natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A country by country assessment of the overall participation in projects (as project leader and partner) shows that Spain and France rank highest (28 and 27 respectively) and are followed by Greece. Portugal.
Jäsenvaltioittain tarkasteltuna voidaan todeta, että ahkerimmat hankkeisiin osallistujat (projektinjohtajana tai kumppanina) olivat Espanja ja Ranska (Espanja osallistui 28 hankkeeseen ja Ranska 27:een).
Italy and Germany (19-21 projects).
Portugali, Italia ja Saksa (19-21 hanketta).
In most cases, "project leaders" came from France. Spain.
Useimmiten "projektien vetäjät" olivat peräisin Ranskasta, Espanjasta.
The main areas of cooperation were environment (13 projects), local development ( 13 projects), training ( 12 projects), assistance to SMEs (11 projects), technology transfer (11 projects), planning (7 projects), transport (7 projects), public administration (7 projects), energy (7 projects) and social exclusion (7 projects).
Pääasialliset yhteistyöalat olivat ympäristökysymykset (13 hanketta), paikalliskehitys (13 hanketta), koulutus (12 hanketta), pkyritysten avustaminen (11 hanketta), teknologian siirto (11 hanketta), suunnittelu (7 hanketta), liikenne (7 hanketta), julkishallinto (7 hanketta), energia (7 hanketta) sekä sosiaalisen syrjäytymisen torjunta (7 hanketta).
The majority of networks dealt with more than one theme.
Useimpien verkkojen piirissä käsiteltiin useampaa kuin yhtä aihetta.
Under RECITE I. regional authorities at NUTS II level were the most common participants in projectnetworks.
RECITE I-ohjelmassa hankeverkkoihin osallistuivat useimmiten NUTS II -tason alueviranomaiset.
One reason is that they are large organisations having a wide ranging technical competence at their disposal and are frequently involved in the implementation of other Community programmes (e.g. Structural Funds).
Yksi syy tähän on se, että ne ovat suuria organisaatioita, joilla on käytössään laaja tekninen tietämys ja ne osallistuvat usein myös muiden yhteisöohjelmien toteuttamiseen (esim. rakennerahastojen puitteissa).
With regard to local authority participation, one can observe that smaller towns are normally less involved in networkprojects than bigger cities, which are economic players of growing importance and increasingly operate within the global economy.
Paikallisviranomaisten osalta voidaan todeta pienten kaupunkien osallistuvan hankeverkkoihin harvemmin kuin suurten kaupunkien, jotka ovat yhä tärkeämpiä taloudellisia toimijoita ja toimivat globaalissa taloudessa yhä enemmän.
Networks set up by smaller localities and towns often face the problem that partners have only limited powers or resources and frequently little experience with regard to an involvement or leadership of interterritorial cooperation projects.
Pienten kaupunkien ja paikkakuntien perustamilla verkoilla on yleensä ongelmana se. eitä kumppaneiden toimivaltuudet ja voimavarat ovat vähäiset, eikä niillä usein ole juurikaan kokemusta alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyöhankkeisiin osallistumisesta tai hankkeiden johtamisesta.
130 European Commission.
DG XVI[Euroopan komission pääosasto XVI], 1998.
DG XVI: RECITE-Magazine (July 1998).
RECITE-Maguzine (heinäkuu 1998).
Interregional cooperation projects. Second interim report on the progress of Article It) interregional cooperation projects funded by lhe European Regional Development Fund (February 1995).
Ensimmäisen sukupolven hankeverkoilla on joukko erityispiirteitä, joiden perusteella niiden yhteistyörakenteesta voidaan tehdä seuraavat päätelmät:"1
Education and Vocational Training. An inventory and Appraisal.
Julkissektorin organisaatioiden voidaan kuitenkin todeta olevan hankkeiden selvästi yleisin osapuoli, sillä yksityiset yritykset tai tutkimuskeskukset osallistuivat vain pieneen osaan hankkeista.
Structural Funds?
Ovatko jäsenvaltiot vastuussa rakennerahastojen toteutuksesta?
Can "lead authorities" establish direct contacts with the Commission?
Voivatko "johtovastuussa olevat viranomaiset" luoda suoria yhteyksiä komissioon?
