natgillin/translations-raw huggingface dataset:
were possible to include the currency loss in the basis for the assessment of German tax, the effect of the relevant legislation 25is that the currency loss would be deductible only in so far as it exceeded the branch’s taxfree profits.
seuraa, että valuuttakurssitappio olisi vähennyskelpoinen vain siltä osin kuin se ylittää sivuliikkeestä saadut verovapaat voitot.
As the currency loss was less than the total taxfree profits obtained from the transfer of the assets of the branch to Sierra and the sale of the shares in that company, the referring court reasons that German law would operate to exclude the Finanzamt from taking into account this currency loss.
Koska valuuttakurssitappio oli pienempi kuin verovapaat voitot, jotka saatiin siirtämällä sivuliikkeen varat Sierralle ja myymällä Sierran osakkeet, kansallinen tuomioistuin päättelee, että saksalaisen lain nojalla Finanzamt ei voi ottaa huomioon tätä valuuttakurssitappiota.
If this is the case, the referring court is interested in whether Article 43 EC, read with Article 48 EC, precludes such a result.
Jos asia on näin, kansallinen tuomio -istuin haluaa tietää, onko tällainen tulos ristiriidassa EY 43 artiklan kanssa, kun sitä luetaan yhdessä EY 48 artiklan kanssa.
The Finanzamt argues that these losses cannot be treated within Germany as isolated losses for the purposes of the 1925 Convention.
Finanzamt esittää, että näitä tappioita ei voida Saksassa kohdella yksittäisinä tap -pioina sovellettaessa vuoden 1925 verosopimusta.
Such a conclusion is precluded by the wording of the Convention, which focuses on income.
Verosopimuksen, jossa keskitytään tuloon, sanamuoto estää tällaisen johtopäätöksen.
The currency losses formed only a portion of the Italian branch’s profit and loss account.
Valuuttakurssitappiot muodostivat vain osan italialaisen sivuliikkeen tuloksesta.
As Deutsche Shell had achieved an overall profit for 1992 through its Italian branch, even when the currency loss is taken into account, no deductible loss under Paragraph 2a(3) of the EStG ever arose.
Koska Deutsche Shell oli valuuttakurssitappio huomioon ottaenkin saanut italialaisesta sivuliikkeestään vuonna 1992 loppujen lopuksi voittoa, EStG:n 2a §:n 3 momentissa tarkoitettua vähennyskelpoista tappiota ei koskaan syntynyt.
The observations addressing this question are scant.
Tästä kysymyksestä on esitetty niukasti huomautuksia.
Deutsche Shell and the Commission confine themselves to the first question, adding only that if the answer to the first question is yes, then an affirmative answer should also be given to the second question.
Deutsche Shell ja komissio rajoittuvat käsittelemään ensimmäistä kysymystä, ja ne lisäävät vain, että jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, myös toiseen kysymykseen olisi tällöin vastattava myöntävästi.
Germany states that this is not a restriction on freedom of establishment, and that such a restriction as is imposed is limited to the case where a loss has a direct economic
Saksa esittää, että tämä ei ole sijoittautumisvapauden rajoitus ja että asetetun kaltainen rajoitus koskee vain tapausta, jossa tappio on suorassa taloudellisessa
It therefore seems perverse to construe the EStG in a way that classifies the currency loss itself as part of (or directly linked to) the profits of the establishment which were taxfree in Germany.
Tämän vuoksi on luonnotonta tulkita EStG:tä siten, että valuuttakurssitappio sellaisenaan luokiteltaisiin osaksi toimipaikan voittoja (tai että se olisi suorassa yhteydessä toimipaikan voittoihin), jotka olivat verovapaita Saksassa.
25 — Set out in points 4 and 5 above.
25 – Relevantti lainsäädäntö esitetään edellä 4 ja 5 kohdassa.
DEUTSCHE SHELL invisible during the Italian tax computation in ITL, it follows that it must be so taken into account during the German tax calculation of Deutsche Shell’s global profits.
