natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, the subsequent adoption of the minimum common list of third countries regarded as safe countries of origin and the common list of European safe third countries (together: ‘the lists of safe countries’) should proceed in accordance with the co-decision procedure.
Näin ollen yhteinen vähimmäisluettelo turvallisina alkuperämaina pidetyistä kolmansista maista ja yhteinen luettelo eurooppalaisista turvallisista kolmansista maista (jäljempänä yhdessä turvallisten maiden luettelot) on hyväksyttävä tämän jälkeen yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
By the contested provisions, the Council therefore unlawfully made use, in an act of secondary legislation, of legal bases enabling it to adopt the lists of safe countries by way of a procedure requiring only the consultation of the Parliament.
Neuvosto on kanteen kohteena olevilla säännöksillä näin ollen sääntöjenvastaisesti vahvistanut johdetun oikeuden säädöksessä oikeusperustoja, jotka mahdollistavat sen, että se voi hyväksyä turvallisten maiden luetteloja soveltamalla menettelyä, jossa edellytetään ainoastaan parlamentin kuulemista.
According to the Parliament, by creating a secondary legal basis in this way, the Council ‘reserved to itself a right to legislate’.
Luomalla tällä tavoin johdetun oikeusperustan neuvosto on pidättänyt itselleen lainsäädäntövaltaa.
However, nowhere does the Treaty provide for the Council to be able to establish new legal bases for the purposes of the adoption of secondary legislation outside the existing procedures for the adoption of legislative acts and implementing measures.
Perustamissopimuksessa ei kuitenkaan ole määrätty mitään siitä, että neuvosto voisi lainsäädäntötoimien ja täytäntöönpanotoimien jo olemassa olevien antamismenettelyjen ulkopuolella vahvistaa uusia oikeusperustoja voidakseen antaa johdetun oikeuden säännöksiä.
The Parliament takes the view that the possible existence of a Council practice of establishing secondary legal bases cannot serve as justification.
Parlamentti katsoo, että neuvoston mahdollisella käytännöllä vahvistaa johdettuja oikeusperustoja ei voida perustella tällaista toimintaa.
The Commission takes the view that the secondary legal bases contained in the contested provisions are unlawful.
Komissio katsoo, että kanteen kohteena oleviin säännöksiin sisältyvät johdetut oikeusperustat ovat sääntöjenvastaisia.
The Community legislature does not have the option of choosing the manner in which it exercises its powers.
Yhteisön lainsäätäjällä ei ole oikeutta valita tapaa, jolla se harjoittaa toimivaltuuksiaan.
The institutions may act only within the limits of the powers conferred upon them by the Treaties, which alone determine the procedures for the adoption of legislative acts.
Toimielimet voivat toimia vain niille perustamissopimuksella annettujen toimivaltuuksien rajoissa, jo perustamissopimukset yksin määrittävät lainsäädäntötoimien antamista koskevat menettelyt.
According to the Commission, the contested provisions cannot be regarded as reservations of the right to exercise implementing power, available to the Council on the basis of the third indent of Article 202 EC.
Komission mukaan ei voida katsoa, että kanteen kohteena olevilla säännöksillä pidätettäisiin täytäntöönpanovaltaa, minkä neuvosto voisi tehdä EY 202 artiklan kolmannen luetelmakohdan perusteella.
The contested provisions constitute a twofold procedural abuse: first, in relation to the unanimity rule laid down in point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC at the time of the adoption of Directive 2005/85 and, second, in relation to the co-deci-sion procedure which must replace that rule once Community legislation is adopted which defines the common rules and basic principles governing asylum policy.
Sen mukaan kanteen kohteena olevat säännökset muodostavat menettelymääräysten väärinkäytön kahdella tapaa, ensinnäkin EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan d alakohdassa määrätyn, yksimielisyyttä koskevan säännön osalta direktiiviä 2005/85 annettaessa, ja toiseksi yhteispäätösmenettelyn osalta, jota sovelletaan kyseisen säännön sijaan silloin, kun on annettu yhteisön säädökset, joissa on määritelty turvapaikkapolitiikkaa koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet.
The Council submits that, on the contrary, nothing in the EC Treaty precludes an act adopted in accordance with the procedure laid down by the applicable legal basis from creating a secondary legal basis for the purposes, inter alia, of the subsequent adoption of a legislative act in that area by means of a simplified decision-making procedure.
