natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 1 January 1999, two other levels of selfgovernment were introduced: the district (powiat) and the region (województwo).
Tammikuun 1. päivänä 1999 otettiin siis käyttöön maan kaksi muuta itsehallintotasoa: hallintopiiri (powiat) ja alue (wojewódznvo).
Their status is regulated in the Statute Concerning Voivodship Self-Government, the Statute Concerning Governmental Administration in Voivodship, and the Statute Concerning District Self-Government.
Niiden asemasta säädetään alueiden itsehallinnosta, alueilla toimivasta valtionhallinnosta sekä hallintopiirien itsehallinnosta annetuilla asetuksilla.
A few weeks later the Law on Elections to the Councils of Municipalities, Districts and Regions was passed.
Muutamaa viikkoa myöhemmin annettiin laki kunnallis-, hallintopiiri- ja aluevaaleista.
On 24 July 1998 another two statutes were issued: the first one on the introduction of the three-tier territorial division of the state, and the second one on the responsibilities of general government bodies in the three-tier state system.
Heinäkuun 24. päivänä 1998 annettiin vielä kaksi muuta asetusta: asetus Puolan valtion alueellisesta kolmijaosta sekä asetus keskushallinnon virastojen tehtävistä kyseisillä kolmella hallintotasolla.
Share of Polish territory (in %)
308 hallintopiiriä ja 16 aluetta.
Share of total population (in %)
Asukkaita (miljoonina)
2.1 Pros and cons in the political controversy on régionalisation/décentralisation
2.1 Poliittisessa keskustelussa hallinnon alueellista hajauttamista tukevat ja vastustavat väitteet
The completion of the three-tier system of subnational selfgovernment in Poland took ten years, starting with a Senate initiative to re-introduce selfgovernment at the municipal level in 1990 and ending with the setting up of districts (powiat) and regions (voivodship) in 1999.
Alueellisen ja paikallisen itsehallinnon toteuttaminen kolmella tasolla vei Puolassa kymmenen vuotta. Hanke käynnistyi vuonna 1990 senaatin aloitteesta, joka koski itsehallinnon palauttamista kunnille, ja se päättyi hallintopiirien (powiai) ja alueiden (voivodikuntien) perustamiseen vuonna 1999.
As in the other Central and Eastern European countries, reform started at the local level.
Kuten muissakin Keskija Itä-Euroopan maissa, uudistus alkoi paikallistasolta.
The primary aim was to re-establish democracy and to overcome the monopolist position of the communist party in politics and the economy.
Alkuperäinen tavoite oli demokratian palauttaminen ja kommunistisen puolueen monopoliaseman purkaminen politiikassa ja taloudessa.
Until 1999 the 49 voivodships introduced by the socialist government in 1975 survived with restricted competencies as mere territorial units of state administration.
Vuoteen 1999 asti Puolassa oli 49 voivodikuntaa. jotka sosialistinen hallitus oli perustanut vuonna 1975. Valtion aluehallinnon yksikköinä niillä oli kuitenkin vain rajoitettu toimivalta.
As regards the intermediary level there was fierce political controversy about the number of subnational levels and the size of voivodships and a final decision could not be taken before 1999.
Väliportaan hallinnon suhteen käytiin ankaria poliittisia kiistoja valtiollista tasoa alempien tasojen lukumäärästä sekä voivodikuntien koosta, minkä vuoksi lopullista päätöstä ei syntynyt ennen vuotta 1999.
number of delegated state competencies, could not be ignored any longer.
vuotina 1975 poistama hallintopiiritaso.
Both factors contributed to the fact that the focus in the debate on regional selfgovernment moved to the efficiency argument.
Hallintopiiri on nykyisin luonteeltaan täydentävä hallintotaso: se hoitaa tehtäviä, joista kunnat eivät suoriudu.
Finally the reintroduction of the district level - that had been abolished by the socialists in 1975 and serves now as a complementary level to perform responsibilities which the municipalities are not able to fulfil - and the creation of 16 voivodships were strongly influenced by the objective to put an end to the highly inefficient system of state administration with its extreme fragmentation along sectoral and territorial lines ("Poland of Departments").
