natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Third, the appellant contends that, at the end of paragraph 347 of the judgment under appeal, the Court of First Instance used imprecise wording which did not make it possible to determine the degree of seriousness which it attributed to the various types of conduct and that it took practically no account, when fixing the amount of the fine, of its rejection of the Commission's analysis of the split margin system and of the termination of the dealership contracts, or of its own limitation of the duration of the infringement.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi lopuksi, että komission päätelmien hylkääminen jaetun marginaalin järjestelmän ja tiettyjen jälleenmyyntisopimusten irtisanomisten osalta ei vähennä kilpailusääntöjen rikkomisen merkittävää vakavuutta, joka on asianmukaisesti näytetty toteen muita moitittuja menettelytapoja koskevilla todisteilla.
From this the appellant concludes that the Court of First Instance failed adequately to set out the reasons why it formed the view that a fine in the amount of EUR 90 million was justified.
Kaikkien edellisessä kohdassa mainittujen seikkojen ja näkemysten perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 348 kohdassa, että sakon määrää oli perusteltua alentaa 90 000 000 euroon.
With regard to the first head of complaint, the Court ruled, in paragraphs 97 and 98 of Sarrio ν Commission, that, when the amount of fines is being decided, the exercise of unlimited jurisdiction cannot result in discrimination between undertakings which have participated in an agreement contrary to Article 85(1) of the Treaty and that, if the Court of First Instance intended, in the case of one of those undertakings, to depart specifically from the method of calculation followed by the Commission, which it had not called into question, it should have given reasons for doing so in the judgment under appeal.
Valittajan esittämä valitusperuste sisältää pääosin kolme väitettä. Valittaja moittii ensiksi asiassa C-291/98, Sarrio vastaan komissio 16.11.2000 annettuun tuomioon (98 kohta) viitaten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei se todennut selkeästi syitä, joiden vuoksi se poikkesi komission hyväksymistä kriteereistä sakon määrän määrittämiseksi.
With regard to the second head of complaint, suffice it to hold that, when it is itself examining the circumstances of a case in the exercise of its unlimited jurisdiction, the Court of First Instance may take into consideration, in accordance with Article 15(2) of Regulation No 17, the relationship between the amount of the fine imposed by the Commission and the turnover of the undertaking in question.
Se toteaa toiseksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei pitänyt ottaa huomioon sakon ja Volkswagen-konsernin liikevaihdon välistä suhdetta yhtäältä, koska tämä seikka oli esitetty vasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä, ja toisaalta, koska asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti liikevaihdolla on merkitystä ainoastaan sakon enimmäismäärän osalta eikä sen määrän laskentaperusteena.
In any event, in the present case, the Court of First Instance used the turnover of the Volkswagen group, not as a criterion for calculating the amount of the fine imposed on the appellant, but rather to support the finding in paragraph 347 of the judgment under appeal that that amount was not abnormally high.
Valittaja väittää kolmanneksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käytti valituksenalaisen tuomion 347 kohdan lopussa epätarkkaa ilmaisua, jonka perusteella ei voida selvittää, miten vakavana se piti eri menettelytapoja, ja että yhtäältä komission jaetun marginaalin järjestelmää ja jälleenmyyntisopimusten irtisanomista koskevan analyysin hylkääminen ja toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen itsensä asettama rajoitus rikkomisen kestoon ei käytännöllisesti katsoen vaikuttanut sen vahvistamaan sakon määrään.
In its third head of complaint, the appellant essentially disputes the proportionate nature of the amount of the fine fixed by the Court of First Instance in the light of the findings which it had made, which led it to reject two of the Commission's complaints, and of the gravity and duration of the infringement.
Valittaja päättelee tästä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei esittänyt riittävällä tavalla syitä, joiden vuoksi se katsoi, että 90 000 000 euron suuruinen sakko on perusteltu.
However, it is not for the Court, when ruling on questions of law in the context of an appeal, to substitute, on grounds of fairness, its own assessment for that of the Court of First Instance exercising its unlimited jurisdiction to rule on the amount of fines imposed on undertakings for infringements of Community law. The Court cannot therefore, at the appeal stage, examine whether the amount of the fine fixed by the Court of First Instance, in the exercise of its unlimited jurisdiction, is proportionate in relation to the gravity and duration of the infringement as established by the Court of First Instance on completion of its appraisal of the facts.
