natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Clearly, the new information provided by the Portuguese Republic concerning the legal status of the operator of the services at issue constitutes a fundamental change in the factual premise in the light of which, in Case C-276/98, the Court found that Article 4(5) of the Sixth Directive applied and that therefore the complaint of failure to comply with Articles 12 and 28 of that directive as regards road tolls for crossing the Tagus at Lisbon should be rejected.
On todettava, että Portugalin tasavallan antamat uudet tiedot, jotka koskevat kyseessä olevien palvelujen tarjoajan oikeudellista asemaa, ovat perustavanlaatuinen muutos siihen tosiseikkoja koskevaan lähtökohtaan, jonka perusteella yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Portugali katsonut, että kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohtaa voidaan soveltaa ja että direktiivin 12 ja 28 artiklan noudattamatta jättämistä koskeva peruste on näin ollen hylättävä Lissabonissa Tejojoen yli kulkevan sillan ylittämisestä maksettavien maksujen osalta.
In those circumstances, the Portuguese Republic cannot validly plead res judicata, since the subject-matter of the present case and that of Case C-276/98 are different, precisely on account of the information which that Member State supplied to the Commission in the context of the present case.
Portugalin tasavalta ei näissä olosuhteissa voi pätevästi vedota jo ratkaistun asian oikeusvoimaan, koska nyt esillä olevalla asialla ja edellä mainitulla asialla komissio vastaan Portugali on eri kohde ja koska siihen syynä ovat juuri kyseisen jäsenvaltion komissiolle nyt esillä olevan asian yhteydessä antamat tiedot.
Therefore, the objection of inadmissibility raised by the Portuguese Republic against the Commission’s action must be rejected as unfounded.
Tästä seuraa, että Portugalin tasavallan komission kanteesta tekemä oikeudenkäyntiväite on hylättävä perusteettomana.
It should be noted first of all that any failure to fulfil obligations as a result of a misapplication of the rates chargeable under Articles 12 and 28 of the Sixth Directive presupposes either the inapplicability of Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive in the present case or, where appropriate, the applicability of that provision in conjunction with Article 4(5), second subparagraph.
Aluksi on todettava, että se, että jäsenyysvelvoitteita on mahdollisesti rikottu sen vuoksi, että kuudennen direktiivin 12 ja 28 artiklan nojalla edellytettyjä verokantoja on sovellettu virheellisesti, edellyttää joko sitä, että esillä olevaan asiaan ei voida soveltaa kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa, tai sitä, että kyseessä olevaa säännöstä sovelletaan yhdessä kyseisen kohdan toisen alakohdan kanssa.
If Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is applicable, the supply of goods or services effected for consideration within a country can not be taxed if they are effected by a body not liable to VAT.
Jos kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa nimittäin olisi sovellettava, maan alueella suoritettuja vastikkeellisia tavaroiden luovutuksia ja palvelujen suorituksia ei voitaisi verottaa, koska ne olisi suorittanut yksikkö, joka ei ole arvonlisäverovelvollinen.
It is only where the non-taxability provided for in that first subparagraph leads to significant distortions of competition that the second subparagraph of Article 4(5) requires the services in question to be subject to VAT.
Vain siinä tapauksessa, että mainitussa ensimmäisessä alakohdassa säädetty verovelvollisuuden ulkopuolelle jättäminen johtaisi huomattavaan kilpailun vääristymiseen, kyseisen 5 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään, että kyseiset palvelut ovat arvonlisäverollisia.
Applicability of Article 4(5), first and second subparagraphs, of the Sixth Directive
Kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan soveltuminen
— Arguments of the parties concerning Article 4(5), first subparagraph
– Asianosaisten lausumat ensimmäisen alakohdan osalta
The Commission submits that Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable in the present case.
Komissio väittää, että kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei voida soveltaa esillä olevaan asiaan.
The Portuguese authorities confirmed, in the replies they sent to the Commission at the prelitigation stage, that Lusoponte, which is responsible for operating the bridges over the Tagus at Lisbon and collecting tolls for crossing those bridges, from 1 January 1996 in the case of the 25 de Abril Bridge and from 29 March 1998 in the case of the Vasco de Gama Bridge, is an operator governed by private law holding the concession to run a public work.
