natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— at the time of the award of a public service contract, the Federal Republic of Germany failed to fulfil its obligations under Article 8 and Article ll(3)(b) of Directive 92/50 by virtue of the fact that the City of Braunschweig (Germany) awarded a contract for waste disposal by negotiated procedure without prior publication of a contract notice, although the criteria laid down in Article 11(3) for an award by privately negotiated procedure without a Community-wide invitation to tender had not been met.
— koska Braunschweigin kaupunki (Saksa) on tehnyt jätehuoltosopimuksen neuvottelumenettelyä noudattaen ja julkaisematta ennakolta tarjouskilpailuilmoitusta, vaikka direktiivin 92/50/ETY 11 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset, jotka koskevat neuvottelumenettelyä noudattaen tehtävien sopimusten tekemistä julkaisematta yhteisössä tarjouskilpailuilmoitusta, eivät olleet täyttyneet, Saksan liittotasavalta ei ole tässä julkisia palveluhankintoja koskevassa menettelyssä noudattanut direktiivin 92/50/ETY 8 artiklan ja 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisia velvoitteitaan.
Facts and pre-litigation procedure
Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Case C-20/01
Asia C-20/01
The Municipality of Bockhorn in Lower Saxony concluded a contract for the collection of its waste water
Ala-Saksin osavaltiossa sijaitseva Bockhornin kunta on tehnyt energianjakeluyritys Weser-EMS AG:n (jäljempänä EWE) kanssa jätevedenkäsittelysopimuksen, jonka on määrä olla voimassa vähintään 30 vuotta 1.1.1997 lukien.
— for a term of at least 30 years from 1 January 1997 — with the energy distribution undertaking Weser-Ems AG (hereinafter 'EWE').
Saksan hallitus myönsi 1.7.1999 päivätyssä vastauksessaan, että Bockhornin kunnan tekemä sopimus olisi pitänyt tehdä yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
By letter of 30 April 1999, the Commission gave the Federal Republic of Germany formal notice to submit observations on whether the provisions of Directive 92/50 should have been applied in that instance.
Komissio osoitti 21.3.2000 Saksan liittotasavallalle perustellun lausunnon, jossa se väitti, että direktiivin 92/50/ETY säännöksiä olisi pitänyt soveltaa ja että oikeudellisesti ei ollut paljoakaan merkitystä sillä, että Saksan hallitus oli myöntänyt yhteisön oikeussääntöjä rikotun.
In its reply of 1 July 1999, the German Government conceded that the contract concluded by the Municipality of Bockhorn should have been awarded in accordance with Community rules.
Kyseisen osavaltion hallitus oli perusteltuun lausuntoon reagoidessaan painokkaasti muistuttanut, että näitä säännöksiä pitää noudattaa.
On 21 March 2000, the Commission sent a reasoned opinion to the Federal Republic of Germany, in which it asserted that the provisions of Directive 92/50 should have been applied, and that it was irrelevant in law that the infringement of the provisions of Community law had been acknowledged by Germany.
Saksan hallitus väitti lisäksi, että kansallisen oikeuden nojalla oli lähes mahdotonta lopettaa direktiivin 92/50/ETY rikkomista, koska Bockhornin kunnan ja EWE:n välillä on 1.1.1997 alkaen ollut lopullinen sopimus, jota ei voida purkaa maksamatta EWE:lle huomattavaa vahingonkorvausta.
The cost of terminating the contract was disproportionate in relation to the Commission's objective.
Komissio kiisti tämän tulkinnan 20.7.1998 päivätyssä virallisessa huomautuksessa.
The Commission challenged that interpretation by letter of formal notice of 20 July 1998.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
As regards Case C-20/01, it is not disputed that the conditions on which Directive 92/50 applies were met.
Asiassa C-20/01 on kiistatonta, että direktiivin 92/50/ETY soveltamisedellytykset täyttyivät.
As the Advocate General observes at point 65 of his Opinion, the treatment of waste water is a service within the meaning of Article 8 and Annex IA, category 16, of the directive.
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 65 kohdassa todennut, jäteveden käsittely on direktiivin 8 artiklassa ja liitteessä I A olevassa pääluokassa 16 tarkoitettu palvelu.
The construction of certain facilities was ancillary to the main purpose of the contract which the Municipality of Bockhorn entered into with EWE.
Tiettyjen laitosten rakentamisurakat ovat vasta toissijaisia Bockhornin kunnan EWE:n kanssa tekemän hankintasopimuksen ensisijaiseen kohteeseen nähden.
The value of the contract far exceeds the threshold laid down in Article 7 of the directive.
Viimeksi mainitun sopimuksen kokonaisarvo ylittää reilusti kyseisen direktiivin 7 artiklassa säädetyn kynnysarvon.
In Case C-28/01 Directive 92/50 was evidently applicable and was indeed applied by the City of Braunschweig.
Direktiivi 92/50/ETY oli asiassa C-28/01 selvästikin sovellettavissa ja Braunschweigin kaupunki sovelsikin sitä.
However, the latter, relying on Article ll(3)(b) of the directive, used a negotiated procedure without prior publication of a contract notice.
Se käytti kuitenkin kyseisen direktiivin 11 artiklan 3 kohdan b alakohtaan nojauten neuvottelumenettelyä julkaisematta ennakolta tarjouskilpailuilmoitusta.
Although it admitted during the administrative procedure that the conditions on which Article ll(3)(b) applies were not met, the German Government argues that BKB was actually the only undertaking to which the contract could be awarded and that a further award procedure would not affect that outcome.
Vaikka Saksan hallitus onkin oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä myöntänyt, etteivät tämän säännöksen soveltamisedellytykset täyttyneet, se väittää, että BKB oli tosiasiallisesti ainoa yritys, jonka kanssa sopimus voitiin tehdä ja ettei uusi tarjouskilpailu muuttaisi tätä lopputulosta.
In this instance, the Court notes that in the absence of any evidence to that effect the choice of thermal waste treatment cannot be regarded as a technical reason substantiating the claim that the contract could be awarded to only one particular supplier.
Nyt esillä olevassa asiassa on todettava ensiksikin, että tätä koskevan näytön puuttuessa jätteiden kuumennuskäsittelyn valitsemista ei voida pitää sellaisena teknisenä syynä, jolla voitaisiin perustella väitettä, jonka mukaan hankintasopimus voitiin tehdä vain yhden tietyn palvelujen suorittajan kanssa.
The Federal Republic of Germany has not established that the use of Article ll(3)(b) of Directive 92/50 was justified in this instance.
Saksan liittotasavalta ei ole osoittanut, että direktiivin 92/50/ETY 11 artiklan 3 kohdan soveltaminen oli perusteltua nyt esillä olevassa asiassa.
Consequently, the Commission's application in Case C-28/01 must also be upheld.
Näin ollen komission asiassa C-28/01 nostama kanne on sekin hyväksyttävä.
Declares that since the Municipality of Bockhorn (Germany) failed to invite tenders for the award of the contract for the collection of its waste water and failed to publish notice of the results of the procedure f or the award of the contract in the Supplement to the Official Journal of the European Communities, the Federal Republic of Germany, at the time of the award of that public service contract, failed to fulfil its obligations under Article 8 in conjunction with Article 15(2) and Article 16(1) of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures f or the award of public service contracts;
Koska Bockhornin kunta (Saksa) ei ole järjestänyt tarjouskilpailumenettelyä jätevedenkäsittelysopimuksesta eikä ole julkaissut sopimuksen tekomenettelyn tuloksia Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, Saksan liittotasavalta ei ole tässä julkisia palveluhankintoja koskevassa menettelyssä noudattanut julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettetyjenyhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 8 artiklan sekä 15 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
Declares that since the City of Braunschweig (Germany) awarded a contract for waste disposal by negotiated procedure without prior publication of a contract notice, although the criteria laid down in Article 11(3) of Directive 92/50 for an award by privately negotiated procedure without a Community-wide invitation to tender had not been met, the Federal Republic of Germany, at the time of the award of that public service contract, failed to fulfil its obligations under Article 8 and Article 11 (3) (b) of that directive;
Koska Braunschweigin kaupunki (Saksa) on tehnyt jätehuoltosopimuksen neuvottelumenettelyä noudattaen julkaisematta ennakolta tarjouskilpailuilmoitusta, vaikka direktiivin 92/50/ETY 11 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset, jotka koskevat neuvottelumenettelyssä tehtävien sopimusten tekemistä julkaisematta yhteisössä tarfomkäpailuilmoitusta, eivät olleet täyttyneet, Saksan liittotasavalta ei ole tässä julkisia palveluhankintoja koskevassa menettelyssä noudattanut direktiivin 92/50/ETY 8 artiklan ja 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisia velvoitteitaan.
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to bear its own costs.'
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlaman yhdistynyt oikeudenkäyntikuluistaan.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 28 November 2002.
Julkisasiamies L. A Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 28 päivänä marraskuuta 2002.
Page 27
2) velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Preliminary ruling (Directive 89/397'/EEC — Official control of foodstuffs — Second subparagraph of Article 7(1) —Analysis of samples — Right to a second opinion — Direct effect —Admissibility of the results of analyses as evidence in the event of an infringement of the right to a second opinion) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Direktiivi 89/397'/ETY — Virallinen elintarvikkeiden tarkastus — 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta — Näyteanalyysit — Oikeus hankkia vastanäyttöä — Välitön oikeusvaikutus — Analyysien tulosten hyväksyttävyys todistuskeinona silloin kun oikeutta hankkia vastanäyttöä on loukattu
By order of 5 July 2001, the Amtsgericht Schleswig (Schleswig Local Court), Germany, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of the second subparagraph of Article 7(1) of Council Directive 89/397/EEC of 14 June 1989.
Amtsgericht Schleswig (Saksa) on esittänyt 5.7.2001 tekemällään päätöksellä yhteisöjen tuomioistuimelle kaksi ennakkoratkaisukysymystä 14.6.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY 7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tulkinnasta.
The company Böklunder Plumrose GmbH & Co. KG ('Plumrose') manufactures veal and pork sausages, 'Hockwürstchen', which are sold in retail outlets in glass jars sealed with metal lids. Mr Steffensen, a member of staff of Plumrose, is responsible for product supervision at the company.
Böklunder Plumrose GmbH & Co. KG -niminen yhtiö (jäljempänä Plumrose) valmistaa Bockwürtschennimisiä naudan- ja sianlihasta tehtyjä nakkeja, joita myydään vähittäiskaupassa tiivistetyissä metallikannellisissa lasipurkeissa. Plumrosen työntekijän Steffensenin tehtävänä on huolehtia kyseisessä yhtiössä tuotannon valvonnasta.
On 6 May and 4 June 1997, 9 December 1998, 1 February, 25 February and 25 March 1999, the German administrative authorities took from retail outlets samples of products manufactured by Plumrose.
Saksan hallintoviranomaiset ottivat 6.5. ja 4.6.1997, 9.12.1998,1.2., 25.2. ja 25.3.1999 vähittäiskauppiaiden myymälöissä näytteitä Plumrosen valmistamista tuotteista.
On each occasion a second sample was left at the retail outlet.
Kaikista otetuista näytteistä jätettiin aina toinen näyte asianomaiseen vähittäismyyntipaikkaan säilöön.
However, none of those samples reached Mr Steffensen or Plumrose.
Steffensen tai Plumrose eivät kuitenkaan saaneet tällaisia näytteitä.
The national court states that it does not know whether the retail traders concerned informed Plumrose or Mr Steffensen that samples had been taken and that it has not been possible to ascertain whether the results of the analyses of those samples were in each case notified to Mr Steffensen and Plumrose in time to enable them to apply for a second opinion.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tarkentaa, ettei se tiedä, ovatko asianomaiset vähittäiskauppiaat ilmoittaneet Plumroselle tai Steffensenille näytteenotoista, eikä se ole voinut selvittää, onko näiden näytteiden analyysien tuloksista ilmoitettu joka kerta hyvissä ajoin Plumroselle ja Steffensenille siten, että niillä olisi ollut mahdollisuus hankkia asiassa vastanäyttöä.
The samples were analysed in laboratories, which in each case reported that the quality of the samples failed to reach the standard required under the German legislation on foodstuffs.
Näytteet analysoitiin laboratorioissa, joiden päätelmissä todettiin joka kerta, ettei näytteiden laatu vastannut Saksan elintarvikelainsäädäntöä.
The laboratories based their criticism, in particular, on the fact that the products had been declared as country-style veal and pork sausages, 'Landbockwürste', or as similar products.
Laboratorioiden arvostelu perustui erityisesti siihen, että kyseisten tuotteiden oli ilmoitettu olevan naudanja porsaanlihasta valmistettuja Landbockwürste-nimisiä maalaismakkaroita tai vastaavia tuotteita.
Given that designation, the products were supposed to fall within the category of medium quality.
Tällaisen nimityksen vuoksi kyseiset tuotteet oli luokiteltava keskimmäisen laatuluokan tuotteiksi.
However, the results of the analyses showed that the products were in fact of lower quality within the meaning of point 2.18 of the German Code on Foodstuffs because prepared sausage, sometimes including the casing, had been used in its manufacture.
Analyysien tulosten mukaan kyseiset tuotteet olivat kuitenkin todellisuudessa Saksan elintarvikelain 2.18 kohdassa tarkoitettuja alemman laatuluokan tuotteita, koska niiden valmistamiseen oli käytetty myös toiseen kertaan jalostettuja keitettäviä makkaroita, joista osassa oli edelleen päällys.
By administrative decision of 13 September 2000, the Kreis Schleswig-Flensburg — Bußgeldstelle imposed on Mr Steffensen a fine of DEM 500 for infringement of Paragraphs 17(l)(2)(b), 52(1)(9) and 53(1) of the Lebensmittel- und Bedarfsgegenständegesetz (Law on Foodstuffs and Consumer Goods, 1974, 'the
Kreis Schleswig-Flensburg — Bußgeldstelle määräsi 13.9.2000 tekemällään hallinnollisella päätöksellä Steffensenille 500 Saksan markan suuruisen sakon konkurrenssissa olevista Lebensmittel- und Bedarfsgegenständegesetzin (jäljempänä LMBG) 17 §:n 1 momentin 2 kohdan b alakohdassa, 52 §:n 1 momentin 9 kohdassa ja 53 §:n 1 momentissa säädetyistä rikkomuksista, koska Steffensen oli Plumrosen tuotannon valvonnasta vastaavana työntekijänä luottamuksellisesti sallinut sen, että asianomaisia tuotteita myytiin ilman riittäviä pakkausmerkintöjä.
The Amtsgericht Schleswig decided to suspend proceedings and refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
elintarvikelainsäädännön kanssa kyseisistä tuotteista vähittäismyyntipaikoissa otettujen näytteiden analyysin perusteella.
It is clear from the very wording of that article that each Member State is obliged to grant the undertaking concerned a right to a second opinion.
Tältä osin on korostettava, että jo kyseisen säännöksen sanamuodosta sinällään ilmenee, että kaikkien jäsenvaltioiden on annettava asianomaiselle toimijalle oikeus hankkia asiassa vastanäyttöä.
That is made even clearer in the language versions which refer to the obligation of the Member States to ensure that a second opinion may be obtained, such as the Danish, Spanish, French, Italian, Portuguese and English versions.
Tämä ilmenee vieläkin selvemmin niistä tanskan-, espanjan-, ranskan-, italian-, portugalin- ja englanninkielisen kieliversion kaltaisista kieliversioista, joissa mainitaan jäsenvaltioiden velvollisuus varmistaa mahdollisuus hankkia asiassa vastanäyttöä.
Moreover, the word 'may' used in the second subparagraph of Article 7(1) of the Directive is not inconsistent with a right to a second opinion based on that article.
Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa käytetty sana "mahdollisuus" ei muuten tarkoita sitä, etteikö tähän säännökseen perustuvaa oikeutta hankkia vastanäyttöä voisi olla.
Moreover, the interpretation of the second subparagraph of Article 7(1) of the Directive as providing for an unconditional right to a second opinion is confirmed by the link between that article and Article 12(1) of the Directive.
Tulkintaa, jonka mukaan direktiivin 7 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetään ehdottomasta oikeudesta hankkia asiassa vastanäyttöä, tukee lisäksi kyseisen säännöksen ja direktiivin 12 artiklan 1 kohdan välillä oleva yhteys.
It is clear from those two articles read together, and from the 13th recital in the Directive, that the purpose of the second opinion is to safeguard the legitimate rights of the undertakings concerned, in particular their right of appeal against the measures taken for the purpose of inspection.
Kun kyseisiä säännöksiä ja direktiivin 13. perustelukappaletta luetaan yhdessä, on näet ilmeistä, että vastanäytön tarkoituksena on turvata asianomaisten toimijoiden lailliset oikeudet ja erityisesti niiden oikeus oikeussuojaan sellaisten toimenpiteiden varalta, joihin tarkastusta varten on ryhdytty.
By its second question, the national court asks essentially whether a national court before which an action such as that at issue in the main proceedings has been brought is prohibited from using the results of analyses of samples of a manufacturer's products as evidence that the manufacturer has infringed the national rules of a Member State on foodstuffs where the manufacturer has been unable to exercise his right to a second opinion under the second subparagraph of Article 7(1) of the Directive.
Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa lähinnä selvittää, onko kansallisen tuomioistuimen pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kannetta käsitellessään jätettävä ottamatta huomioon valmistajan tuotteista otettujen näytteiden analyysien tulokset todistuskeinona siitä, että kyseinen valmistaja on rikkonut jäsenvaltion kansallista elintarvikelainsäädäntöä, mikäli valmistaja ei ole voinut käyttää direktiivin 7 artiklan 1 kohdan toisen kohdan mukaista oikeuttaan hankkia asiassa vastanäyttöä.
That issue falls within the scope of the applicable national law, subject, however, to observance of the principles of equivalence and effectiveness within the meaning of the case-law of the Court.
Tämä kysymys kuuluu ensisijaisesti sovellettavan kansallisen oikeuden alaan, ellei yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettujen vastaavuuden ja tehokkuuden periaatteiden noudattamisesta muuta johdu.
In the main proceedings, the national court must consider whether, in the light of all the factual and legal evidence available to it, the provisions of German law governing the taking of evidence do in fact allow an infringement of the right to a second opinion to be taken into consideration so that the application of those provisions to the case in the main proceedings cannot be regarded as rendering enjoyment of the guarantees provided by that right to a second opinion impossible or excessively difficult.
Pääasiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kaikki sen hallussa olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat huomioon ottaen tutkittava, voidaanko Saksan oikeuden todisteiden esittämistä koskevien säännösten avulla tosiasiallisesti ottaa huomioon vastanäytön hankkimista koskevan oikeuden loukkaaminen siten, että näiden säännösten soveltamisen pääasian oikeudenkäynnissä ei voida katsoa merkitsevän sitä, että vastanäytön hankkimista koskevalla oikeudella varmistettujen takeiden saaminen on mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.
Second, according to settled case-law, fundamental rights form an integral part of the general principles of law whose observance the Court ensures.
Toiseksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeudet ovat erottamaton osa yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo.
In this instance, since observance of the right to a second opinion guaranteed by Community law and the consequences which an infringement of that right may have as regards the admissibility of evidence in an appeal such as that in the main proceedings are at issue, the national rules applying in relation to the
Esillä olevassa asiassa on otettava huomioon erityisesti oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin tuomioistuimessa, sellaisena kuin kyseinen oikeus on ilmaistu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja sellaisena kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut.
taking of evidence fall within the scope of Community law.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Accordingly, those rules must comply with the requirements arising from the fundamental rights.
Kansallisen tuomioistuimen on lisäksi tutkittava, onko tällainen todistuskeino jätettävä huomioon ottamatta sellaisten toimenpiteiden välttämiseksi,jotka ovat ristiriidassa perusoikeuksien ja erityisesti sen periaatteen kanssa, joka koskee oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin tuomioistuimessa, sellaisena kuin se on vahvistettu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi annetun yleissopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa.
In this case, account must be taken, more specifically, of the right to a fair hearing before a tribunal, as laid down in Article 6(1) of the ECHR and as interpreted by the European Court of Human Rights.
Julkisasiamies C. Stix-Hackl on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 22 päivänä lokakuuta 2002.
The Court ruled:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
It is for the national court before which an action such as that at issue in the main proceedings has been brought to assess, in the tight of all the factual and legal evidence available to it, whether or not the results of analyses of samples of a manufacturer's products are to be admitted as evidence that the manufacturer has infringed a Member State's national rules on foodstuffs where the manufacturer has been unable to exercise his right to a second opinion under the second subparagraph of Article 7(1) of Directive 89/397.
Direktiivin 89/397/ETY 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuotteen valmistajalla on sen perusteella välittömästi sovellettavissa oleva oikeus hankkia vastanäyttöä, jos valtion viranomaiset ovat ottaneet vähittäiskaupassa valmistajan tuotteesta näytteen analyysia varten ja viranomaisilla on näytteestä jotain huomautettavaa elintarvikeoikeudellisten säännösten ja määräysten perusteella.
'(1) Article 7(1) of Directive 89/397/EEC is to be construed as conferring on the manufacturer a directly applicable right to apply for a second opinion in the case where public authorities have taken from a retail outlet a sample of the manufacturer's product for purposes of analysis and that sample has failed to satisfy certain criteria imposed by the legislation on foodstuffs.
Sellaisten lausuntojen käyttäminen on yhteisön oikeuden vastaista, jotka perustuvat valtion viranomaisten määräämiin näytteenottoihin, jos sen tuotteen valmistajalle, josta lausunnon mukaan on jotain huomautettavaa, ei ole annettu mahdollisuutta hankkia vastanäyttöä, mikäli muutoin tehokkaiden oikeussuojakeinojen käyttäminen viranomaisten valvontatoimia vastaan on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.
(2) Community law precludes the use of findings which are based on samples removed by public authorities and on which it has not been made possible for the manufacturer of the product criticised in those findings to apply for a second opinion, where it would otherwise be virtually impossible or excessively difficult to pursue an effective legal remedy against the inspection measures taken by the authorities.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, onko valmistajalla ollut vastanäytön puuttuessa kansallisessa menettelyssä asianmukainen mahdollisuus puolustautua tehokkaasti viranomaisten väitettä vastaan tai esittää vastatodisteita, kun otetaan huomioon tapaukseen liittyvät olosuhteet.
10 April 2003
10 päivänä huhtikuuta 2003 viivästynyt täyttäminen