natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It further held that a direct causal link existed between the conduct of the Community institutions with regard to the importing of bananas into the Community and the damage thereby sustained by the applicants.
Se katsoi lisäksi, että yhtäältä vastaajina olleiden toimielinten menettely siltä osin kuin kyse oli banaanien tuonnista yhteisöön ja toisaalta kantajille tästä aiheutunut vahinko olivat keskenään suorassa syy-yhteydessä.
Finally, the Court held that the damage incurred by FIAMM and Fedon was not unusual in nature, and therefore rejected their claims in so far as they were founded on the regime providing for liability of the Community in the absence of unlawful conduct of its institutions.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi lopuksi, että FIAMMille ja Fedonille aiheutunut vahinko ei ollut epätavallinen, minkä perusteella se hylkäsi niiden vaatimukset sikäli kuin ne perustuivat järjestelmään, jonka mukaan yhteisö on vastuussa, kun sen elimet eivät ole menetelleet lainvastaisesti.
In reaching this conclusion, the Court held in particular, in paragraphs 205 and 207 of the FIAMM judgment and paragraphs 194 and 196 of the Fedon judgment:
Tällaisen päätelmän tehdäkseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausui asiassa FIAMM antamansa tuomion 205 ja 207 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 194 ja 196 kohdassa erityisesti seuraavaa:
[194] … the possibility, which has come about in the present case, of tariff concessions being suspended as provided for by the WTO agreements is among the vicissitudes inherent in the current system of international trade.
[194] On – – todettava, että tullimyönnytysten peruuttamisen mahdollisuus, josta WTO-sopimuksissa määrätään ja joka on toteutunut nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, on yksi niistä epävarmuustekijöistä, jotka luonnostaan kuuluvat nykyiseen kansainvälisen kaupan järjestelmään.
Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Tällaista epävarmuutta on näin ollen välttämättä kunkin sellaisen toimijan siedettävä, joka pitää tuotantoaan kaupan jonkin WTO:n jäsenen markkinoilla.
[196] In addition, it is clear from Article 22(3)(b) and (c) of the DSU, an international instrument which was publicised appropriately so as to ensure that Community operators were aware of it, that the complaining member of the WTO may seek to suspend concessions or other obligations in sectors other than that in which the panel or Appellate Body has found a violation by the member concerned, whether under the same agreement or another WTO agreement.’
[196] DSU on kansainvälinen asiakirja, joka on julkaistu sellaisilla toimilla, joilla se voidaan saattaa yhteisön toimijoiden tietoon, ja sen 22 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdasta ilmenee lisäksi, että kantelun tehnyt WTO:n jäsen voi pyrkiä peruuttamaan myönnytyksiä tai muita velvoitteita saman WTO-sopimuksen tai toisen WTO-sopimuksen kattamilta muilta kuin siltä alalta, jolla paneeli tai valituselin on todennut kyseessä olevan jäsenen rikkoneen velvoitteitaan.”
The forms of order sought and the course of the proceedings before the Court of Justice
Asianosaisten ja väliintulijan vaatimukset ja oikeudenkäyntimenettely yhteisöjen tuomioistuimessa
FIAMM, in Case C-120/06 P, and Fedon, in Case C-121/06 P, claim respectively that the FIAMM judgment and the Fedon judgment should be set aside.
Asiassa C-120/06 P FIAMM vaatii asiassa FIAMM annetun tuomion kumoamista, ja Fedon puolestaan vaatii asiassa C-121/06 P, että asiassa Fedon annettu tuomio kumotaan.
They each put forward two pleas in law in support of their appeal.
Kumpikin vetoaa kahteen perusteeseen valituksensa tueksi.
By their first plea, they submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded so far as concerns one of the main arguments — regarding direct effect of decisions of the DSB — underlying their respective applications for damages by reason of unlawful conduct of the Community.
Ensimmäisen valitusperusteen mukaan valituksenalaisia tuomioita ei ole perusteltu, ja ne ovat perusteettomia sikäli kuin kyse on siitä yhdestä pääargumentista, johon perustui kummankin kanne vahingonkorvauksen saamiseksi yhteisön lainvastaisesta menettelystä ja jonka mukaan DSB:n päätöksillä on välitön oikeusvaikutus.
By their second plea, FIAMM and Fedon submit that, in concluding that the damage incurred by them was not unusual in nature and accordingly rejecting their claim for compensation founded on a liability regime applicable in the absence of unlawful conduct of the Community institutions, the Court of First Instance gave reasons that were insufficiently explained, illogical and at variance with the relevant settled case-law.
