natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, other indicators might, in certain circumstances, be relevant in concluding that an aid measure taken by a public undertaking is imputable to the State, such as, in particular, its integration into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of it being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the
Myös muiden seikkojen perusteella voi tapauksesta riippuen olla mahdollista katsoa, että julkisen yrityksen toteuttama tukitoimenpide johtuu valtiosta; tällaisia seikkoja voivat olla muun muassa julkisen yrityksen integroituminen julkishallinnon rakenteeseen, yrityksen toiminnan luonne, toiminnan harjoittaminen markkinoilla yksityisten toimijoiden kanssa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, yrityksen oikeudellinen asema eli se, sovelletaanko yritykseen julkisoikeutta vai yksityisoikeudellisia yhtiöoikeutta koskevia säännöksiä, viranomaisten harjoittaman yrityksen hallinnointia koskevan ohjauksen määrä tai muu seikka, joka osoittaa konkreettisessa tilanteessa, että viranomaiset ovat osallistuneet toimenpiteestä päättämiseen tai että
However, the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot, having regard to the autonomy which that legal form is capable of conferring upon it, be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a company being imputable to the State.
Pelkästään se, että julkinen yritys on perustettu yksityisoikeudellisen pääomayhtiön muodossa, ottaen huomioon itsenäinen määräämisvalta, joka yrityksellä tämän johdosta voi olla, ei kuitenkaan riitä sulkemaan pois sitä mahdollisuutta, että tällaisen yhtiön toteuttama tukitoimenpide voi johtua valtiosta.
The existence of a situation of control and the real possibilities of exercising a dominant influence which that situation involves in practice makes it impossible to exclude from the outset any imputability to the State of a measure taken by such a company, and hence the risk of an infringement of the Treaty rules on State aid, notwithstanding the relevance, as such, of the legal form of the public undertaking as one indicator, amongst others, enabling it to be determined in a given case whether or not the State is involved (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 57 and the caselaw cited).
Kun kyseessä on määräysvalta ja kun tähän käytännössä liittyy tosiasiallinen mahdollisuus käyttää vaikutusvaltaa, ei voida sulkea kokonaan pois mahdollisuutta, että yhtiön toteuttama toimenpide johtuu valtiosta, eikä näin ollen myöskään vaaraa perustamissopimuksen valtiontukia koskevien määräysten kiertämisestä, vaikka julkisen yrityksen oikeudellinen muoto voi sinänsä muiden seikkojen ohella olla merkityksellinen sen osoittamiseksi, onko jossakin konkreettisessa tilanteessa kyseessä valtion osallistuminen (edellä 43 kohdassa mainittu asia Ranska v. komissio, tuomion 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
In the present case, the Commission, after contending that, at least before the middle of 1997, the Portuguese Republic was in a position to control Portugal Telecom (recital 109 of the contested decision), concluded, however, that nothing indicated that the Portuguese public authorities were implicated in the adoption of the payment facilities for the fee (recital 116 of the contested decision).
Nyt esillä olevassa asiassa komissio toteaa ensin, että ennen vuoden 1997 puoliväliä valtiolla oli määräysvalta Portugal Telecomissa (riidanalaisen päätöksen 109 perustelukappale), mutta se katsoo kuitenkin, että mikään ei viitannut siihen, että Portugalin viranomaiset olisivat osallistuneet käyttömaksujärjestelyjen toteuttamiseen (riidanalaisen päätöksen 116 perustelukappale).
The Commission contended, in that respect, that the regulation of tariffs and services proposed by Portugal Telecom made no distinction between private operators and the public broadcaster and that Portugal Telecom did not have to provide RTP with an obligatory universal service in terms of a network service (recital 111 of the contested decision).
Komissio on tässä yhteydessä todennut, että hintoja ja Portugal Telecomin tarjoamia palveluja koskevissa säännöksissä ei erotettu toisistaan yksityisiä operaattoreita ja julkista yleisradioyhtiötä, eikä Portugal Telecomin edellytetty tarjoavan RTP:lle tällä olevan yleispalveluvelvoitteen nojalla verkkopalveluja (riidanalaisen päätöksen 111 perustelukappale).
It contended that Portugal Telecom, as a public limited company governed by company law, was not integrated into the structures of the public administrations (recital 113 of the contested decision).
Se on todennut, että Portugal Telecom, joka on yksityisoikeudellinen osakeyhtiö, ei ollut julkishallintoon kuuluva yksikkö (riidanalaisen päätöksen 113 perustelukappale).