Lisäksi perustettiin 16 aluetta. Tähän kehitykseen vaikutti voimakkaasti ajatus äärimmäisen tehottoman, toimialoittain ja alueittain pirstaleisen valtionhallintojärjestelmän ("osastoidun Puolan") purkamisesta.
At first sight there seems to be a strong resemblance to the new system with the territorial structures of public administration that had existed in Poland before the installation of the communist regime.
Ensi silmäyksellä Puolan uusi järjestelmä muistuttaa suuresti kommunistisia kautta edeltäneitä julkishallinnon alueellisia rakenteita.
The districts as territorial units hark back to a tradition of four hundred years and there had already been 17 voivodships from 1918 to 1939 and between 1950 and 1975.
Hallintopiireillä on alueellisina yksiköinä neljänsadan vuoden perinteet, ja vuosina 1918-1939 ja 1950-1975 Puolassa oli jo ollut 17 voivodikuntaa.
Yet the recent changes are much more far-reaching than it might appear at first glance.
Viimeaikaiset muutokset ovat kuitenkin kauaskantoisempia, kuin mitä ensivaikutelma antaisi ymmärtää.
After almost 200 years of cessation, Polish administration has returned to its federal tradition characterised by decentralisation and democratic legitimisation.
Lähes 200 vuoden tauon jälkeen Puolan hallinto on palannut federalistiseen perinteeseen, jolle on tyypillistä hajauttaminen ja demokraattinen oikeutus.
The members of the regional assembly at voivodship level are elected directly again, and the districts have attained the highest degree of selfgoverning powers in their history.
Voivodikuntien aluevaltuustojen jäsenet valitaan jälleen suorilla vaaleilla, ja hallintopiireillä on enemmän itsehallintovaltaa kuin koskaan aiemmin.
Generally, the reform has not been restricted to the socioeconomic sphere but has substantially contributed to the establishment of a democratic system by formulating the principles of modern Polish selfgovernment along the lines of well-established models in other European democracies.
Uudistus ei yleensäkään ole rajoittunut yhteiskunnallistaloudelliselle tasolle, ν aan on edistänyt huomattavasti myös demokraattisen järjestelmän luomista, koska modernin puolalaisen itsehallinnon periaatteet on muokattu muiden eurooppalaisten demokratioiden tarjoamien vakiintuneiden esikuvien mukaisesti.
That does not mean that administrative traditions or political culture did not influence the new institutional design of the present system at all.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä. että hallinnolliset perinteet tai poliittinen kulttuuri eivät olisi vaikuttaneet lainkaan nykyisen järjestelmän institutionaaliseen rakenteeseen.
Apart from former territorial patterns, the social doctrine of the Catholic church based on the principle of subsidiarity certainly gave impetus to the reforms.
Aiempien alueellisten mallien lisäksi lienee subsidiariteettiin eli läheisyysperiaatteeseen perustuva katolisen kirkon sosiaalioppi antanut sysäyksen uudistuksille.
But this observation should not detract from the fact that the strong elements of decentralisation are unique in the history of the Polish unitary state.
Tämä toteamus ei saa kuitenkaan hämärtää pääasiaa eli sitä, että näin voimakas hajauttaminen on ainutlaatuista Puolan y htenäisv aition historiassa.
Nowadays there are only a few areas, like parts of Great Poland (Wielkopolska) around Poznan, Pomorze at the Baltic Sea coast or Little Poland around Krakow (Malopolska - the former Galicia), with their own regional identity that is accompanied by calls for more autonomy.
Puolassa on nykyisin vain muutama alue. kuten Poznanin kaupungin ympärillä oleva Iso-Puolan alue (Wielkopolska). Itämeren rannikolla sijaitseva Pomorze iPommeri) tai Krakovan seudun Vähä-Puola (Malopolska - entinen Galitsia). joilla on oma alueellinen identiteetti ja pyrkimyksiä autonomian lisäämiseen.
