natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Is … Regulation … No 1873/2003 … partially void on account of a breach of higherranking Community law (Articles 1(1) and 3 of … Regulation … No 2377/90 in conjunction with Article 4(1) of … Directive 96/22 …), in so far as application of an
”Onko – – asetus – – N:o 1873/2003 osittain pätemätön, koska se on ristiriidassa ylemmäntasoisen yhteisön oikeuden kanssa (– – asetuksen – – N:o 2377/90 1 artiklan 1 kohta ja 3 artikla ja – – direktiivin 96/22 – – 4 artiklan 1 kohta), siltä osin kuin tähdellä (*) merkityllä lisäyksellä, jolla progesteroni otettiin – – asetuksen – –
CP-PHARMA injection solution as a pharmaceutical form is excluded by virtue of the note marked (*) against the listing of progesterone in Annex II to … Regulation … No 2377/90?’
N:o 2377/90 liitteeseen II, progesteronin käyttö injektionesteen muodossa on suljettu pois?”
Cp-Pharma and the Polish Government take the view, contrary to that of the Greek Government and the Commission, that Regulation No 1873/2003 is invalid in that Regulation No 2377/90 does not expressly authorise the Commission to establish an MRL solely for certain methods of administration of progesterone and Direct- ive 96/22 permits Member States to authorise marketing of that substance in injectable form. Cp-Pharma adds that, in any event, the Commission could not adopt a measure concerning the MRL for progesterone which contradicts the opinion of the CVMP, while the Polish Government submits that Regulation No 1873/2003 is insufficiently reasoned with regard to the grounds on which the Commission decided not to follow that opinion.
26 cp-Pharma ja Puolan hallitus katsovat, toisin kuin Kreikan hallitus ja komissio, että asetus N:o 1873/2003 on pätemätön, koska asetuksessa N:o 2377/90 ei nimenomaisesti anneta komissiolle valtuutta vahvistaa progesteronin jäämien enimmäismääriä yksinomaan tiettyjen antotapojen osalta ja koska jäsenvaltiot voivat direktiivin 96/22 mukaisesti sallia kyseisen aineen myymisen injektiona. cp-Pharma toteaa lisäksi, että joka tapauksessa komissio ei voi toteuttaa sellaista progesteronin jäämien enimmäismääriä koskevaa toimea, joka on ristiriidassa eläinlääkekomitean lausunnon kanssa, kun taas Puolan hallitus väittää, että asetuksen N:o 1873/2003 perustelut ovat puutteellisia siltä osin kuin ne koskevat niitä syitä, joiden vuoksi komissio on päättänyt olla noudattamatta mainittua lausuntoa.
That is evidently all the more justified with regard to a file such as that concerning progesterone which, as the Court has already recognised, is particularly complex since it raises questions which are delicate and controversial from a scientific viewpoint (Commission v CEVA and Pfizer, paragraph 81).
Tämä on sitäkin paremmalla syyllä perusteltua silloin, kun on kyse progesteronin kaltaisesta asiasta, joka on, kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, erityisen monimutkainen, koska siihen liittyy kysymyksiä, jotka ovat tieteellisesti hankalia ja kiistanalaisia (em. asia komissio v. CEVA ja Pfizer, tuomion 81 kohta).
That complexity is due to the fact that progesterone, in addition to therapeutic treatment, is liable to be used unlawfully as a growth stimulate and, currently, there are no reliable methods of analysis permitting distinction between endogenous progesterone, produced naturally by the animals, and exogenous progesterone, resulting from the administration of medicinal products, and therefore monitoring of the abusive use of that substance.
Tämä monimutkaisuus johtuu siitä seikasta, että progesteronia voidaan hoitokäytön ohella käyttää sääntöjenvastaisesti kasvunedistäjänä ja että tällä hetkellä ei ole sellaisia luotettavia arviointikeinoja, joilla eläinten luontaisesti tuottama endogeeninen progesteroni voitaisiin erottaa lääkkeiden antamisesta johtuvasta eksogeenisesta progesteronista ja joilla voitaisiin siten valvoa, ettei tätä ainetta väärinkäytetä.
Furthermore, the Commission, when it adopted Regulation No 1873/2003, was faced with a situation of ongoing scientific uncertainty with regard to the possible harmful effects of progesterone, characterised by divergent scientific opinions adopted by the CVMP, on the one hand, and by the SCVPH and other international scientific bodies, on the other (see, to that effect, Commission v CEVA and Pfizer, paragraph 82).