Ensimmäisen väitteen osalta on muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuin katsoi edellä mainitussa asiassa Sarrio vastaan komissio annetun tuomion 97 ja 98 kohdassa, että täyden harkintavallan käyttäminen sakkojen määrää määritettäessä ei saa johtaa syrjintään niiden yritysten välillä, jotka ovat osallistuneet perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan vastaiseen sopimukseen, ja että jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin aikoo yhden kyseessä olevan yrityksen osalta nimenomaisesti poiketa komission käyttämästä laskentatavasta, jota se ei ole kyseenalaistanut, sen on selitettävä tämä valituksenalaisessa tuomiossa.
In any event, it does not appear that the reasoning set out in paragraph 347 of the judgment under appeal was unreasonable or contradictory.
Toisen väitteen osalta riittää, kun todetaan, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi itse asiaan liittyviä seikkoja täyttä harkintavaltaa käyttäessään, se voi ottaa huomioon asetuksen N:o 17
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 17 October 2002.
Valittaja palaa kolmannellaväitteellään kiistämään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vahvistaman sakon määrän oikeasuhteisuuden, ja perustellakseen näkemyksensä se viittaa niihin toteamuksiin, jotka kyseinen tuomioistuin esitti ja jotka johtivat komission kahden väitteen hylkäämiseen, sekä rikkomisen vakavuuteen ja kestoon.
He proposed that the Court dismiss both the appeal brought by Volkswagen and the cross-appeal brought by the Commission against the judgment of the Court of First Instance of 6 July 2000 in Volkswagen ν Commission and order each party to bear its own costs.
Yhteisöjen tuomioistuin ei näin ollen voi muutoksenhakuvaiheessa tutkia, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täyttä harkintavaltaansa käyttämällä vahvistama sakon määrä oikeassa suhteessa rikkomisen vakavuuteen ja kestoon, sellaisina kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ne todennut suorittaessaan tosiseikkojen arvioinnin.
Case T-137/01 Stadtsportverband Neuss eV ν Commission of the European Communities Research, information, education, statistics
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Its purpose is the promotion of sport in the public interest.
Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
By letter of 28 February 1994 ('the application for a subsidy") the applicant requested a subsidy from the Commission to finance an international sporting event ('ISO 94').
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 17 päivänä lokakuuta 2002.
By decision of 10 June 1994 ('the decision to grant the subsidy*) the Commission granted the applicant, under the Eurathlon programme, financial assistance of ECU 20 000 which comes under the general budget of the European Communities (financial aid charged against Chapter B3, Article 3050,11).
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää asiassa Volkswagen vastaan komissio 6.7.2000 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta tehdyn Volkswagenin valituksen sekä komission vastavalituksen ja määrää, että kummatkin asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
On 28 June 1994, Mr Franssen, chairman of the management committee of the applicant at the time, signed the form setting out the general obligations which the recipient of a Commission subsidy had to fulfil ('the declaration by the recipient of the subsidy").
Franssen, joka toimi tuolloin kantajan johtokunnan puheenjohtajana, allekirjoitti 28.6.1994 lomakkeen, jossa esitettiin ne yleiset velvollisuudet, jotka komissiolta tukea saaneen on täytettävä (jäljempänä tuensaajan ilmoitus).
According to the fifth indent of paragraph 2 of the declaration by the recipient of the subsidy, as amended by the recipient, 'the Commission subsidy amounts to 18.4% of the proposed expenditure.
Tuensaajan ilmoituksen 2 kohdan viidennessä luetelmakohdassa — sellaisena kuin tuensaaja oli sen muuttanut — todettiin, että "komission tuki on 18,4 prosenttia ennakoiduista menoista.
In the event that actual expenditure is less, the Commission subsidy will be reduced to that percentage'.
Mikäli todelliset kulut jäävät pienemmiksi, komission tuki rajoittuu tähän prosenttiosuuteen".
The sixth indent of paragraph 2 of the declaration states that 'the financial aid may not in any event result in a profit'.
Ilmoituksen 2 kohdan kuudennen luetelmakohdan mukaan "taloudellinen tuki ei voi missään tapauksessa synnyttää voittoa".
In January 1995, the Commission paid the financial assistance of ECU 20 000 to the applicant on the basis of the account drawn up by the applicant on 27 October 1994.
Tammikuussa 1995 komissio maksoi kantajalle taloudellisena tukena 20 000 ecua tämän 27.10.1994 laatiman laskelman nojalla.
On 12 December 1996, Mr Grahl, sports coordinator with the applicant, sent a letter to the Commission pointing out certain anomalies relating to the payments in connection with ISO 94 and reporting an estimated surplus of DEM 40 000.
Kantajan urheiluvastaava Grahl osoitti 12.12.1996 komissiolle kirjeen, jossa tuotiin esiin joitakin poikkeavuuksia, jotka koskivat ISO 94 -tapahtumaan liittyviä maksuja, ja huomautettiin 40 000 Saksan markan (DEM) suuruisesta ylijäämästä.