Neuvosto toteaa, että päinvastoin mikään EY:n perustamissopimuksessa ei ole esteenä sille, että sellaisella säädöksellä, joka on annettu soveltuvassa oikeusperustassa säädetyn menettelyn mukaisesti, luodaan johdettu oikeusperusta, jonka nojalla on tarkoitus antaa myöhemmin tällä alalla lainsäädäntötoimi yksinkertaistetussa päätöksentekomenettelyssä.
According to the Council, the use of secondary legal bases is an established legislative technique, which is illustrated in numerous Community acts.
Sen mukaan johdettujen oikeusperustojen käyttäminen on vakiintunut lainsäädäntötekniikka, jota on käytetty lukuisissa yhteisön säädöksissä.
The only lesson to be drawn from the judgment in United Kingdom v Council is that a secondary legal basis cannot result in the procedure laid down by the Treaty becoming more cumbersome, which is not the case as regards the procedure introduced by Directive 2005/85.
Ainoa anti, joka edellä mainitussa asiassa Yhdistynyt kuningaskunta vastaan neuvosto annetusta tuomiosta voidaan johtaa, on, että johdetulla oikeusperustalla ei voida hankaloittaa perustamissopimuksessa määrättyä menettelyä, mistä ei ole kyse direktiivillä 2005/85 perustetussa menettelyssä.
The Council takes the view that the circumstances of the case called for recourse to be had to a secondary legal basis, and that the first indent of Article 67(5) EC did not preclude this.
Neuvosto katsoo, että esillä olevan asian olosuhteiden perusteella oli perusteltua käyttää johdettua oikeusperustaa, eikä EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäinen luetelmakohta ollut sille esteenä.
The instruments constituted by the lists of safe countries fall within an area characterised both by great political sensitivity on the part of the Member States, and by the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of the third countries in question.
Turvallisten maiden luetteloista muodostuvat asiakirjat kuuluvat alalle, jolle on ominaista sekä korostettu poliittinen arkaluonteisuus jäsenvaltioiden osalta että käytännön tarve reagoida nopeasti ja tehokkaasti tilanteiden vaihteluihin kyseisissä kolmansissa maissa.
In fact, those instruments cannot be used effectively unless they are adopted and subsequently amended by means of a procedure such as that introduced by the contested provisions.
Juuri tämän vuoksi näitä asiakirjoja voitaisiin käyttää tehokkaalla tavalla vain, jos ne hyväksytään ja niitä myöhemmin muutetaan kanteen kohteena olevilla säännöksillä perustetun menettelyn kaltaisessa menettelyssä.
The Council denies that the secondary legal bases contained in the contested provisions conflict with the co-decision procedure provided for in the first indent of Article 67(5) EC.
Neuvosto kiistää näkemyksen, jonka mukaan kanteen kohteena oleviin säännöksiin sisältyvät johdetut oikeusperustat ovat ristiriidassa EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätyn yhteispäätösmenettelyn kanssa.
That provision is applicable only on the twofold condition that the act to be adopted is founded on points 1 or 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC and that the Council has previously adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issue.
Tätä määräystä voidaan soveltaa vain kahden edellytyksen täyttyessä, eli kun annettava säädös perustuu EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohtaan tai 2 alakohdan a alakohtaan ja kun neuvosto on antanut etukäteen yhteisön säädökset, joissa on määritelty näitä asioita koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet.
With regard to the first of those conditions, the Council observes, in essence, that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but will be founded on the contested provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that used for the adoption of the basic act.
Neuvosto huomauttaa ensimmäisen edellytyksen osalta lähinnä, että turvallisten maiden luetteloita ei hyväksytä EY 63 artiklan vaan kanteen kohteena olevien säännösten perusteella; viimeksi mainituissa säädetään perussäädöksen antamisessa noudatettua menettelyä kevyemmästä menettelystä.
The Council adds that, since the Treaty required only the consultation of the Parliament for the adoption of Directive 2005/85, it is hard to find fault with recourse to the contested provisions which provide for the same level of participation by the Parliament.
Neuvosto toteaa lisäksi, että koska perustamissopimuksessa edellytettiin direktiivin 2005/85 antamisen osalta ainoastaan parlamentin kuulemista, ei ole perusteltua kritisoida sitä, että se on käyttänyt kanteen kohteena olevia säännöksiä, joissa säädetään parlamentin samantasoisesta osallistumisesta.
As far as the second condition is concerned, the Council takes the view that, by referring to ‘Community legislation’, the first indent of Article 67(5) EC does not require the common rules and basic principles to be laid down in a single legislative act and at a specific time.
