natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sets aside paragraph 12, seventh indent, of the operative part of the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 15 March 2000 in Cases T25195, T-26195, T-30/95 to T-32/95, T-34/95to T-39/95, T-42/95to T-46/95, T-48/95, T50/95 to T-66/95, T-68/95 to T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 and T-104/95;
Asiat C-204I00P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 Ρ ja C-219/00 Ρ yhdistetään tuomion antamista varten.
Sets the amount of thepine imposed on Ciments français SA for the infringement found in Article I of Commission Decision 94/815/EC of 30 November 1994 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (Cases IV/33.126 and 33.322 - Cement) at EUR 9 620 000;
T-103/95 ja T-104/95, Cimenteries CBR ym. vastaan komissio, 15.3.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolauselman 12 kohdan seitsemäs luetelmakohta kumotaan.
Case C-500/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Competition
Asia C-500/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Kilpailu
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Market for telecommunications services — Tariff rebalancing — Access to the local loop — Directive 90/388/EEC — Article 4(c)) (Fifth Chamber)
— Telepalvelumarkkinat — Direktiivi 90/388/ETY jättäminen tarjoaminen
By application lodged at the Court Registry on 21 December 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 4(c) of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services as amended by Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 ('Directive 90/388'), the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under those directives and the EC Treaty.
Jäsenyysvelvoitteiden tasapainottaminen (viides jaosto) muutettuna 13.3.1996 annetulla komission direktiivillä 96/19/EY (jäljempänä direktiivi 90/388/ETY), säännösten mukaisia ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin 4 c artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
The Commission complains that the Kingdom of Spain has not applied correctly the Community rules on tariff rebalancing.
Komissio arvostelee Espanjan kuningaskuntaa siitä, että se ei ole soveltanut asianmukaisesti tariffien tasapainottamista koskevia yhteisön oikeussääntöjä.
It argues that the Spanish authorities should have authorised Telefónica to rebalance its tariffs as laid down by Directive 90/388.
Sen mukaan Espanjan viranomaisten olisi pitänyt sallia Telefónican tasapainottavan tariffinsa direktiivissä 90/388ΕΤΎ säädetyin tavoin.
By requiring Telefónica to maintain a tariff structure which harmed its competitors, distorting their financial calculations and maintaining over a long period tariffs which were inconsistent with the underlying costs, the Spanish authorities created a situation detrimental to the development of competition, specifically in the context of unbundled access to the local loop.
Koska Espanjan viranomaiset ovat velvoittaneet Telefónican säilyttämään sellaisen tariffirakenteen, joka on vahingollinen sen kilpailijoille, vääristäneet viimeksi mainittujen taloudellisia laskelmia ja pitäneet yllä pitkäaikaisesti todellisia taustakustannuksia vastaamattomia tariffeja, nama viranomaiset ovat luoneet kilpailun kehittymisen kannalta vahingollisen tilanteen erityisesti tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan osalla.
It is true that after the introduction of the price cap system in 2001 Telefónica was authorised to increase or reduce its prices each year.
49758),vahvistetaan tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden kuukausikohtaiset tariffit. Ne olivat 2 163 ESP vuonna 2001, 2 100 ESP vuonna 2002 ja 2 050 ESP vuonna 2003.
However, the tariff imbalances recorded for 2001 and 2002 cannot be entirely attributed to it; a part of those tariff imbalances must be attributed to the Spanish authorities.
On totta, että "price cap" -hintajärjestelmän käyttöönoton jälkeen vuonna 2001 Telefónica sai kunakin vuonna korottaa tai alentaa hintojaan.
Telefonica's freedom to set charges was limited by the existence of a ceiling or maximum price imposed by the Spanish authorities.
Ajanjaksolla 2001-2002 todetun tariffien epätasapainon ei kuitenkaan voida katsoa olevan kokonaan tämän yhtiön vastuulla, vaan osa siitä on kohdennettava Espanjan viranomaisiin.
That restriction was detrimental to the development of competition with regard to the traditional operator and is contrary to the aim of Directive 90/388.
Tämä rajoitus haittasi kilpailun kehitystä perinteisen operaattorin toimialalla ja oli näin direktiivin 90/388/ETY tavoitteiden vastainen.
Since the tariff rebalancing required by Article 4(c) of Directive 90/388 can be carried out by the traditional Spanish operator only for the beginning of 2003, that is with a five year delay with respect to the requirement of Directive 90/388, both the tariff imbalance and the situation detrimental to the development of competition arising from it are attributable to the Spanish authorities.
Koska espanjalainen perinteinen operaattori saattoi toteuttaa direktiivin 90/388/ETY 4 c artiklassa edellytetyn tariffien tasapainottamisen vasta vuoden 2003 alussa eli viisi vuotta direktiivissä edellytettyä myöhemmin, Espanjan viranomaisten on katsottava olevan vastuussa sekä tariffien epätasapainosta että siitä seuranneesta kilpailun kehityksen vahingoittumisesta.
