natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Close cooperation has been established between ECRI and the European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia.
ECRI tekee tiivistä yhteistyötä Euroopan rasismin jamuukalaisvihan seurantakeskuksen kanssa.
Financial assistance for minority issues continues to be provided for in the EU budget.
EU:n talousarviosta myönnetään edelleen tukea vähemmistöjä koskeviin hankkeisiin.
The European Initiative for Democracy and Human Rights (EIDHR) has been designated to fightagainst racism, xenophobia and discrimination against ethnic minorities as well as indigenouspeoples45as a main priority for 2002-2004.
Demokratiaaja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen (EIDHR) päätavoitteena kaudella 2002–2004on rasismin, muukalaisvihan sekä etnisten vähemmistöjen ja alkuperäiskansojen45syrjinnän torjuminen.
The EU remains steadfast in its commitment to actlikewise in the years after 2004.
EU pitää vahvasti kiinni sitoumuksestaan jatkaa tätä toimintaa myös vuoden 2004jälkeenkin.
The EU continues to support strongly the work of the OSCE, in particular within the framework ofthe Permanent Council, providing a regular political forum for raising and discussing mattersrelated to persons belonging to minorities.
EU tukee edelleen vahvasti Etyjin työtä erityisesti pysyvän neuvoston puitteissa, joka tarjoaasäännöllisen poliittisen foorumin, jolla voidaan tuoda esiin vähemmistöihin kuuluviin henkilöihinliittyviä aiheita ja keskustella niistä.
The EU supports the OSCE’s field activities, operating in16 OSCE participating States, including the facilitation of the implementation of commitmentsrelated to the rights of persons belonging to minorities.
EU tukee Etyjin käytännön toimia niissä 16 valtiossa, jotkaosallistuvat Etyjin toimintaan, sekä sen pyrkimyksiä helpottaa vähemmistöihin kuuluvienhenkilöiden oikeuksia koskevien sitoumusten täytäntöönpanoa.
The Union actively participates in the workof the annual OSCE Human Dimension Implementation Meeting, and supports the efforts of the OSCE High Commissioner on National Minorities (HCNM).
EU osallistuu aktiivisesti vuosittainjärjestettävään Etyj-maiden inhimillisen ulottuvuuden täytäntöönpanokokoukseen ja kannattaa Etyjin vähemmistövaltuutetun pyrkimyksiä.
The EU welcomed the study on Minority-Language related Broadcasting and Legislation in the OSCE and the Guidelines on the Use of Minority Languages in the Broadcast Media, commissioned by the HCNM in 2003, as wellas further activities of the HCNM to promote tolerance in multilingual societies, in cooperation withthe OSCE Representative on the Freedom of the Media.
EU pani tyytyväisenä merkille vähemmistökieliinliittyvää yleisradiointia ja lainsäädäntöä koskevan tutkimuksen ja vähemmistökielten käyttöäyleisradioinnissa koskevat suuntaviivat, jotka vähemmistövaltuutettu laati vuonna 2003, sekä muutvähemmistövaltuutetun yhteistyössä Etyjin mediavaltuutetun kanssa toteuttamat toimetsuvaitsevuuden lisäämiseksi monikielisissä yhteiskunnissa.
The settlement of ethnic disputes is recognised by the EU as a vital factor for the successfulmaintenance of peaceful cohabitation and stability, particularly within the acceding and candidatecountries in the European Union.
EU on todennut etnisten kiistojen sovittelun olevan edellytys rauhanomaisen rinnakkaiselon javakauden ylläpitämiselle erityisesti Euroopan unioniin liittyvissä maissa ja ehdokasmaissa.
The Stability Pact for Europe signed in 1999, recognises this andpledges commitment to the protection of the rights of persons belonging to minorities.
Tämätunnustetaan vuonna 1999 allekirjoitetussa Euroopan vakaussopimuksessa, jossa myös sitoudutaansuojaamaan vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeudet.
In the framework of the UN, the EU follows with keen interest the activities of the UN Working Group on Minorities, which is annually tasked with reviewing the implementation of the 1992Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities, as well as examining possible solutions to problems involving minorities.