The new voivodships will be able to participate in EU interregional partnership programmes and to co-operate with neighbouring regions at the national border.
Uudet alueet kykenevät osallistumaan EU:n alueidenvälisiin kumppanuusohjelmiin ja harjoittamaan raja-alueyhteistyötä.
Originally, one of the main objectives underlying the reform and the new territorial division of public administration has been to create sufficient self-management capacities at voivodship level to cope with economic problems and to improve regional economic performance.
Uudistuksen ja julkishallinnon uusimuotoisen aluejaon alkuperäisenä tavoitteen oli mm. luoda voivodikuntatasolla itsehallinnon kannalta riittävä kapasiteetti taloudellisten ongelmien ratkaisemiseksi ja alueen taloudellisen suorituskyvyn parantamiseksi.
There are basically two reasons why this aim has not been achieved yet: The first point is that the financial resources of the voivodships are extremely limited, primarily because revenue from income tax is transferred to the central government for the most part.
Tavoitetta ei ole toistaiseksi saavutettu, pääasiassa kahdesta syystä. Ensinnäkin voivodikuntien taloudelliset voimavarat ovat erittäin suppeat, koska suurin osa tuloverokerty mästä siirretään keskushallinnolle.
The other reason is that the new system of regional selfgovernment has not been under operation before 1 January 1999 and that it is simply too early to expect a decrease of regional economic disparities from the introduction of the new structures.
Toiseksi, uusi alueellinen itsehallintojärjestelmä on ollut toiminnassa vasta tammikuun 1. päivästä 1999 lähtien. On siis yksinkertaisesti liian aikaista odottaa, että alueelliset taloudelliset erot olisivat tasoittuneet uusien rakenteiden ansiosta.
Taking this into consideration it is hardly surprising that the division of the country into an "A-, B- and C-Poland" continues to exist up to now.
Ei siis liene yllättävää, että maanjako "A-. B-ja C-Puolaan" on edelleen voimassa.
2.2 Political culture Representatives of the Polish political elite regularly refer to the historical traditions and borders of the voivodships to strengthen the legitimacy of the new territorial structures.
2.2 Poliittinen kulttuuri Puolan poliittisen eliitin edustajat viittaavat usein voivodikuntien historiaan ja historiallisiin rajoihin vahvistaakseen uuden aluerakenteen oikeutusta.
In reality, however, the migrations of the Polish population after the end of the Second World War, the socialist economic strategy of central planning as part of a system of "democratic centralism" and the substitution of the former 17 voivodships by 49 artificially created administrative units (also called voivodships) under the communist regime in 1975 contributed to the fact that only the elder generation in single parts of the country - like Wielkopolska, Malopolska and Pomorze - still feels a stronger affiliation with their regions.
Todellisuudessa ovat toisen maailmansodan jälkeinen Puolan väestön muuttoliike, keskusjohtoinen sosialistinen talous osana "demokraattista sentralismia" ja entisten 17 voivodikunnan korvaaminen 49 keinotekoisella hallintoyksiköllä (joita myös kutsuttiin voivodikunniksi) kommunistihallinnon aikana vuonna 1975 myötävaikuttaneet siihen, että vanhempi väestö maan eri osissa, kuten Wielkopolskassa, Malopolskassa ja Pomorzessa tuntee edelleen yhteenkuuluvuutta ensi sijassa kotiseutunsa kanssa.
Traditionally, people are stronger attached to the district they live in.
Perinteisesti ihmiset ovat kiintyneet omaan asuinalueeseensa.
Nevertheless, there has been a tendency among younger people in recent years to become increasingly aware of their regional origins which might contribute to a further consolidation of the new voivodship level.
Uutta voivodikuntajakoa voi puolestaan olla lujittamassa se. että nuorten keskuudessa tietoisuus alueellisista juurista on viime vuosina lisääntynyt.
According to the statutes concerning local and regional selfgovernment, all legislative and controlling organs of regional/local selfgovernment have a right to enact bye-laws and regulations, which are valid on their territory or part of it.