It stated that, in response to a question on its part, the Portuguese authorities expressly stated that they had not intervened, directly or indirectly, in the grant of the payment facilities for the fee.
Se on todennut, että Portugalin viranomaiset ovat vastauksena sen esittämään kysymykseen korostaneet nimenomaisesti, ettei niillä ole suoraan eikä välillisesti osuutta käyttömaksujärjestelyjen myöntämiseen.
In addition, no third party had come forward with any indications of such an intervention (recital 114 of the contested decision).
Kolmannet osapuolet eivät ole myöskään toimittaneet tietoja tällaisesta osallistumisesta (riidanalaisen päätöksen 114 perustelukappale).
Lastly, the Commission, first, contended that Portugal Telecom’s behaviour did not change after the middle of 1997, since it continued to conclude agreements on payment facilities for the fee with RTP, and, second, stated that the main reason for those agreements was a dispute over the level of that fee.
Lopuksi komissio on yhtäältä väittänyt, että Portugal Telecomin menettely ei ole muuttunut vuoden 1997 puolivälin jälkeen, koska se oli jatkanut käyttömaksuja koskevien sopimusten tekemistä RTP:n kanssa, ja toisaalta se on täsmentänyt, että pääasiallisena syynä sopimuksille oli erimielisyys kyseisen käyttömaksun suuruudesta.
That was confirmed by Anacom’s decision of 2003 (recital 115 of the contested decision).
Tämän seikan vahvistaisi Anacomin vuonna 2003 tekemä päätös (riidanalaisen päätöksen 115 perustelukappale).
The Court notes that the applicant’s criticisms of the arguments and the evidence put forward by the Commission in the contested decision are limited.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että arvostelu, jota kantaja kohdistaa komission riidanalaisessa päätöksessä esittämiin päätelmiin ja tekijöihin, on rajoitettua.
Although the applicant’s argument that Portugal Telecom was controlled by the Portuguese Republic, as majority shareholder, constitutes an uncontested fact in the dispute, in view of the caselaw outlined above, it is not sufficient for a finding that the measure at issue was imputable to the State.
Se kantajan väite, jonka mukaan Portugal Telecom oli Portugalin tasavallan mää -räysvallassa, koska se oli pääosakas, on toki kiistämätön tosiseikka, mutta kun otetaan huomioon edellä esiin tuotu oikeuskäytäntö, se ei riitä sen toteamiseksi, että riidanalainen toimenpide johtuu valtiosta.
The applicant claims that the law contained a breach of the principle of equal treatment of private and public operators, with regard to the penalty incurred for late payment of the network fee.
Kantaja väittää, että lailla oli loukattu yksityisten toimijoiden ja julkisten toimijoiden yhdenvertaisuuden periaatetta käyttömaksun viivästyksistä määrättävien seuraamusten osalta.
Only private operators incurred the withdrawal of their licence for late payment.
Vain yksityiset toimijat menettivät toimilupansa maksun viivästyessä.
The Court notes that, even though, as the applicant claims, Article 13(1)(f) of Law No 58/90 relates solely to private operators, that fact is not such as to constitute evidence that the Portuguese Republic was implicated in the grant to RTP of the payment facilities for the fee.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että vaikka lain nro 58/90 13 §:n 1 momentin f alakohta koskisi yksinomaan yksityisiä toimijoita, kuten kantaja väittää, tämä seikka ei voi olla osoitus siitä, että Portugalin tasavalta olisi osallisena RTP:n käyttömaksujärjestelyjen myöntämiseen.
The Commission contends in that regard and the applicant does not contest that Portugal Telecom was, in any event, under no obligation
Komissio väittää tältä osin, että Portugal Telecom ei ollut mitenkään velvoitettu toimittamaan RTP:lle yleisradiopalveluja sillä olevan yleispalveluvelvoitteen nojalla, eikä kantaja kiistä tätä. Toisin sanoen vaikka
The Court notes, lastly, that the applicant does not contest the Commission’s assessment that the payment facilities were mainly caused by a dispute between RTP and Portugal Telecom as to the level of the network fee.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa lopuksi, että kantaja ei kiistä komission arviota siitä, että maksujärjestelyt oli pääasiallisesti aiheuttanut RTP:n ja Portugal Telecomin välinen erimielisyys käyttömaksun suuruudesta.
The applicant, at most, claims that the decision taken by Anacom in 2003 is without any relevance to this case.
Kantaja väittää korkeintaan, että Anacomin vuonna 2003 tekemällä päätöksellä ei ole nyt esillä olevassa asiassa merkitystä.