DEUTSCHE SHELL ollut nähtävissä silloin, kun italialainen vero määrättiin ITL-määräisenä, se on otettava huomioon laskettaessa Deutsche Shellin kokonaisvoitoista maksettavaa saksalaista veroa.
To address this issue from the perspective offered by the referring court in its second question misses the crucial point of the case, which is that the German and Italian systems have created a regime in which a currency loss cannot be taken into account by either tax authority.
Mikäli tätä seikkaa käsitellään siitä näkökulmasta, jonka kansallinen tuomioistuin on esittänyt jälkimmäisessä kysymyksessään, ohitetaan asian ratkaisevan tärkeä seikka eli se, että Saksan ja Italian järjestelmissä on luotu sääntely, jossa kumpikaan veroviranomainen ei voi ottaa valuuttakurssitappiota huomioon.
In my view, a proper interpretation of Article 43 EC read with Article 48 EC requires such a loss to be taken into account in its entirety (like any other operating loss).
EY 43 artiklan, luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa, oikea tulkinta edellyttää mielestäni sitä, että tällainen tappio otetaan kokonaisuudessaan huomioon (kuten mikä tahansa muu yrityksen tappio).
Given that it was
Ottaen huomioon, että kyseinen tappio ei
I therefore propose that the second question also be answered in the affirmative.
Ehdotan tämän vuoksi, että myös jälkimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi.
In the light of the above, I consider that the questions referred by the Finanzgericht Hamburg should be answered as follows:
Edellä esitetyn perusteella katson, että Finanzgericht Hamburgin esittämiin kysymyksiin pitäisi vastata seuraavalla tavalla:
(1) It is contrary to Article 43 EC, in conjunction with Article 48 EC, for the Federal Republic of Germany, as the State of origin, to treat a currency loss of a German parent company resulting from the repatriation of so-called startup capital granted to an Italian establishment as being part of that establishment’s profits and to exclude that loss, on the basis of the exemption under
1) Se, että Saksan liittotasavalta käsittelee lähtövaltiona kotimaisen yhtiön valuuttakurssitappiota, joka johtuu kyseisen yhtiön italialaiselle toimipaikalleen antaman niin sanotun alkupääoman kotiuttamisesta, osana toimipaikan voittoa ja Italian kanssa vuonna 1925 kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn
Articles 3(1), 3(3) and 11.1(c) of the 1925 Double Taxation Convention between Germany and Italy, from the basis of assessment for German tax, even though the currency loss cannot form part of the establishment’s profits to be assessed for purposes of taxation in Italy and thus cannot be taken into account in either the State of origin or in the State in which the establishment is situate.
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-293/06 sopimuksen 3 artiklan 1 ja 3 kappaleen sekä 11 artiklan 1 kappaleen c kohdan mukaisen vapautuksen perusteella jättää sen pois Saksassa suoritettavan veron määräytymisperusteesta, vaikka valuuttakurssitappiota ei voida sisällyttää Ita -liassa suoritettavaa veroa varten laskettavaan toimipaikan voittoon eikä sitä siten oteta huomioon lähtövaltiossa eikä myöskään toimipaikan valtiossa, on ristiriidassa EY 43 artiklan kanssa, kun tätä artiklaa luetaan yhdessä EY 48 artiklan kanssa.
(2) It is contrary to Article 43 EC, in conjunction with Article 48 EC, if the currency loss mentioned above is to be included in the basis for assessment of the German tax but may be deducted as operating expenditure only in so far as no taxfree profits are obtained from the Italian establishment.
2) Se, että edellä mainittu valuuttakurssitappio on luettava Saksassa suoritettavan veron määräytymisperusteeseen mutta se saadaan vähentää elinkeinomenona vain siinä laajuudessa kuin italialaisesta toimipaikasta ei saada mitään verovapaita voittoja, on ristiriidassa EY 43 artiklan kanssa, kun tätä artiklaa luetaan yhdessä EY 48 artiklan kanssa.