As the applicant had also received a subsidy of DEM 20 000 from Kreis Neuss (the district of Neuss), that authority reviewed the expenditure incurred by the applicant in connection with ISO 94 and drew up an auditor's report on 26 November 1997 ('the Kreis Neuss audit') on the basis of a provisional audit by the local audit office of 25 July 1997.
Koska kantaja oli saanut 20 000 DEM tukea myös Kreis Neussilta (Neussin piirikunta), tämä suoritti kantajan ISO 94 -tapahtumaan liittyviä menoja koskevan tarkastuksen ja laati tarkastuskertomuksen 26.11.1997 (jäljempänä Kreis Neussin tarkastuskertomus) tilintarkastustoimiston 25.7.1997 tekemän väliaikaisen tarkastuskertomuksen perusteella.
The Kreis Neuss audit concluded that there was an accounting surplus of at least DEM 19 905.03.
Kreis Neussin tarkastuskertomuksessa todettiin tileissä
Following that audit, under a decision by Kreis Neuss of 19 March 1998, the applicant was requested to repay in full the Kreis Neuss subsidy ('the Kreis Neuss repayment decision').
19 905,03 DEM:n ylijäämä. Kyseisen tarkastuksen johdosta kantajaa vaadittiin Kreis Neussin 19.3.1998 tekemässä päätöksessä maksamaan täysimääräisenä takaisin Kreis Neussin myöntämä tuki (jäljempänä Kreis Neussin takaisinmaksupäätös).
By debit note No 3240010317 of 6 April 1999, the Commission also ordered the repayment in full of the financial aid it had paid, on the ground that it had had no response to its request of 9 February 1999 for all the documents relating to expenditure and income in connection with ISO 94, and that, in any event, it was in possession of information that the applicant had derived a profit from the event which was incompatible with the rules on financial assistance ('the decision of 6 April 1999").
Myös komissio määräsi 6.4.1999 maksukehotuksessaan nro 3240010317 palauttamaan täysimääräisesti maksamansa tuen sillä perusteella, että sen 9.2.1999 esittämä pyyntö saada kaikki ISO 94 -tapahtumaan liittyviä menoja ja tuloja koskevat asiakirjat oli jäänyt vastauksetta ja että sillä joka tapauksessa oli hallussaan tietoja, joiden mukaan kantaja oli saanut tapahtumasta voittoa, joka ei ollut taloudellista tukea koskevien sääntöjen mukaista (jäljempänä 6.4.1999 tehty päätös).
By application lodged at the registry of the Court of First Instance on 25 June 1999, registered as Case T154/99, the applicant brought an action for annulment of the decision of 6 April 1999.
Kannekirjelmällään,joka saapui ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 25.6.1999 ja joka rekisteröitiin numerolla T-154/99, kantaja nosti 6.4.1999 tehtyä päätöstä koskevan kumoamiskanteen.
By decision of 6 August 1999 ('the decision of 6 August 1999'), the Commission withdrew its decision of 6 April 1999.
Komissio peruutti 6.4.1999 tehdyn päätöksensä päätöksellään 6.8.1999 (jäljempänä 6.8.1999 tehty päätös).
On 13 April 2000, the Commission's representatives carried out an audit of the accounts for ISO 94 at the office of the applicant's lawyer.
Komission edustajat tarkastivat ISO 94 -tapahtuman kirjanpidon 13.4.2000 kantajan asianajajan toimistotiloissa.
In the audit report, the Commission concludes that:
Tilintarkastuskertomuksessa komissio totesi seuraavaa:
'Taking account of all the anomalies recorded, the final account is as follows: corrected total of eligible expenditure
"Kun otetaan huomioon todetut poikkeavuudet, lopullinen laskelma on seuraavanlainen: tukikelpoiset menot yhteensä
DEM 149 291 corrected total income
149 291 DEM tulot yhteensä
DEM 181 202 (including Community subsidy)
181 202 DEM (yhteisön tuki mukaan luettuna)
DEM 143 609 (excluding Community subsidy)
143 609 DEM (ilman yhteisön tukea)
On the basis of the eligible expenditure the maximum Community subsidy is limited to 18.4% which corresponds to a maximum of DEM 27 470.
Tukikelpoisten menojen perusteella yhteisöltä saatavan tuen enimmäismäärä on 18,4 prosenttia eli 27 470 DEM.
However, the clause of the contract providing that the subsidy may not in any event result in a profit must be applied and the subsidy must be limited to DEM 5 682 to balance expenditure and income in the final account.'