It must therefore be held that by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 4(c) of Directive 90/388, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
Näin ollen on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 90/388/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
Declares that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 4(c) of Commission Directive 90/3881EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services, as amended by
Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut kilpailusta televiestintämarkkinoilL· 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna 13.3.1996 annetulla komission direktiivillä 96/19/EY,
Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive;
säännösten mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen 4 c artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia direktiivin määräyksiä.
Case C-58/02 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Freedom to provide services
Asia C-58/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Palvelujen tarjoamisen vapaus
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 98/84/EC — Information society — Radio broadcasting — Services based on conditional access — Services consisting of conditional access — Protected services — Legal protection — Devices giving unauthorised access) (Fifth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 98/84/EY — Tietoyhteiskunta — Radiolähetykset — Ehdolliseen pääsyyn perustuvat palvelut — Ehdollisen pääsyn sisältävät palvelut — Suojatut palvelut — Oikeussuoja — Luvattoman pääsyn mahdollistavat laitteet (viides jaosto) hallinnollisia määräyksiä tai ainakin koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
By application lodged at the Court Registry on 25 February 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/84/EC of the European Parliament and of the Council of 20 November 1998 on the legal protection of services based on, or consisting of, conditional access (hereinafter 'the Directive'), or, at the very least, by failing to notify it of the adoption of those measures, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that Directive.
Komissio väittää, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivissä asetettuja velvoitteita, koska direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä ei ollut annettu säädetyssä määräajassa tai ainakin koska komissiolle ei ilmoitettu näistä toimenpiteistä.
The Commission alleges that the Kingdom of Spain has not fulfilled its obligations under the Directive, since the measures necessary to implement it have not been adopted in the period prescribed for that purpose, or, at the very least, the Commission has not been notified of the adoption of those measures.
Näin ollen Espanjan lainsäädännössä ei kielletä kaikkia direktiivissä mainittuja laittomia toimia
According to the Court, the Spanish legislation does not prohibit all the activities referred to in the Directive and the provisions relied on by the Spanish Government are insufficient to ensure the correct and complete transposition of Articles 4 and 5 of the Directive into the Spanish legal system. Even interpreting the Criminal Code in accordance with the Directive, the gaps and inadequacies found by the Commission cannot be filled or made good without breaching the principles of legality and legal certainty, which prevent sanctioning conduct which has not been clearly designated and expressly treated as an infringement by the Criminal Code.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.2.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta 20 päivänä marraskuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/84/EY (jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
It must therefore be held that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that Directive.
On siis todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut kyseisen direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Declares that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/84/EC of the European Parliament and of the Council of 20 November 1998 on the legal protection of services based on, or consisting of, conditional access, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that Directive;
"1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta 20 päivänä marraskuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston airektävin 98/84/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the Kingdom of Spain to pay the costs. '
Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut."
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 July 2003.
Julkisasiamies L. A Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 10 päivänä heinäkuuta 2003.
'— declare that, by failing to adopt and to communicate to the Commission the laws, regulations and administrative provisions necessary to implement Articles 4 and 5 of Directive 98/84/EC of the European Parliament and of the Council of 20 November 1998 on the legal protection of services based on, or consisting of, conditional access, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin a) toteaa, että koska Espanjan kuningaskunta ei ole antanut kaikkia tarvittavia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä pannakseen täytäntöön ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta 20 päivänä marraskuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/84/EY 4 ja 5 artiklan ja koska se on jättänyt ilmoittamatta näistä toimenpiteistä komissiolle, Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin nojalla sille kuuluvia velvoitteitaan, b) velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan nojalla.
Case C-60/02 X Customs union
Asia C-60/02 X Tulliliitto
December 1994 laying down measures concerning the entry into the Community and the export and re-export from the Community of goods infringing certain intellectual property rights, as amended by Council Regulation (EC) No 241/1999 of 25 January 1999 (hereinafter 'Regulation No 3295/94').
seuraamusten Yhteensoveltuvuus tavarat — Rikosoikeudellisten ΙαιΜαΙαχ^ηύ^εη osalta —
The dispute in the main proceedings and the question referred to the Court
Ennakkoratkaisu Väärennetyt ja laittomasti valmistetut puuttuminen väärennettyjen tavaroiden asetuksen N:o 3295/94 kanssa (viides jaosto)
Rolex, which is one of the complainants in the main proceedings, is the holder of various protected trade marks.