3.1 Yksinomainen ja jaettu säädösvalta Alueja paikallistason itsehallintoa koskevien asetusten mukaan kaikilla alueja paikallistason itsehallinnon säädäntä- ja valvontaelimillä on oikeus antaa paikallisia säädöksiä, jotka ovat voimassa kyseisten elinten koko hallintoalueella tai sen osissa.
The following legal instruments are used by the respective self-governments:
Alue- ja paikallisyhteisöt käyttävät seuraavia oikeudellisia välineitä:
• civil law forms, especially contracts; • other forms (e.g. municipality council resolutions on road names).
• paikalliset ja alueelliset määräykset ja säännöstöt • erilaiset suunnitelmat, esim. maankäyttösuunnitelmat • yksittäisralkaisut ja hallinnolliset päätökset • sopimukset • tekniset toimenpiteet • siviilioikeuden eri muodot, etenkin sitoumukset • muut oikeustoimet (esim. teiden nimiä koskevat kunnanvaltuuston päätökset).
Exclusive legislative competencies of municipal and district councils are:
Kunnan- ja hallintopiiriv altuustojen yksinomainen toimivalta on seuraavanlaista:
• issuing local bye-laws and regulations (including district statutes); • election and dismissal of administrations; • issuing the budgetary bye-law; • considering reports concerning budget realisation; • issuing rules connected with taxes and local duties; • issuing rules on property questions.
• paikallisten sääntöjen antaminen (hallintopiirikohtainen ohjesääntö mukaan luettuna) • hallintoviranomaisten valitseminen ja erottaminen • talousarvion toteuttamista koskevien paikallisten sääntöjen antaminen • talousarvion toteuttamista koskevien raporttien arviointi • paikallisverotukseen ja -maksuihin liittyvien sääntöjen antaminen • kiinteää omaisuutta koskev ien sääntöjen antaminen.
The main fields of exclusive responsibility of regional parliaments are:
Aluevaltuuston yksinomainen toimivalta on pääpiirteittäin seuraavanlaista:
• issuing regional regulations; • planning strategies for regional development; • issuing the budgetary regulations; • defining the rules for the allocation of revenues from municipal or district budgets;
• alueellisten sääntöjen antaminen • aluekehityksen strategioiden suunnittelu • talousarviota koskevien sääntöjen antaminen • kunta- ja hallintopiirikohtaisten talousarvioiden tulojenjakosääntöjen määrittäminen • paikallisveroja ja -maksuja koskevien sääntöjen antaminen • sääntöjen laatiminen omaehtoisten alueellisten tehtävien siirtämisestä muille itsehallintoyksiköille • yhdistysten, liittojen ja säätiöiden perustamista ja lakkauttamista koskevien sääntöjen antaminen • kansainvälisen alueyhteistyön ensisijaisista tavoitteista päättäminen.
3.2 Executive Powers A general competence clause in Art. 163 of the Constitution provides that municipalities are responsible for all public matters of local significance that have not been reserved by law for other entities and authorities.
3.2 Toimeenpanovalta Yleistä toimivaltaa koskevassa perustuslain kohdassa (163 art.) säädetään, että kunnat ovat vastuussa kaikista paikallisesti merkittävistä julkisasioista, joita ei ole määrätty lain nojalla muille yksiköille tai viranomaisille.
Within this framework, municipalities are in charge of:
Tässä juridisessa kehyksessä kunnat vastaavat
• public order and safety: local public transport; • social infrastructure: primary health care services; education (nursery schools, elementary schools), culture; • technical infrastructure: municipal housing, local roads, bridges, streets and squares, electricity and heating supplies, water supply facilities, sewage systems, municipal sewage disposal and treatment; • the spatial and ecological order: land management and planning, zoning and local environmental protection.
