natgillin/translations-raw huggingface dataset:
People who had resisted totalitarianism during the war were determined to put an end to international hatred and rivalry in Europe and create the conditions for lasting peace.
Sodan aikaan totalitarismia vastustaneet ihmiset päättivät lopettaa kansojen välisen vihanpidon Euroopassa ja luoda edellytykset kestävälle rauhalle.
Between 1945 and 1950, a handful of courageous statesmen including Robert Schuman, Konrad Adenauer, Alcide de Gasperi and Winston Churchill set about persuading their peoples to enter a new era.
Vuosien 1945 ja 1950 välillä kourallinen rohkeita valtiomiehiä, heidän joukossaan Robert Schuman, Konrad Adenauer, Alcide de Gasperi ja Winston Churchill, alkoi johdattaa maitaan päättäväisesti kohti uutta aikakautta.
New structures would be created in western Europe, based on shared interests and founded upon treaties guaranteeing the rule of law and equality between all countries.
Läntiseen Eurooppaan oli luotavat uudet, osapuolten yhteiseen etuun pohjautuvat rakenteet. Niiden perustana olisivat sopimukset, joilla taattaisiin oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen ja eri maiden tasavertaisuus.
Safety and security
III Turvallisuus
Robert Schuman (French foreign minister) took up an idea originally conceived by Jean Monnet and, on 9 May 1950, proposed establishing a European Coal and Steel Community (ECSC).
Ranskan ulkoministeri Robert Schuman kehitteli Jean Monnet’n alkuperäistä ajatusta ja teki 9. toukokuuta 1950 ehdotuksen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön EHTY:n perustamisesta.
In countries which had once
Aiemmin keskenään sotaa
Europe in the 21st century still faces safety and security issues.
Turvallisuus on huolenaihe vielä 2000-luvun Euroopassakin.
of its members. It has to work constructively with the regions just beyond its borders: the Balkans, North Africa, the Caucasus and the Middle East.
sillanrakentajana välittömästi ulkorajojensa takana olevilla alueilla – Balkanilla, Pohjois-Afrikassa, Kaukasuksella ja Lähi-idässä.
It must also protect its military and strategic interests by working with its allies, especially within NATO, and by developing a genuine common European security and defence policy.
EU:n on myös suojeltava sotilaallista ja strategista etuaan tekemällä yhteistyötä liittolaistensa – erityisesti Nato-maiden – kanssa ja kehittämällä todellinen Euroopan yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka.
of the EU’s national and regional authorities to reduce inequalities between different parts of Europe.
nononnettomuus, he saavat avustuksia EU:n budjetista.
Money from the EU budget and loans from the European Investment Bank (EIB) are used to improve Europe’s transport infrastructure (for example, to extend the network of motorways and highspeed railways), thus providing better access to outlying regions and boosting trans-Eu-ropean trade.
Euroopan komissio on perustanut niin kutsuttuja rakennerahastoja, joiden kautta kannustetaan ja täydennetään EU-maiden kansallisten ja alueellisten viranomaisten pyrkimyksiä kaventaa kehityseroja Euroopan eri osien välillä.
The EU’s economic success will be measured in part by the ability of its single market of half a billion consumers to benefit as many people and businesses as possible.
EU:n budjetista maksettavilla varoilla ja Euroopan investointipankin (EIP) myöntämillä lainoilla tuetaan Euroopan liikenneinfrastruktuurin tehostamista, esimerkiksi moottoriteiden ja suurnopeusjunien verkostojen laajentamista.
V. Identity and diversity in a globalised world
Näin parannetaan reuna-alueiden yhteyksiä ja edistetään Euroopan laajuista kauppaa.
Internal security and external security are two sides of the same coin.
Sisäinen turvallisuus ja ulkoinen turvallisuus ovat saman kolikon kaksi eri puolta.
The fight against terrorism and organised crime requires the police forces of all EU countries to work together closely.
Terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen edellyttää, että kaikkien EU-maiden poliisivoimat tekevät tiivistä yhteistyötä.
Making the EU an ‘area of freedom, security and justice’ where everyone has equal access to justice and is equally protected by the law is a new challenge that requires close cooperation between governments.
