natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the Court made fairly frequent use of the possibility oered by Article 20 of the Statute of determining cases without an Opinion of the Advocate General where they do not raise any new point of law.
Yhteisöjen tuomioistuin käytti myös melko usein perussäännön 20 artiklassa annettua mahdollisuutta ratkaista asia ilman julkisasiamiehen ratkaisuehdotusta, kun asiassa ei tule esiin uutta oikeuskysymystä.
About 33 % of the judgments delivered in 2006 were delivered without an Opinion (compared with 35 % in 2005).
Mainittakoon, että noin 33 prosenttia vuonna 2006 julistetuista tuomioista annettiin ilman ratkaisuehdotusta (vuonna 2005 35 prosenttia tuomioista annettiin ilman ratkaisuehdotusta).
As regards the distribution of judgments between the various formations of the Court, it may be noted that the Grand Chamber and the full Court dealt with nearly 13 %, chambers of five judges with 63 %, and chambers of three judges with 24 %, of the cases brought to a close in 2006.
Asioiden jakamisesta yhteisöjen tuomioistuimen eri kokoonpanoille on todettava, että suuri jaosto ja täysistunto käsittelivät vuonna 2006 ratkaistuista asioista lähes 13 prosenttia, viiden tuomarin kokoonpanossa niistä käsiteltiin 63 prosenttia ja kolmen tuomarin kokoonpanossa 24 prosenttia.
Compared with the previous year, the number of cases dealt with by five-judge chambers increased signicantly (54 % in 2005), the number decided by the Grand Chamber remained stable (13 % in 2005), and the number disposed of by three-judge chambers decreased markedly (33 % in 2005).
Edelliseen vuoteen nähden viiden tuomarin kokoonpanossa käsiteltyjen asioiden määrä kasvoi merkittävästi (54 prosenttia vuonna 2005), suuren jaoston käsittelemien asioiden määrä pysyi ennallaan (13 prosenttia vuonna 2005) ja kolmen tuomarin kokoonpanossa käsiteltyjen asioiden määrä pieneni huomattavasti (33 prosenttia vuonna 2005).
For further information regarding the statistics for the 2006 judicial year, reference should be made to Part C of this chapter.
Toimintakauden 2006 tilastoja koskevien muiden tietojen osalta viitataan vuosikertomuksen tämän osan C kohtaan.
This section presents the main developments in the case-law, arranged by subject as follows: constitutional or institutional issues; European citizenship; free movement of goods; agriculture; free movement of persons, services and capital; visas, asylum and immigration; competition rules; approximation and harmonisation of laws; trade marks; taxation; social policy; cooperation in civil and judicial matters; police and judicial cooperation in criminal matters. Quite frequently, however, a judgment which, on the basis of the main issue addressed by it, comes under a given subject, also broaches questions of great interest concerning another subject.
Vuosikertomuksen tässä kohdassa esitellään oikeuskäytännön tärkeimmät ratkaisut seuraavalla tavalla alakohtaisesti jaoteltuina: konstitutionaaliset tai institutionaaliset kysymykset;Euroopan unionin kansalaisuus; tavaroiden vapaa liikkuvuus; maatalous; henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus; viisumit, turvapaikka ja maahanmuutto; kilpailusäännöt; lainsäädäntöjen lähentäminen; tavaramerkit; verotus; sosiaalipolitiikka; yksityisoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen yhteistyö; rikosasioissa tehtävä poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö;
Summarising the principles which may be derived from its caselaw on the conclusion of international agreements by the Community, the Court observed first of all that in order to find, in the absence of express Treaty provisions, that the Community — which enjoys only conferred powers — has exclusive competence, it is necessary to have shown, on the basis of a specic analysis of the relationship between the agreement envisaged and the Community law in force, that the conclusion of such an agreement is capable of aecting the Community rules.
Yhteisöjen tuomioistuin esitti yhteenvedon päätelmistä, joita voidaan tehdä sen oikeuskäytännöstä, joka koskee kansainvälisten sopimusten tekemistä yhteisön toimesta, ja muistutti aluksi, että jotta perustamissopimuksen nimenomaisten määräysten puuttuessa voitaisiin todeta yhteisöllä, jolla on ainoastaan jaettua toimivaltaa, olevan yksinomainen toimivalta, on suunnitellun sopimuksen ja voimassa olevan yhteisön oikeuden välisen suhteen konkreettisen tarkastelun perusteella osoitettava, että tällaisen sopimuksen tekeminen vaikuttaisi yhteisön oikeussääntöihin.
The Court then conducted an examination of that kind as regards both the rules governing the jurisdiction of courts and the rules concerning the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters.
Tämän jälkeen se tutki tällä tavoin sekä tuomioistuinten toimivaltaa koskevat säännöt että säännöt, jotka koskevat yksityisoikeuden alalla annettujen tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa.
