natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition to the limited liability on the part of the owner of the ship, oil pollution damage is covered by an international fund under the Fund Convention up to a total liability sum defined therein.
Aluksen omistajan rajoitetun vastuun täydentämiseksi öljyn aiheuttama pilaantuminen katetaan rahastoyleissopimuksen mukaan siinä määriteltyyn kokonaissummaan saakka kansainvälisestä rahastosta.
These rules take precedence over the application of Article 15 of the Waste Framework Directive in the present case.
Nämä määräykset menevät tässä tapauksessa jätedirektiivin 15 artiklan soveltamisen edelle.
The two conventions have been ratified by nearly all the Member States, but not by
Lähes kaikki jäsenvaltiot ovat kyllä ratifioineet nämä kaksi yleissopimusta, mutta yhteisö ei ole ratifioinut niitä.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-188/07 the interest of the European Community, to accede to the underlying instruments.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-188/07 siis – toisin kuin Total esitti suullisessa käsittelyssä – sido yhteisöä.
57The Commission also rightly stated at the hearing that the two conventions are not binding on the Community as customary international law.
korosti suullisessa käsittelyssä perustellusti, että kumpikaan yleissopimuksista ei sido yhteisöä kansainvälisenä tapaoikeutena. 58
59It may, however, examine the extent to which, even though those conventions are not binding on the Community, they can preclude the application of Article 15 of the Waste Framework Directive.
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuin ei voi tulkita näitä yleissopimuksia ennakkoratkaisumenettelyssä. 59Se voi kuitenkin tutkia, voivatko nämä yleissopimukset estää jätedirektiivin sovellettavuuden, vaikka ne eivät sidokaan yhteisöä.
That decision can be construed as meaning that the Community has permitted the Member States to derogate from Community law in so far as this was necessary for accession to the Supplementary Protocol.
Tämä päätös voidaan ymmärtää siten, että yhteisö on sallinut jäsenvaltioille poikkeamisen yhteisön oikeudesta siltä osin kuin tämä oli tarpeen lisäpöytäkirjaan liittymiseksi.
The permitted derogations would then include the rules of the Liability Convention under Article 1(4) of Decision 2004/246.
Osan sallituista poikkeamista muodostavat siten päätöksen 2004/246 1 artiklan 4 kohdan mukaan vastuuyleissopimuksen määräykset.
Decision 2004/246
Päätös 2004/246
In so far as the Liability Convention departs from the Waste Framework Directive, Decision 2004/246 should possibly have been based on the environmental competence under Article 175 of the Treaty.
Siltä osin kuin vastuuyleisopimus poikkeaa jätedirektiivistä, päätöstä 2004/246 annettaessa olisi mahdollisesti pitänyt nojautua EY 175 artiklan mukaiseen ympäristöä koskevaan toimivaltaan.
However, unless the decision is repealed or annulled, there is much evidence to suggest that at least the interested parties may rely on the applicability of a convention entered into by the Member State concerned which is approved by the Community.
Niin kauan kuin päätöstä ei kumota tai todeta mitättömäksi, moni seikka puoltaa kuitenkin sitä, että ainakin ne, joita asia koskee, voivat luottaa asianomaisten jäsenvaltioiden tekemän ja yhteisön salliman yleissopimuksen sovellettavuuteen.
Total relies on Decision 2004/246 authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in
Total viittaa päätökseen 2004/246, jossa valtuutetaan jäsenvaltiot allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen sekä valtuutetaan Itävalta ja Luxemburg valtuuttami-
57 — See my Opinion in Case C-308/06 Intertanko and Others, point 37 et seq., with further references, on the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships (Marpol 73/78).
57 – Vrt. asiassa C-308/06, Intertanko ym., 20.11.2007 antamani ratkaisuehdotus (37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa), joka koski alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehtyä kansainvälistä yleissopimusta (Marpol 73/78).
Nevertheless, Decision 2004/246 was adopted only several years after the sinking of the Erika.