• yleisestä järjestyksestä ja turvallisuudesta sekä paikallisesta julkisesta liikenteestä • sosiaalisista perusrakenteista: perusterveydenhoitopalvelut, opetus (päiväkodit ja ala- asteet), kulttuuri • teknisistä perusrakenteista: kunnan omistamat asunnot: paikallistiet, sillat, kadut, aukiot, sähkö, lämmitys, vesihuolto, viemäröinti, kunnallinen jätevesihuolto • aluesuunnittelusta ja ekologiasta: maankäyttö ja maankäytön suunnittelu, kaavoitus ja paikallinen ympäristönsuojelu.
Unlike the municipality which is responsible for all matters that have not been explicitly assigned to the other levels of government, the district implements only those tasks that have been clearly defined for it by law.
Kunnat vastaavat siis kaikista tehtävistä, joita ei ole selvästi määrätty muille hallinnon tasoille. Hallintopiirit sen sijaan toteuttavat ainoastaan niille nimenomaisesti määrättyjä tehtäviä.
Thus there are no interlocking competencies between the district and the municipality: each of them execute separately defined public tasks and responsibilities.
Hallintopiireillä ja kunnilla ei ole näin ollen päällekkäistä toimivaltaa. Kumpikin taho huolehtii erikseen tarkkaan rajatuista julkisista tehtävistä ja vastuusta.
The district's main tasks include:
Hallintopiirien päätehtävät ovat:
• organising and providing those social welfare services that extend beyond municipalities' boundaries, as well as the implementation of other forms of social welfare (family centres and social care homes);
• kuntien rajat ylittävän sosiaalihuollon organisointi sekä muiden sosiaalipalvelujen (perhepalvelut ja palvelutalot! toteuttaminen
• fighting unemployment; • constructing and maintaining district roads; • protecting consumer rights; • promoting the economic development of the district.
• työttömyyden vastainen taistelu • teiden rakentaminen ja ylläpito hallintopiirin alueella • kuluttajansuoja • hallintopiirin talouskehityksen edistäminen.
The role of districts in the Polish administrative system is rather limited.
Hallintopiirien rooli Puolan hallintojärjestelmässä on melko suppea.
The weakness of the level stems from the strength of the competencies granted to the regional level.
Hallintopiiritason heikko asema johtuu aluetasolle myönnetystä laajasta toimivallasta.
The selfgoverning voivodships (regions) perform mainly development functions; promote growth rather than provide services; and play an economic rather than an administrative role.
Itsehallinnolliset voivodikunnat (alueen vastaavat lähinnä kehittämistehtävistä, ne keskittyvät pikemmin kasvun edistämiseen kuin palvelujen toimittamiseen, ja niiden taloudellinen rooli on hallinnollista roolia voimakkaampi.
The range of public services performed by the regions is thus limited to those which are clearly of a regional character and cannot be executed by either municipalities or districts.
Alueiden toteuttamat julkisen palvelun tehtävät rajoittuvat sellaisiin puhtaasti alueellisiin tehtäviin, joita kunnan tai hallintopiirit eivät voi toteuttaa.
Major tasks of regional selfgovernment include:
Alueellisen itsehallinnon pääasiasialliset tehtävät ovat:
• education and higher education; • health protection; • social welfare; • modernisation of rural areas; • spatial development; • preservation of the environment;
• perus-ja korkea-asteen koulutus • terveydenhuolto • sosiaalihuolto • maaseudun modernisointi • aluekehitys • ympäristönsuojelu • alueen tieverkon ja liikenteen hallinta.
• regional road and transport management.
Alueet voivat siirtää muita kuin lakisääteisiä tehtäviään kunnille keskinäisin sopimuksin.
Based on agreements concluded with municipalities, the region can delegate some of the tasks - mandatory tasks excluded - to the local level.
Alueellisten itsehallintoviranomaisten hoitamat aluekehityksen edistämistehtävät keskittyvät kolmeen päälohkoon:
The tasks of regional self governing authorities concerning the promotion of regional development are concentrated in three major fields: • economic development, including international economic relations and regional promotion; • some regional public services (higher education, specialised health services); • sustainable development (concerning the cultural and natural environment).