Despite working arrangements concluded that attribute overall responsibility to project-leaders, should liability be shared in case of failure?
Tulisiko vastuu hankkeen epäonnistuessa jakaa huolimatta siitä, että yleisvastuu on sopimuksilla annettu projektijohtajille?
The interim progress report of 1995 therefore clearly opted for the creation of a specific legal instrument in order to facilitate project-based cooperation.
Näistä syistä vuonna 1995 annetussa väliraportissa asetuttiin selkeästi sille kannalle, että tulisi luoda oikeudellinen erityisväline hanketason yhteistyön helpottamiseksi.
• Many EPP/PACTE and RECITE projectnetworks were directly managed by European associations or coordinated under their auspices with a local/regional authority being project leader.
• Monia EEP-, PACTE- ja REClTE-hankeverkkoja hallinnoivat suoraan eurooppalaiset järjestöt tai niitä koordinoitiin näiden järjestöjen piirissä jonkin alue- tai paikallisviranomaisen toimiessa projektijohtajana.
This initial emphasis changed however rapidly when "start-up" networks have managed to be transferred into a subsequent funding period.
Tämä alkuperäinen painotus muuttui kuitenkin nopeasti, kun vastakäynnistettyjä verkkoja onnistuttiin siirtämään seuraavalle rahoituskaudelle.
In this case, they were frequently led by individual regional or local authorities rather than by umbrella organisations.
Tällöin niitä johtivat usein yksittäiset alue- tai paikallisviranomaiset katto-organisaatioiden sijaan.
Despite their positive initial contributions, main reasons for this shift were that some associations have been less effective in ensuring the momentum of projects during their entire life cycle or failed with regard to efficiency/accuracy in overall project management."7In practice, associations are best able to play a leadership role when cooperation projects are complementary to their political objectives and existing structures."3
Vaikka niiden osuus alkuun oli myönteinen, pääsyynä muutokseen oli se. että eräät liitot eivät pystyneet turvaamaan hankkeiden tehokasta toteutusta koko niiden elinkaaren ajan tai eivät pystyneet kyllin tehokkaasti ja tarkasti hallinnoimaan hanketta kokonaisuudessaan."7 Käytännössä järjestöt ovat parhaimmillaan johtajan roolissa silloin, kun yhteistyöhankkeet vastaavat niiden poliittisia tavoitteita ja täydentävät olemassa olevia rakenteita.1"
• A number of' RECITE projectnetworks was managed locally or regionally by the players involved, sometimes by appointing full-time project managers (frequently not) or technical coordinators and by setting up joint decisionmaking structures such as "Steering Groups or Committees".
• Eräitä RECITE-hankeverkkoja johtivat niihin osallistuvat toimijat alueellisesti tai paikallisesti. Joskus niihin nimitettiin täysipäiväinen projektijohtaja (vaikkakaan ei usein) tai teknisiä koordinoijia ja niitä varten perustettiin yhteisiä päätöksentekorakenteita, kuten "ohjausryhmiä" tai "-komiteoita".
Other projects were managed by General Assemblies, establishing permanent secretariats and appointing technical co ordinators in each partner area.
Toisia hankkeita taas johtivat yleiskokoukset, jotka perustivat pysyviä sihteeristöjä ja nimittivät tekniset koordinoijat kullekin toimialalle.
The ERNACT-project can be quoted as a rather innovative model due to the fact that its joint management body is a European Economic Interest Grouping.
ERNACT-projekti voidaan mainita esimerkkinä melko innovatiivisesta mallista, jossa yhteisenä hallintoelimenä toimi eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä.
Several RECITE projectnetworks (See: Table 13) were particularly successful in creating permanent and solid links between their partners and maintained cooperation after the end of the initial funding period.
Monissa REClTE-hankeverkoissa (ks. taulukko 13) onnistuttiin erityisesti luomaan kumppaneiden välille pysyviä ja kiinteitä yhteyksiä, jotka jatkuivat yhteistyönä alkuperäisen rahoituskauden jälkeenkin.
This "legacy" takes different forms:
Yhteistyöperinnettä jatkettiin useissa eri muodoissa:
• Several network-partnerships drafted new projects that are currently implemented under RECITE II (e.g.
• Monet yhteistyökumppanit valmistelivat uusia hankkeita, joita toteutetaan nyt RECITE II -ohjelman (esim.