Portugalin viranomaiset ovat komission mukaan vahvistaneet komissiolle oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä osoittamissaan kirjallisissa vastauksissa, että Lusoponte on luonteeltaan yksityisoikeudellinen toimija ja julkista urakkaa koskevan toimiluvan haltija, joka on vastannut Lissabonissa Tejojoen yli kulkevien siltojen hoitamisesta ja kyseisten siltojen ylittämiseen liittyvien maksujen perimisestä 1.1.1996 lukien 25. huhtikuuta -nimisen sillan osalta ja 29.3.1998 lukien Vasco de Gama -nimisen sillan osalta.
Consequently, the first of the two cumulative conditions required under the caselaw of the Court for the applicability of that provision, namely that the operator must be a body governed by public law, is not met.
Näin ollen ensimmäinen kahdesta edellytyksestä, joiden kummankin on täytyttävä, jotta mainittua säännöstä voidaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan soveltaa, eli se, että palvelujen tarjoaja on julkisoikeudellinen yhteisö, ei täyty.
The Portuguese Republic accepts that the operator of the toll bridges in question is a consortium comprising Portuguese companies, a United Kingdom company and a French company.
Portugalin tasavalta myöntää, että mainittujen maksullisten siltapalvelujen tarjoaja on yritysten yhteenliittymä, joka muodostuu portugalilaisista yrityksistä, englantilaisesta yrityksestä ja ranskalaisesta yrityksestä.
However, it claims that the consortium is a body governed by public law, given the object and purpose of the operation entrusted to it, the fact that it has public authority powers and the fact that it is subject to administrative law.
Mainittu yritysten yhteenliittymä on kuitenkin Portugalin tasavallan mukaan julkisoikeudellinen yhteisö, kun otetaan huomioon sille uskotun toiminnan kohde ja tavoite, se, että sille on annettu viranomaisten valtaoikeuksia, ja se, että siihen sovelletaan hallinto-oikeutta.
The Portuguese Republic considers that the Court’s case- law concerning Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive does not make clear whether the arrangement for treating bodies covered by that provision as not being liable to VAT applies only to ‘public bodies’, namely those bodies which are an integral part of the public service or whether, on the other hand, ‘bodies governed by public law’ also fall within its scope.
Portugalin tasavalta katsoo, että kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella ei voida tietää, koskeeko se, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetut yksiköt eivät ole arvonlisäverovelvollisia, vain ”julkisyhteisöjä”, eli sellaisia yhteisöjä, jotka ovat hallintoon kiinteästi sisältyviä yksiköitä, vai kuuluvatko sitä vastoin myös ”julkisoikeudelliset yhteisöt” mainitunlaisen säännöksen piiriin.
The Member State concerned concludes that both the wording of that provision and the principle of the neutrality of VAT require that ‘bodies governed by public law’, such as Lusoponte, should be included in the arrangement for non-taxa-ble persons.
Mainittu jäsenvaltio toteaa lopuksi, että sekä mainitun säännöksen sanamuoto että arvonlisäveron neutraalisuuden periaate edellyttävät, että verovelvollisuuden ulkopuolelle jättämisen järjestelmään sisällytetään myös ”julkisoikeudelliset yhteisöt”, kuten Lusoponte.
In the present case, the Portuguese Republic sets out a detailed set of arguments to show that Lusoponte is a body governed by public law, although those arguments do not contain an analysis of the corporate or institutional structure of that body.
Esillä olevassa asiassa Portugalin tasavalta on esittänyt seikkaperäisiä perusteluja sen tueksi, että Lusoponte on julkisoikeudellinen yhteisö, mutta kyseiset perustelut eivät kuitenkaan sisällä minkäänlaista arviointia siitä, onko kyseisen yksikön rakenne yritysmäinen vai laitosmainen.
It submits that the object or purpose of the latter’s activity allows it to be described as a body governed by public law.
Pelkkä mainitun yksikön toiminnan tarkoitus tai tavoite mahdollistaa Portugalin tasavallan mukaan sen luokittelun julkisoikeudelliseksi yhteisöksi.
Whether that body is directly or indirectly dependent in relation to the public service, or even forms part of the public service, is said to be irrelevant in that regard.
Sillä, onko kyseinen yksikkö suoraan tai välillisesti riippuvainen viranomaisesta tai onko se osa viranomaista, ei Portugalin tasavallan mukaan ole tältä osin mitään merkitystä.
The Portuguese Republic’s argument cannot be accepted.
Portugalin tasavallan väitettä ei voida hyväksyä.
As regards the first of the conditions contained in Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive, namely that the operator must be a body governed by public law, the Court has held that an activity carried on by a private individual is not excluded from the scope of VAT merely because it consists in the performance of acts falling within the prerogatives of the public authority (Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 21, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 19).