On kuitenkin sovellettava sopimusehtoa, jonka mukaan tuki ei saa missään tapauksessa aiheuttaa voittoa, ja siten rajoitettava tuen määrä 5 682 DEM:aan lopullisen laskelman mukaisten menojen ja tulojen saattamiseksi tasapainoon".
On 9 April 2001 the Commission drew up a new debit note No 3240302372 for a sum of DEM 31 911.11, equivalent to EUR 16 315.89, (the 'contested decision').
Komissio laati 9.4.2001 numerolla 3240302372 uuden maksukehotuksen, joka koski 31 911,11 DEM:aa eli 16 315,89 euroa (jäljempänä riidanalainen päätös).
By application lodged at the registry of the Court of First Instance on 19 June 2001, the applicant brought this action.
Kantaja nosti esillä olevan kanteen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 19.6.2001 saapuneella kirjelmällään.
The applicant essentially relies on five pleas in law in support of its application.
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.
The first is that there was no legal basis, the second, that the obligation to state reasons was disregarded, the third, that there was a manifest error of assessment, the fourth, that the action was time-barred and the fifth, that there was a breach of the principle of sound administration and the duty of care.
Ensimmäinen koskee oikeusperustan puuttumista, toinen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä, kolmas ilmeistä arviointivirhettä, neljäs vanhentumista sekä viides hyvän hallintotavan periaatteen loukkaamista ja huolellisuusvelvollisuuden noudattamattajättämistä.
At the hearing the applicant withdrew its plea concerning the alleged error in the serving of the contested decision.
Istunnossa kantaja luopui kanneperusteestaan, joka koski riidanalaisen päätöksen virheellistä tiedoksiantoa.
The applicant cannot claim that there was no obligation to repay incumbent upon it.
Kantaja ei voi väittää, ettei takaisinmaksuvetvoite sitä koske.
In the event of breach of the rules contained in the declaration by the recipient of the subsidy, the Commission was entitled to require the partial or full repayment of the financial assistance granted.
Tuensaajan ilmoituksessa olleiden sääntöjen noudattamatta jättämisen tapauksessa komissiolla on oikeus vaatia sitä maksamaan myönnetty tuki takaisin kokonaan tai osittain.
Given that the Commission refers, in the contested decision, to the audit carried out at the offices of the applicant's lawyer, and to the letter of 3 April 2001 attached to that decision, it must be held that, in the light of the case-law cited, sufficient reasons were given for the contested decision.
Ottaen huomioon, että komissio viittaa riidanalaisessa päätöksessä tilintarkastukseen, joka suoritettiin kantajan asianajajan luona, sekä 3.4.2001 päivättyyn kirjeeseen, joka oli tuon päätöksen liitteenä, on todettava, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat mainitun oikeuskäytännön valossa riittävät.
Joined Cases T-309/01 and T-239/02 Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH Commonfood Handelsgesellschaft fur Agrar-Produkte mbH ν Commission of the European Communities Customs union
Ellei kantaja kykene toimittamaan tositteita eikä mitään muutakaan seikkaa, jonka perusteella olisi voitu todeta, että ne menojen oikeutusta koskevat tiedot ja toteamukset, joiden perusteella komissio toimi, olivat virheellisiä, komission ei voida väittää tehneen ilmeistä arviointivirhettä.
That quota corresponds to CN codes 0207 41 10, 0207 41 41 and 0207 41 71 referred to above.
Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.
During the period from 13 to 18 July 1995 and from 4 to 22 September 1995, Biegi declared the importation, in various consignments, of frozen chicken pieces (CN Code No 0207 41 10) originating in Thailand.
Yhdistetyt asiat T-309/01 ja T-239/02 Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH ν.
On 24 July 1995, Commonfood declared the importation, in various consignments, of frozen chicken pieces under the same CN Code originating in Thailand.
Euroopan yhteisöjen komissio Tulliliitto
However, following the amendment of the German customs authorities' working tariff introduced by the Eilverteiler, the competent customs office used the Community tariff quota referred to above and allowed the applicants the benefit of exemption from customs duties.
Tuontitullien kirjaaminen tileihin jälkikäteen — Edellytykset — Asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta — Havaittavissa oleva virhe — Huolellisuus — Asetus N:o 774/94 — Yhdistetty nimikkeistö — WTO:n tariffikiintiöt (neljäs jaosto)
During August 1995, the applicants, having had doubts as to the duties applied at the time of the customs clearance operations of July 1995, telephoned the Federal Ministry of Finance and the central service for monitoring tariff quotas, through the intermediary of their manager responsible for the management of import licences, in order to obtain clarifications as to the system applicable to imports of the products in question.
Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH ja Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH (jäljempänä ensimmäisestä käytetään nimitystä Biegi ja jälkimmäisestä nimitystä Commonfood ja näistä molemmista yhdessä nimitystä kantajat) ovat Saksan oikeuden mukaan perustettuja toisiinsa sidoksissa olevia yhtiöitä, jotka harjoittavat siipikarjanlihan kauppaa. Kantajat ovat kaksi Saksan tärkeimmistä kananlihantuojista.
Initially, the officials of whom enquiry was made stated by telephone that the duties applied were correct even without the presentation of an import licence in support of the customs declaration.
Saksan liittotasavallan valtiovarainministeriö muutti 29.6.1995 antamallaan asetuksella (jäljempänä Eilverteiler) Saksan käyttötullitariffia lisäämällä siihen muun muassa tariffikiintiön K 4047 (kananliha), jonka osalta tulliprosentti oli 0 ja joka tuli voimaan 1.7.1995.
The applicants then asked for confirmation of that information in writing.
Tämä kiintiö vastaa edellä mainittuja CN-nimikkeitä 0207 41 10, 0207 41 41 ja 0207 41 71.
However, the written response of the German customs administration, sent to the applicants by letter of 22 August 1995, indicated that use of the quota required the presentation of an import licence in support of the customs declaration.
Ajanjaksona 13—18.7.1995 ja ajanjaksona 4.-22.9.1995 Biegi ilmoitti tuotavaksi eri lähetyksissä jäädytettyjä kanan paloja (CN-koodi 0207 41 10), jotka olivat peräisin Thaimaasta. Commonfood ilmoitti 24.7.1995
of the German customs authorities with retrospective effect.
tuotavaksi eri lähetyksissä tähän samaan CN-koodiin kuuluvia jäädytettyjä kanan paloja, jotka olivat peräisin Thaimaasta.
That amendment had the effect of making it necessary, as from 1 July 1995, to present an import licence when using the tariff quota in question.
Kantajat eivät liittäneet tulli-ilmoituksiinsa tuontitodistuksia.
By two amending tax decisions, adopted on 12 and 13 August 1996, the competent customs office, namely the Hauptzollamt Bremen-Freihafen, then undertook post-clearance recovery of the import duties, totalling DEM 222 116.06 in respect of Commonfood's imports (decision of 12 August 1996), and DEM 259 270.23 in respect of Biegi's imports, of which DEM 218 605.64 related to the imports of July 1995 and DEM 40 664.59 to the imports of September 1995 (decision of 13 August 1996).
Eilverteilerillä Saksan käyttötullitariffiin tehtyjen muutosten johdosta toimivaltainen tullitoimipaikka kuitenkin käytti edellä mainittua yhteisön tariffikiintiötä ja myönsi kantajille vapautuksen tullimaksuista.
Relying on their good faith, the error on the part of the German authorities and the fact that the latter was undiscoverable, the applicants claimed that the import duties should not be taken into account postclearance.
Aluksi yksiköt, joiden puoleen oli käännytty, ilmoittivat puhelimitse, että sovelletut tullit olivat oikeita vaikka tulliilmoitusten tueksi ei esitetty tuontitodistusta. Kantajat pyysivät tällöin tämän tiedon kirjallista vahvistamista.
Their claims having been rejected by the competent customs office on 30 July 1997, the applicants referred the matter to the Finanzgericht Bremen (Germany).
Saksan tulliviranomaisten kirjallisessa vastauksessa, joka toimitettiin kantajille 22.8.1995 päivätyllä kirjeellä, todettiin kuitenkin, että kiintiön käyttäminen edellytti sitä, että tulli-ilmoituksen tueksi esitetään tuontitodistus.
The minutes of the hearing of 14 December 1999 show that, after investigating the matter, that court took the view that Biegi's action had little chance of success in relation to its customs declarations of September 1995, as Biegi had been duly informed of the exact legal situation by the German customs administration's letter of 22 August 1995, referred to above.
Samana päivänä liittotasavallan valtiovarainministeriö muutti takautuvasti Saksan käyttö t ull i tarif f ia.
Pursuant to Article 871 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993, the Federal Republic of Germany asked the Commission, by letters of 2 August 2000 and 17 April 2001, to decide under Article 220(2)(b) of the CCC whether it would be justifiable to waive retrospective accounting for the import duties in the administration's disputes with Biegi and Commonfood.
Tästä muutoksesta seurasi, että 1.7.1995 alkaen oli tarpeen esittää tuontitodistus kyseisen tariffikiintiön käyttämiseksi.