Yksi uusimmista haasteista on luoda EU:sta niin sanottu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jossa kaikilla on yhtäläinen oikeussuoja. Se edellyttää läheistä yhteistyötä EU-maiden hallitusten välillä.
Bodies like Europol, the European Police Office, and Eurojust, which promotes cooperation between prosecutors, judges and police officers in different EU countries, also have a more active and effective role to play.
Myös Europolin (Euroopan poliisivirasto) ja Eurojustin, joka edistää EU-maiden syyttäjien, tuomareiden ja poliisien välistä yhteistyötä, on toimittava aktiivisesti ja tehokkaasti.
Europe’s post-industrial societies are becoming increasingly complex.
Euroopan jälkiteollisten yhteiskuntien toiminta on yhä monimutkaisempaa.
Standards of living have risen steadily, but there are still significant gaps between rich and poor.
Elintaso on kasvanut jatkuvasti, mutta rikkaiden ja köyhien välillä on edelleen kuilu.
Enlargement has widened the gap since countries have joined with living standards below the EU average.
EU:n laajentuminen on syventänyt kuilua, sillä uusien jäsenvaltioiden elintaso on EU:n keskiarvon alapuolella.
It is important for EU countries to work together to narrow the gap.
EU-maiden on tehtävä yhteistyötä kuilun kuromiseksi umpeen.
The European Union was created to achieve the political goal of peace, but its dynamism and success spring from its involvement in economics.
Euroopan unionin perustamisen taustalla oli poliittinen tavoite, rauha, mutta avain sen dynaamisuuteen ja menestykseen oli taloudellinen yhteistyö.
But these efforts have not been made at the expense of compromising the separate cultural or linguistic characteristics of EU countries.
Yhdentämispyrkimykset eivät kuitenkaan saa vaarantaa EU-maiden erilaisia kulttuurisia tai kielellisiä ominaispiirteitä.
On the contrary — many EU activities help to create new economic growth based on regional specialities and the rich diversity of traditions and cultures.
Päinvastoin: monilla EU:n toimilla autetaan luomaan uutta talouskasvua alueellisten erityispiirteiden, perinteiden ja kulttuurien rikkauden pohjalta.
EU countries account for an ever smaller percentage of the world’s population.
EU-maiden osuus maailman väestöstä on yhä pienempi.
They must therefore continue pulling together if they are to ensure economic growth and be able to compete on the world stage with other major economies.
Niiden on siis vedettävä yhtä köyttä, jos taloudellisen kasvun halutaan jatkuvan ja kilpailukyvyn pysyvän muiden suurten maailmantalouksien tahdissa.
No individual EU country is strong enough to go it alone in world trade.
Mikään EU-maa ei ole tarpeeksi vahva toimimaan yksin maailmankaupassa.
The European single market provides companies with a vital platform for competing effectively on world markets.
Euroopan sisämarkkinat tarjoavat yrityksille elintärkeän ponnahduslaudan, josta ne voivat lähteä kilpailemaan menestyksekkäästi maailmanmarkkinoilla.
Half a century of European integration has shown that the EU as a whole is greater than the sum of its parts: it has much more economic, social, technological, commercial and political clout than if its member states had to act individually.
Euroopan laajuisen vapaan kaupan vastapainona on kuitenkin oltava Euroopan laajuinen solidaarisuus.
There is added value in acting together and speaking with a single voice as the European Union.
Se näkyy käytännön kädenojennuksina Euroopan kansalaisille: kun heitä kohtaa tulva tai jokin muu luon-
But Europe-wide free competition must be counterbalanced by Europe-wide solidarity. This has clear tangible benefits for European citizens: when they fall victim to floods and other natural disasters, they receive assistance from the EU budget.
Euroopan puolivuosisataisen yhdentymisen aikana on huomattu, että EU kokonaisuutena on enemmän kuin osiensa summa: EU:lla on paljon enemmän taloudellista, yhteiskunnallista, teknologista, kaupallista ja poliittista painoarvoa kuin sen jäsenvaltioilla yksittäin.