"Compostela Foret" -» "Eurosilvasur"; "EUROCERAM") or in the framework of other Community programmes.
"Compostela Foret"—» "Eurosilvasur"; "EUROCERAM") tai muiden yhteisöohjelmien puitteissa.
Some projectnetworks continue to operate as strategic networks with a pluri-thematic or single-issue orientation (e.g. "POLIS". "ERNACT". "Quartiers en Crise").
Jotkut hankeverkot jatkavat toimintaansa strategisina verkkoina, jotka suuntautuvat moniaiheiseen tai yksiaiheiseen yhteistyöhön (esim. "POLIS". "ERNACT". "Quartiers en Crise").
According to the basic
30 (maaliskuu 1995).
7 principles that shall govern the second generation of projectnetworks
Euroopan yhteisöjen virallinen lehti (EYVL) C 340. 12.11.1996, s.
Official Journal of the European Community (Ahl. C 340 vom 12 November 1996. pp. 138-140.
Yksi esimerkki tästä on "Development Agencies" ­hanke, josta vuonna 1991 tuli voittoa tavoittelematon, omarahoitteinen aluekehitysorganisaatioiden eurooppalainen järjestö (EURADA).
147 f.): The annual repon of the EC-Court of Auditors for 1995 criticised management practices of some European associations thai have been directly entrusted with the overall management of the PACTE-programme or with projects funded under the EU-programme RECITE I. The second Recite Office interim report mentions as examples the CPMR-Island Commission for EURISLES and the Atlantic Commission for ATLANTIC REGIONS.
Toinen vastaava esimerkki on Eurocities­hanke, jota alun alkaen koordinoi CEMR suurimpien ystävyyskaupunkien perustaman "Eurocity Movement" ­liikkeen pyynnöstä. Tätä nykyä Eurocities on täysin itsenäinen järjestö, jolla on täysipäiväinen sihteeristö Brysselissä ja johon kuuluu suuri joukko jäsenkaupunkeja kaikkialta Euroopasta.
European Commission. DG XVI: RECITE Magazine (June 1999)
Saatujen kokemusten pohjalta RECITE II ­ohjelmaan (1996­1999)"4tehtiin parannuksia, jotka koskivat sekä hankkeiden sisältöä että niiden organisointia ja hallintoa. Hankeverkkojen
management tools and arrangements were introduced: A "feasibility verification" phase was introduced before the heginning of each project, lasting a maximum of 8 month.
Ennen kunkin hankkeen aloittamista on ensimmäisenä vaiheena tehtävä "toteutettavuustutkimus". Kysesinen vaihe saattoi kestää enintään 8 kuukautta.
An exercise on Goal Orientated Project Planning (GOPP) was recommended during the feasibility phase that helps partners to reach a consensus, to develop a highly structured work programme and to run the project in accordance with its objectives.
Esitutkimusvaiheessa suositetaan käytettäväksi "tavoitesuuntautunutta hankesuunnittelua" (Goal Orientated Project Planning, GOPP), joka auttaa kumppaneita pääsemään yhteisymmärrykseen, kehittämään järjestelmällisen työohjelman ja toteuttamaan hankkeen ennalta määrättyjen tavoitteiden mukaisesti.
A specific software was developed in order to promote efficient operational management and financial control.
Kehitettiin myös erityinen tietokoneohjelma edistämään tehokasta operationaalista hallintoa ja varainhoidon valvontaa.
The project­networks finally selected for RECITE II bring together 260 local and regional organisations as the main network partners (See: Table 13).
RECITE II ­ohjelmaan lopulta valitut hankeverkot yhdistävät 260 alueellista ja paikallista organisaatiota pääasiallisina verkkokumppaneina (ks. taulukko 13).
Network project leaders mainly come from France (11 projects), the United Kingdom (9 projects).
Hankkeiden johtajat ovat pääasiassa Ranskasta (11 hanketta), Yhdistyneestä kuningaskunnasta (9 hanketta).
Italy (8 projects) and Spain (7 projects).
Italiasta (8 hanketta) ja Espanjasta (7 hanketta).
The countries with the strongest participation are Italy and Spain (30­50 main partners), followed by Portugal.