Neuvosto katsoo toisen edellytyksen osalta, että kun EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitaan ”yhteisön säädökset”, siinä ei edellytetä, että yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet olisi vahvistettava yhdessä ainoassa lainsäädäntötoimessa ja tietyllä hetkellä.
The transition to the co-decision procedure is linked to a substantive, rather than to a formal or temporal, criterion.
Yhteispäätösmenettelyyn siirtyminen tapahtuu aineellisten eikä muodollisten tai ajallisten perusteiden nojalla.
Since the conditions laid down for transition to the co-decision procedure have not been fulfilled, neither the Parliament’s prerogatives nor the institutional balance have been undermined.
Koska yhteispäätösmenettelyyn siirtymiselle määrätyt edellytykset eivät täyttyneet, parlamentin oikeuksia tai toimielinten välistä tasapainoa ei ole loukattu.
The French Republic submits that the adoption of the lists of safe countries forms part of Community legislation defining ‘the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC.
Ranskan tasavalta toteaa, että turvallisten maiden luettelojen hyväksyminen kuuluu niiden yhteisön säädösten piiriin, joissa määritellään EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut ”yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet”.
Consequently, even if those lists are required to be adopted on the basis of the Treaty itself and not on the basis of the contested provisions, they should be adopted only after mere consultation of the Parliament.
Näin ollen, vaikka nämä luettelot on hyväksyttävä itse perustamissopimuksen eikä kanteen kohteena olevien säännösten perusteella, edellytyksenä on ainoastaan pelkkä parlamentin kuuleminen.
With regard to the general question of the possibility of recourse to a secondary legal basis, the French Republic, like the Council, takes the view that there is nothing in the Treaty that precludes it.
Yleisestä kysymyksestä, joka koskee sitä, onko mahdollista käyttää johdettua oikeusperustaa, kyseinen jäsenvaltio toteaa samoin kuin neuvosto, ettei mikään perustamissopimuksessa ole esteenä sille.
Recourse to secondary legal bases is an established practice of the Community legislature.
Johdettujen oikeusperustojen käyttäminen vastaa sen mukaan yhteisön lainsäätäjän vakiintunutta käytäntöä.
Admittedly, a mere practice cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the Community institutions.
On totta, että pelkän käytännön perusteella ei voida poiketa perustamissopimuksen säännöistä, eikä tämä käytäntö voi siis luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä.
Finally, as regards the substantive conditions for recourse to secondary legal bases, these are met in the present case.
Se toteaa lopuksi, että johdettujen oikeusperustojen käyttöä koskevat aineelliset edellytykset täyttyvät esillä olevassa asiassa.
The contested provisions are of great political sensitivity and reflect the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of third countries.
Kanteen kohteena olevat säännökset ovat poliittisesti hyvin arkaluonteisia, ja niihin liittyy käytännön tarve reagoida nopeasti ja tehokkaasti tilanteiden vaihteluihin kyseisissä kolmansissa maissa.
By its first two pleas in law, the Parliament raises, in essence, the question whether the Council could lawfully provide in the contested provisions for the adoption and amendment of the lists of safe countries by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consulting the Parliament.
Kahdella ensimmäisellä kanneperusteellaan parlamentti tuo esiin kysymyksen siitä, saattoiko neuvosto laillisesti säätää kanteen kohteena olevissa säännöksissä, että se voi hyväksyä turvallisten kolmansien maiden luettelot ja muuttaa niitä määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja parlamenttia kuultuaan.
The Council must properly explain, by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented, why exception is being made to the rule that, under the system established by the Treaty, when measures implementing a basic instrument need to be taken at Community level, it is the Commission which, in the normal course of events, is responsible for exercising that power (Commission v Council, paragraph 51).
Neuvoston on näet asianmukaisesti perusteltava täytäntöönpantavan perussäädöksen luonteen ja sisällön perusteella poikkeus säännöstä, jonka mukaan silloin kun perustamissopimuksen alaan kuuluvassa järjestelmässä on toteutettava yhteisön tasolla perussäädöstä koskevia täytäntöönpanotoimia, tämän toimivallan käyttäminen kuuluu normaalisti komissiolle (em. asia komissio v. neuvosto, tuomion 51 kohta).
In the present case, the Council expressly referred, in recital 19 in the preamble to Directive 2005/85, to the political importance of the designation of safe countries of origin and, in recital 24, to the potential consequences for asylum applicants of the safe third country concept.