However, that objection, which does not, moreover, call into question the Commission’s assessment, is not relevant.
Mutta tällä väitteellä, joka ei muilta osin horjuta komission arviota, ei ole merkitystä.
Nothing precludes the Commission from relying on that 2003 decision as evidence — tenuous certainly, but none the less relevant — in support of its assessment that it was a tariff dispute between RTP and Portugal Telecom that was at the origin of the payment facilities for the fee.
Mikään ei estä komissiota vetoamasta tähän vuoden 2003 päätökseen tekijänä, joka tosin on kaukainen, mutta jolla kuitenkin on merkitystä sen näkemyksen tueksi, että käyttömaksujärjestelyjen syynä oli ollut RTP:n ja Portugal Telecomin välinen erimielisyys tariffeista.
The applicant’s argument that the alleged fact that Portugal Telecom did not waive recovery of those debts or its claim for default interest is insufficient, in itself, to prevent the measures being classified as State aid is clearly not related to the question whether the measure at issue is imputable to the State, but, at most, to the question whether State resources were involved.
Siitä kantajan väitteestä, jonka mukaan se, että Portugal Telecom ei olisi luopunut saataviaan koskevasta vaatimuksesta eikä viivästyskoroista, ei yksinään riitä estämään toimenpiteiden luokittelemista valtiontueksi, on todettava, että se ei koske kysymystä siitä, johtuuko riidanalainen toimenpide valtiosta, vaan enintään kysymystä siitä, ovatko kyseessä valtion varat.
That question is not at issue inasmuch as, in recital 107 of the contested decision, the Commission decided, essentially, to find that State resources may have been involved.
Tämä kysymys ei kuitenkaan ole keskustelun kohteena, koska riidanalaisen päätöksen 107 perustelukappaleessa komissio on lähtökohtaisesti katsonut, että valtion varat ovat voineet olla kyseessä.
Concerning, lastly, the applicant’s reference to the fact that RTP was in a state of technical insolvency, a reference which could be understood as suggesting that it is only because of the implication of the Portuguese Republic that Portugal Telecom accorded the payment facilities for the fee to RTP, it does not in itself, however, include any specific refutation of the Commission’s argument that payment facilities for the fee can be explained by a tariff dispute between RTP and Portugal Telecom.
Lopuksi kantajan viittaus siihen, että RTP oli käytännössä konkurssissa, millä ilmeisesti tarkoitetaan sitä, että Portugal Telecom myönsi vain Portugalin tasavallan kehotuksesta maksujärjestelyjä RTP:lle, ei kuitenkaan itsessään sisällä mitään, millä voitaisiin konkreettisesti kumota komission väite siitä, että RTP:n ja Portugal Telecomin erimielisyys hinnoista selittää käyttömaksujärjestelyt.
Accordingly, the Court of First Instance finds that the applicant has not succeeded in calling into question the Commission’s assessment, contained in the contested decision, according to which there was no information to permit it to conclude that the payment facilities for the fee could be imputed to the Portuguese Republic.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantaja ei onnistu horjuttamaan riidanalaiseen päätökseen sisältyvää komission näkemystä siitä, että se ei ole löytänyt mitään viitteitä siitä, että käyttömaksujärjestelyt johtuivat Portugalin tasavallasta.
It is thus necessary to reject that part of the plea.
Kanneperusteen tämä osa on siis hylättävä.
The third part, alleging failure to classify the 1994 bond issue as State aid
Kolmas osa, joka koskee sitä, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskua ei luokiteltu valtiontueksi
The applicant disputes that the Commission’s finding that the information notice for the 1994 bond issue indicated that RTP guaranteed repayment of the loan with its own revenue entitled that institution to find that there was no State aid.
Kantaja kiistää sen, että komissio olisi voinut päätellä sen perusteella, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskua koskeva tiedote olisi viitannut siihen, että RTP takaisi itse tuloillaan velan hoidon, että kyseessä ei ollut valtiontuki.
It is apparent from the contested decision that RTP’s financial position was very poor in 1994.
Riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että RTP:n taloudellinen tilanne oli vuonna 1994 erittäin huono.
It was solely because all its share capital was held by the State — and because it was thought that the State would not allow the undertaking to go into insolvency — that the 1994 bond issue was accepted by the market.
Kantajan mukaan yksinomaan sen vuoksi, että valtio omisti koko sen osakepääoman – ja koska oletettiin, että valtio ei anna yrityksen tehdä konkurssia –, markkinat hyväksyivät vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskun.
That situation should have been properly taken into account in the assessment of the measure at issue.
