationeuvoston 19.9.1980 tekemän assosiaatiopäätöksen N:o 1/80 (jäljempänä päätös N:o 1/80) 6 artiklan 1 kohdan tulkintaa ja erityisesti sitä, kuuluvatko au pairit ja opiskelijat, jotka työskentelevät sivutoimisesti, tämän määräyksen soveltamisalaan.
II — Legal context
II Asiaa koskevat oikeussäännöt