EU seuraa YK:n piirissä kiinnostuneena YK:n vähemmistötyöryhmän työtä sen tarkastellessavuosittain, miten YK:n vuonna 1992 antamaa julistusta kansallisiin tai etnisiin, uskonnollisiin jakielellisiin vähemmistöihin kuuluvien oikeuksista on toteutettu, ja pohtiessa mahdollisia ratkaisujavähemmistöjä koskeviin ongelmiin.
The first tenyears of the Working Group have produced ample evidence of a wide range of human rightsviolations against members of minorities.
Työryhmä on ensimmäisten kymmenen toimintavuotensaaikana tuottanut runsaasti aineistoa erilaisista vähemmistöihin kuuluviin henkilöihin kohdistuneistaihmisoikeusrikkomuksista.
An in–depth debate has started recently in different UNfora, regarding the possible ways and means of strengthening the UN human rights system for theprotection of persons belonging to minorities.
YK:n eri foorumeilla on viime aikoina aloitettu yksityiskohtainenkeskustelu siitä, miten YK:n ihmisoikeusjärjestelmää voitaisiin vahvistaa vähemmistöihinkuuluvien henkilöiden suojelemiseksi.
At the 58th session of the UN General Assembly in the Third Committee, Austria presented aresolution on the ‘Effective promotion of the Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities’.
Itävalta ehdotti YK:n yleiskokouksen 58. istunnon kolmannessa komiteassa päätöslauselmaakansallisiin tai etnisiin, uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvia henkilöitä koskevanjulistuksen tehokkaasta edistämisestä.
The resolution, which was adopted byconsensus, encourages States, in their follow-up to the World Conference against Racism, ‘toinclude aspects relating to minorities in their national plans of action and, in this context, to takemultiple discrimination into account.’
Tässä konsensuksella hyväksytyssä päätöslauselmassavaltioita kannustetaan rasismin vastaisen maailmankonferenssin jatkotoimissaan sisällyttämäänvähemmistöihin liittyviä näkökohtia kansallisiin toimintasuunnitelmiinsa ja ottamaan niissähuomioon moniperusteisen syrjinnän.
It also calls upon the Working Group on Minorities ‘toimplement fully its mandate with the involvement of a wide range of participants’, inter alia, byrecommending further measures, as appropriate, for the promotion and protection of the rights ofpersons belonging to minorities.
Päätöslauselmassa kehotetaan lisäksi vähemmistötyöryhmäätoteuttamaan toimeksiantonsa täysipainoisesti yhdessä laajan osallistujakunnan kanssa muuanmuassa siten, että se suosittaa tarvittaessa lisätoimenpiteitä vähemmistöihin kuuluvien henkilöidenoikeuksien edistämiseksi ja suojaamiseksi.
At the 60th session of the UN Commission on Human Rights, Austria tabled a resolution on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities.
Itävalta ehdotti YK:n ihmisoikeustoimikunnan 60. istunnossa päätöslauselmaa kansallisiin, etnisiin,uskonnollisiin ja kielivähemmistöihin kuuluvien oikeuksista.
Theresolution requests the UN High Commissioner for Human Rights to study options for the timelyidentification of minority issues and pertinent measures through the compilation of views of States,of relevant parts of the UN system as well as of regional and international intergovernmental andnon-governmental organisations, regarding their analysis of the activities of the Working Group andthe results achieved, taking into account the recommendations by the Working Group as well as theproposals contained in the report of the High Commissioner.
Päätöslauselmassa YK:nihmissoikeusvaltuutettua pyydetään selvittämään, millä eri tavoilla vähemmistökysymyksetvoitaisiin tiedostaa varhaisessa vaiheessa ja mitä toimenpiteitä tarvitaan, keräämällä valtioiden,YK:n järjestelmän asianomaisten osatekijöiden sekä alueellisten ja kansainvälistenhallitustenvälisten ja hallituksista riippumattomien järjestöjen näkemyksiä siitä, miten nesuhtautuvat työryhmän toimintaan ja saavutettuihin tuloksiin, ottaen huomioon sekä työryhmänsuositukset että ihmisoikeusvaltuutetun raportissa olevat ehdotukset.