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisestä alakohdasta ilmenevän ensimmäisen edellytyksen eli toiminnan harjoittajan julkisoikeudellisen yhteisön asemaa koskevan edellytyksen osalta, että yksityisen oikeussubjektin harjoittama toiminta ei voi olla arvonlisäverotonta yksinomaan sen perusteella, että se muodostuu viranomaisten valtaoikeuksiin kuuluvan toiminnan harjoittamisesta (em. asia komissio v. Alankomaat, tuomio 26.3.1987, 21 kohta ja em. asia Ayuntamiento de Sevilla, tuomion 19 kohta).
If an activity involving acts falling within the prerogatives of the public authority is entrusted to an independent third party or is carried out by bodies which are not part of the public service, in the form of an independent economic activity, the exclusion from VAT provided for by Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable (see, to that effect, Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 22, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 20).
Silloin kun viranomaisten valtaoikeuksiin kuuluvien toimien suorittamisesta muodostuvan toiminnan harjoittaminen annetaan itsenäisen kolmannen osapuolen tehtäväksi tai kun toimintaa harjoittavat itsenäisenä taloudellisena toimintana sellaiset yksiköt, jotka eivät ole osa julkishallinnon organisaatiota, kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäiseen alakohtaan sisältyvää poikkeusta ei sovelleta (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Alankomaat, tuomio 26.3.1987, 22 kohta ja em. asia Ayuntamiento de Sevilla, tuomion 20 kohta).
In the present case, it is common ground that Lusoponte is a third party which does not form part of the public service and is not dependent in relation to it.
Esillä olevassa asiassa on riidatonta, että Lusoponte on kolmas osapuoli, joka ei ole osa julkishallintoa ja jolla ei ole mitään riippuvuussuhdetta julkishallintoon.
More specifically, as was stated in paragraph 25 above, it is a consortium of companies set up in the form of a limited liability company owned by Portuguese companies, by a French company and by a United Kingdom company and, following a tendering procedure, that consortium was granted a concession by the Portuguese authorities.
Kuten tämän tuomion 25 kohdassa on todettu, täsmällisemmin sanottuna kyseessä on yritysten yhteenliittymä, joka on perustettu sellaisen osakeyhtiön muodossa, jonka omistajina on portugalilaisia yrityksiä sekä ranskalainen yritys ja brittiläinen yritys ja joka on saanut tarjouskilpailun jälkeen Portugalin viranomaisten myöntämän toimiluvan.
In those circumstances, it is clear that Lusoponte cannot be regarded as a ‘body governed by public law’ for the purposes of Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive.
Näissä olosuhteissa on todettava, että Lusopontea ei voida pitää kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna ”julkisoikeudellisena yhteisönä”.
That provision is not therefore applicable in the present case.
Näin ollen kyseistä säännöstä ei voida soveltaa nyt käsiteltävään asiaan.
As Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable in the present case, the second subparagraph of Article 4(5) does not apply, since that provision applies only to bodies covered by the first subparagraph.
Koska kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei voida soveltaa esillä olevaan asiaan, myöskään 5 kohdan toista alakohtaa ei voida soveltaa, koska kyseistä säännöstä sovelletaan vain ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin yksikköihin.
Failure to comply with Article 12(3)(a), and Article 28(2)(e), of the Sixth Directive
Kuudennen direktiivin 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 28 artiklan 2 kohdan e alakohdan noudattamatta jättäminen
The Commission submits that the Portuguese legislation infringes Article 12(3)(a) of the Sixth Directive in that the reduced rate of VAT is not applicable since the services at issue are not among those listed in Annex H to that directive.
Komissio katsoo, että Portugalin lainsäädäntö ei ole kuudennen direktiivin 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista siitä syystä, että alennettua arvonlisäverokantaa ei voida soveltaa, koska kyseessä olevat palvelut eivät kuulu mainitun direktiivin liitteessä H lueteltuihin palveluihin.
Article 28(2)(e) of the Sixth Directive does not permit application of the reduced rate provided for in the VAT Code either.
Mainitun direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdasta komissio taas toteaa, että myöskään kyseinen säännös ei oikeuta soveltamaan alennettua verokantaa, josta CIVAssa säädetään.
Even if a reduced rate had been applied on 1 January 1991, since the services at issue were taxed at the standard rate, from 24 March 1992 to 31 December 1994 in the present case, a reduced rate cannot be reintroduced.