Tämä tilanne olisi pitänyt ottaa asianmukaisesti huomioon kyseessä olevaa toimenpidettä arvioitaessa.
In the reply, the applicant cites the report of the Tribunal de Contas, from which it appears that the level of RTP’s bank indebtedness is explained by the fact that RTP is a public undertaking, entrusted with providing public service television and benefiting from the regular financial support of the State, which was sufficient guarantee for RTP’s various creditors.
Kantaja viittaa vastauksessaan Tribunal de Contasin kertomukseen, josta ilmenee, että RTP:n pankkivelkojen määrä selittyy sillä, että RTP on julkinen yritys, jonka tehtävänä on julkinen televisiopalvelu ja joka saa säännöllisesti valtion taloudellista tukea; tämä on riittävä tae RTP:n eri velkojille.
The Commission contends that the applicant’s position is incorrect.
Komissio katsoo, että kantajan näkemys on virheellinen.
The Commission explained in the contested decision (recital 121) why it considered that the 1994 bond issue did not constitute State aid.
Komissio on selittänyt riidanalaisessa päätöksessä (121 perustelukappale), miksi se katsoo, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlasku ei ollut valtiontukea.
No State guarantee was formally given, which is something which the applicant admits.
Mitään valtion takuuta ei ollut muodollisesti annettu, ja kantaja myöntää tämän.
RTP itself guaranteed the servicing of the debt.
RTP itse oli taannut lainan takaisinmaksun.
RTP was a public limited company at the time and thus did not have a status which would have resulted in an implicit State guarantee.
RTP oli ollut kyseisenä aikana osakeyhtiö eikä sillä siis ollut sellaista asemaa, josta olisi johtunut valtion implisiittinen takaus.
Consequently, the Commission contends that the 1994 bond issue was carried out under market conditions and that the State did not forgo revenue.
Näin ollen komissio katsoo, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlasku on toteutettu markkinaehdoin, eikä valtio ole luopunut tuloistaan.
Lastly, the fact that RTP was owned by the State in no way alters that finding in view of the neutrality of the Treaty as to whether the undertaking at issue is in public or private ownership.
Se, että RTP kuuluu valtiolle, ei muuta tätä päätelmää, koska perustamissopimus on puolueeton kyseessä olevan yrityksen julkisen tai yksityisen omistajuuden suhteen.
The Commission maintains that the report of the Tribunal de Contas is inadmissible because it was not produced in the application, and notes that even the quotation from the report upon which the applicant relies shows that the Portuguese Republic did not provide any guarantee whatsoever.
Komissio väittää, että Tribunal de Contasin kertomusta ei voida hyväksyä todisteeksi, koska sitä ei ole esitetty kannekirjelmässä ja koska kantajan esiin tuoman kertomuksen lainauksesta itsestään ilmenee, että Portugalin tasavalta ei ole antanut vähäisintäkään takausta.
In recital 121 of the contested decision, the Commission stated that it had received no information to show that the 1994 bond issue was accompanied by a State guarantee.
Komissio on todennut riidanalaisen päätöksen 121 perustelukappaleessa, ettei se ole saanut tietoja, jotka osoittaisivat, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskuun olisi liittynyt valtion takaus.
According to the prospectus for that bond issue, it was RTP itself which guaranteed repayment of the debt.
Joukkovelkakirjoja koskevan tarjousesitteen mukaan RTP oli itse taannut lainan takaisinmaksun.
RTP did not have a legal status which led to an implicit State guarantee.
RTP:llä ei ollut ollut sellaista oikeudellista asemaa, että valtio olisi ollut automaattisesti annin takaajana.
It is not contested that RTP was a public limited company at the time of the 1994 bond issue.
On selvää, että RTP oli vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskun aikaan osakeyhtiö.
As a result, RTP’s owner, the Portuguese Republic, was not subject to an unlimited obligation to repay that company’s debts.
Tämän yhtiömuodon vuoksi RTP:n omistajalla, Portugalin tasavallalla ei ollut velvollisuutta maksaa takaisin tämän yhtiön velkoja rajoituksetta.
Neither is it contested that the prospectus for the 1994 bond issue provided for no guarantee on the part of the State.
On myös selvää, että vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskua koskevassa tarjousesitteessä ei mainittu mistään valtion takauksesta.
The applicant claims, however, that the fact that the State had a 100% stake in RTP led to the existence of an implicit guarantee which alone explains how that company, despite its poor financial position, was successful in placing the 1994 bond issue on the market.