It has welcomed the efforts of the Working Group to review its activities and the results of its work regarding the timely identificationof minority issues, and noted the Working Group’s recommendation regarding the possibleestablishment of a special procedure on minority issues.
Päätöslauselmassa todettiintyytyväisenä, että työryhmä pyrkii tarkastelemaan toimintaansa ja vähemmistökysymystenvarhaisessa tiedostamisessa saavuttamiaan tuloksia, ja pantiin merkille työryhmän suositusvähemmistökysymyksiä koskevan erityismenettelyn mahdollisesta käyttöönotosta.
The resolution was adopted without a vote.
Päätöslauselmahyväksyttiin ilman äänestystä.
In many cases, armed conflicts and widespreadhuman rights violations constitute the root causes of displacement. Frequently, persons belonging tominorities are particularly vulnerable to displacement.
Aseelliset konfliktit jalaajamittaiset ihmisoikeuksien rikkomukset ovat monissa tapauksissa siirtymisen perimmäisiä syitä.Erityisesti vähemmistöihin kuuluvat henkilöt ovat usein vaarassa joutua siirtymään.
Therefore, the prevention and resolution ofconflicts and the promotion of good governance and respect for human rights are essential policiesin preventing displacement and allowing displaced people to return home in safety and with dignity.The EU, together with international partners, is strongly engaged in this regard.
Sen vuoksikonfliktien ehkäiseminen ja ratkaiseminen sekä hyvän hallintotavan edistäminen ja ihmisoikeuksienkunnioittaminen ovat keskeisessä asemassa pyrittäessä ehkäisemään siirtymään joutumista jaantamaan siirtymään joutuneille mahdollisuus palata koteihinsa turvallisesti ja ihmisarvoakunnioittaen.
In some cases,however, the hopes for an improvement in the places of origin of the displaced are dim andalternative durable solutions have to be sought, such as local integration or resettlement.
EU on voimakkaasti sitoutunut tähän yhdessä kansainvälisten kumppaniensa kanssa.Joissakin tapauksissa toiveet olojen paranemisesta siirtymään joutuneiden alkuperäisellä
In 2003, the number of refugees worldwide decreased from 12 to 10 million – the lowest in the lastdecade.
asuinpaikalla ovat heikot, ja on etsittävä vaihtoehtoisia kestäviä ratkaisuja kuten paikallinenintegroituminen tai uudelleensijoittaminen.
The main reason for this development lies in an unprecedented level of voluntaryrepatriation mostly concerning Afghans returning from Pakistan and Iran.
Vuonna 2003 pakolaisten lukumäärä maailmassa laski 12 miljoonasta 10:een miljoonaan, mikä onalhaisin luku vuosikymmeneen.
3,3 million refugees livein Africa today where Sudanese people who crossed the border to Chad pose the newest significantcaseload.
Tärkein syy tähän kehitykseen on se, että vapaaehtoisestikotiseudulleen palaavia, lähinnä Pakistanista ja Iranista Afganistaniin, oli arvioitua enemmän.Afrikassa on nykyisin 3,3 miljoonaa pakolaista; Sudanista rajan yli Tšadiin tulevat ovat uusinmerkittävä pakolaisryhmä.
The number of those displaced within their own homeland (IDPs) has been estimated tobe 24,6 million, with little change compared to 2002. In that period more than three million peoplewere newly displaced, the majority by civil wars and inter-communal violence in Africa.
Kotimaassaan siirtymään joutuneiden henkilöiden eli nk. maan sisäistenpakolaisten määrän on arvioitu olevan 24,6 miljoonaa, mikä ei poikkea juurikaan vuoden 2002tilanteesta.
Apartfrom the Democratic Republic of Congo and Sudan, other countries with major new displacementsincluded Liberia, Colombia, the Central African Republic, the Philippines and Indonesia.
Kyseisenä ajanjaksona yli kolme miljoonaa ihmistä joutui siirtymään uudelleen,suurimmaksi osaksi Afrikan sisällissotien ja yhteisöjen välisen väkivallan vuoksi.