Päätös 2004/246 tehtiin tosin vasta useita vuosia Erikan onnettomuuden jälkeen.
On the other hand, the obligation to bear the cost of disposing of oil waste essentially arose when the accident occurred.
Velvollisuus vastata öljyjätteistä huolehtimisen kustannuksista on sitä vastoin lähtökohtaisesti syntynyt haverin jälkeen.
Decision 2004/246 does not contain any indication that it is intended to cancel that obligation retroactively under certain circumstances.
Päätökseen 2004/246 ei sisälly mitään viitteitä siitä, että sillä pitäisi kumota taannehtivasti tämä velvollisuus tietyissä olosuhteissa.
Since responsibility for costs is not a penalty, there is also no reason to assume that the principle of the most lenient
Koska kustannusvastuu ei ole rangaistus, ei ole myöskään mitään syytä olettaa, että
COMMUNE DE MESQUER penalty 60runs counter to Article 15 of the Waste Framework Directive.
COMMUNE DE MESQUER lievemmän rangaistuksen periaate 60olisi ristiriidassa jätedirektiivin 15 artiklan kanssa.
It is possible that Directive 2004/35 clarifies Article 15 of the Waste Framework Directive and the exception contained therein for the Liability Convention might therefore also have repercussions on Article 15 of the Waste Framework Directive.
Ei ole suljettu pois, että direktiivillä 2004/35 konkretisoidaan jätedirektiivin 15 artiklaa ja että siihen sisältyvä vastuuyleissopimusta koskeva poikkeus vaikuttaa siten mahdollisesti myös jätedirektiivin 15 artiklaan.
The Court does not have to decide on this in the present case, however.
Yhteisöjen tuomioistuimen ei tarvitse kuitenkaan ratkaista tätä seikkaa nyt käsiteltävässä asiassa.
Directive 2004/35 was adopted after the events at issue and had to be transposed by 30 April 2007.
Direktiivi 2004/35 annettiin nyt käsiteltävien tapahtumien jälkeen, ja se oli pantava täytäntöön 30.4.2007 mennessä.
It does not apply to damage caused by an emission, event or incident that took place before that date.
Se ei koske vahinkoja, jotka ovat aiheutuneet tätä päivämäärää edeltävistä päästöistä, tapahtumista tai onnettomuuksista.
Directive 2004/35/EC
Siten päätöksellä 2004/246 ei ole merkitystä nyt käsiteltävän asian kannalta.
Article 235 of the Law of the Sea Convention
Merioikeusyleissopimuksen 235 artikla
At the hearing Total also relied on Article 235(3) of the Law of the Sea Convention.
Total vetosi suullisessa käsittelyssä edelleen merioikeusyleissopimuksen 235 artiklan 3 kappaleeseen.
Under that provision, States must cooperate in the implementation and further development of international law with the objective of assuring prompt and adequate compensation in respect of all damage caused by pollution of the marine environment.
Sen mukaan valtiot toimivat yhteistyössä kansainvälisen oikeuden soveltamiseksi sekä kehittämiseksi varmistaakseen pikaisen ja riittävän korvauksen suorittamisen meriympäristön pilaantumisesta johtuvista vahingoista.
Article 4(2) of that directive precludes its application to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation falls within the scope of the Liability Convention, which is in force in the Member State concerned.
61Tämän direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ympäristövahinko tai sen välitön uhka, jos syynä on tapaus, jota koskeva vahinkovastuu tai korvaus kuuluu vastuuyleissopimuksen soveltamisalaan, jos tämä sopimus on voimassa asianomaisessa jäsenvaltiossa.
60 — See Joined Cases C-387/02, C-391/02 and C-403/02 Berlusconi and Others [2005] ECR I-3565, paragraph 66 et seq.
60 – Ks. tästä yhdistetyt asiat C-387/02, C-391/02 ja C-403/02, Berlusconi ym., tuomio 3.5.2005 (Kok. 2005, s.