FIAMM ja Fedon väittävät toisessa valitusperusteessaan, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ettei näille valittajille aiheutunut vahinko ollut epätavallinen, ja hylkäsi siksi niiden vahingonkorvausvaatimuksen, joka perustui sellaiseen vastuujärjestelmään, jota sovelletaan, kun yhteisön elimet eivät ole menetelleet lainvastaisesti, sen esittämät perustelut olivat puutteellisia, epäloogisia ja asiaa koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön vastaisia.
They each further claim that the Court should:
Kumpikin vaatii lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin
— give a substantive ruling confirming their entitlement to compensation arising out of the defendants’ liability for an unlawful act or for a lawful act;
– antaa asiaratkaisun, jonka mukaan valittajilla on oikeus vahingonkorvaukseen sen vastuun perusteella, jossa vastapuolet ovat lainvastaisesta tai lainmukaisesta toimesta
— in any event, order the defendants to pay the costs both of the appeal proceedings and of the proceedings at first instance.
– joka tapauksessa velvoittaa vastapuolet korvaamaan sekä muutoksenhakumenettelystä että ensimmäisessä oikeusasteessa pidetystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
In the alternative, FIAMM and Fedon request the Court to grant them fair compensation on account of the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance and to grant such further relief as fairness might require.
FIAMM ja Fedon vaativat toissijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin myöntää niille kohtuullisen hyvityksen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa pidetyn oikeudenkäynnin kohtuuttomasta kestosta ja toteuttaa muut kohtuuden kannalta tarpeellisiksi osoittautuvat toimet.
The Council contends that the Court should:
Neuvosto vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— replace certain of the Court of First Instance’s grounds or partially set aside the judgments under appeal, declaring that noncontractual liability of the Community in the absence of an unlawful act is inapplicable in respect of a failure to take legislative action or, in the alternative, declaring that the factors required for such liability are not present;
– korvaa tietyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät perustelut omilla perusteluillaan tai osittain kumoaa valituksenalaiset tuomiot toteamalla, että sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta ei voida soveltaa, kun lainsäädäntötoimien toteuttamatta jättäminen ei ole lainvastainen, tai toissijaisesti toteamalla, että tällaisen vastuun osatekijät puuttuvat
— dismiss the appeals as unfounded;
– hylkää valitukset perusteettomina
— dismiss the appeals, altering, in so far as is necessary, the grounds of the judgments under appeal;
– hylkää valitukset ja muuttaa, mikäli tarpeen, valituksenalaisten tuomioiden perusteluja
— in the alternative, dismiss the claims put forward at first instance seeking compensation for damage;
– toissijaisesti hylkää ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vahingonkorvausvaatimukset
— in the further alternative, refer the cases back to the Court of First Instance in order for the proceedings to be resumed and the damage for which compensation may be awarded to be quantified, in accordance with Article 61 of the Statute of the Court of Justice;
– viimesijaisesti palauttaa asiat yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistaviksi ja korvattavan vahingon määrän määrittämiseksi
Both in Case C-120/06 P, in which it lodged a response in its capacity as a party to the proceedings before the Court of First Instance, and in Case C-121/06 P, in which it has the status of intervener before the Court of Justice, the Kingdom of Spain contends that the Court should:
Espanjan kuningaskunta vaatii asiassa C-120/06 P, jossa se on jättänyt vastineen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa pidetyn käsittelyn asianosaisena, ja asiassa C-121/06 P, jossa se on väliintulijana yhteisöjen tuomioistuimessa, että yhteisöjen tuomioistuin
— dismiss the appeal in so far as it relates to liability for an unlawful act of the defendant institutions;
– hylkää valituksen sikäli kuin se koskee vastuuta vastapuolina olevien toimielinten lainvastaisesta toimesta
— partially set aside the judgment under appeal and find that liability for a lawful act does not exist in Community law or, in the alternative, dismiss the appeal in so far as it relates to the liability of the defendant institutions for a lawful act or, in the further alternative, dismiss the appellants’ claim for compensation for a lawful act;
– osittain kumoaa valituksenalaisen tuomion ja toteaa, että yhteisön oikeusjärjestykseen ei sisälly vastuuta lainmukaisesta toimesta, tai toissijaisesti hylkää valituksen sikäli kuin se koskee vastapuolina olevien toimielinten vastuuta lainmukaisesta toimesta, tai myös toissijaisesti hylkää valittajien vaatimuksen saada vahingonkorvausta lainmukaisesta toimesta
— declare the claim for compensation based on the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance to be inadmissible;
– jättää tutkimatta hyvitysvaatimuksen, joka perustuu siihen, että oikeudenkäynti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kesti kohtuuttoman kauan
After the Council and the Commission had lodged their responses in Cases C-120/06 P and C-121/06 P and the Kingdom of Spain had lodged its response in Case C-120/06 P, FIAMM and Fedon were, upon application by them, granted the right to submit a reply under Article 117(1) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Neuvoston ja komission jätettyä vastineet asioissa C-120/06 P ja C-121/06 P ja Espanjan kuningaskunnan jätettyä vastineen asiassa C-120/06 P FIAMM ja Fedon saivat pyynnöstään vastausoikeuden yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohdan nojalla.