In Case C-293/06,
28 päivänä helmikuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Hamburg (Germany), made by decision of 8 June 2006, received at the Court on 3 July 2006, in the proceedings
Asiassa C-293/06, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 8.6.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.7.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (Rapporteur), J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), J. Malenovský ja T. von Danwitz,
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: C. Strömholm, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 13 September 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
TUOMIO 28.2.2008 – ASIA C-293/06 julkisasiamies: E. Sharpston, kirjaaja: hallintovirkamies C. Strömholm, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 13.9.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the German Government, by M. Lumma and C. Blaschke, acting as Agents,
– Saksan hallitus, asiamiehinään M. Lumma ja C. Blaschke,
— the Netherlands Government, by H. G. Sevenster, M. de Mol and M. de Grave, acting as Agents,
– Alankomaiden hallitus, asiamiehinään H. G. Sevenster, M. de Mol ja M. de Grave,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and G. Wilms, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 8 November 2007,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään R. Lyal ja G. Wilms,
DEUTSCHE SHELL gives the following
DEUTSCHE SHELL on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and Article 58 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 48 EC).
Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on tullut EY 48 artikla) tulkintaa.
The reference was made in the course of proceedings between Deutsche Shell GmbH (‘Deutsche Shell’) and the Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (‘the Fi- nanzamt’) concerning the tax treatment by the authorities in the Federal Republic of Germany of the monetary depreciation, upon repatriation, of startup capital granted to Deutsche Shell’s permanent establishment in another Member State.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Deutsche Shell GmbH (jäljempänä Deutsche Shell) ja Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (jäljempänä Finanzamt) ja jossa on kyse siitä, kuinka Saksan liittotasavallan viranomaiset ovat verotuksessa käsitelleet kyseisen yhtiön toisessa jäsenvaltiossa olevalle kiinteälle toimipaikalle annetun alkupääoman (jäljempänä alkupääoma) arvon alenemista, kun kyseinen alkupääoma kotiutettiin.
The Double Taxation Convention
Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty sopimus
Under Article 3 of the Double Taxation Convention concluded on 31 October 1925 between Germany and Italy (RGBl. 1925 II, p.
Saksan ja Italian välillä kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi 31.10.1925 tehdyn sopimuksen (RGBl. 1925 II, s.
1146) (‘the Convention’):
1146; jäljempänä verosopimus) 3 artiklassa määrätään seuraavaa:
Article 11 of the Convention provides:
Verosopimuksen 11 artiklassa määrätään seuraavaa:
‘Personal taxes relating to the total income of the taxable person shall be levied by each of the States parties to this Convention in accordance with the following provisions:
”Henkilöverot, jotka koskevat verovelvollisen kokonaistuloja, kannetaan kummassakin sopimusvaltiossa seuraavien määräysten mukaisesti:
(c) arising from commercial, industrial or other similar activities, including income from the operation of marine transport facilities,
– – c) jotka ovat peräisin kaupasta, teollisuudesta ja muista elinkeinoista, mukaan lukien merenkulkutoiminnan harjoittamisesta saadut tulot,
… shall be subject to the same provisions as those determined for such income in the relevant articles.
– – sovelletaan niitä määräyksiä, jotka on annettu näiden tulojen osalta asianomaisissa artikloissa.
The German tax law applicable at the time of the facts in the main proceedings
Saksan verolainsäädäntö pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellä
637) (‘the KStG’) provides:
637; jäljempänä KStG), 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
(1) capital companies (companies limited by shares, limited liability companies);
1) Pääomayhtiöt (osakeyhtiöt, – – rajavastuuyhtiöt – –)
Under Paragraph 12 of the German Tax Code (Abgabenordnung):
Yleisistä verosäännöksistä annetun Saksan lain (Abgabenordnung) 12 §:ssä säädetään seuraavaa:
Any facilities or permanent place of business used for the activities of a company shall be deemed to be an establishment.