-nimisen yhtiön, jonka kotipaikka on Beijing (Kiina), liikkeenjohtaja tai vastuunalainen haltija tai H. SW Spol SRO -nimisen yhtiön, jonka kotipaikka on Bratislava (Slovakia), liikkeenjohtaja tai vastuunalainen haltija.
Its trade mark rights were infringed by unidentified persons seeking to transport 19 counterfeit watches bearing the Rolex trade mark from Italy to Poland, by way of Austria. According to Rolex, that infringement of its trade mark rights is punishable under Paragraphs 10 and 60(1) and (2) of the Markenschutzgesetz (Law on the protection of trade marks, 'the MSchG').
Landesgericht Eisenstadt (Itävalta) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 17.1.2002 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden yhteisöön tuontia ja yhteisöstä vientiä ja jälleenvientiä koskevista tietyistä toimenpiteistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3295/94, sellaisena kuin se on muutettuna 25.1.1999 annetulla neuvoston asetuksella N:o 241/1999; jäljempänä asetus N:o 3295/94), tulkinnasta.
Tommy Hilfiger Licensing Inc. and La Chemise Lacoste SA both holders of various protected trade marks, likewise sought the opening of a judicial investigation against X in respect of alleged infringements of the same provisions of the MSchG.
Landesgerichtin mukaan tuomioistuimen suorittaman esitutkinnan aloittaminen Strafprozessordnungin (rikosprosessilaki) 84 §:n 1 momentin perusteella edellyttää, että väitetty menettely on rangaistava teko.
However, on 8 March 2003, the national court informed the Court of Justice that the second of the abovementioned companies had withdrawn its action.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa myös, että Itävallan oikeudessa säädöstasoltaan perustuslain asemassa olevan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 7 artiklan 1 kappaleessa kielletään rankaiseminen teoista, jotka eivät niiden tekoaikana olleet rangaistavia kansallisen tai kansainvälisen oikeuden mukaan.
Guccio Gucci SpA and The GAP Inc., both holders of various protected trade marks, also sought the opening of a judicial investigation against X, whom they had identified as probably being either the director or proprietor of Beijing Carpet Import, a company established in Beijing (China), or the director or proprietor of H. SW Spol SRO, a company established in Bratislava (Slovakia).
Landesgericht toteaa, että MSchG:n nojalla ainoastaan väärennetyn tavaran maahantuonti ja maastavienti on tavaramerkin lainvastaista käyttämistä, mutta tällaisen tavaran pelkkä kauttakuljetus jäsenvaltion alueen kautta ei ole sitä. Lisäksi Itävallan rikosoikeudessa tehdään selvä ero yhtäältä maahantuonnin ja maastaviennin sekä toisaalta kauttakuljetuksen käsitteiden välillä.
According to the Landesgericht, in order to institute a judicial investigation under Paragraph 84(1) of the Strafprozeßordnung, (Code of Criminal Procedure) the conduct complained of must constitute a criminal offence.
Rolex, joka on yksi pääasian kantajista, on useiden suojattujen tavaramerkkien haltija.
The national court also observes that Article 7(1) of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, which has the status of a constitutional law in the Austrian legal system, prohibits the punishment of acts which, at the time of their commission, were not illegal under national or international law.
Sen mukaan tuntemattomat henkilöt loukkasivat sen tavaramerkkioikeuksia yrittäessään kuljettaa Itävallan kautta Italiasta Puolaan 19 kappaletta tavaramerkillä Rolex varustettuja, väärennettyjä kelloja.
Under the MSchG, only the import and export of counterfeit goods, and not their mere transit across the national territory, constitutes illegal use of a trade mark.
Kyseisen yhtiön mukaan kyseessä on sille kuuluvan tavaramerkkioikeuden loukkaus, joka on säädetty rangaistavaksi Markenschutzgesetzin (tavaramerkkilaki; jäljempänä MSchG) 10 §:ssä sekä 60 §:n 1 ja 2 momentissa.
Moreover, Austrian criminal law draws a clear distinction between the concepts of import and export on the one hand, and that of the transit of goods on the other.
Tämän vuoksi yhtiö pyysi Landesgericht Eisenstadtilta tuomioistuimen suorittaman esitutkinnan aloittamista X:ää vastaan näiden säännösten rikkomista koskevien epäilyjen vuoksi.
In those circumstances, the Landesgericht Eisenstadt decided, by its order for reference, as rectified by order of 4 March 2002, to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Landesgericht Eisenstadt on ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevalla päätöksellään, sellaisena kuin se on oikaistuna 4.3.2002 tehdyllä päätöksellä, päättänyt lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
'Is a provision of national law, in casu Paragraph 60(1) and (2) of the MSchG, in conjunction with Paragraph 10a thereof, which may be interpreted as meaning that the mere transit of goods manufactured/distributed in contravention of provisions of the law on trademarks is not punishable under criminal law, contrary to Article 2 of Council Regulation (EC) No 3295/94 of 22 December 1994 laying down measures to prohibit the release for free circulation, export, re-export or entry for a suspensive procedure of counterfeit and pirated goods, as amended by Council Regulation (EC) No 241/1999 of 25 January 1999?'