In Case C-120/06 P, the Court Registry received by fax, within the periods referred to in Article 117(1) and (2) respectively of the Rules of Procedure, FIAMM’s reply and its response to the cross-appeal brought by the Council.
Asiassa C-120/06 P FIAMM toimitti telekopiolaitteen välityksellä yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon vastauksensa ja neuvoston vastavalitukseen vastineensa kyseisen työjärjestyksen 117 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetussa määräajassa.
The originals of those pleadings were not, however lodged at the Court Registry within the period of 10 days referred to in Article 37(6) of the Rules of Procedure.
Näiden kirjelmien alkuperäiskappaletta ei kuitenkaan jätetty yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon saman työjärjestyksen 37 artiklan 6 kohdassa tarkoitetussa kymmenen päivän määräajassa.
Consequently, those pleadings, and the originals thereof belatedly received at the Registry, were excluded from the proceedings and returned to FIAMM.
Näin ollen nämä kirjelmät sekä niiden myöhässä kirjaamoon saapuneet alkuperäiskappaleet poistettiin oikeudenkäyntimenettelystä ja palautettiin FIAMMille.
In Case C-121/06 P, Fedon lodged neither a reply nor a response to the Council’s cross-appeal.
Asiassa C-121/06 P Fedon ei jättänyt vastausta, eikä se myöskään jättänyt vastinetta neuvoston tekemään vastavalitukseen.
Fedon and the Commission lodged observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain.
Fedon ja komissio esittivät toisaalta huomautuksia Espanjan kuningaskunnan väliintulokirjelmästä.
The first plea in the main appeals
Päävalitusten ensimmäinen peruste
Arguments of the parties
Asianosaisten ja väliintulijan lausumat
By their first plea, FIAMM and Fedon submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded as regards one of the main arguments put forward in
FIAMM ja Fedon väittävät ensimmäisessä valitusperusteessaan, että valituksenalaisia tuomioita ei ole perusteltu ja että ne ovat perusteettomia sikäli kuin kyseessä on
They state that, as the Court of First Instance indeed noted in paragraph 100 of the FIAMM judgment and paragraph 93 of the Fedon judgment, during both the written procedure and the hearing they dwelt on the specific legal effects attaching to the DSB’s decision of 25 September 1997 that found against the Community.
Valittajat nimittäin väittävät korostaneensa niin kirjallisessa käsittelyssä kuin istunnossakin, että yhteisön vastaiseen 25.9.1997 tehtyyn DSB:n päätökseen liittyy erityisiä oikeusvaikutuksia, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinkin niiden mukaan totesi asiassa FIAMM antamansa tuomion 100 kohdassa ja asiassa Fedon antamansa tuomion 93 kohdassa.
They thus submitted that the existence of such a decision constitutes, alongside the two types of exception already laid down by Fediol v Commission and Nakajima v Council, a third case where it is appropriate to allow a breach of the WTO agreements by the Community institutions to be pleaded before the Community courts, in particular exclusively for purposes of compensation.
Valittajien mukaan tällaisessa päätöksessä on niiden kahden poikkeuksen ohella, jotka jo on hyväksytty edellä mainituissa asioissa Fediol vastaan komissio ja Nakajima vastaan neuvosto annetuissa tuomioissa, kyse kolmannesta tapauksesta, jossa olisi sallittava, että yhteisöjen tuomioistuimissa vedotaan, erityisesti vain vahingonkorvauksen saamiseksi, siihen, että yhteisön elimet ovat rikkoneet WTO-sopimuksia.
The assessments of the Court of First Instance and the mere reference to previous caselaw contained in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment are irrelevant in this regard, since that caselaw rules on a different question, namely whether a substantive rule contained in the WTO agreements can be relied upon for the purpose of reviewing the legality of Community legislation and of declaring, where appropriate, such legislation to be inapplicable.