Kantaja väittää kuitenkin, että se, että valtio omisti 100 prosenttia RTP:n osakkeista, merkitsee implisiittisen takauksen olemassaoloa, joka yksinään selittää sen, että tämä yhtiö on onnistunut huonosta taloudellista tilanteesta huolimatta laskemaan liikkeeseen vuoden 1994 joukkovelkakirjat.
It is necessary, however, not to confuse the question whether the State granted, expressly or implicitly, a guarantee — the only question relevant to this case — with that of how the market reacted to the fact that the issuer of the bonds was not just another private operator, but RTP.
Ei kuitenkaan saada sekoittaa kysymystä siitä, onko valtio myöntänyt nimenomaisesti tai implisiittisesti takauksen, joka on ainoa merkityksellinen kysymys nyt esillä olevassa asiassa, siihen kysymykseen, kuinka markkinat ovat reagoineet siihen, että joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskija ei ollut mikä tahansa yksityinen toimija, vaan RTP.
The fact that the market agreed to subscribe to the 1994 bond issue — in the applicant’s opinion, because it considered that the State would guarantee de facto its repayment — does not permit a finding that there is State aid, since it is not disputed that the State did not give its guarantee, either expressly or implicitly.
Sen perusteella, että markkinat ovat hyväksyneet vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskun merkinnän, koska kantajan mielestä ne olivat katsoneet, että valtio tosiasiallisesti oli taannut takaisinmaksun, ei voida päätellä, että kyseessä on valtiontuki, koska on selvää, että valtio ei ole antanut nimenomaista eikä implisiittistä ta -kausta.
Only objective findings leading to the conclusion that the State legally had to repay that issue in the event of default by RTP would permit a finding of the existence of a State guarantee.
Ainoastaan objektiiviset toteamukset siitä, että valtiolla oli juridinen velvollisuus maksaa takaisin liikkeeseenlasketut joukkovelkakirjat siinä tapauksessa, että RTP jättää sen maksamatta, voivat johtaa päätelmään valtion takauksen olemassa olosta.
It is not apparent from the court file or the applicant’s pleadings that the Portuguese Republic was under such an obligation.
Asiakirjaaineistosta tai kantajan kirjelmistä ei kuitenkaan ilmene, että Portugalin tasavallalla oli tällainen velvollisuus.
Concerning the report of the Tribunal de Contas produced in the reply, that report, as noted in paragraphs 186 to 193 below, is not relevant to the assessment of the lawfulness of the contested decision.
Tribunal de Contasin kertomus, joka on esitetty kantajan vastauskirjelmässä, on, kuten jäljempänä 186–193 kohdassa todetaan, vailla merkitystä riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuden arvioinnin kannalta.
Thus, the applicant having, in its pleadings, submitted no evidence such as to call into question the Commission’s assessment set out in recital 121 of the contested decision, it is necessary to dismiss the applicant’s head of claim concerning the 1994 bond issue.
Koska kantaja ei kirjelmissään ole esittänyt mitään seikkaa, joka voisi kyseenalaistaa komission riidanalaisen päätöksen 121 perustelukappaleessa esittämät arvioinnit, on vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskua koskeva kantajan väite näin ollen hylättävä.
Conclusion on the third plea in law
Kolmatta kanneperustetta koskeva päätelmä
In view of all the foregoing considerations, it is necessary to uphold the present plea in part and to annul Article 2 of the contested decision inasmuch as it finds that the exemption from registration charges does not constitute State aid.
Kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetyt näkemykset, tämä kanneperuste on osittain hyväksyttävä ja riidanalaisen päätöksen 2 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä katsotaan, että vapautus notariaatti- ja rekisteröintimaksuista ei ole valtiontukea.
By contrast, the remainder of the present plea is dismissed, that is to say, in so far as it concerns the payment facilities for the fee and the 1994 bond issue.
Tämä kanneperuste sitä vastoin hylätään muilta osin eli siltä osin kuin se koskee käyttömaksujärjestelyjä ja vuoden 1994 joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskua.
It is necessary to examine, next, the second main contention, referred to in paragraph 33 above and, accordingly, the fourth plea in support of annulment.
Tämän jälkeen on tutkittava edellä 33 kohdassa mainittua toista pääasiallista moitetta ja siten neljättä kumoamisperustetta.
The fourth plea in law, alleging that the Commission erred in law as to the conditions for the application of Article 86(2) EC
Neljäs kanneperuste, joka koskee oikeudellisia virheitä EY 86 artiklan 2 kohdan soveltamisedellytysten osalta
This plea is divided into two parts.
Tämä peruste jakautuu kahteen osaan.