61 — Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p. 56).
61 – Ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/35/EY (EUVL L 143, s. 56)
The Law of the Sea Convention forms an integral part of the Community legal
Merioikeusyleissopimus on erottamaton osa yhteisön oikeusjärjestystä, ja se sitoo
France appears to have deposited the instrument of ratification for the Liability Convention in its 1969 version on 11 March 1975, 63whilst the original version of the Waste Framework Directive was not adopted by the Council until 15 July 1975.
JULKISASIAMIES KOKOTTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-188/07 vuonna 1969, koskevan ratifiointi-ilmoi-tuksen 11.3.1975, 63 kun puolestaan neuvosto hyväksyi jätehuoltoa koskevan puitedirektiivin alkuperäisen version vasta 15.7.1975.
argue, contrary to the view taken by Total, no binding effect vis-à-vis certain international conventions on liability for pollution damage can be inferred from Article 235(3) of the Law of the Sea Convention.
yhteisöä. 62Kuten Ranska kuitenkin täysin perustellusti vastaa Totalille, merioikeusyleissopimuksen 235 artiklan 3 kohdasta ei voida mitenkään johtaa sidonnaisuutta tiettyihin pilaantumisvahinkoja koskevaan vastuuseen liittyviin kansainvälisiin yleissopimuksiin.
It merely sets out the mandate to cooperate.
Se sisältää ainoastaan yhteistyössä toimimista koskevan tehtävän.
Lastly, the first paragraph of Article 307 EC does not mean that the provisions of the Liability Convention take precedence over Article 15 of the Waste Framework Directive.
Todettakoon lopuksi, että myöskään EY 307 artiklan ensimmäinen kohta ei johda siihen, että vastuuyleissopimuksen määräykset menisivät jätedirektiivin 15 artiklan edelle.
The Liability Convention was agreed with French participation on 1 January 1958 and ratified by France only after the establishment of the Community.
Vastuuyleissopimus tehtiin vasta yhteisön perustamisen 1.1.1958 jälkeen Ranskan osallistuessa siihen, ja Ranska ratifioi sen.
The first paragraph of Article 307 EC is not therefore applicable according to its wording.
Tästä syystä EY 307 artiklan ensimmäistä kohtaa ei voida sen sanamuodon perusteella soveltaa.
Nevertheless, there is no need here to examine further whether a mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC is possible in this situation.
Tässä yhteydessä ei tarvitse myöskään tutkia enempää sitä, tuleeko EY 307 artiklan ensimmäisen kohdan analoginen soveltaminen tässä tilanteessa kysymykseen.
The Liability Convention in its original version could not preclude the application of Article 15 of the Waste Framework Directive in the present case.
Vastuuyleissopimus ei näet voinut alkuperäisessä muodossaan estää tässä tapauksessa jätedirektiivin 15 artiklan soveltamista.
A possible conflict between the version of the 1992 Liability Convention applicable at the time and Article 15 could only stem from the fact that the Liability Convention largely precludes claims against the charterer of a tanker whilst under Article 15 the charterer might be required to bear the cost of disposing of oil waste.
Mahdollinen ristiriita vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ajallisesti sovellettavan version ja 15 artiklan välillä voisi näet perustua vain siihen, että vastuuyleissopimuksessa suljetaan laajasti pois säiliöaluksen rahdinantajaa vastaan esitettävät vaateet, kun sitä vastoin tämän on 15 artiklan mukaan mahdollisesti vastattava öljyjätteistä huolehtimisen kustannuksista.
However, this exclusion from liability was not yet contained in the Liability Convention of 1969.
Tätä vastuun sulkemista pois ei kuitenkaan sisältynyt vielä vuoden 1969 vastuuyleissopimukseen.
It is a more recent international obligation imposed on France compared with Article 15 of the Waste Framework Directive.
Se on jätedirektiivin 15 artiklaan nähden Ranskan uudempi kansainvälinen velvoite.