Toimipaikkana pidetään jokaista kiinteää liikepaikkaa tai laitosta, jota käytetään yrityksen toiminnassa.
In particular, the following shall be regarded as establishments:
Toimipaikkoja ovat erityisesti seuraavat:
— branches.’
– sivuliikkeet.”
Paragraph 2a(3) of the Law on income tax (Einkommensteuergesetz) of 7 September 1990 (BGBl. 1990 I, p.
Tuloverolain (Einkommensteuergesetz), joka annettiin 7.9.1990 (BGBl. 1990 I, s.
1898) (‘the EStG’) states as follows:
1898; jäljempänä EStG), 2 a §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
‘Where under a double taxation convention the income of a tax payer with unlimited liability deriving from the industrial or commercial activities of a permanent establishment situated abroad is exempt … from income tax, a loss arising in connection with that income according to the provisions of Germany tax law shall, on the
”Kun kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen nojalla yleisesti verovelvollisen tulot, jotka ovat peräisin ulkomailla sijaitsevan toimipaikan elinkeinotoiminnasta, on vapautettava tuloverosta, on verovelvollisen vaatimuksesta tappio, joka Saksan verolainsäädännön säännösten mukaan aiheutuu näiden tulojen osalta, vähennettävä tulojen kokonaismäärää laskettaessa, mikäli verovelvollinen
DEUTSCHE SHELL application of the taxpayer, be deducted when calculating the amount of the income to the extent that the taxpayer would be able offset or deduct that loss if the income were not exempt from tax and in so far as it exceeds positive income which is to be exempt under that convention deriving from industrial or commercial activities from other permanent establishments situated in the same foreign country. … To the extent that, in one of the subsequent tax years, the income deriving from the industrial or commercial activities of permanent establishments situated in that foreign State yields a positive amount overall, which is to be exempt in accordance with that convention, the amount deducted in accordance with the first and second sentences must, with respect to the relevant tax period, be taken into account once again for the calculation of the total amount of income.’
DEUTSCHE SHELL voisi tehdä kyseisen tappion osalta tappiontasauksen tai vähentää sen, jos tuloja ei olisi vapautettava tuloverosta, ja mikäli tappio ylittää kyseisen sopimuksen mukaan vapautettavat positiiviset tulot, jotka ovat peräisin elinkeinotoiminnasta, jota toiset kyseisessä toisessa valtiossa sijaitsevat toimipaikat harjoittavat – – Mikäli jonkin seuraavan verovuoden aikana tässä toisessa valtiossa sijaitsevien toimipaikkojen elinkeinotoiminnasta kertyy positiivinen kokonaismäärä kyseisen verosopimuksen mukaan vapautettavia tuloja, määrä, joka ensimmäisen ja toisen virkkeen mukaisesti on vähennetty, on kyseisen verovuoden osalta otettava uudelleen huomioon tulojen kokonaismäärää laskettaessa – –”
Paragraph 3c(1) of the EStG provides that:
EStG:n 3 c §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
‘Where it has a direct economic link to taxfree income, expenditure may not be deducted as constituting operating expenditure or costs of acquiring, securing and maintaining income.’
”Siltä osin kuin kulut ovat suorassa taloudellisessa yhteydessä verovapaisiin tuloihin, kuluja ei voida vähentää elinkeinomenoina eikä tulonhankkimismenoina.”
Deutsche Shell, a capital company with its registered office and principal place of business in Germany, set up a permanent establishment in Italy in 1974 for the
Deutsche Shell, joka on pääomayhtiö ja jonka kotipaikka ja liikkeen johto sijaitsevat Saksassa, oli perustanut Italiaan vuonna 1974 toimipaikan, jonka tehtävänä oli luonnonkaasu- ja öljyesiintymien tutkiminen ja hyödyntäminen (jäljempänä kiinteä
Between 1974 and 1991 Deutsche Shell injected capital into that establishment in the form of startup capital.