Vaikka alennettua verokantaa oli sovellettu 1.1.1991, alennettua verokantaa ei voida ottaa uudelleen käyttöön, koska kyseessä olevia palveluja on verotettu yleisellä verokannalla eli esillä olevassa asiassa 24.3.1992–31.12.1994.
That view is based on the objective of further approximation of VAT rates, as stated in the second recital in the preamble to Council Directive
Tämä lähestymistapa perustuu komission mukaan tavoitteeseen edistää arvonlisäverokantojen tasojen lähentämistä, kuten yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/77/ETY (EYVL L 316, s. 1) johdantoosan toisessa perustelukappaleessa täsmen-
92/77/EEC of 19 October 1992 supplementing the common system of value added tax and amending Directive 77/388 (OJ 1992 L 316, p. 1), and the derogating and transitional nature of that provision, which requires it to be interpreted strictly.
KOMISSIO v. PORTUGALI netään, sekä mainitun säännöksen poikkeuksellisesta ja siirtymävaiheeseen liittyvästä luonteesta, joka komission mukaan edellyttää kyseisen säännöksen suppeaa tulkintaa.
At any event, even if the Court was not able to support such a strict interpretation, the Commission submits it should find that the Portuguese legislation, in providing for a rate that was lower than 12% for road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, infringes Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin ei voisikaan hyväksyä mainitunlaista suppeaa tulkintaa, komissio toteaa, että joka tapauksessa olisi katsottava, että koska Portugalin lainsäädännössä säädetään Lissabonissa Tejojoen yli kulkevan sillan ylittämisestä maksettaviin maksuihin sovellettavasta verokannasta, joka on alempi kuin 12 prosenttia, kyseinen lainsäädäntö ei ole kuudennen direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaista.
The Portuguese Republic contends that the rate applied in the present case is based on Article 28(2)(e) of the directive, since, contrary to what is provided in Article 28(2) (d), the only condition expressly laid down in the first of those two provisions is that a reduced rate must have applied to the services in question since 1 January 1991.
Portugalin tasavalta tuo esiin, että esillä olevassa asiassa sovellettu verokanta perustuu mainitun direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, kun otetaan huomioon se, että toisin kuin mainitun kohdan d alakohdassa on säädetty, ainoa edellytys, josta nimenomaisesti säädetään näistä kahdesta säännöksestä ensimmäisessä, on se, että alennettua verokantaa on pitänyt soveltaa kyseisiin palveluihin 1.1.1991.
The Portuguese Republic concludes that the Court’s judgment should go no further than finding that the 5% rate is inapplicable, and setting a rate which should be applied instead of the rate provided for in the VAT Code.
Portugalin tasavalta toteaa lopuksi, että yhteisöjen tuomioistuin voi nyt annettavassa tuomiossa korkeintaan todeta, että viiden prosentin verokantaa ei mahdollisesti voida soveltaa, mutta että se ei voi vahvistaa verokantaa, jota CIVAssa säädetyn verokannan sijaan olisi sovellettava.
In any event, according to that Member State, if the Court were to find there had been an infringement of Articles 12 and 28 of the Sixth Directive, there would be grounds for applying an intermediate rate of 12% instead of the standard 21%.
Mainitun jäsenvaltion mukaan siinäkin tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että kuudennen direktiivin 12 ja 28 artiklaa ei ole noudatettu, on joka tapauksessa olemassa perusteita soveltaa 12 prosentin keskimmäistä verokantaa yleisen 21 prosentin verokannan sijaan.
There are two legal obstacles in the present case to applying the transitional arrangement provided for in Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
Kuudennen direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetyn kaltaisen väliaikaisen järjestelmän soveltaminen kariutuu esillä olevassa asiassa kahteen oikeudelliseen esteeseen.
First, it is clear from the wording of that provision that the reduced rate that may be applied cannot be lower than 12%.
Yhtäältä mainitun säännöksen sanamuodosta ilmenee, että sovellettava alennettu verokanta ei voi olla alle 12 prosenttia.
In the present case, although it is common ground that on 1 January 1991 the Portuguese Republic was applying a reduced rate to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, that rate, from that date until the present, has always been lower than 12%.
Vaikka esillä olevassa asiassa on riidatonta, että Portugalin tasavalta sovelsi 1.1.1991 alennettua verokantaa Lissabonissa Tejojoen yli kulkevan sillan ylittämisestä maksettaviin maksuihin, on kuitenkin niin, että mainitusta ajankohdasta lukien aina tähän päivään saakka mainittu verokanta on aina ollut alle 12 prosenttia.