Valittajat katsovat, että asiassa FIAMM annetun tuomion 110–112 kohtaan ja asiassa Fedon annetun tuomion 103–105 kohtaan sisältyvät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviot ja pelkkä viittaus aikaisempaan oikeuskäytäntöön ovat tämän osalta merkityksettömiä, koska kyseinen oikeuskäytäntö koskee eri kysymystä, nimittäin sitä, voidaanko WTO-sopimusten sisältämään aineelliseen sääntöön vedota yhteisön säännöstön lainmukaisuuden valvomiseksi ja tarvittaessa sen toteamiseksi, ettei tällaista säännöstöä voida soveltaa.
As is apparent, in particular, from paragraphs 114 and 115 of the FIAMM judgment and paragraphs 107 and 108 of the Fedon judgment, the Court of First Instance took the DSB’s decision of 25 September 1997 into consideration only in order to determine whether, given its existence, either of the exceptions already established in the caselaw to the rule that the WTO agreements lack direct effect could apply here.
Kuten erityisesti asiassa FIAMM annetun tuomion 114 ja 115 kohdasta ja asiassa Fedon annetun tuomion 107 ja 108 kohdasta valittajien mukaan ilmenee, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin otti 25.9.1997 tehdyn DSB:n päätöksen huomioon vain sen selvittämiseksi, voidaanko tässä tapauksessa soveltaa, koska tällainen päätös on tehty, jompaakumpaa oikeuskäytännössä jo vahvistettua poikkeusta siitä, että WTO-sopimuksilta puuttuu välitön oikeusvaikutus.
In so doing, the Court of First Instance did not take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon to the effect that, after the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing the DSB’s decision of 25 September 1997, the Community then had just two options, namely to comply or not to comply with that decision.
FIAMM ja Fedon väittävät, että näin tehdessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ottanut asianmukaisesti huomioon näiden valittajien argumentteja, joiden mukaan yhteisöllä oli 25.9.1997 tehdyn DSB:n päätöksen täytäntöönpanolle asetetun kohtuullisen määräajan päätyttyä enää vain kaksi mahdollisuutta, nimittäin noudattaa tai jättää noudattamatta kyseistä päätöstä.
The flexibility of the WTO dispute settlement system, a feature which in particular enables the parties to pursue negotiated solutions and upon which
Valittajien mukaan WTO:n riitojenratkaisujärjestelmältä siis puuttui tämän seikan osalta se joustavuus, jonka
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the caselaw recalled in paragraph 112 of the FIAMM judgment and paragraph 105 of the Fedon judgment, establishing that it is not possible to review the legality of Community legislation in the light of the WTO agreements, is founded, is accordingly lacking here.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO avulla osapuolet voivat erityisesti pyrkiä neuvotteluratkaisuun ja johon perustuu asiassa FIAMM annetun tuomion 112 kohdassa ja asiassa Fedon annetun tuomion 105 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö, jonka mukaan yhteisön säännöstön lainmukaisuutta ei voida valvoa WTO-sopimuksiin nähden.
In those circumstances there is nothing to preclude direct effect being accorded to a decision of the DSB.
Valittajien mukaan mikään ei näissä olosuhteissa estä sitä, että DSB:n päätöksellä katsotaan olevan välitön oikeusvaikutus.
Furthermore, a finding of unlawfulness which merely takes note of the failure to comply with the DSB’s decision of 25 September 1997 within the period allowed does not require the substance of the Community measure at issue to be examined and cannot therefore affect the way in which the Community decides to put an end to the unlawfulness, any solution remaining possible provided that it is consistent with the WTO agreements and accepted by the opposing party.
Valittajat katsovat lisäksi, että koska lainvastaisuudesta tehdyssä toteamuksessa vain todetaan se, ettei 25.9.1997 tehtyä DSB:n päätöstä ole noudatettu asetetussa määräajassa, tällainen toteamus ei edellytä, että kyseessä oleva yhteisön toimi tutkitaan aineellisesti, eikä kyseinen toteamus siis voi vaikuttaa siihen, miten yhteisö päättää lopettaa tällaisen lainvastaisuuden, koska mikä tahansa WTO-sopimusten mukainen ja vastapuolen hyväksymä ratkaisu on mahdollinen.
Nor did the Court of First Instance take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon that, unlike an application for annulment or a reference for a preliminary ruling on the validity of a measure, an action for compensation cannot result in the Community measure concerned being eliminated or rendered inapplicable or, therefore, in the responsible bodies of the parties to the WTO agreements being denied the possibility of entering into negotiated arrangements.