Vahvimmin edustettuina olevia maita ovat Italia ja Espanja (30­50 pääkumppania), joiden jälkeen tulevat Portugali, Ranska.
France, the United Kingdom. Germany and Greece (20­30 main partners).
Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Kreikka (20­30 pääkumppania).
Most of these project­networks do not have prior experience in joint cooperation.
Useimmilla näistä hankeverkoisla ei ole aiempaa kokemusta keskinäisestä yhteistyöstä.
No detailed survey on organisational and functional aspects is available at date, due to the fact that most RECITE II projects are still in the phase of implementation.
Hankkeiden organisatorisista ja toiminnallisista näkökohdista ei vielä ole tehty yksityiskohtaista tutkimusta, sillä useimmat RECITE II ­hankkeet ovat vielä toteutusvaiheessa.
Some indications can however be derived from the prescriptions that were made during the set­up­phase.
Jonkinlaisia viitteitä voidaan kuitenkin saada kuvauksista, jotka laadittiin perustamisvaiheessa.
The initial call for proposals did foresee that project­related partnerships should be established at intra­regional and inter­regional level.
Ehdotuksia pyydettäessä määrättiin, että hankekohtaisia kumppanuuksia tulisi perustaa alueittaisesti ja alueidenvälisesti.
In addition, some recommendations on organisational structures were given in a "Practical Guide for Project Management" issued by the Commission in 1997/98.""
Lisäksi annettiin joukko organisatorisia rakenteita koskevia suosituksia ohjekirjasessa "Practical Guide for Project Management", jonka komissio julkaisi kaudella 1997/98.""
Table 13: RECITE­networks with project leader and number of partners involved
Taulukko 13: RECITE­hankeverkot, hankkeiden johtajat ja mukana olevat kumppanit
Funded under RECITE II (1997-2001) Local development and job creation:
Rahoitus RECITE II:sta (1997­2001) Paikalliskehitys ja työpaikkojen luominen:
Funded under RECITE I ( 1990-1997) Local development:
Rahoitus RECITE I:stä (1990­1997) Paikalliskehitys:
135 The main ones are: (1) A more precise definition of what constitutes a measurable output.
DEMILITARISED: Kaiserslautern (D): 17 kumppania
Innovation in SMEs:
Innovointi pk-yrityksissä:
Environment and energy: DEAFIN: Länsstyrlesen Västernorrlands Län (S): 3 partners
Rahoitus RECITE II:sta (1997-2001)
ECOSERT: Prefecture de Magnesia (EL); 4 partners EMASSER: Malmö Stad (S); 4 partners ERNIE: Scottish Borders Enterprise (UK): 7 partners LSDN: Stadt Dormagen (D); 5 partners) FIVE GREEN ISLANDS: Local Union of Municipalities and Communities ol' Kefalonia and Ithaka (EL): 5 partners) TRAINING SUSTAINABILITY: Provincia Autonoma di Trento (I) ; 3 partners
LSDN: Stadt Dormagen (D); 5 kumppania) FIVE GREEN ISLANDS: Kefalonian ja Hakan kuntien ja yhteisöjen paikkallisliitto (EL);
Based upon this information, it is expected that a typical cooperation structure adopted for the second generation of RECITE-projects will at least consist of the following elements:
• ohjauskomitea. joka koostuu tärkeimpien jäsenalueiden tai niiden kumppaneiden edustajista. Ohjauskomitea on tärkein keskustelufoorumi, ennen kuin varainkäyttö voidaan vahvistaa ja käynnistää toimet.
• A Steering Committee made up of representative members from each main partner area or by their respective associated partners.
• alueellinen ohjauskomitea paikallisten kumppaneiden kytkemiseksi käynnistettäviin toimiin.
It is the principal forum for discussions necessary before expenditure can be confirmed and actions can be undertaken. • A Regional Steering Committee in order to involve local associated partners in the activities undertaken. • Working Groups that can organise themselves in the most appropriate ways around the activities.
• työryhmät, jotka voivat organisoitua toimiin parhaiten soveltuvalla tavalla.
The "RECITE II-Guide" also insisted that the organisational feasibility of the project requires smooth functioning of formal decision making structures and work organisation.
RECITE II-oppaassa todettiin myös, että hankkeiden organisatorinen toteutettavuus edellyttää päätöksentekoelinten ja toimintaorganisaation joustavaa toimintaa.