The Structural Funds, managed by the European Commission, encourage and supplement the efforts
Yhdessä toimiminen tuottaa lisäarvoa, ja yksi, yhteinen Euroopan unionin ääni kantaa kauemmas.
United in diversity – a bilingual street sign in Malta.
EU haluaa puolustaa humaaneja ja edistyksellisiä arvoja.
• Because it takes a clear position on sensitive issues affecting ordinary people, such as environmental protection, renewable energy resources, the ‘precautionary principle’ in food safety, the ethical aspects of biotechnology and the need to protect endangered species;
• Siksi, että se ottaa selkeästi kantaa tavallisia ihmisiä kiinnostaviin asioihin – ympäristöasioihin, uusiutuviin energialähteisiin, ”ennalta varautumisen periaatteeseen” elintarvikkeiden turvallisuudessa, biotekniikan eettisiin näkökohtiin ja uhanalaisten eläinlajien suojelutarpeeseen.
So the EU stands for a view of humanity and a model of society that the great majority of its citizens support.
Niinpä EU kannattaa sellaisia elämänarvoja ja sellaista yhteiskuntamallia, joita valtaosa sen kansalaisista kannattaa.
Europeans cherish their rich heritage of values, which includes a belief in human rights, social solidarity, free enterprise, a fair distribution of the fruits of economic growth, the right to a protected environment, respect for cultural, linguistic and religious diversity and a harmonious blend of tradition and progress.
Eurooppalaisilla on rikas kulttuuriperintö, johon kuuluvat vakaa usko ihmisoikeuksiin, yhteisvastuullisuus, vapaa yrittäjyys, taloudellisen kasvun tuoton oikeudenmukainen jakaminen, ympäristönsuojelu, kulttuurisen, kielellisen ja uskonnollisen monimuotoisuuden kunnioittaminen sekä perinteiden ja kehityksen tasapainoinen rinnakkaiselo.
• Because it launched important initiatives for sustainable development on the whole planet, in connection with the ‘Earth Summit’ in 2002 in Johannesburg.
• Siksi, että se teki tärkeitä aloitteita koko maapallon kestävän kehityksen hyväksi Johannesburgissa vuonna 2002 pidetyssä huippukokouksessa.
The old saying ‘unity is strength’ is as relevant as ever to today’s Europeans.
Vanha sanonta ”yhteistyö on voimaa” pätee edelleen nyky-Euroopassa.
But the process of European integration has not smothered the different ways of life, traditions and cultures of its peoples.
Euroopan yhdentymisprosessi ei kuitenkaan ole hävittänyt Euroopan kansojen erilaisia elintapoja, perinteitä eikä kulttuureja.
Indeed, the EU makes its diversity one of its key values.
Monimuotoisuudesta on tullut yksi EU:n keskeisistä arvoista.
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, which was proclaimed in Nice in December 2000, sets out all the rights recognised today by the EU’s member states and their citizens.
Nizzassa joulukuussa 2000 annetussa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa esitellään EU:n jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten tunnustamat oikeudet.
These values can create a feeling of kinship between Europeans.
Yhteiset arvot luovat eurooppalaisille yhteenkuuluvuuden tunteen.
To take just one example, all EU countries have abolished the death penalty.
Esimerkiksi kuolemantuomio on kielletty kaikissa EU-maissa.
The European Coal and Steel Community is established by the six founding members
Kuusi Euroopan maata perustaa Euroopan hiili- ja teräsyhteisön.
The Treaty of Rome establishes a common market
Rooman sopimuksella luodaan yhteismarkkinat.
The Community expands to nine member states and develops its common policies
Yhteisö laajenee yhdeksän maan yhteisöksi, joka tekee yhteistyötä yhä useammalla alalla.
The first direct elections to the European Parliament
Pidetään Euroopan parlamentin ensimmäiset suorat vaalit.
The first Mediterranean enlargement
Uusi Välimeren maa (Kreikka) liittyy yhteisöön.
Completion of the single market
Sisämarkkinat avautuvat.
The Treaty of Maastricht establishes the European Union
Maastrichtin sopimuksella perustetaan Euroopan unioni.
The EU expands to 15 members
EU laajenee 15 jäsenvaltion yhteisöksi.