• talouskehitys (mihin sisältyy kansainväliset taloussuhteet ja alueen tunnetuksitekemincn) • tietyt alueelliset julkispalvelut (korkea-asteen opetus, erikoistuneet terveyspalvelut) • kulttuuri-ja luonnonympäristön kestävä kehitys.
In particular, the Governmental Centre for Strategic Studies, headed by a national minister without portfolio, plays a significant part in the process of regional policy formulation at the national and subnational level.
Etenkin valtion strategiantutkimuskeskuksella, jonka johdossa on salkuton ministeri, on merkittävä tehtävä sekä valtiollisella tasolla että sitä alempana tapahtuvassa aluepolitiikan muotoilussa.
Polish voivodships are entitled to enter into bilateral and multilateral cooperation with foreign partners.
Puolan voivodikunnilla on valtuudet solmia kahden- ja monenvälisiä yhteistyösuhteita ulkomaisten kumppanien kanssa.
Within this context they have the right to proclaim the priorities of regional foreign cooperation and to issue regulations dealing with participation in international regional associations and other forms of regional co-operation.
Tähän liittyen niillä on lisäksi oikeus päättää alueelliselle kansainväliselle yhteistyölle asetettavista päämääristä sekä antaa kansainvälisiin aluejärjestöihin ja muuhun kansainväliseen yhteistyöhön osallistumista koskevia säännöksiä.
In this context, the participation of the three western voivodships in the various German-Polish Euroregions is particularly worth mentioning.
Tässä yhteydessä kannattaa erityisesti mainita kolmen läntisimmän voivodikunnan osallistuminen useisiin saksalais-puolalaisiin Euro-aluehankkeisiin (Euregions).
According to the strategic priorities for regional development adopted by the Polish government in January 1997 another geographic focus of intensified support for crossborder cooperation will be the Baltic Sea Region.
Puolan hallituksen tammikuussa 1997 hyväksyminen aluekehityksen strategisten tavoitteiden mukaisesti painotetun yhteistyötuen toinen kohden on Itämeren alue.
In addition, the "National Strategy for European Integration" the Polish government agreed on in the same month explicitly refers to the objective to integrate the voivodships into the "Europe of the Regions" within the broader context of the complete adoption of the European acquis communautaire by Poland.
Lisäksi "eurooppalaisen integraation kansallisessa strategiassa". jonka Puolan hallitus hyväksyi samassa kuussa, viitataan nimenomaisesti tavoitteeseen integroida voivodikunnat "alueiden Eurooppaan"" osana yhteisön koko säännöstön omaksumista Puolassa.
3.4 Congruencies between local and regional competencies and the fields of COR consultation
3.4 Paikallis-ja aluehallinnon toimivallan ja AK:n konsultatiivisen vastuualueen vastaavuudet
The most far-reaching congruencies between the working fields of the COR - including the fields of its mandatory consultation - and the powers of the subnational level in Poland may be found with the voivodships.
Alueiden komitean toimialojen - myös sen pakollista kuulemista edellyttävien alojen - sekä Puolan alue- ja paikallishallinnon toimivallan väliset yhtäläisyydet ovat huomattavimmat voivodikuntien tasolla.
This prominent role of the voivodships which also rests on their powers in the field of international relations is reflected in the current plans for the future composition of the Polish delegation to the Committee of the Regions.
Niiden merkittävä aseman, joka perustuu osittain niiden päätäntävaltaan kansainvälisten suhteiden alalla, heijastuu suunnitelmissa, jotka koskevat puolalaisen AK-valtuuskunnan tulevaa kokoonpanoa.
Supposed that the key for the distribution of COR seats is maintained, 16 out of a total of 21 Polish COR members shall be the elected presidents (marshals) of all voivodships.
Mikäli komiteapaikkojen jaossa noudatetaan nykyperiaatetta. puolalaisen valtuuskunnan 21 jäsenestä 16 on vaaleilla valittuja voivodikuntien johtajia (marszalek). eli yksi edustaja jokaisesta voivodikunnasta.