Therefore, projects were asked to define more in detail the role of individual partners in the above mentioned "management model".
Tästä syystä hankkeita varten kehotettiin määrittelemään yksityiskohtaisesti kunkin kumppanin rooli edellä mainitussa "hallintomallissa".
They come from not necessarily contiguous areas scattered from the North to the South of the European territory, which share specific features that make them especially vulnerable or offer greater challenges for the development of an integrated territorial strategy (e.g. rural areas, mountain areas, river basins, coastal areas etc.).
Alueet eivät välttämättä ole rajanaapureita, vaan edustavat Euroopan unionin koko aluetta pohjoisesta etelään. Niitä yhdistävät erityispiirteet, joiden vuoksi ne ovat erityisen haavoittuvaisia tai haasteellisia integroidun alueellisen strategian kehittämisen kannalta (esim. maaseutualueet, vuoristoalueet, jokilaaksot, rannikkoalueet jne.).
The TERRA programme was conceived as a laboratory for testing new approaches to and methodologies for spatial planning.
TERRA-ohjelma kehitettiin testaamaan uusia menetelmiä ja lähestymistapoja aluesuunnitteluun.
The exercise mainly focused on consultation, consensus- and partnership building (administrative cooperation: public-private partnership) at different levels in order to achieve the objective of sustainable local and regional development. In this.
Kokeilussa keskityttiin pääasiassa konsultointiin sekä konsensuksen ja kumppanuuksien rakentamiseen (hallinnollinen yhteistyö, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus) eri tasoilla, jotta päästäisiin kestävän paikallisen ja alueellisen kehityksen tavoitteeseen.
TERRA network projects have a strong structural resemblance with projects adopted for RECITE II:
TERRA-ohjelman hankeverkot muistuttavat rakenteeltaan pitkälti RECITE II-ohjelmaan hyväksyttyjä hankkeita:
• TERRA projects deliberately' adopted "inter-regional" networking as a tool to make local and regional authorities more outward looking, to disseminate best practices and to exchange experiences, information and methods of dealing with commonly shared problems.
• TERRA-hankkeiden välineeksi valittiin tarkoituksellisesti alueiden välinen verkottuminen, jotta lisättäisiin alueja paikallisviranomaisten avarakatseisuutta, levitettäisiin hyviä käytänteitä ja lisättäisiin tiedon ja kokemusten vaihtoa yhteisten ongelmien ratkaisutavoista.
The majority of projects were set up and managed by technicians with varying degrees of political support.
Suurimman osan hankkeista käynnistivät ja niitä johtivat tekniset asiantuntijat, joilla oli takanaan poliittista tukea vaihtelevassa määrin.
The interregional partnerships within TERRA were based around a leader responsible for financial coordination, project programming and technical expertise.
TERRA-ohjelman alueidenväliset kumppanuudet pohjautuivat siihen, että hankkeelle nimettiin johtaja, joka vastasi rahoituksen koordinoinnista, hankkeen ohjelmoinnista ja teknisestä asiantuntemuksesta.
The leader often chaired the projects' Steering Committees that served both as a tool for management, but also for consolidating the unit and providing a forum for information exchange.
Hankkeen johtaja toimi usein hankkeen ohjelmointikomitean puheenjohtajana. Ohjelmointikomitea toimi paitsi hallinnointivälineenä myös yhdistävänä tekijänä ja tietojenvaihdon foorumina.
• Another prime objective was to build a viable "local partnership", which joins other local interests and players in the promotion of a local territorial vision.
• Toisena tärkeänä tavoitteena oli rakentaa elinkykyinen "paikallinen kumppanuus", joka kokoaa yhteen muita paikallisia eturyhmiä ja toimijoita alueen tulevaisuuskuvan kehittämiseksi.
At the regional and local level, projects and partners adopted different approaches to creating appropriate partnerships.
Alueja paikallistasolla hankkeissa ja eri kumppaneiden välillä omaksuttiin erilaisia lähestymistapoja soveliaimman kumppanuustyypin luomiseen.
As a result, cooperative groupings that emerged were not uniform in character, but were built on specific objectives.