Esillä olevassa asiassa neuvosto on nimenomaisesti viitannut direktiivin 2005/85 19. perustelukappaleessa turvallisten alkuperämaiden määrittämisen poliittiseen merkitykseen ja saman direktiivin 24 perustelukappaleessa seurauksiin, joita turvallisten kolmansien maiden käsitteestä voi koitua turvapaikanhakijoille.
However, as the Advocate General stated at point 21 of his Opinion, the grounds set out in those recitals are conducive to justifying the consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists of safe countries and the amendments to be made to them, but not to justifying sufficiently a reservation of implementing powers which is specific to the Council.
Kuten julkisasiamies on kuitenkin todennut ratkaisuehdotuksensa 21 kohdassa, kyseisissä perustelukappaleissa esitetyillä syillä pyritään perustelemaan parlamentin kuulemista turvallisten maiden luettelojen vahvistamisesta ja muuttamisesta, mutta niillä ei pyritä perustelemaan riittävällä tavalla erityisen täytäntöönpanovallan pidättämistä neuvostolle.
In addition, in the present dispute — which concerns a directive the contested provisions of which reserve to the Council a power which is not limited in time — the Council has not advanced any argument as to why those provisions should be reclassified as provisions on the basis of which the Council has reserved the right to exercise directly specific implementing powers itself.
Lisäksi on todettava, että esillä olevassa asiassa, jossa on kyseessä direktiivi, jonka kanteen kohteena olevissa säännöksissä pidätetään neuvostolle toimivaltaa, jota ei ole rajattu ajallisesti, neuvosto ei ole esittänyt mitään väitteitä siitä, että nämä säännökset olisi luokiteltava uudelleen säännöksiksi, joiden perusteella se on pidättänyt itselleen oikeuden käyttää välittömästi erityistä täytäntöönpanovaltaa.
On the contrary, the Council confirmed at the hearing that those provisions confer upon it a secondary legislative power.
Sitä vastoin neuvosto on todennut istunnossa, että kyseisissä säännöksissä myönnetään sille johdettua lainsäädäntövaltaa.
In those circumstances, no possibility arises of a reclassification of the contested provisions to enable the view to be taken that the Council applied the third indent of Article 202 EC.
Näissä olosuhteissa kysymys siitä, olisiko kanteen kohteena olevat säännökset mahdollisesti luokiteltava uudelleen siten, että voitaisiin katsoa, että neuvosto on soveltanut EY 202 artiklan kolmatta luetelmakohtaa, ei tule esille.
Second, it should be noted that, in the context of the application of Article 67 EC, the measures to be taken in the areas covered by points 1 and 2(a) of Article 63 EC are adopted in accordance with two separate procedures laid down in Article 67 EC: the procedure for unanimous adoption after consultation of the Parliament or the co-decision procedure.
Toiseksi on todettava, että EY 67 artiklan soveltamisen yhteydessä EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdassa ja 2 alakohdan a alakohdassa tarkoitetuilla aloilla toteutettavat toimet annetaan EY 67 artiklassa määrätyissä kahdessa erillisessä menettelyssä, eli joko neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan tai yhteispäätösmenettelyssä.
The contested provisions introduce a procedure for the adoption of those measures by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consultation of the Parliament; such a procedure differs from those laid down in Article 67 EC.
Kanteen kohteena olevissa säännöksissä perustetaan menettely, jossa neuvosto hyväksyy kyseiset toimet määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, ja tämä menettely poikkeaa EY 67 artiklassa määrätyistä menettelyistä.
However, it has already been held that the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves (see United Kingdom v Council, paragraph 38).
On kuitenkin jo todettu, että yhteisön toimielinten päätöksentekoa koskevat säännöt vahvistetaan perustamissopimuksessa, eivätkä ne ole jäsenvaltioiden eivätkä toimielinten itsensä määrättävissä (ks. em. asia Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomion 38 kohta).
The Treaty alone may, in particular cases such as that provided for in the second indent of Article 67(2) EC, empower an institution to amend a decision-making procedure established by the Treaty.
Ainoastaan perustamissopimuksessa voidaan EY 67 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa määrätyn tapauksen kaltaisissa erityistapauksissa valtuuttaa toimielin muuttamaan perustamissopimuksessa määrättyä päätöksentekomenettelyä.
To acknowledge that an institution can establish secondary legal bases, whether for the purpose of strengthening or easing the detailed rules for the adoption of an act, is tantamount to according that institution a legislative power which exceeds that provided for by the Treaty.