Tommy Hilfiger Licensing Inc. ja La Chemise Lacoste, jotka ovat useiden suojattujen tavaramerkkien haltijoita, pyysivät myös tuomioistuimen suorittaman esitutkinnan aloittamista X:ää vastaan MSchG:n samojen säännösten rikkomista koskevien epäilyjen vuoksi. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ilmoitti kuitenkin 8.3.2003 yhteisöjen tuomioistuimelle, että näistä yrityksistä viimeksi mainittu oli luopunut kanteestaan.
The Court notes that the interpretation of the scope of that regulation is not conditional upon the type of national proceedings (civil, criminal, administrative) in which that interpretation is relied on.
"Onko kansallisen oikeuden säännös — tässä tapauksessa MSchG:n 60 §:n 1 ja 2 momentti luettuna yhdessä sen 10 a §:n kanssa —, joka voidaan tulkita siten, että tavaramerkkilainsäädännön vastaisesti valmistettujen/levitettyjen tavaroiden pelkkä kauttakuljetus ei ole rangaistava, väärennettyjen ja laittomasti valmistettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen, viennin, jälleenviennin
It is not for the Court of Justice to rule on the interpretation of national law, which is a matter for the national court alone.
samassa 2 artiklassa kiellettyjen menettelyjen osalta, edellyttäen, että nämä seuraamukset ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia.
Moreover, according to settled case-law, national courts are required to interpret their national law within the limits set by Community law, in order to achieve the result intended by the Community rule in question.
tai suspensiomenettelyyn asettamisen kieltämistä koskevista toimenpiteistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3295/94 2 artiklan, sellaisena kuin se on 25.1.1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 241/1999, vastainen?"
If such a compatible interpretation is possible, it will be for the national court, in order to secure for holders of intellectual property rights protection of those rights against abuses prohibited by Article 2 of Regulation No 3295/94, to apply to the transit of counterfeit goods across the national territory the civillaw remedies applicable under national law to other conduct prohibited by that article, provided that they are effective and proportionate and constitute an effective deterrent.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan kyseisen asetuksen soveltamisalan tulkinta ei riipu siitä, minkä tyyppisen kansallisen menettelyn (siviilioikeudellisen, rikosoikeudellisen vai hallinnollisen menettelyn) yhteydessä tähän tulkintaan vedotaan.
However, a particular problem arises where the principle of compatible interpretation is applied to criminal matters.
Kuitenkin yhteisön oikeuden mukaista tulkintaa koskevan periaatteen soveltamiseen liittyy erityinen ongelma rikosasioissa.
As the Court has also held, that principle finds its limits in the general principles of law which form part of the Community legal system and, in particular, in the principles of legal certainty and nonretroactivity.
Niinpä kuten yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, kyseiselle periaatteelle on yhteisön oikeuteen kuuluvista yleisistä oikeusperiaatteista, erityisesti oikeusvarmuuden ja taannehtivuuskiellon periaatteista johtuvat rajoituksensa.
In that regard, the Court has held on several occasions that a directive cannot, of itself and independently of a national law adopted by a Member State for its implementation, have the effect of determining or aggravating the liability in criminal law of persons who act in contravention of the provisions of that directive.
Yhteisöjen tuomioistuin on jo useita kertoja todennut tästä asiasta, että direktiivillä ei voi itsessään ja sen soveltamiseksi annetusta jäsenvaltion sisäisestä lainsäädännöstä riippumatta olla sellaista vaikutusta, että direktiivin säännöksiä rikkovien henkilöiden rikosoikeudellinen vastuu määritetään tai sitä ankaroitetaan direktiivin perusteella.
Even though in the case at issue in the main proceedings the Community rule in question is a regulation, which by its very nature does not require any national implementing measures, and not a directive, Article 11 of Regulation No 3295/94 empowers Member States to adopt penalties for infringements of Article 2 of that regulation, thereby making it possible to transpose to the present case the Court's reasoning in respect of directives.
Jos kansallinen tuomioistuin katsoisi, että kansallisen oikeuden asiaankuuluvissa säännöksissä ei kielletä, eikä siis säädetä rangaistavaksi väärennettyjen tavaroiden pelkkää kauttakuljetusta kyseessä olevan jäsenvaltion alueella, kuten asetuksen N:o 3295/94 2 ja 11 artiklassa kuitenkin vaaditaan, tästä olisi pääteltävä, että viimeksimainitut säännökset estävät kyseiset kansalliset säännökset.