Vuosina 1974–1991 Deutsche Shell oli antanut kyseiselle toimipaikalle rahoitusta alkupääomana.
The profits repatriated to Germany from the permanent establishment were deducted from the ‘startup capital’ in amounts calculated on the basis of the exchange rate for the German mark (DEM) and Italian lira (ITL) on the day on which each payment was made by that establishment to Deutsche Shell.
Kiinteästä toimipaikasta Saksaan kotiutetut voitot vähennettiin alkupääomasta arvoilla, jotka laskettiin Saksan markan (DEM) ja Italian liiran (ITL) sillä vaihtokurssilla, joka oli voimassa tämän toimipaikan Deutsche Shellille maksaman kunkin summan maksupäivänä.
The depreciation of the value of the ‘start-up’ capital granted to the permanent establishment was not taken into account in Italy for the taxation of its profits, as the basis of assessment was established in Italian lira.
Kiinteälle toimipaikalle annetun alkupääoman arvon alenemista ei ole otettu huomioon Italiassa verotettaessa kyseisen toimipaikan voittoja, koska veron määräytymisperuste vahvistettiin Italian liirojen määräisenä.
In Germany Deutsche Shell has unlimited liability to tax on its worldwide income under Paragraph 1(1) of the KStG.
Saksassa Deutsche Shell on yleisesti verovelvollinen maailmanlaajuisista tuloistaan KStG:n 1 §:n 1 momentin 1 kohdan nojalla.
On 28 February 1992, Deutsche Shell transferred the assets of its permanent establishment to an Italian subsidiary, Sierra Gas Srl, a transaction for which it had to reveal its hidden reserves.
Deutsche Shell siirsi 28.2.1992 kiinteän toimipaikkansa varat piilovaraukset paljastaen italialaiselle tytäryhtiölle eli Sierra Gas Srl -yhtiölle.
The transfer of those assets put an end to the permanent establishment.
Näiden varojen siirto merkitsi toimipaikan sulkemista.
On the same day Deutsche Shell transferred its shares in Sierra Gas Srl to Edison Gas SpA.
Deutsche Shell luovutti samana päivänä osuutensa Sierra Gas Srl -yhtiössä yhtiölle nimeltä Edison Gas SpA.
The amount in Italian lira obtained as a result of the above transactions was paid to Deutsche Shell on 17 July 1992 as reimbursement of the ‘startup capital’.
Näiden liiketoimien perusteella saatu Italian liirojen määräinen summa maksettiin Deutsche Shellille 17.7.1992 alkupääoman takaisinmaksuna.
Converted into Deutsche Marks at the exchange rate applicable on that date, ITL 1 000 for DEM 1.3372, the amount of ‘startup capital’ thereby repaid, amounting to ITL 83 658 896 927, produced DEM 111 868 677.
Näin takaisin maksetun alkupääoman määrä, joka oli 83 658 896 927 ITL, tuotti kyseisenä päivämääränä sovellettavan vaihtokurssin (1 000 ITL = 1,3372 DEM) mukaan Saksan markoiksi muutettuna 111 868 677 DEM.
Deutsche Shell regarded the negative difference of DEM 122 698 502 resulting from the comparison between the amount of DEM 111 868 677 and the ‘the startup capital’ as a ‘currency loss’.
Deutsche Shell piti ”valuuttakurssitappiona” 122 698 502 DEM:n suuruista negatiivista erotusta, joka saatiin vertaamalla 111 868 677 DEM:n suuruista määrää alkupääoman määrään.
In the calculation of Deutsche Shell’s taxable income for the 1992 financial year the Finanzamt refused to take that loss into consideration in the corporation tax assessment notice it sent to Deutsche Shell on 19 September 1997.