At thesame time some three million people were able to return to their homes during 2003, most of themin Angola and Indonesia.
Kongondemokraattisen tasavallan ja Sudanin lisäksi muita maita, joissa maan sisäinen pakolaisuus olihuomattavaa, olivat Liberia, Kolumbia, Keski-Afrikan tasavalta, Filippiinit ja Indonesia.Samanaikaisesti vuoden 2003 kuluessa kotiseudulleen pystyi palaamaan noin kolme miljoonaaihmistä, joista suurin osa Angolassa ja Indonesiassa.
In most cases women and children make up the majority of internallydisplaced populations, facing grave problems including violence and abuse, sexual exploitation,forced recruitment and abduction.
Kotimaassaan siirtymään joutuneet ovatenimmäkseen naisia ja lapsia, jotka joutuvat kohtaamaan sellaisia vakavia ongelmia kuten väkivaltaja huono kohtelu, seksuaalinen hyväksikäyttö, pakkovärväykset ja sieppaukset.
The 1951 Geneva Refugee Convention and its 1967 Protocol provide a strong legal framework forthose who fled abroad and cannot return due to well-founded fear of persecution.
Vuoden 1951 Geneven pakolaisyleissopimus ja siihen liittyvä vuoden 1967 lisäpöytäkirjamuodostavat hyvät oikeudelliset puitteet niitä varten, jotka ovat paenneet ulkomaille eivätkä voipalata kotiseudulleen sen vuoksi, että heillä on perustellusti aihetta pelätä joutuvansa siellävainotuiksi.
All EU Member States are among the over 140 countries which have ratified these important instruments.
Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat niiden yli 140 maan joukossa, jotka ovat ratifioineetnämä tärkeät asiakirjat.
Forinternally displaced persons, no comparable regime exists as the primary responsibility for theirprotection and assistance rests with their own governments.
Maan sisäisten pakolaisten osalta ei ole olemassa vastaavaa järjestelmää, jaheidän maidensa hallituksilla on ensisijainen vastuu heidän suojelustaan ja avustamisestaan.
When these governments are unable orunwilling to adequately fulfil this duty, however, the international community should provide thenecessary support.
Josnämä hallitukset eivät kuitenkaan voi tai halua riittävällä tavalla täyttää tätä velvollisuuttaan,kansainvälisen yhteisön olisi annettava tarvittavaa tukea.
A fundamental role for the protection of and assistance to refugees falls upon the UN High Commissioner for Refugees (UNHCR).
Pääasiallisesti pakolaisten suojelusta ja avustamisesta vastaa YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu(UNHCR).
The EU has, in recent years, been collectively the largestdonor to UNHCR, and supportive of the efforts initiated by the High Commissioner to review theoptimum profile of the organisation based on its mandate and its funding base.
EU on viime vuosina ollut kollektiivisesti YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virastonsuurin tuenantaja, ja se on tukenut tämän pyrkimyksiä määritellä organisaatiolle paras mahdollinenprofiili sille annetun tehtävän ja sen rahoituspohjan mukaan.
The EU has followedwith great attention the work of the UNHCR in the field of international protection.
EU on seurannut erittäinkiinnostuneena pakolaisasiain päävaltuutetun toimintaa kansainvälisen suojelun alalla.
After havingcompleted the elaboration of an Agenda for Protection in 2002 a new initiative was launched by the High Commissioner called ‘Convention Plus’. The idea of this initiative is to strengthen andcomplement the 1951 Convention and its 1967 Protocol through the development of multilateralspecial agreements aimed at enhancing burden-sharing and sharpening the focus on achievingdurable solutions.
Sen jälkeenkun suojeluohjelma hyväksyttiin lokakuussa 2002, pakolaisasiain päävaltuutettu on esittänyt uuden"Convention Plus" -aloitteen, jonka tarkoituksena on vahvistaa ja täydentää vuoden 1951yleissopimusta ja siihen liittyvää vuoden 1967 pöytäkirjaa kehittämällä monenvälisiäerityissopimuksia, joilla pyritään tehostamaan vastuunjakamista ja keskittymään kestävienratkaisujen saavuttamiseen.