FIAMMin ja Fedonin mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ottanut asianmukaisesti huomioon myöskään argumentteja, joissa nämä katsoivat, että toisin kuin kumoamisvaatimus tai pätevyyden arviointia koskeva ennakkoratkaisupyyntö, vahingonkorvauskanne ei voi johtaa kyseessä olevan yhteisön toimen kumoamiseen tai soveltamatta jättämiseen eikä siis myöskään siihen, että WTO-sopimusten sopimuspuolten elimiltä poistetaan mahdollisuus pyrkiä neuvotteluratkaisuihin.
That line of argument is particularly apposite because in the present instance the application for compensation is being examined after the conclusion of the dispute.
Valittajien mukaan tällaiset argumentit ovat merkityksellisiä varsinkin, kun nyt käsiteltävinä olevissa asioissa vahingonkorvausvaatimus tutkitaan riidan lakkaamisen jälkeen.
The same considerations provide grounds for rejecting the argument, recalled in paragraph 111 of the FIAMM judgment and paragraph 104 of the Fedon judgment, regarding the fact that the WTO agreements are founded on reciprocal and mutually advantageous arrangements.
Valittajat toteavat, että näiden samojen näkökohtien perusteella voidaan hylätä argumentti, joka palautetaan mieleen asiassa FIAMM annetun tuomion 111 kohdassa ja asiassa Fedon annetun tuomion 104 kohdassa ja jonka mukaan WTO-sopimukset perustuvat vastavuoroisuuteen ja keskinäisiin etuihin.
The Council submits that the Court of First Instance in fact examined in parallel the possibility of relying on WTO rules and on the DSB’s decision of 25 September 1997, as is apparent inter alia from paragraph 129 of the FIAMM judgment and paragraph 122 of the Fedon judgment.
Neuvosto puolestaan katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki samanaikaisesti mahdollisuuden vedota WTO:n sääntöihin ja 25.9.1997 tehtyyn DSB:n päätökseen, kuten erityisesti asiassa FIAMM annetun tuomion 129 kohdasta ja asiassa Fedon annetun tuomion 122 kohdasta ilmenee.
The judgments under appeal are, moreover, consistent with the caselaw stating that the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court of Justice is to review the legality of measures adopted by the Community institutions, and the Court of First Instance correctly held that neither of the two permitted exceptions to that principle is applicable here.
Neuvoston mukaan valituksenalaiset tuomiot ovat lisäksi sen oikeuskäytännön mukaisia, jossa katsotaan, että WTO-sopimukset eivät lähtökohtaisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimien lainmukaisuutta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi asianmukaisesti, ettei kumpaakaan tämän lähtökohdan hyväksytyistä poikkeuksista voida soveltaa nyt käsiteltävinä olevissa asioissa.
Since the WTO agreements are not intended to confer rights on individuals, the Community likewise cannot incur liability by reason of any infringement of those agreements if the scope for manoeuvre enjoyed by WTO members with a view to complying or not complying with a decision of the DSB is not to be prejudiced.
Neuvosto katsoo, että koska WTO-sopimusten tarkoituksena ei ole myöntää oikeuksia yksityisille, näiden sopimusten mahdollinen rikkominen ei myöskään ole omiaan synnyttämään yhteisön vastuuta, koska muutoin vaarannettaisiin liikkumavara, joka WTO:n jäsenillä on noudattaa tai jättää noudattamatta DSB:n päätöstä.
The Council further contends that the distinction drawn by the appellants between the legal effects attached to a DSB decision and those resulting from the substantive rules which that decision has found to have been infringed is artificial.
Neuvosto pitää lisäksi keinotekoisena erottelua, jonka valittajat ovat tehneet DSB:n päätökseen liittyvien oikeusvaikutusten ja niiden aineellisten sääntöjen, joita tällaisessa päätöksessä on todettu rikotun, oikeusvaikutusten välillä.
Such a decision can be taken into consideration in an action for compensation only in so far as those substantive rules have previously been found to have direct effect.
Tällainen päätös nimittäin voidaan ottaa vahingonkorvauskanteen yhteydessä huomioon vain, mikäli on ensin todettu, että kyseisillä aineellisilla säännöillä on välitön oikeusvaikutus.
In the Commission’s submission, at first instance FIAMM and Fedon did not in any way put forward the possibility of relying directly on a DSB decision as a specific and independent theory enabling the unlawfulness of action of the Community to be established or centre their arguments on this point.
Komission mukaan FIAMM ja Fedon eivät esittäneet ensimmäisessä oikeusasteessa, että mahdollisuudessa vedota suoraan DSB:n päätökseen olisi kyse sellaisesta erityisestä ja itsenäisestä teoriasta, jonka perusteella voidaan osoittaa, että yhteisön menettely on lainvastainen, eivätkä ne myöskään argumenteissaan keskittyneet tällaiseen seikkaan.