The present Article 15 of the Waste Framework Directive stems from an amendment to the directive in 1991, but the original version of the Waste Framework Directive
Jätedirektiivin nykyinen 15 artikla perustuu kyllä vuonna 1991 tehtyyn direktiivin muutokseen, mutta jo jätedirektiivin
A mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC does not lead to any other conclusion.
EY 307 artiklan ensimmäisen kohdan analoginen soveltaminenkaan ei johda toiseen lopputulokseen.
It is conceivable where an international obligation on the part of a Member State conflicts with a
Ranska näyttää jättäneen vastuuyleissopimusta, siinä muodossa kuin se oli
63 — According to http://www.comitemaritime.org/ratific/imo/imoidx.html.
63 – Ks. verkkosivut http://www.comitemaritime.org/ratific/imo/imoidx.html.
Decree 75-553 of 26 June 1975, Journal officiel 1975, p.
Asetuksessa 75-553, joka on annettu 26.6.1975 ja julkaistu 3.7.1975, Journal officiel 1975, s.
6716 of 3 July 1975 announces publication, relies on a power of ratification of 1971 and states that the Convention entered into force on 19 June 1975.
6716, ilmoitetaan ratifiointi-ilmoituksesta, vedotaan ratifioinnille vuonna 1971 annettuun valtuutukseen ja todetaan, että yleissopimus tuli voimaan 19.6.1975.
COMMUNE DE MESQUER already contained an Article 11 which was substantively identical to Article 15.
COMMUNE DE MESQUER alkuperäiseen versioon sisältyi 11 artikla, jonka sisältö oli sama kuin 15 artiklan.
That consensus is confirmed first by the fact that the two conventions are ratified by nearly all the Member States and secondly by several non-binding Community instruments cited by Total which also state that oil pollution damage is subject to the conventions.
Tämän konsensuksen vahvistavat yhtäältä se, että lähes kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet molemmat yleissopimukset, ja toisaalta useat Totalin esittämät yhteisön tekstit, jotka eivät ole sitovia ja joissa todetaan samoin, että öljyn aiheuttamiin pilaantumisvahinkoihin sovelletaan yleissopimuksia.
These are the First Environmental Action Programme, 64the Commission proposal for a Council directive on civil liability for damage caused by waste, 65 the Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on the safety of the seaborne oil trade, 66and answers to two Parliamentary questions given by the Commission. 67
Kyseessä ovat ensimmäinen ympäristöä koskeva toimintaohjelma, 64komission ehdotus neuvoston direktiiviksi jätteiden aiheuttamiin vahinkoihin liittyvästä siviilioikeudellisesta vastuusta, 65komission tiedon- anto Euroopan parlamentille ja neuvostolle raakaöljyn merikuljetusten turvallisuudesta 66 sekä komission vastaukset kahteen parlamentissa esitettyyn kysymykseen. 67
There could be a different assessment of the limitation of the liability of the ship’s owner since such a limitation was already laid down in Article V of the original version of the Liability Convention.
Aluksen omistajan vastuun rajoitusta olisi mahdollisesti arvioitava toisin, koska tällainen rajoitus vahvistettiin jo vastuuyleissopimuksen alkuperäisen version 5 artiklassa.
In this respect the question could arise whether the adoption of the Waste Framework Directive which was immediately imminent when the Liability Convention was ratified precludes the mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC.
Tältä osin voitaisiin esittää kysymys siitä, estääkö välittömästi ennen vastuuyleissopimuksen ratifiointia tapahtunut jätedirektiivin hyväksyminen EY 307 artiklan ensimmäisen kohdan analogisen soveltamisen.
However, there is no need to examine this further here since the present proceedings do not concern the liability of the owner of the ship, but the liability of the owner of the cargo.
Tätä ei kuitenkaan tarvitse tutkia enempää tässä yhteydessä, koska nyt käsiteltävä asia ei koske aluksen omistajan vastuuta vaan lastin omistajan vastuuta.
Furthermore, a departure by Community law from those conventions would encumber France and possibly other Member States with a conflict between their obligations under Community law and those under international law.
Tämän lisäksi se, että näillä yleissopimuksilla poikettaisiin yhteisön oikeudesta, merkitsisi sitä, että Ranskan ja mahdollisesti muidenkin jäsenvaltioiden yhteisön oikeuteen ja kansainväliseen oikeuteen perustuvat velvoitteet olisivat ristiriidassa keskenään.
The obligation of loyalty between the Community and the Member States requires such conflicts to be avoided where possible.
Yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen lojaalin yhteistyön velvoite (uskollisuus yhteisölle) edellyttää, että tällaisia ristiriitoja pyritään mahdollisuuksien mukaan välttämään.
Consistent interpretation
Direktiivin mukainen tulkinta
Lastly, the cooperation obligation imposed on the Community under Article 235(3) of the Law of the Sea
Todettakoon lopuksi, että merioikeusyleissopimuksen 235 artiklan 3 kappaleeseen
67 — Answers given by Mrs Wallström on behalf of the Commission to Question E-0842/00 from Chris Davies MEP on the Erika disaster and environmental liability, OJ 2001 C 53 E, p.
67 – Wallströmin komission nimissä antamat vastaukset kysymykseen E-0842/00, jonka esitti parlamentin jäsen Chris Davis otsikolla ”Öljytankkeri Erikan aiheuttamat tuhot ja vastuu ympäristöstä” (EYVL 2001, C 53 E, s.
30, and to Question E-1752/03 from Eija-Riitta Korhola MEP on use of impact assessment and liability insurance to deal with oil damage, OJ 2004 C 51 E, p. 137.
30) ja kysymykseen E-1752/03, jonka esitti parlamentin jäsen Eija-Riitta Korhola otsikolla ”Seurausanalyysien ja vastuuvakuutusten käyttö öljyvahinkoihin varautumisessa” (EUVL 2004, C 51 E, s. 137).
Thus the Liability Convention and the Fund Convention do not preclude the application of Article 15 of the Waste Framework Directive on the basis of the considerations mentioned so far.
Siten tähän mennessä mainittujen seikkojen perusteella vastuuyleissopimus ja rahastoyleissopimus eivät merkitse sitä, että jätedirektiivin 15 artiklaa ei voitaisi soveltaa.
However, the arguments presented illustrate a broad political consensus for liability for oil pollution damage to be regulated by the Liability Convention and the Fund Convention.
Esitetyt perustelut kuvaavat tosin pitkälle menevää poliittista konsensusta siitä, että öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta vastuusta määrätään vastuuyleissopimuksessa ja rahastoyleissopimuksessa.
The persons mentioned in Article 15 of the Waste Framework Directive
Jätedirektiivin 15 artiklassa mainitut henkilöt perustuva yhteistyössä toimimista koskeva yhteisön velvoite merkitsee ainakin sitä, että yhteisö ottaa erityisellä tavalla valtioiden ponnistelut huomioon.
Convention implies at least that the Community must give special consideration to the efforts made by the States. This is also consistent with the objective of Community policy on the environment under the fourth intent of Article 174(1) of the Treaty of promoting measures at international level to deal with environmental problems.
Tämä vastaa myös EY 174 artiklan 1 kohdan neljännen luetelmakohdan mukaista yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitetta, jonka mukaan on edistettävä sellaisia toimenpiteitä kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan ympäristöongelmiin.
Article 15 of the Waste Framework Directive lays down rules governing responsibility for the cost of disposing of waste.
Jätedirektiivin 15 artiklassa säädetään jätteistä huolehtimisen kustannuksia koskevasta vastuusta.
Under the first indent, in accordance with the ’polluter pays’ principle it is the responsibility of the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9.
Ensimmäisen luetelmakohdan mukaan saastuttaja maksaa periaatteen mukaisesti jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaa jätteen haltija, joka antaa jätteen keräilijän tai 9 artiklassa tarkoitetun yrityksen haltuun.
In addition, the second indent mentions the previous holders or the producer of the product from which the waste came.
Lisäksi toisessa luetelmakohdassa mainitaan jätteen aiemmat haltijat tai valmistaja, jonka tuotteesta jäte on peräisin.
Article 15 of the Waste Framework Directive must therefore be interpreted as far as possible as meaning that conflicts with the Liability Convention and the Fund Convention must be avoided. 68
Tästä syystä jätedirektiivin 15 artiklaa on tulkittava mahdollisuuksien mukaan siten, että vältetään ristiriidat vastuuyleissopimuksen ja rahastoyleissopimuksen kanssa. 68
In Van de Walle and Others the Court held that that provision imposes the financial burden of the disposal operations, in accordance with the principle of polluter pays, on the persons who cause the waste, whether they are holders or former holders of the waste or even producers of the product from which the waste came. 69
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut tästä asiassa Van de Walle ym. antamassaan tuomiossa, että tässä säännöksessä asetetaan huolehtimistoimenpiteiden taloudellinen vastuu saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti henkilöille, jotka ovat aiheuttaneet jätteen, olivatpa he jätteen haltijoita tai aikaisempia haltijoita tai valmistajia, joiden tuotteesta jäte on peräisin. 69
It is therefore possible that Total France is responsible for the costs as producer of the heavy fuel oil, i.e. as producer of the product from which the waste came.
Siksi Total France saattaa raskaan polttoöljyn tuottajana eli valmistajana, jonka tuotteesta jäte on peräisin, olla vastuussa kustannuksista.
This can apply to Total International Ltd, on the other hand, only if it was the holder or at least the former holder of the oil waste.
Total international Ltd:tä tämä koskee sitä vastoin vain siinä tapauksessa, että se oli öljyjätteiden haltija tai ainakin aiempi haltija.
68 — See also my Opinion in Intertanko and Others (cited in footnote 57, point 78).
68 – Vrt. myös edellä alaviitteessä 57 mainitussa asiassa Intertanko antamani ratkaisuehdotus, 78 kohta.
69 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 58).
69 – Edellä alaviitteessä 27 mainittu asia Van de Walle ym., tuomion 58 kohta.
COMMUNE DE MESQUER and/or anyone who carries out pre-process-ing, mixing or other operations resulting in a change in the nature or composition of this waste.
COMMUNE DE MESQUER tarkoitettavan jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (alkuperäinen tuottaja) ja/tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu.
Under Article 1(c) of the Waste Framework Directive holder means the producer of the waste or the natural or legal person who is in possession of it.
Jätedirektiivin 1 artiklan c alakohdan mukaan haltijan käsitteellä tarkoitetaan jätteen tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on.
According to the judgment in Van de Walle, the Waste Framework Directive therefore defines ’holder’ broadly, without specifying whether the obligation to dispose of or recover waste is as a general rule a matter for the producer or the possessor of the waste.
Asiassa Van de Walle ym. annetun tuomion mukaan jätedirektiivissä määritellään haltija näin ollen laajasti, eikä siinä tarkenneta, kuuluuko velvollisuus huolehtia jätteistä tai hyödyntää ne yleisen säännön mukaan jätteiden tuottajalle vai niiden hallussapitäjälle.
It is irrelevant for the purposes of possession whether he is the owner or the holder. 70
Hallussapito ei riipu siitä, onko kyseessä omistajuus vai haltijuus. 70
The question whether that definition applies to Total International Ltd — as the Commission also argues — depends on whether it influenced the generation of the oil waste in such a way that that event is to be attributed to its own personal activity.
Se, vastaako tämä määritelmä Total international Ltd:tä, riippuu – kuten komissiokin esittää – siitä, vaikuttiko se öljyjätteen syntymiseen sillä tavoin, että tämä tapahtuma on yhteydessä sen omaan toimintaan.