Second, as the Commission has pointed out, as the standard VAT rate applied to the services at issue between 24 March 1992 and 31 December 1994, the Portuguese Republic was not entitled to reintroduce a reduced rate.
Kuten komissio on todennut, Portugalin tasavallalla ei toisaalta ollut oikeutta ottaa alennettua verokantaa uudelleen käyttöön, koska kyseessä oleviin palveluihin on sovellettu yleistä arvonlisäverokantaa 24.3.1992–31.12.1994.
It must be borne in mind that the Community system of VAT is the result of a gradual harmonisation of national legislation pursuant to Articles 93 EC and 94 EC.
On nimittäin muistutettava, että yhteisön arvonlisäverojärjestelmä on syntynyt EY 93 ja EY 94 artiklan puitteissa kansallisten lainsäädäntöjen asteittaisen yhdenmukaistamisen tuloksena.
However, as the heading of Title XVI of the Sixth Directive and the 19th recital in the preamble to that directive indicate, the objective of Article 28 is to allow, during a transitional period, national laws in specified fields to be gradually adapted.
Kuten kuudennen direktiivin XVI osaston otsikosta ja johdantoosan 19. perustelukappaleesta kuitenkin käy ilmi, mainitun 28 artiklan tavoitteena on mahdollistaa siirtymäkauden aikana kansallisten lainsäädäntöjen asteittainen mukauttaminen määrätyillä aloilla.
As the Portuguese Republic has complied, as regards the services at issue, with the harmonised provisions of the Sixth Directive, it cannot exempt itself from its obligations by relying on Article 28(2)(e) of that directive, since the objective of that provision is precisely the opposite, namely the gradual harmonisation of national provisions to align them with those of the Sixth Directive.
Koska Portugalin tasavalta nimittäin on kyseessä olevien palveluiden osalta noudattanut kuudennen direktiivin yhdenmukaistettuja säännöksiä, se ei voi vapauttaa itseään velvoitteistaan mainitun direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdan perusteella, koska kyseisen säännöksen tavoite on aivan päinvastainen eli kansallisten säännösten asteittainen mukauttaminen kuudennen direktiivin säännöksiin.
The difference, alleged by the Portuguese Republic, between the wording of Article 28(2)(e) and that of Article 28(2)(d) of the Sixth Directive does not justify a different conclusion from that reached the two preceding paragraphs, since the objective of gradual harmonisation is common to those transitional provisions.
Ero, jonka Portugalin tasavalta väittää olevan kuudennen direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdan ja mainitun 2 kohdan d alakohdan sanamuotojen välillä, ei voi olla perusteena ratkaisulle, joka eroaisi kahdesta edeltävästä kohdasta ilmenevästä ratkaisusta, koska asteittaisen mukauttamisen tavoite on yhteinen näille siirtymäsäännöksille.
As the conditions for the application of Article 28(2)(e) of the Sixth Directive are not met in the present case, the standard rate of VAT should have been applied to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon.
Koska kuudennen direktiivin 28 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisedellytykset eivät esillä olevassa asiassa täyty, Lissabonissa Tejojoen yli kulkevan sillan ylittämisestä maksettaviin maksuihin olisi pitänyt soveltaa yleistä arvonlisäverokantaa.
In the light of all the above considerations, it must be concluded that, by maintaining in force a reduced rate of 5% for value added tax applicable to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 12 and 28 of the Sixth Directive.
Kun kaikki edellä esitetty otetaan huomioon, on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut kuudennen direktiivin 12 ja 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa alennetun viiden prosentin arvonlisäverokannan, jota sovelletaan Lissabonissa Tejojoen yli kulkevan sillan ylittämisestä maksettaviin maksuihin.
Since the Commission has applied for the Portuguese Republic to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Portuguese Republic must be ordered to pay the costs.
Koska komissio on vaatinut Portugalin tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska viimeksi mainittu on hävinnyt asian, tämä on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
On those grounds, the Court (Eighth Chamber) hereby:
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Case C-458/06
Asia C-458/06
(Jurisdiction of the Court — Directive 92/83/EEC — Harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages —Article 20, first indent — Alcohol contained in cooking wine — Exemption from the harmonised duty)
Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Direktiivi 92/83/ETY – Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistaminen – 20 artiklan ensimmäinen luetelmakohta – Ruoanlaittoviinin sisältämä alkoholi – Vapautus yhdenmukaistetusta valmisteverosta