The EU is committed to this process which will guide the work of UNHCR in thenext years.
EU on sitoutunut tähän prosessiin, joka ohjaa pakolaisasiain valtuutetuntyötä seuraavina vuosina.
EU standard-setting within the field of asylum is an area that is fundamentally linked to the work of UNHCR and the Agenda for Protection.
EU:n toiminta vähimmäisvaatimusten asettamiseksi turvapaikka-asioissa liittyy kiinteästi UNHCR:n toimintaan ja suojeluohjelmaan.
The EU efforts to harmonise the legislation and practicesof Member States aim at establishing a common European asylum system based on the full andinclusive application of the 1951 Refugee Convention.
EU:n jäsenvaltioiden lainsäädännön ja käytäntöjenyhdenmukaistamisella pyritään perustamaan yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, jokaperustuu vuonna 1951 tehdyn, pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen
In 2003, the EU completed its work on a Directive on the qualifications and the status of refugeesand on subsidiary protection.
täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen. EU sai vuonna 2003 päätökseen kolmansienmaiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muutakansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevia vähimmäisvaatimuksia koskevandirektiivin käsittelyn.
In regard to the latter, the Directive seeks to set minimum standardscomplementary to the 1951 Refugee Convention taking into account existing obligations of EUMember States, notably under the European Convention on Human Rights.
Direktiivissä pyritään laatimaan vuoden 1951 pakolaisyleissopimustatäydentävät vähimmäisvaatimukset ottaen huomioon EU:n jäsenvaltioiden olemassa olevatvelvoitteet, jotka johtuvat erityisesti Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksesta.
A central role of advocacy for the often neglected group of internally displaced is played by the Representative of the UN Secretary-General (RSG) for Internally Displaced Persons.
Keskeisessä asemassa usein laiminlyödyn ryhmän, maan sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden,asioiden hoitajana on maan sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden asioista vastaava YK:npääsihteerin edustaja.
His mandatewas established by the UN Commission on Human Rights in 1992, and since then he hassignificantly contributed to the establishment of institutional and normative frameworks for IDPs.In 1998, upon the request of the Commission on Human Rights and the UN General Assembly, the Guiding Principles on Internal Displacement were compiled under his mandate, which describe thespecific rights and needs of IDPs.
Tämä sai toimeksiantonsa YK:n ihmisoikeustoimikunnalta vuonna 1992 ja onsiitä lähtien merkittävällä tavalla vaikuttanut maan sisäisiä pakolaisia koskevien institutionaalistenja normatiivisten puitteiden luomiseen. Vuonna 1998 laadittiin osana pääsihteerin edustajantoimeksiantoa ja ihmisoikeustoimikunnan sekä YK:n yleiskokouksen pyynnöstä maan sisäistäpakolaisuutta koskevat ohjaavat periaatteet, joissa esitetään näiden henkilöiden erityisoikeudet jatarpeet.
These principles provide the major standard for governments, the UN system and regional organisations in dealing with situations involving IDPs.
Kyseiset ohjaavat periaatteet ovat tärkein hallitusten, YK:n elinten ja alueellistenorganisaatioiden sovellettavaksi tarkoitettu normi niiden käsitellessä maan sisäisiä pakolaisiakoskevia tilanteita.
In 2000, aninter-agency Network was set up among relevant UN agencies.
Vuonna 2000 YK:n asianomaiset elimet saivat uuden virastojen välisenverkoston.
This was followed in 2002 by theestablishment of an inter-agency Unit on Internal Displacement, which focuses on the coordinationof assistance and protection activities in the field.
Tämän jälkeen vuonna 2002 perustettiin maan sisäistä pakolaisuutta käsittelevävirastojen välinen yksikkö, joka keskittyy kentällä suoritettavien avustus- ja suojelutoimienkoordinoimiseen.
However, while the UN is the main internationalprovider of assistance and protection for internally displaced persons, many gaps in the assistanceand protection work still exist and the collaborative approach, designed to ensure a coordinatedresponse by the international community to situations of internal displacement, needs furtherimprovement.