Euro notes and coins are introduced
Eurokolikot ja setelit otetaan käyttöön.
Ten more countries join the Union
Unioniin liittyy kymmenen uutta maata.
Luxembourg and the Netherlands).
maailmansota oli juuri päättynyt, ja tavoitteena oli turvata rauha sodan voittajien ja häviäjien välillä Euroopassa.
The aim, in the aftermath of World War Two, was to secure peace between Europe’s victorious and vanquished nations and bring them together as equals, cooperating within shared institutions.
Tämän ensimmäisen askeleen myötä niistä tuli samanarvoisia kumppaneita, jotka toimivat yhdessä yhteisissä toimielimissä.
This put in place a common market in coal and steel between the six founding countries (Belgium, the Federal Republic of Germany, France, Italy,
Se toteutui 18. huhtikuuta 1951 tehdyllä Pariisin sopimuksella, jolla kuusi maata (Belgia, Saksan liittotasavalta, Ranska, Italia, Luxemburg ja Alankomaat) perusti yhteiset hiili- ja teräsmarkkinat. Toinen
On 9 May 1950, French Foreign Minister Robert Schuman first publicly put forward the ideas that led to the European Union.
Ranskan ulkoministeri Robert Schuman esitti ensimmäisen kerran 9. toukokuuta 1950 julkisesti ajatukset, jotka johtivat Euroopan unionin perustamiseen.
So 9 May is celebrated as the EU’s birthday.
Toukokuun 9. päivänä vietetään EU:n syntymäpäivää.
elections to the European Parliament by direct universal suffrage.
parlamentin jäsenet valittiin ensimmäistä kertaa suoralla kansanvaalilla.
These elections are held every five years.
Vaalit pidetään viiden vuoden välein.
This strengthened the Community’s presence in southern Europe and made it all the more urgent to expand its regional aid programmes.
Tämä vahvisti yhteisön asemaa Etelä-Euroopassa ja loi tarpeen laajentaa nopeasti alueellisia tukiohjelmia.
Customs duties between the six countries were completely abolished on 1 July 1968 and common policies, notably on trade and agriculture, were also put in place during the 1960s.
Tullimaksut poistuivat kuuden jäsenvaltion väliltä kokonaan 1. heinäkuuta 1968. Myös eräitä yhteisiä politiikkoja, jotka koskivat erityisesti kauppaa ja maataloutta, alettiin harjoittaa 1960-luvulla.
This first enlargement, from six to nine members, took place in 1973.
Ensimmäinen laajentuminen kuudesta yhdeksään jäsenvaltioon tapahtui vuonna 1973.
At the same time, new social and environmental policies were implemented, and the European Regional Development Fund (ERDF) was established in 1975.
Samaan aikaan alkoi yhteisen sosiaali- ja ympäristöpolitiikan harjoittaminen, ja Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) perustettiin vuonna 1975.
However, hope sprang anew in 1985 when the European Commission, under its President Jacques Delors, published a White Paper setting out a timetable for completing the European single market by 1 January 1993.
Toivo virisi kuitenkin uudelleen vuonna 1985, kun Euroopan komissio julkaisi puheenjohtajansa Jacques Delorsin johdolla niin kutsutun valkoisen kirjan. Siinä hahmoteltiin aikataulu, jonka mukaan Euroopan yhtenäismarkkinat saataisiin toimintakuntoon tammikuun 1. päivään 1993 mennessä.
This ambitious goal was enshrined in the Single European Act, which was signed in February 1986 and came into force on 1 July 1987.
Tämä kunnianhimoinen tavoite kirjattiin Euroopan yhtenäisasiakirjaan, joka allekirjoitettiin helmikuussa 1986 ja joka tuli voimaan 1. heinäkuuta 1987.
The Berlin Wall was pulled down in 1989 and the old divisions of the European continent gradually disappeared.
Berliinin muuri murrettiin vuonna 1989, ja Euroopan mantereen vanhat jakolinjat hävisivät vähitellen.
This led to the unification of Germany in October 1990 and the coming of democracy to the countries of central and eastern Europe as they broke away from Soviet control.
Saksat yhdistyivät lokakuussa 1990, ja Itä-Euroopan maat alkoivat demokratisoitua päästyään Neuvostoliiton vallasta.