Siitä, että toimielimelle tunnustettaisiin mahdollisuus vahvistaa johdettuja oikeusperustoja säädöksen antamista koskevien menettelyjen tiukentamiseksi tai lieventämiseksi, seuraisi, että toimielimelle myönnettäisiin lainsäädäntövaltaa, joka ylittäisi perustamissopimuksessa määrätyn toimivallan.
The Council cannot reasonably claim that the adoption procedure laid down by the contested provisions does not conflict with the co-decision procedure on the ground that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but on the basis of those provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that under which the basic act was adopted.
Neuvosto ei voi pätevästi väittää, että kanteen kohteena olevissa säännöksissä säädetty hyväksymismenettely ei ole ristiriidassa yhteispäätösmenettelyn kanssa sillä perusteella, että turvallisten maiden luetteloita ei hyväksytä EY 63 artiklan vaan kanteen kohteena olevien säännösten perusteella; viimeksi mainituissa säädetään perussäädöksen antamisessa noudatettua menettelyä kevyemmästä menettelystä.
Such an argument effectively accords provisions of secondary legislation primacy over primary legislation — in the present case, Article 67 EC, paragraphs (1) and (5) of which must be applied successively in compliance with the conditions laid down to that effect.
Tällainen päättely johtaisi näet siihen, että johdetun oikeuden säännöksistä tulisi ensisijaisia verrattuna primaarioikeuteen eli esillä olevassa asiassa EY 67 artiklaan, jonka 1 ja 5 kohtaa on sovellettava peräkkäin näissä määräyksissä tätä tarkoitusta varten määrättyjä edellytyksiä noudattaen.
Nor can the adoption of secondary legal bases be justified on the basis of considerations relating to the politically sensitive nature of the issue concerned or to a concern to ensure the effectiveness of a Community action.
Johdettujen oikeusperustojen vahvistamista ei voida perustella myöskään niiden näkemysten perusteella, jotka koskevat kyseisen alan poliittista arkaluonteisuutta tai tarvetta taata yhteisön toimen tehokkuus.
Furthermore, the existence of an earlier practice of establishing secondary legal bases cannot reasonably be relied upon.
Lisäksi on todettava, että johdettujen oikeusperustojen vahvistamista koskevaan aikaisempaan käytäntöön ei voida asianmukaisesti vedota.
It follows that, by including in Directive 2005/85 the secondary legal bases constituted by the contested provisions, the Council infringed Article 67 EC, thereby exceeding the powers conferred on it by the Treaty.
Edellä esitetystä seuraa, että neuvosto on rikkonut EY 67 artiklaa sisällyttäessään direktiiviin 2005/85 kanteen kohteena olevista säännöksistä muodostuvat johdetut oikeusperustat, ja se on ylittänyt tällöin sille perustamissopimuksessa myönnetyn toimivallan.
It must be added that, as regards the future adoption of the lists of safe countries and their amendment, the Council must proceed in compliance with the procedures established by the Treaty.
Lisäksi on todettava, että neuvoston tehtävänä on myös tulevaisuudessa hyväksyä turvallisten maiden luettelot ja muuttaa niitä perustamissopimuksessa vahvistettuja menettelyjä noudattaen.
In that respect, in order to determine whether the adoption and amendment of the lists of safe countries through legislation or any decision to apply the third indent of Article 202 EC, in the form of a delegation or reservation of implementing powers, fall within paragraphs (1) or (5) of Article 67 EC, it is necessary to assess whether, with the adoption of Directive 2005/85, the Council has adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issues covered by points 1 and 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC.
Tämän osalta on todettava, että sen arvioimiseksi, kuuluuko turvallisten maiden luettelojen hyväksyminen tai muuttaminen lainsäädäntöteitse tai mahdollinen päätös soveltaa EY 202 artiklan kolmatta luetelmakohtaa delegoinnin tai täytäntöönpanovallan pidättämisen muodossa EY 67 artiklan 1 tai 5 kohdan soveltamisalaan, on selvitettävä, onko neuvosto antaessaan direktiivin 2005/85 antanut yhteisön säädökset, joissa on määritelty EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan ja 2 alakohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvia asioita koskevat yhteiset säännöt ja keskeiset periaatteet.
As regards procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status, point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC merely provides for the adoption of ‘minimum standards’.
EY 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan d alakohdassa pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista jäsenvaltioissa koskevan menettelyn osalta mainitaan ainoastaan ”vähimmäisvaatimukset”.