Vaikka YK onkin tärkein kansainvälinen avun- ja suojelunantaja maan sisäistenpakolaisten osalta, on avustus- ja suojelutoiminnassa kuitenkin vielä monia puutteita.
The EU and her Member States have from the very outset played a leading role insupporting the work of the RSG, the Guiding Principles and the Unit.
Yhteistyöhönperustuvaa lähestymistapaa, jolla pyritään varmistamaan kansainvälisen yhteisön toimienkoordinointi maan sisäistä pakolaisuutta koskevissa tilanteissa, onkin parannettava edelleen.Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat alusta alkaen merkittävällä tavalla tukeneet YK:npääsihteerin edustajan työtä, ohjaavia periaatteita ja uutta yksikköä.
During the 58th Session of the United Nations General Assembly, the EU contributed actively tothe deliberations relating to refugees, returnees and internally displaced persons.
YK:n yleiskokouksen 58. istunnossa Euroopan unioni vaikutti osaltaan aktiivisesti pakolaisia,paluumuuttajia ja siirtymään joutuneita henkilöitä koskevien asioiden käsittelyyn.Puheenjohtajavaltio Italia onnitteli unionin puolesta YK:n pakolaisasiain päävaltuutettua tämännimittämisestä uudelleen tehtäväänsä ja antoi tunnustusta tämän pyrkimyksille varmistaa suojelu jalöytää kestäviä ratkaisuja.
The Italian Presidency, on behalf of the Union, congratulated the High Commissioner for Refugees on hisreappointment and welcomed his efforts to ensure protection and provide sustainable solutions.
Suojeluohjelma ja Convention Plus -aloite olivat molemmat tässäsuhteessa hyödyllisiä aloitteita.
The Agenda for Protection and the Convention Plus initiative were both useful initiatives in this regard.The EU also supported the emphasis on transitional needs in post-conflict and protracted refugeesituations.
EU kannatti myös huomion kiinnittämistä siirtymäkauden tarpeisiinkonfliktin jälkeisissä tilanteissa ja pitkittyneissä pakolaisongelmissa.
The EU Member States actively contributed to and co-sponsored resolutions on the Office of the UN High Commissioner for Refugees and on the assistance to refugees, returnees anddisplaced persons in Africa.
EU:n jäsenvaltiot osallistuivataktiivisesti YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virastoa koskevan päätöslauselman ja Afrikanpakolaisten, paluumuuttajien ja siirtymään joutuneiden henkilöiden avustamista koskevanpäätöslauselman laatimiseen ja tukivat niitä.
By co-sponsoring the resolution on internally displaced persons, the EU also expressed its supportfor the continued efforts within the UN system to ensure that the needs of IDPs are met in aneffective and comprehensive manner.
Tukemalla maan sisäisiä pakolaisia koskevaa päätöslauselmaa EU ilmaisi myös kannattavansa YK:n järjestelmän puitteissa toteutettavia toimia sen varmistamiseksi, että maan sisäistenpakolaisten tarpeisiin vastataan tehokkaasti ja kattavasti.
In this resolution the General Assembly for the first timeexpressed appreciation of the guiding principles on internal displacement, explicitly welcomingtheir increased application as a standard.
Päätöslauselmassa yleiskokous ilmaisiensimmäisen kerran antavansa arvoa maan sisäistä pakolaisuutta koskeville ohjaaville periaatteilleja tyytyväisyytensä siihen, että niitä sovelletaan yhä useammin yleissääntönä.
Equally new and important are the specific references tothe ICC and to Security Council Resolution 1325 (2000) in connection with the grave problemsfaced by many internally displaced women and girls.
Yhtä uutta jahuomioarvoista on se, että kansainvälinen rikostuomioistuin ja turvallisuusneuvostonpäätöslauselma 1325 (2000) otetaan huomioon viitattaessa vakaviin ongelmiin, joita monet maansisällä siirtymään joutuneet naiset ja tytöt joutuvat kohtaamaan.