The Soviet Union itself ceased to exist in December 1991.
Itse Neuvostoliiton olemassaolo päättyi joulukuussa 1991.
At the same time, the member states were negotiating the new Treaty on European Union, which was adopted by the European Council, composed of presidents and/or prime ministers, at Maastricht in December 1991.
Samaan aikaan jäsenvaltiot neuvottelivat uudesta Euroopan unionista tehtävästä sopimuksesta, jonka jäsenvaltioiden päämiehistä ja/tai pääministereistä koostuva Eurooppa-neuvosto hyväksyi Maastrichtissa joulukuussa 1991.
The Treaty came into force on 1 November 1993.
Sopimus tuli voimaan 1. marraskuuta 1993.
By adding areas of intergovernmental cooperation to existing integrated Community structures, the Treaty created the European Union (EU).
EU:n ovelle alkoivat 1990-luvun puolivälissä kolkutella entiset itäblokin maat (Bulgaria, Puola, Romania, Slovakia, Tˇsekki ja Unkari), kolme Neuvostoliittoon kuulunutta Baltian maata (Latvia, Liettua ja Viro), yksi entisen Jugoslavian maa (Slovenia) ja kaksi Välimeren maata (Kypros ja Malta).
The EU welcomed this chance to help stabilise the European continent and to extend the benefits of European integration to these young democracies.
EU otti mielellään vastaan tämän mahdollisuuden edistää Euroopan mantereen tasapainoa ja saattaa yhdentymisen tuomat edut myös näiden uusien demokratioiden saataville.
Negotiations on future membership opened in December 1997.
Jäsenyysneuvottelut aloitettiin joulukuussa 1997.
The EU enlargement to 25 countries took place on 1 May 2004 when 10 of the 12 candidates joined.
Toukokuun 1. päivänä 2004 EU laajeni 25 jäsenvaltion yhteisöksi, kun siihen liittyi kymmenen 12 hakijamaasta.
Bulgaria and Romania followed on 1 January 2007.
Bulgaria ja Romania liittyivät unioniin 1. tammikuuta 2007.
The euro was introduced for financial (non-cash) transactions in 1999, while notes and coins were issued three years later in the 12 countries of the euro area (also commonly referred to as the euro zone).
Euroa alettiin käyttää muissa kuin käteismuotoisissa rahoitustapahtumissa vuonna 1999; eurosetelit ja kolikot laskettiin liikkeeseen kolme vuotta myöhemmin kahdessatoista EU-maassa eli niin kutsutulla euroalueella.
The euro is now a major world currency for payments and reserves alongside the US dollar.
Euro on nykyään tärkeä kansainvälinen maksu- ja varantovaluutta Yhdysvaltain dollarin rinnalla.
Europeans are facing globalisation.
Eurooppalaisilla on nyt vastassaan globalisaation haasteet.
New technologies and ever increasing use of the Internet transform the economies, but also bring social and cultural challenges.
Uusi teknologia ja Internetin yleistyminen muuttavat talouden rakenteita ja asettavat myös sosiaalisia ja kulttuurisia haasteita.
In March 2000, the EU adopted the ‘Lisbon strategy’ for modernising the European economy and enabling it to compete on the world market with other major players such as the United States and the newly industrialised countries.
EU hyväksyi maaliskuussa 2000 niin kutsutun Lissabonin strategian EU:n talouden nykyaikaistamiseksi, jotta EU voisi kilpailla maailmanmarkkinoilla muiden keskeisten toimijoiden, esimerkiksi Yhdysvaltain ja vastateollistuneiden maiden, kanssa.
The Lisbon strategy involves encouraging innovation and business investment and adapting Europe’s education systems to meet the needs of the information society.
Lissabonin strategiaan kuuluvat innovaatioiden ja yritysinvestointien kannustaminen sekä eurooppalaisten koulutusjärjestelmien mukauttaminen tietoyhteiskunnan tarpeita vastaaviksi.
• The European Union is open to any European country that fulfils the democratic, political and economic criteria for membership.