Laskiessaan Deutsche Shellin veronalaisten tulojen määrää verovuodelta 1992 Finanz- amt kieltäytyi ottamasta huomioon kyseistä tappiota 19.9.1997 tekemässään Deutsche Shellin yhteisöverotusta koskevassa verotuspäätöksessä.
On 2 October 1997 Deutsche Shell entered an objection to the tax assessment notice.
Deutsche Shell teki 2.10.1997 oikaisuvaatimuksen tästä verotuspäätöksestä.
Having amended the tax assessment notice on 16 November 2001 and 5 August 2003 for reasons which are not relevant to the dispute, the Finanzamt dismissed the objection by decision of 7 August 2003.
Tehtyään 16.11.2001 ja 5.8.2003 tähän verotuspäätökseen muutoksia perusteilla, joilla ei ole merkitystä pääasiassa kyseessä olevan riidan kannalta, Finanzamt hylkäsi oikaisuvaatimuksen 7.8.2003 tekemällään päätöksellä perusteettomana.
It took the view, in particular, that Deutsche Shell
Finanzamt katsoi muun muassa, että Deutsche Shellille ei ollut koitunut todellista taloudellista
Before the Finanzgericht Hamburg, Deutsche Shell submitted that the fact that it was unable to deduct the ‘currency loss’ for corporation tax purposes is incompatible with the freedom of establishment.
Tässä tuomioistuimessa Deutsche Shell väitti, että se, ettei sen voinut yhteisöverotuksessa vähentää kärsimäänsä valuuttakurssitappiota, on ristiriidassa sijoittautumisvapauden kanssa.
In particular it argued that, in this case, it is placed in a less favourable situation than if the ‘startup capital’ had been invested in a company established in Germany.
Se esitti erityisesti, että nyt esillä olevassa tapauksessa se on epäedullisemmassa asemassa kuin jos alkupääoma olisi sijoitettu yhtiöön, jonka kotipaikka on Saksassa.
In those circumstances, the Finanzgericht, taking the view that the solution to the dispute before it depends on the interpretation of the provisions of the Treaty relating to the freedom of establishment, decided to stay its proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Finanzgericht, joka katsoi, että sen käsiteltäväksi saatetun riidan ratkaiseminen riippuu sijoittautumisvapautta koskevien perustamissopimuksen määräysten tulkinnasta, on näin ollen päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
‘(1) Is it contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty … for the Federal Republic of Germany, as the State of origin, to treat a currency loss of a German controlling company resulting from the repatriation of so-called startup capital granted to an Italian establishment as being part of that establishment’s
”1) Onko se, että Saksan liittotasavalta käsittelee lähtövaltiona kotimaisen omistajayhtiön valuuttakurssitappiota, joka johtuu kyseisen yhtiön italialaiselle kiinteälle toimipaikalleen antaman ns. alkupääoman kotiuttamisesta, osana kiinteän toimipaikan voittoa ja – – verosopimuksen 3 artiklan 1 ja 3 kappaleen sekä 11 artiklan 1 kappaleen c kohdan mukaisen vapautuksen perusteella jättää sen
DEUTSCHE SHELL profits and to exclude that loss, on the basis of the exemption under Articles 3(1), 3(3) and 11.1(c) of the … Convention … from the basis of assessment for German tax, even though the currency loss cannot form part of the establishment’s profits to be assessed for purposes of taxation in Italy and thus cannot be taken into account in either the State of origin or in the State in which the establishment is situate?
DEUTSCHE SHELL pois saksalaisen veron määräytymisperusteesta, vaikka valuuttakurssitappiota ei voida sisällyttää Italiassa suoritettavaa veroa varten laskettavaan kiinteän toimipaikan voittoon eikä sitä siten oteta huomioon lähtövaltiossa eikä myöskään kiin teän toimipaikan valtiossa, ristiriidassa – – perustamissopimuksen 52 artiklan – – kanssa, kun tätä artiklaa luetaan yhdessä – – perustamissopimuksen 58 artiklan kanssa – –?