Lisäksi komissio antoi asetuksen N:o 1873/2003 tilanteessa, jossa vallitsi jatkuva tieteellinen epävarmuus progesteronin mahdollisista haitallisista vaikutuksista ja jolle oli luonteenomaista se, että yhtäältä eläinlääkekomitean ja toisaalta SCVPH:n sekä muiden kansainvälisten tieteellisten elinten antamat lausunnot poikkesivat toisistaan (ks. vastaavasti em. asia komissio v. CEVA ja Pfizer, tuomion 82 kohta).
In such circumstances, it is necessary to ascertain whether the Commission has exceeded the limits of its discretion by providing for the inclusion of progesterone in Annex II to Regulation No 2377/90 only in respect of its intravaginal use.
Näissä olosuhteissa on tutkittava, onko komissio ylittänyt harkintavaltansa rajat, kun se on säätänyt progesteronin sisällyttämisestä asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen II ainoastaan emättimensisäisen käytön osalta.
Although it is true that Article 3 of Regulation No 2377/90 does not expressly provide for the possibility of including a substance in Annex II thereto for only some of its methods of administration, that fact cannot, as the Advocate General observed in point 52 of his Opinion, prevent the Commission from nevertheless making such an inclusion.
Vaikka asetuksen N:o 2377/90 3 artiklassa ei nimenomaisesti säädetä mahdollisuudesta sisällyttää aine asetuksen liitteeseen II ainoastaan sen tiettyjen antotapojen osalta, tällä perusteella ei voida, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 52 kohdassa, sulkea pois sitä mahdollisuutta, että komissio voisi kuitenkin näin tehdä.
That approach may appear particularly appropriate where, as in the dispute in the main proceedings, the substance in question cannot be included in Annex I or III to that regulation, but where certain limitations on the methods of administration of that substance can make it possible to ensure that the presence of residues in animal tissue does not constitute a risk for human health, so that a total prohibition on marketing that substance following its inclusion in Annex IV to that regulation would be disproportionate.
Tällainen ratkaisu saattaa olla erityisen sopiva silloin kun, kuten pääasiassa, kyseessä olevaa ainetta ei voida sisällyttää tämän asetuksen liitteeseen I tai III ja kun tietyillä aineen antotapaa koskevilla rajoituksilla voidaan varmistaa, ettei eläinkudoksessa olevista jäämistä aiheudu vaaraa kansanterveydelle, jolloin kyseisen aineen markkinoille saattamisen kieltäminen kokonaisuudessaan sisällyttämällä se saman asetuksen liitteeseen IV olisi kohtuutonta.
As is apparent from the sixth and eighth recitals in the preamble to Regulation No 1873/2003, the fact that endogenous progesterone cannot be distinguished from exogenous progesterone made it impossible to establish an MRL, for the purposes of inclusion of that substance in Annex I or III to Regulation No 2377/90, which would exclude the existence of a risk to consumer health.
Kuten asetuksen N:o 1873/2003 kuudennesta ja kahdeksannesta perustelukappaleesta ilmenee, sen vuoksi, että endogeenista progesteronia ei voida erottaa eksogeenisesta progesteronista, progesteronille ei voida vahvistaa jäämien enimmäismääriä aineen sisällyttämiseksi asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen I tai III, joihin kuuluvat aineet eivät ole vaaraksi kuluttajien terveydelle.
However, as the Commission has stated in its observations submitted to the Court and in its answers to the written questions put by the Court, without being contradicted on that point by the applicant in the main proceedings or by the governments which submitted observations to the Court, the inclusion of progesterone in Annex II to Regulation No 2377/90 exclusively in respect of intravaginal administration is likely to exclude risks to human health.
Kuten komissio on yhteisöjen tuomioistuimessa esittämissään huomautuksissa ja kyseisen tuomioistuimen esittämiin kirjallisiin kysymyksiin antamissaan vastauksissa täsmentänyt pääasian kantajan ja yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneiden kansallisten hallitusten tätä kiistämättä, progesteronin ottaminen asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen II ainoastaan emättimensisäisen käytön osalta merkitsee, että aine ei ole vaaraksi ihmisten terveydelle.
As is apparent from those observations, in the case of administration by intravaginal spiral, the concentration of progesterone in the body of the animal increases significantly, then falls rapidly without leaving significant residues when the spiral is removed, whereas administration by injection leaves long-lasting residues potentially dangerous to human health.
Kuten komission huomautuksista ilmenee, silloin kun progesteronia annetaan emätinkierukan muodossa, aineen määrä eläimen kehossa kohoaa huomattavasti mutta vähenee nopeasti sen jälkeen, kun emätinkierukka poistetaan, eikä kehoon tällöin jää merkittäviä jäämiä, kun taas silloin, kun progesteronia annetaan injektiona, ihmisten terveydelle mahdollisesti vaarallisia jäämiä esiintyy pidempään.
In those circumstances, having regard both to the extent of the Commission’s discretion and to all the factual circumstances in light of which Regulation No 1873/2003 was adopted, it does not appear that the approach followed by the Commission, taking account both of considerations of protection of human health and of requirements based on the principle of proportionality, disregarded the limits of the Commission’s discretion.
Näissä olosuhteissa, kun otetaan huomioon komissiolle kuuluneen harkintavallan laajuus ja kaikki ne tosiseikat, joiden perusteella asetus N:o 1873/2003 on annettu, ei voida todeta, että komissio olisi ylittänyt harkintavaltansa rajoja, kun se on omaksunut lähestymistavan, jossa otetaan huomioon sekä kansanterveyden suojeluun liittyvät näkökohdat että suhteellisuusperiaatteen asettamat vaatimukset.
Contrary to cp-Pharma’s submissions, the fact that the CVMP had recommended the inclusion of progesterone in Annex II to Regulation No 2377/90 without any restriction as to its method of administration is not such as to call that conclusion into question.
Toisin kuin cp-Pharma väittää, se seikka, että eläinlääkekomitea suositteli progesteronin sisällyttämistä asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen II ilman kyseisen aineen antotapaa koskevia rajoituksia, ei aseta kyseenalaiseksi tätä toteamusta.
In that regard, it is sufficient to note, firstly, that there is no provision of Regulation No 2377/90 which lays down that the opinions of the CVMP are binding and, secondly, that it follows expressly from the third recital in the preamble to that regulation that, in the course of establishing MRLs, the Commission must take account of any scientific assessment of the safety of the substances concerned which may have been undertaken by international organisations, in particular the Codex Alimentarius, or by other scientific committees established within the Community.
Tältä osin on riittävää todeta ensinnäkin, että asetuksen N:o 2377/90 missään säännöksessä ei säädetä, että eläinlääkekomitean lausunnot olisivat luonteeltaan sitovia, ja toisekseen, että kyseisen asetuksen kolmannesta perustelukappaleesta nimenomaisesti ilmenee, että komission on jäämien enimmäismääriä vahvistaessaan otettava huomioon kaikki kyseisiä aineita koskevat tieteelliset turvallisuusarvioinnit, joita kansainväliset järjestöt, kuten Codex Alimentarius tai muut yhteisöön perustetut tieteelliset komiteat, ovat suorittaneet.
In other words, in the course of exercising its discretion, the Commission was in no way required to take account only of the opinion of the CVMP, which favoured
Kun toisin sanoen komissio käytti sille kuuluvaa harkintavaltaa, sen ei tullut ottaa huomioon yksinomaan eläinlääkekomitean lausuntoa, jossa puollettiin progesteronin
Nor did the Commission, contrary to the submissions of the Polish Government, infringe the obligation to give reasons by not specifically mentioning the scientific data which led it not to follow the opinion of the CVMP and by not indicating the extent to which the data contradicted that opinion.
Toisin kuin Puolan hallitus väittää, komissiota ei myöskään voida moittia perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä sen vuoksi, että se ei maininnut nimenomaisesti niitä tieteellisiä tietoja, joihin se perusti päätöksensä olla noudattamatta eläinlääkekomitean lausuntoa, ja että se ei maininnut, missä määrin sanotut tiedot poikkesivat tästä lausunnosta.
It must be pointed out that the sixth recital in the preamble to Regulation No 1873/2003 refers expressly to the opinions of the SCVPH, differing from those of the CVMP, which had confirmed on several occasions both the risks arising from use of progesterone and the fact that it is impossible to establish MRLs for that substance.
On nimittäin todettava, että asetuksen N:o 1873/2003 kuudennessa perustelukappaleessa viitataan nimenomaisesti SCVPH:n lausuntoihin, jotka poikkeavat eläinlääkekomitean lausunnoista ja joissa on useaan otteeseen todettu progesteronin käytöstä aiheutuva vaara ja se, ettei kyseiselle aineelle voida vahvistaa jäämien enimmäismääriä.
Furthermore, the eighth and tenth recitals in the preamble to that regulation state the reasons for which, according to the Commission, only intravaginal administration of progesterone can prevent the misuse of that substance.
Lisäksi saman asetuksen kahdeksannessa ja kymmenennessä perustelukappaleessa mainitaan ne syyt, joiden perusteella komissio katsoi, että progesteronin antamisella ainoastaan emättimensisäisesti voidaan ehkäistä kyseisen aineen väärinkäyttöä.
With regard to the argument raised by the Polish Government that Regulation No 1873/2003 infringes the principle of proportionality because it is based on a purely hypothetical risk to human health which is not supported by the scientific data set out in its reasoning, it suffices to note that, as has been recalled in paragraph 39 of
Puolan hallituksen esittämän väitteen, jonka mukaan asetuksella N:o 1873/2003 loukataan suhteellisuusperiaatetta sen vuoksi, että siinä tukeudutaan sellaiseen kansanterveydelle aiheutuvan vaaran arviointiin, joka on täysin hypoteettinen ja jota ei perustella tieteellisillä tiedoilla kyseisen asetuksen perusteluissa, on riittävää
CP-PHARMA the present judgment, the existence of such a risk, confirmed by a number of scientific opinions, is clearly apparent from the reasoning of that regulation.
CP-PHARMA todeta, että kuten tämän tuomion 39 kohdassa on muistutettu, tällaisen vaaran olemassaolo, joka on vahvistettu useissa tieteellisissä lausunnoissa, ilmenee selvästi kyseisen asetuksen perusteluista.
It should also be noted that the conclusion, set out in paragraphs 31 and 34 of the present judgment, that the Commission may restrict the inclusion of the substance in Annex II to Regulation No 2377/90 according to its method of administration is in no way called into question by the argument of the Polish Government that Regulation No 1873/2003 is incompatible with the provisions of Directive 96/22 which permit the administration of progesterone by intramuscular injection.
Samoin on todettava, että Puolan hallituksen väitteet, joiden mukaan asetus N:o 1873/2003 on ristiriidassa direktiivin 96/22 säännösten kanssa, joissa sallitaan progesteronin antaminen lihakseen pistettävänä injektiona, eivät aseta kyseenalaiseksi tämän tuomion 31–34 kohdassa esitettyä päätelmää, jonka mukaan komissio voi rajoittaa asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen II sisällyttämistä aineen antotavan perusteella.
Firstly, it is appropriate to note that the conditions under which Article 4 of Dir -ective 96/22 allows Member States to authorise the administration of progesterone to farm animals include that of compliance with the requirements relating to placing on the market laid down in Directive 81/851, which was repealed subsequently by Directive 2001/82.
On yhtäältä huomattava, että direktiivissä 81/851, joka sittemmin korvattiin direktiivillä 2001/82, säädettyjen markkinoille saattamista koskevien määräysten noudattaminen on yksi niistä edellytyksistä, jotka direktiivin 96/22 4 artiklassa on asetettu jäsenvaltioiden mahdollisuudelle sallia progesteronin antaminen kotieläimille.
Secondly, Article 6 of Directive 2001/82 expressly provides that, in order for a veterinary medicinal product to receive marketing authorisation for administration to foodproducing animals, the active substances which that medicinal product contains must appear in Annex I, II or III to Regulation No 2377/90.
Toisaalta direktiivin 2001/82 6 artiklassa säädetään nimenomaisesti, että jotta voitaisiin myöntää lupa saattaa markkinoille eläinlääke, joka on tarkoitettu annettavaksi elintarvikkeiden tuotannossa käytettäville eläimille, sen sisältämien vaikuttavien aineiden tulee sisältyä asetuksen N:o 2377/90 liitteeseen I, II tai III.
Accordingly, it is clear that Article 4 of Directive 96/22, read in conjunction with Article 6 of Directive 2001/82, permits Member States to authorise administration of progesterone to farm animals only if that substance is included in Annex I, II or III to Regulation No 2377/90 in accordance with the provisions thereof.
Näin ollen on todettava, että direktiivin 96/22 4 artiklan, luettuna yhdessä direktiivin 2001/82 6 artiklan kanssa, nojalla jäsenvaltiot voivat sallia progesteronin antamisen kotieläimille ainoastaan, jos kyseinen aine on mainittu asetuksen N:o 2377/90 liitteessä I, II tai III kyseisen asetuksen säännöksiä noudattaen.
On the grounds set out in paragraphs 31 to 33 of the present judgment, the Commission could legitimately restrict the inclusion of progesterone in Annex II to that regulation to a specific method of administration, that is to say intravaginally. In
Tämän tuomion 31–33 kohdassa todetuista syistä komissio saattoi kuitenkin perustellusti sisällyttää progesteronin kyseisen asetuksen liitteeseen II ainoastaan tietyn
2008 — CASE C-448/06 those circumstances, there is no incompatibility between the provisions of Regulation No 2377/90 and those of Article 4 of Directive 96/22.
Näissä olosuhteissa asetuksen N:o 2377/90 säännökset eivät ole ristiriidassa direktiivin 96/22 4 artiklan kanssa.
Having regard to all of the foregoing, the answer for the referring court must be that examination of the question referred has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Regulation No 1873/2003.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään kysymykseen on vastattava, että esitetyn kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaista seikkaa, joka voisi vaikuttaa asetuksen N:o 1873/2003 pätevyyteen.
Examination of the question referred has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Commission Regulation (EC) No 1873/2003 of 24 October 2003 amending Annex II to Council Regulation (EEC) No 2377/90 laying down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin.
Esitetyn kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaista seikkaa, joka voisi vaikuttaa yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteen II muuttamisesta 24.10.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1873/2003 pätevyyteen.
Case C-488/06 P
Asia C-488/06 P
(Appeal — Community trade mark — Regulation (EC) No 40/94 — Articles 8(1)(b) and 73 — Figurative mark ‘Aire Limpio’ — Community, national and international figurative marks representing a fir tree with various names — Opposition by the proprietor — Partial refusal to register — Inference of the particularly distinctive character of the earlier mark from evidence relating to another mark)
L & D SAvastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto(tavaramerkit ja mallit) (SMHV) Muutoksenhaku – Yhteisön tavaramerkki – Asetus (EY) N:o 40/94 – 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 73 artikla – Kuviomerkki Aire Limpio – Yhteisön kuviomerkit, kansalliset kuviomerkit ja kansainväliset kuviomerkit, jotka esittävät kuusta ja joissa on eri nimityksiä – Tavaramerkin haltijan väite – Rekisteröinnin epääminen osittain – Aikaisemman tavaramerkin erityisen erottamiskyvyn johtaminen toista tavaramerkkiä koskevasta näytöstä
Community trade mark — Definition and acquisition of the Community trade mark — Relative grounds for refusal — Opposition by the proprietor of an earlier identical or similar mark registered for identical or similar goods or services
Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten
(Council Regulation No 40/94, Art. 8(1)(b))
(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
SUMMARY — CASE C-488/06 P
TIIVISTELMÄ – ASIA C-488/06 P
The acquisition of the distinctive character of a mark may be as a result of its use as part of another registered trade mark.
Tavaramerkin erottamiskyvyn saavuttaminen voi seurata sen käytöstä toisen rekisteröidyn tavaramerkin osana.
It is sufficient that, in consequence of such use, the relevant class of persons actually perceives the product or service, designated by the mark, as originating from a given undertaking.
Tämän käytön osalta on riittävää, että kohderyhmässä tiedetään tavaramerkillä varustetun tavaran tai palvelun olevan peräisin tietystä yrityksestä.
In the examination of the opposition brought on the basis of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark by the owner of an earlier mark, that earlier mark can have a par -ticularly distinctive character not only per se, but also because of the reputation it enjoys with the public.
Kun tutkitaan aikaisemman tavaramerkin haltijan yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla tekemää väitettä, aikaisemman tavaramerkin erityinen erottamiskyky voi perustua paitsi tavaramerkkiin itseensä liittyviin syihin, myös siihen, että se on tullut laajalti tunnetuksi yleisön keskuudessa.
An argument based on the very weak inherent distinctive character of the earlier mark cannot therefore cast doubt on the finding that that mark has acquired a particularly distinctive character because it is well known.
Väite, joka liittyy aikaisemman tavaramerkin hyvin heikkoon luontaiseen erottamiskykyyn, ei näin ollen voi kumota toteamusta, jonka mukaan tästä tavaramerkistä on tullut erityisen erottamiskykyinen laajan tunnettuutensa vuoksi.
That is true both for the acquisition of distinctive character by a mark which it was sought to register and for establishing whether an earlier mark has a particularly distinctive character in order to ascertain whether there is a likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark.
Tämä koskee niin rekisteröintihakemuksen kohteena olevan tavaramerkin erottamiskyvyn saavuttamista kuin aikaisemman tavaramerkin erityisen erottamiskyvyn toteamistakin, jotta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara voidaan määritellä.
In the examination of the opposition brought on the basis of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark by the owner of an earlier mark, account may be taken of evidence
Kun tutkitaan aikaisemman tavaramerkin haltijan yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla tekemää väitettä, on mahdollista ottaa huomioon