• Euroopan unioniin voivat liittyä kaikki sellaiset Euroopan maat, jotka täyttävät jäsenvaltiolle asetetut demokraattiset, poliittiset ja taloudelliset kriteerit.
• Following several enlargements, the EU has increased from six to 27 members.
• EU:n jäsenmäärä on kasvanut toisiaan seuranneiden laajentumisaaltojen myötä kuudesta 27:ään.
Several other countries are candidates to join.
Ehdokasmaita on edelleen useita.
• Each treaty admitting a new member requires the unanimous approval of all member states.
• Uuden jäsenvaltion liittymissopimukselle on saatava aina kaikkien jäsenvaltioiden yksimielinen hyväksyntä.
In addition, in advance of each new enlargement, the EU will assess its capacity to absorb the new member(s) and the ability of its institutions to continue to function properly.
Lisäksi EU arvioi aina ennen uutta laajentumista, pystyykö se ottamaan vastaan uusia jäseniä ja pystyvätkö toimielimet edelleen toimimaan tehokkaasti.
• The successive enlargements have strengthened democracy, made Europe more secure and increased its potential for trade and economic growth.
• Peräkkäiset laajentumisaallot ovat vahvistaneet demokratiaa ja lisänneet turvallisuutta Euroopassa sekä luoneet uusia kaupan edellytyksiä ja talouskasvua.
When it met in Copenhagen in December 2002, the European Council took one of the most momentous steps in the history of European integration.
I Maanosan yhdistäminen c) Ehdokasvaltiot a) 25 jäsenvaltion unioni Eurooppa-neuvosto otti joulukuussa 2002 Kööpenhaminassa yhden kaikkien aikojen merkittävimmistä askelista Euroopan yhdentymisen historiassa.
By inviting 10 more countries to join the EU on 1 May 2004, the European Union was not simply increasing its geographical size and population; it was putting an end to the split in our continent which, from 1945 onwards, had separated the free world from the communist bloc.
Kutsumalla kymmenen uutta maata EU:n jäseniksi 1. toukokuuta 2004 Euroopan unioni ei vain kasvattanut pinta-alaansa ja väkilukuaan, vaan samalla se päätti myös mantereemme kahtiajaon, joka vuodesta 1945 oli erottanut vapaan maailman kommunistisesta maailmasta.
Turkey, a member of NATO, with a longstanding association agreement with the EU, applied for membership in 1987.
Turkki, joka on Naton jäsen ja jolla on ollut assosiaatiosopimus EU:n kanssa jo kauan, haki EU:n jäsenyyttä vuonna 1987.
Its geographical location and political history made the EU hesitate for a long time before replying positively to its application.
Sen maantieteellinen sijainti ja poliittinen historia saivat EU:n epäröimään pitkään, ennen kuin se vastasi hakemukseen myöntävästi.
However, in October 2005, the European Council opened accession negotiations with Turkey.
Lokakuussa 2005 Eurooppa-neuvosto joka tapauksessa aloitti liittymisneuvottelut Turkin kanssa.
At the same time, it entered into negotiations with Croatia, another candidate country.
Samaan aikaan alkoivat neuvottelut myös toisen ehdokasmaan Kroatian kanssa.
No date has yet been set for the entry into force of any future accession treaty for these two countries at the end of the membership negotiations.
Jäsenyysneuvottelujen seurauksena mahdollisesti tehtävän liittymissopimuksen voimaantulopäivää ei ole vahvistettu kummankaan maan osalta.
This fifth enlargement of the EU had a political and moral dimension.
Tällä viidennellä laajentumisella oli myös poliittinen ja moraalinen ulottuvuus.
It enabled countries — Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia and Slovenia — which are as European as the others, not just geographically but also in terms of culture, history and aspirations, to join the democratic European family.
Demokraattiseen eurooppalaiseen perheeseen liittyneet maat – Tsˇekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Slovenia ja Slovakia – ovat yhtä eurooppalaisia kuin muutkin paitsi maantieteellisesti myös kulttuurinsa, historiansa ja arvojensa puolesta.
They are now partners in the momentous project conceived by the EU’s founding fathers.
Ne ovat nyt mukana EU:n perustajien ideoimassa suuressa yhteisessä hankkeessa.