Näin syntyneet yhteistyöryhmittymät eivät olleet luonteeltaan yhtenäisiä, vaan rakentuivat erityistavoitteille.
Some projects demonstrate a very high commitment to further developing an already existing framework into a structure for joint decision-making.
Eräissä hankkeissa pyritään selvästi kehittämään ennestään olemassa olevia puitteita yhteiseksi päätöksentekorakenteeksi.
C 119 of 24.4.1996: "Programme TERRA: Networks of local regional authorities to carry out innovative and /or demonstrative pilot projects on spatial planning in specific areas under Article 10 of the ERDF Regulation. Call for proposals."
24.4.1996: "TERRA-ohjelma - Alueellisten ja paikallisten viranomaisten verkostoi, joiden tavoitteena on toteuttaa uutta luovia ja/tai esimerkkinä toimivia erityisten alueiden aluesuunnittelua koskevia koehankkeita
DG RECH): Terra: An experimental laboratory in spatial planning. Luxembourg 2000.
DG REGIO [Euroopan komissio, aluepolitiikan pääosasto]. 2000, Terra: An experimental laboratory in spatial planning. Luxembourg. ESDP-Forum. Brussels, 1999. Synthesis Report: The TERRA-programme (helmikuu 1999).
Table 14: Projects adopted in the framework of the TERRA-programme
Taulukko 14: TERRA­ohjelman hankkeet
Content of project
Hankkeen sisältö
Other partners (countries only)
(vain kotimaa
Project name and Project Leader
EU­rahoitus (miljoonaa euroa) mainittu)
Elaboration of a crossborder spatial and regional development concept for the French-Belgian capitals
Rajanylittävän aluekehityssuun­nitelman laatiminen Ranskan ja Belgian suurkaupungeille
The European Network for Sustainable Coasts
DK, UK,UK,UK, UK, Rannikkojen kestävää kehitystä EL tukeva eurooppalainen verkosto
Using Geographic Information Systems for Spatial Planning in European Regional Development
NL Maantieteellisten informaatiojärjestelmien käyttö maankäytön suunnitteluun Euroopan aluekehityksessä
Flood mitigation
Tulvien torjunta
Local and Regional Planning Observatory Network
Alueellisen ja paikallisen suunnittelun tarkkailuverkosto
B, P. two observers Integrated Coastal Zone Management (IRL and NL) Planning and Sustainable Development in Coastal Zones
B. P, kaksi tarkkailijaa Integroitu rannikkoalueiden (IRL ja NL) hallinnon suunnittelu ja rannikkoalueiden kestävä kehitys
Integrated coastal zone management and sustainable development
Integroitu rannikkoaluehallinto ja kestävä kehitys
Interterritorial projectnetworks established between local and regional players from the European Union and Third Countries
Euroopan unionin ja EU:n ulkopuolisten maiden alueellisten ja paikallisten toimijoiden välille perustetut hankeverkot
Interterritorial projectnetworks between territorial authorities and other local or regional players from the European Union and Third Countries, and especially with those from Central and Eastern European Countries (CEECs), have been supported by a plethora of EU­programmes or smaller initiatives.
Euroopan unionin ja EU:n ulkopuolisten maiden alueellisten ja paikallisten toimijoiden välille perustettuja hankeverkkoja ja erityisesti Keski­ja Itä­Euroopan maissa vaikuttavien tahojen kanssa perustettuja verkkoja on tuettu monenlaisista EU­ohjelmista ja pienemmistä aloitteista.
The most significant programmes have been ECOS­OUVERTURE 1 and II. the PHARE­Baltic Project Facility (BPF) and the TACIS­CBC Small Project Facility (SPF).
Tärkeimmät ohjelmat ovat olleet ECOS­OUVERTURE I ja II, Phare­Baltic Project Facility (BPF) sekä TACIS­CBC Small Project Facility (SPF).
Since 1990/91. ECOS-OUVERTURE"" has supported 340 cooperation projects.14" According to a detailed assessment for the 1991­1996 period, cooperation is characterised by the following elements:
Kaudesta 1990/91 lähtien ECOS­OUVERTURE"" on antanut tukea 340 yhteistyöprojektille.14" Vuosia 1991­1996 koskevan yksityiskohtaisen arvioinnin mukaan yhteistyölle ovat tyypillisiä seuraavat tekijät: