natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘The use of a sign identical or similar to the registered trade mark of a competitor in an advertisement which compares the characteristics of goods or services marketed by that competitor under that trade mark with the characteristics of goods or services supplied by the advertiser is covered exhaustively by Article 3a of Directive 84/450 and is not subject to the application of Article 5(1) (a) or (b) of Directive 89/104.’ competitor’s trade mark in a comparative advertisement, if it is not indispensable in order to identify the competitor or the goods or services concerned, takes unfair advantage of the reputation of the trade mark in breach of Article 3a(1)(g) of Directive 84/450.
Kilpailijan rekisteröidyn tavaramerkin kanssa saman tai samankaltaisen merkin käytöstä mainonnassa, jossa kyseisen kilpailijan kyseisellä tavaramerkillä markkinoimien tuotteiden tai palveluiden ominaisuuksia verrataan mainostajan tarjoamien tuotteiden tai palveluiden ominaisuuksiin, on säädetty tyhjentävästi direktiivin 84/450 3 a artiklassa, eikä siihen sovelleta direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan a tai b alakohtaa.
O2 argues that since, for the purposes of the comparative advertisement in question, H3G made use of the O2 trade mark which is perfectly suitable for identifying the advertiser’s competitor, there was no need for it to use the pictures of bubbles, especially as they represented a distorted version of O2’s bubbles trade mark.
O2 esittää, että koska H3G käytti kyseessä olevaan vertailevaan mainontaan O2-tavaramerkkiä, joka oli täysin riittävä mainostajan kilpailijan tunnistamiseksi, sillä ei ollut mitään tarvetta käyttää kuplien kuvia, etenkään, kun niillä kuvattiin vääristellysti O2:n kuplamerkkejä.
The second and third questions
Toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys
27 — With reference, of course, to the national provisions transposing Article 3a into domestic law.
27 – Tietenkin vetoamalla kansalliseen lainsäädäntöön, jolla mainittu 3 a artikla on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) use of another’s trade mark for the purpose of identifying the competitor or the products or services concerned should meet a requirement of indispensability.
O2 HOLDINGS JA O2 (UK) tavaramerkin käyttöön kilpailijan tai kilpailijan tuotteiden tai palveluiden tunnistamiseen vertailevassa mainonnassa ei liitetä velvoitetta noudattaa välttämättömyyden edellytystä.
use of another’s trade mark or distinguishing marks in comparative advertising may be deduced from other provisions of Article 3a.
on huomauttanut – toisen tavaramerkin tai muiden erottavien tunnusten käyttöä vertailevassa mainonnassa koskeva välttämättömyyden edellytys voidaan mahdollisesti päätellä saman 3 a artiklan muista säännöksistä.
However, I shall not omit to mention the ambiguity and vagueness of the Court’s ruling which I quoted in point 44 above, in so far as it appears to make compliance with Article 3a(1)(e) of Directive 84/450 dependent upon compliance with all the other conditions for the lawfulness of comparative advertising laid down by Community law, conditions which are not however concerned with the discrediting or denigrating aspect of such advertising addressed by that provision.
Sitä paitsi en voi olla tuomatta esiin edellä 44 kohdassa lainaamani yhteisöjen tuomioistuimen toteamuksen tulkinnanvaraisuutta ja epätäsmällisyyttä siltä osin kuin direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan e alakohdan noudattamisen edellytykseksi tunnutaan siinä asetettavan kaikkien muiden yhteisön oikeudessa säädettyjen vertailevan mainonnan sallittavuuden edellytysten noudattaminen, vaikka ne eivät kuitenkaan koske tällaisen mainonnan vähättelevyyttä tai panettelevuutta, joka kyseisessä säännöksessä on otettu huomioon.
Such a conclusion cannot however be reached simply on the basis of the Court’s ruling, in paragraphs 83 and 84 of the judgment in Pippig Augenoptik cited by H3G, concerning the problem of the reproduction in an advertising message of the competitor’s logo and a picture of its shop front, in addition to the competitor’s name.
Tähän johtopäätökseen ei kuitenkaan voida tulla pelkästään sen perusteella, mitä yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Pippig Augenoptik annetun tuomion 83 ja 84 kohdassa ongelmasta, joka koski kilpailijan nimen lisäksi myös tämän yritystunnuksen ja liikehuoneiston julkisivun kuvan esittämistä mainoksessa, ja näihin kohtiin H3G on vedonnut.
The Court concluded in that case, from an examination of recital 15 in the preamble to Directive 97/55, that ‘Article 3a(1)(e) of Directive 84/450 does not prevent comparative advertising, in addition to citing the competitor’s name, from reproducing its logo and a picture of its shop front, if that advertising complies with the conditions for lawfulness laid down by Community law’.
Yhteisöjen tuomioistuin päätyi mainituissa kohdissa direktiivin 97/55 15 perustelukappaleen tarkastelun pohjalta toteamaan, että ”direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan e alakohdan vastaista ei ole se, että vertailevassa mainonnassa näytetään kilpailijan nimen lisäksi tämän yritystunnus ja kuva liikehuoneiston julkisivusta, jos tämä mainonta noudattaa yhteisön oikeudessa vahvistettuja sallittavuuden edellytyksiä”.
For the purpose of determining whether Article 3a of Directive 84/450 prescribes a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark in comparative advertising, I recall first that that article effects an exhaustive harmonisation of the conditions under which such advertising might be lawful (see paragraph 30 above) and I note that none of its provisions expressly lays down a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark or other distinguishing marks.
Sen selvittämiseksi, säädetäänkö direktiivin 84/450 3 a artiklassa välttämättömyyden edellytyksestä toisen tavaramerkin käytölle vertailevassa mainonnassa, muistutan ensinnäkin, että kyseisellä artiklalla yhdenmukaistettiin kattavasti tällaisen vertailun sallittavuuden edellytykset (ks. edellä 30 kohta), ja huomautan, ettei missään sen säännöksistä nimenomaisesti aseteta välttämättömyyden edellytystä toisen tavaramerkin tai erottavan tunnuksen käytölle.
Consequently, since that provision is intended solely to prohibit comparative advertising that ‘discredit[s] or denigrate[s]’ trade marks or other elements connected with a competitor, that conclusion reached by the Court can only mean, objectively, that the reproduction in an advertising message of the competitor’s logo and a picture of its shop front, in addition to the competitor’s name, — i.e. of elements which are probably not indispensable for the purpose of identifying a competitor who has already been mentioned by name — does not in itself discredit or denigrate that competitor.
Koska edellä mainitun säännöksen tarkoituksena on pelkästään kieltää sellainen vertaileva mainonta, jossa ”vähätellään tai panetellaan” kilpailijan tavaramerkkejä tai muita tunnuksia, edellä esitetty yhteisöjen tuomioistuimen johtopäätös ei puolueettomasti tarkasteltuna voi tarkoittaa muuta kuin sitä, että kilpailijan nimen lisäksi myös tämän yritystunnuksen ja liikehuoneiston julkisivun kuvan – toisin sanoen tekijöiden, jotka eivät todennäköisesti ole enää välttämättömiä jo nimeltä mainitun kilpailijan tunnistamiseksi – näyttäminen ei sinänsä ole kilpailijan vähättelyä tai panettelua.
That does not however eliminate the possibility that, as O2 has pointed out, a requirement of indispensability with respect to the
Tämä ei kuitenkaan poista sitä, että – kuten O2
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-533/06 avulla voitaisiin tunnistaa direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetut ”rajat, jotka ylittäessään mainostajan on katsottava toimivan sopimattomasti”.
He suggested, first, that that is the case where a step is taken by the advertiser only with a view to taking advantage of the reputation of his competitor for the benefit of his own activities, but that there could not truly be considered to be an unfair advantage where the content of the comparative advertising can be justified by reference to certain conditions. 30
Maineen väärinkäytöstä ei sitä vastoin hänen mukaansa ole kyse, jos vertailevan mainonnan sisältö on perusteltavissa tietyillä vaatimuksilla. 30
O2’s reference to recital 14 in the preamble to Directive 97/55 does not serve to substantiate its interpretation of that provision.
O2:n viittaus direktiivin 97/55 14 perustelukappaleeseen ei riitä vahvistamaan O2:n tulkintaa edellä mainitusta säännöksestä.
As the Commission rightly observes, in that recital the Community legislature seems merely to have wished to make it clear that, in general, for comparative advertising to be effective reference will inevitably be made to a competitor’s trade mark or trade name, but has not prescribed a condition subject to which such a reference might be lawful.
Kuten komissio on perustellusti todennut, näyttää siltä, että yhteisön lainsäätäjä on kyseisessä perustelukappaleessa yksinkertaisesti halunnut korostaa, että yleisesti ottaen tehokkaan vertailevan mainonnan harjoittamiseksi on välttämätöntä viitata kilpailijan tavaramerkkiin tai kauppanimitykseen, ilman että tällä vielä määriteltäisiin tällaisen viit -tauksen sallittavuuden edellytystä.
Moreover, the conditions on which such a reference might be permitted are mentioned separately in the following recital 15 (‘where it complies with the conditions laid down by this Directive’) which, when it mentions ‘such use of another’s trade mark’, is referring to use of a trade mark to identify the goods or services of a competitor, not to use of a trade mark which is indispensable for that purpose.
Sitä paitsi tällaisen viittauksen sallittavuuden edellytyksiä käsitellään erikseen seuraavassa, 15 perustelukappaleessa (”jos siinä noudatetaan tässä direktiivissä säädettyjä edellytyksiä”), ja tässä maininnalla ”käyttö edellä mainitulla tavalla” tarkoitetaan tavaramerkin käyttöä kilpailijan tuotteiden tai palveluiden tunnistamiseksi eikä tavaramerkin sellaista käyttöä, joka on tunnistamista varten välttämätöntä.
The Court has already had occasion to interpret Article 3a(1)(g) of Directive 84/450.
Yhteisöjen tuomioistuin on jo aiemmin tulkinnut direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan g alakohtaa.
In this connection, Advocate General Léger held that it follows from recitals 14 and 15 in the preamble to Directive 97/55 that ‘a competitor may use an economic operator’s exclusive right to his trade mark or other distinguishing marks if the reference in question is justified by the requirements of comparative advertising’ and that ‘[t]he advertiser may make these references if the comparison of the merits and deficiencies of the competing products is made impossible or, more simply, would be impaired by a failure to identify the competitor’.
Asiassa Toshiba kansallinen tuomioistuin pyysi yhteisöjen tuomioistuinta muun muassa selventämään perusteita, joiden nojalla on katsottava, että vertailevassa mainoksessa käytetään edellä mainitussa säädöksessä tarkoitetulla tavalla epäoikeutetusti hyväksi kilpailijan erottavan tunnuksen mainetta.
‘It follows’, continues the Advocate General, ‘that unfair advantage is taken of a competitor’s reputation when the reference to the competitor
Mitä tulee edellytyksiin, joilla ”on mahdollista käyttää kilpailijan erottavia tunnuksia”, Léger toteaa, että ”koska oikeudenhaltijoiden suojattujen oikeuksien osalta tehtyjä poikkeuksia on tulkittava suppeasti, poikkeukset voidaan hyväksyä ainoastaan, jos ne ovat ehdottoman tarpeellisia, jotta saavutetaan direktiivillä tavoiteltu päämäärä, joka on tuotteiden objektiivisten ominaispiirteiden vertailun mahdollistaminen”. Julkis- -
30 — Opinion delivered on 8 February 2001 in Toshiba, points 79 and 80.
30 – 8.2.2001 esitetty ratkaisuehdotus em. asiassa Toshiba (79 ja 80 kohta).
In Toshiba it was asked by the national court, among other things, to clarify the criteria to be used when assessing whether comparative advertising takes unfair advantage of the reputation of a distinguishing mark of a competitor within the meaning of that provision.
Julkisasiamies Léger on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle päättelymallia, jonka
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) persons at whom the advertising is directed, an association between the manufacturer whose products are identified and the competing supplier, in that those persons associate the reputation of the manufacturer’s products with the products of the competing supplier’.
O2 HOLDINGS JA O2 (UK) on se, että mainonnan kohderyhmässä voi syntyä mielleyhtymä laitevalmistajan, jonka tuotteet tunnistetaan, ja kilpailevan tavarantoimittajan välillä niin, että kohderyhmässä yhdistetään valmistajan tuotteiden maine kilpailevan tavarantoimittajan tuotteisiin”.
32 or the manner in which he is referred to is not necessary in order to inform customers of the respective qualities of the goods compared.
32 asiamies jatkaa seuraavasti: ”Siten kilpailijan mainetta käytetään epäoikeutetusti hyväksi, jos viittaaminen kilpailijaan tai viittaamistapa ei ole tarpeen sitä varten, että asiakkaille annettaisiin tietoja verrattujen tuotteiden ominaisuuksista.
Conversely, this complaint cannot be upheld where the matters to which the comparison relates cannot be described without the advertiser making reference to his competitor, even though the advertiser may at the same time take some advantage of it’.
Epäoikeutetusta hyväksikäytöstä ei sitä vastoin ole kyse, jos seikkoja, joita verrataan, ei voida kuvata, ellei mainostaja viittaa kilpailijaan, vaikka mainostaja tästä hieman hyötyisikin.”
‘It is therefore this test of necessity that in [his] view forms the basis of an understanding of the lawfulness of comparative advertising under Article 3a(1)(g) of the Directive.’ 31
Julkisasiamiehen mielestä ”arvioitaessa vertailevan mainonnan laillisuutta direktiivin 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdan perusteella kriteerinä on käytettävä tarpeellisuutta”. 31
In the light of those statements in Toshiba, Advocate General Tizzano took the view, in his Opinion in Pippig Augenoptik, 33 that ‘indication of the brand name of a competitor’s products is not contrary to Article 3a(1)(g) where such indication is justified by the objective requirement to identify the competitor’s products and highlight the qualities of the products that are being advertised (if necessary by a direct comparison between them) and that its sole aim is not therefore to take advantage of the reputation of the trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor … unless, in view of the peculiarities of the case at issue, it is clear that such information is given in a manner that is likely to create an association in the public between the advertiser and his competitor, conferring the reputation of the latter’s products on the former’s’.
Näihin asiassa Toshiba annettuun tuomioon sisältyviin lausumiin viitaten julkisasiamies Tizzano katsoi asiassa Pippig Augenoptik esittämässään ratkaisuehdotuksessa, 33että ”kilpailijan tuotteiden merkin ilmoittaminen ei ole ristiriidassa 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, mikäli sen ilmoittaminen on perusteltua, jotta voitaisiin puolueettomasti yksilöidä kilpailijan tuotteet ja korostaa mainostettujen tuotteiden ominaisuuksia (mahdollisesti niiden suoran vertailun kautta), eikä sillä siis pyritä yksinomaan käyttämään hyväksi kilpailijan tavaramerkin, kauppanimityksen tai muiden erottavien tunnusten mainetta”, ”sillä edellytyksellä, että kun otetaan huomioon tapauksen erityispiirteet, merkkiä ei ole ilmoitettu siten, että mainonnalla luotaisiin yhteys mainostajan ja kilpailijan välille ja hyödynnettäisiin jälkimmäisen tuotteiden mainetta mainostajan tuotteiden yhteydessä”.
In my view, however, those last considerations, which support the interpretation advocated by O2, were disregarded by the Court in Toshiba.
Nähdäkseni yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan asiassa Toshiba antamassaan tuomiossa noudattanut näitä viimeksi mainittuja huomioita, jotka tukevat O2:n puolustamaa tulkintaa.
Paragraph 54 of that judgment, cited by O2, does not really support that interpretation since, although the Court stated in that paragraph that ‘an advertiser cannot be considered as taking unfair advantage of the reputation attached to distinguishing marks of his competitor if effective competition on the relevant market is conditional upon a reference to those marks’, there is no indication that it also meant to imply that, conversely, where effective competition on that market is not conditional upon a reference to those marks, a reference to them would necessarily imply that the advertiser was taking unfair advantage of their reputation.
Kyseisen tuomion 54 kohta, johon O2 on vedonnut, ei todellisuudessa tue sen tulkintaa, koska vaikka yhteisöjen tuomioistuin onkin siinä todennut, että ”mainostajan ei voida katsoa käyttävän epäoikeutetusti hyväkseen kilpailijan erottavien tunnuksien mainetta, jos viittaus näihin tunnuksiin on kyseisten markkinoiden toimivan kilpailun edellytys”, mikään ei osoita, että se olisi myös tarkoittanut, että ellei tällainen viittaus sen sijaan ole kyseisten markkinoiden toimivan kilpailun edellytys, viittaus tällaisiin merkkeihin merkitsisi välttämättä, että mainostaja on käyttänyt epäoikeutetusti hyväkseen niiden mainetta.
In Toshiba, the Court held on the contrary that use of the distinguishing marks of a competitor enables the advertiser ‘to take unfair advantage of the reputation attached to those marks only if the effect of the reference to them is to create, in the mind of the
Asiassa Toshiba antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on pikemminkin katsonut, että käyttämällä kilpailijan erottavia tunnuksia mainostaja voi ”käyttää epäoikeutetusti hyväksi niiden mainetta mainitessaan ne tuoteluetteloissaan ainoastaan, jos niiden mainitsemisen vaikutuksena
The Court did not take a position on the interpretation of Article 3a(1)(g) in Pippig Augenoptik, but returned to it later in Siemens, from which it is to be deduced that in determining whether an advertiser’s use
Yhteisöjen tuomioistuin ei edellä mainitussa asiassa Pippig Augenoptik antamassaan tuomiossa ottanut kantaa 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdan tulkintaan, mutta palasi siihen myöhemmin edellä mainitussa asiassa Siemens antamassaan tuomiossa, josta käy
32 — Toshiba, paragraph 60 (see also paragraph 57).
32 – Em. asia Toshiba, tuomion 60 kohta (ks. myös 57 kohta).
Emphasis added.
Kursivointi tässä.
In point 86 Advocate General Léger also notes, as O2 has done in the present proceedings, that the same philosophy underlies the provisions of Article 6(1)(c) of Directive 89/104.
86 kohdassa julkisasiamies Léger lisäksi huomautti, kuten myös O2 on tässä oikeudenkäynnissä tehnyt, että tarpeellisuus on otettu arviointiperusteeksi myös direktiivin 89/104 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa.
33 — Opinion delivered on 12 September 2002, point 32.
33 – Mainittu edellä, 32 kohta.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 of a competitor’s trade mark or other distinguishing marks in comparative advertising takes unfair advantage of the reputation of the trade mark or other distinguishing marks, it is necessary, on the one hand, to determine whether such use could cause the public at whom the advertising is directed to associate the competitor with the advertiser, since the public might associate the reputation of the former’s products with the products distributed by the latter 34 and, on the other, to take into account the benefit to consumers of the comparative advertising in question. 35
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-533/06 ilmi, että sen selvittämiseksi, saako mainostaja toisen tavaramerkkiä tai muuta erottavaa tunnusta vertailevassa mainoksessa käyttäes -sään kyseisen tavaramerkin tai tunnuksen maineesta epäoikeutettua hyötyä, on ensinnäkin tutkittava, voiko tämän käytön vaiku­tuksena olla se, että kohdeyleisön keskuudessa syntyy mielleyhtymä mainostajan ja kilpailijan välillä, koska mainitun yleisön keskuudessa yhdistetään ensin mainitun tuotteiden maine viimeksi mainitun myymiin tuotteisiin, 34 ja toisaalta on otettava huomioon edut, joita vertailevasta mainonnasta aiheutuu kuluttajille. 35
The criterion chosen by the Court in those judgments, based on an analysis of the impressions created in the public as to the relations between the undertakings identified in the advertising, tends to favour the advertiser by permitting a reference to another’s distinguishing marks, even where it does not appear to serve any legitimate requirement connected with the advertisement, if it does not actually create in the minds of the public that association with the transfer of reputation mentioned in those judgments.
Soveltamisperuste, jota yhteisöjen tuomioistuin edellä mainituissa tuomioissaan on suosinut ja joka on pohjautunut mainoksessa mainittujen yritysten välisistä suhteista yleisössä syntyneiden vaikutelmien arviointiin, on mainostajan kannalta varsin edullinen salliessaan viittauksen toisen erottavaan tunnukseen silloinkin, kun vaikuttaa siltä, ettei tällainen viittaus palvele mitään mainontaan liittyvää oikeutettua vaatimusta, ellei yleisön mielessä synny mielleyhtymää, jossa maine edellä mainituissa tuomioissa esitetyllä tavalla siirtyy kilpailijan hyväksi.
I personally take the view that an approach that calls for the existence of such a requirement, as Advocate General Léger too appeared to foreshadow in the introduction to the line of reasoning reported in point 51 above, may achieve a more balanced reconciliation between the conflicting interests of the advertiser and his competitor, in that it would prohibit reference to another’s distinguishing marks where it is clear that comparative advertising is in reality merely a pretext to exploit the reputation of that mark in a parasitical manner, quite apart from creating the aforesaid association.
Henkilökohtaisesti katson, että lähestymistapa, joka edellyttäisi tällaisen vaatimuksen olemassaoloa, jollaista myös julkisasiamies Léger tuntui edellä 51 kohdassa esitetyssä päättelynsä lähtökohdassa ajattelevan, tekisi mahdolliseksi sovittaa tasapainoisemmin yhteen mainostajan ja hänen kilpailijansa vastakkaiset intressit, koska siihen sisältyisi mahdollisuus kieltää viittaaminen toisen erottavaan tunnukseen siinä tapauksessa, että vertaileva mainos osoittautuisi todellisuudessa pelkäksi tekosyyksi kyseisen tunnuksen maineen hyväksikäytölle, riippumatta siitä, syntyykö edellä esitettyä mielleyhtymää vai ei.
If, as legal commentators generally observe, the subject-matter of comparative advertising is in most cases a comparison with a more established competitor and therefore involves the establishment of a certain ‘link’ with the competitor’s reputation or the reputation of the distinguishing marks concerned, the advantage gained by the establishment of such a link would be unfair, on the basis of Toshiba and Siemens, only if it results, in the minds of the persons to whom it is addressed, in an association between the advertiser and his competitor that might cause the public to associate the reputation of the former’s products with the latter’s.
Jos on niin, kuten oikeuskirjallisuudessa yleisesti esitetään, että vertailevassa mainonnassa vertailun toisena osapuolena on useimmiten jo vakiintuneemman aseman saavuttanut kilpailija, jolloin siinä tietyssä määrin jättäydytään kyseisen kilpailijan tai sen erottavien tunnusten maineen ”varaan”, tästä saatu hyöty olisi asioissa Toshiba ja Siemens annettujen tuomioiden perusteella epäoikeutettua vasta silloin, jos kohdeyleisön mielessä syntyy sellainen mainostajan ja tämän kilpailijan välinen mielleyhtymä, jonka perusteella mainittu yleisö voisi yhdistää kilpailijan tuotteiden maineen mainostajan tuotteisiin.
This is, according to those judgments, a matter that must be determined in each specific case, a process that clearly excludes considerations relating to the indispensability of a reference to the competitor’s distinguishing marks.
Kyseisten tuomioiden mukaan kysymys on vaikutuksesta, joka on erikseen selvitettävä kulloinkin tosiasiassa kyseessä olevan tapauksen osalta; on ilmeistä, ettei kyseinen selvitys riipu havainnoista, jotka koskisivat välttämättömyyttä viitata kilpailijan erottavaan tunnukseen.