After the Court had (i) established that, by virtue of the very existence of Regulation (EC) No 44/2001, which provides for a unied and coherent system of rules on jurisdiction, any international agreement also establishing a unied system of rules on conict of jurisdiction such as that established by that regulation is capable of aecting those rules of jurisdiction, (ii) specically veried that that is indeed the case with the agreement envisaged despite the inclusion in it of a disconnection clause providing that the agreement does not aect the application by the Member States of the relevant provisions of Community law and (iii) stated that the same finding may be made with regard to the provisions envisaged regarding the recognition and enforcement of judgments, it reached the conclusion that the new Lugano Convention falls entirely within the sphere of exclusive competence of the Community.
Todettuaan, että jo sen vuoksi, että on olemassa asetus N:o 44/2001, jossa säädetään kokonaisvaltaisesta ja johdonmukaisesta toimivaltasääntöjen järjestelmästä, jokainen sellainen kansainvälinen sopimus, jolla myös perustetaan asetuksella laaditun kaltainen tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen kokonaisvaltainen järjestelmä, on omiaan vaikuttamaan kyseisiin toimivaltasääntöihin, ja selvitettyään konkreettisesti, että tilanne oli nimenomaan tällainen suunnitellun sopimuksen osalta siitä huolimatta, että siihen oli otettu irtautumislauseke, jonka mukaan se ei vaikuta siihen, miten jäsenvaltiot soveltavat yhteisön oikeuden asianomaisia oikeussääntöjä, sekä esitettyään lopuksi, että sama toteamus voidaan esittää tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien suunniteltujen määräysten osalta, yhteisöjen tuomioistuin päätteli, että uuden Luganon sopimuksen tekeminen kuuluu kokonaan yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
In Case C-177/04 Commission v France [2006] ECR I-2461, the Court had to decide an action for failure to full obligations under Article 228 EC.
Yhteisöjen tuomioistuimen piti asiassa C-177/04, komissio vastaan Ranska (tuomio 14.3.2006, Kok. 2006, s.
It is accordingly permissible for the Commission to limit the extent of the failure to full obligations which it asks the Court to find, so as to take account of partial measures to comply adopted in the course of the proceedings.
I-2461) antaa ratkaisu EY 228 artiklan nojalla nostetusta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeneesta kanteesta.
After establishing that the failure on the part of the French Republic to full obligations still subsisted at the date of the Court’s examination of the facts, the Court examined the Commission’s proposal of a periodical penalty payment. It recalled first of all that Article 228 EC has the objective of inducing a Member State to comply with a judgment establishing a failure to full obligations, and thereby of ensuring that Community law is in fact applied; such a penalty payment and a lump sum are both intended to place the Member State concerned under economic pressure inducing it to put an end to the infringement and are decided upon according to the degree of persuasion needed for the Member State to alter its conduct.
Koska Ranskan tasavalta oli vedonnut siihen, että sitä, että Euroopan yhteisöjen komissio oli oikeudenkäynnin aikana muotoillut vaatimuksensa uudelleen, oli pidettävä sellaisena uutena vaatimuksena, josta seuraa kanteen tutkimatta jättäminen, yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vaatimus, jonka mukaan kanteen kohde on rajattava oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, ei voi merkitä sitä, että kaikissa tapauksissa vaadittaisiin, että perustellun lausunnon lausunto-osan ja kanteessa esitettyjen vaatimusten pitäisi aina olla täysin yhteneviä, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu vaan ainoastaan rajattu.
It is for the Court, in the exercise of its discretion, to set a penalty payment in the light of the basic criteria which are, in principle, the duration of the infringement, the seriousness of the infringement and the ability of the Member State to pay.
Näin ollen on sallittua, että komissio rajaa sen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen laajuutta, jonka toteamista se vaatii, jolloin otetaan huomioon oikeudenkäynnin aikana toteutetut osittaiset täytäntöönpanotoimet.
In this connection, the Court observed that, while guidelines such as those in the notices published by the Commission may indeed contribute to ensuring the transparency, predictability and legal certainty of that institution’s actions, it nevertheless remains the fact that exercise of the power conferred on the Court by Article 228(2) EC is not subject to the condition that the Commission adopts such rules, which in any event cannot bind the Court.
Todettuaan, että Ranskan tasavallan osalta moitittu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen oli jatkunut siihen saakka, kun yhteisöjen tuomioistuin tutki tosiseikat, yhteisöjen tuomioistuin tutki komission esittämän uhkasakkoehdotuksen.
In the case in point, while the Court accepted the coecients relating to the seriousness of the infringement, to the gross domestic product of the Member State concerned and to its number of votes, it did not, on the other hand, uphold the coecient relating to the duration of the infringement.
Yhteisöjen tuomioistuimen on harkintavaltaa käyttäessään vahvistettava uhkasakko, jolloin peruskriteereinä on otettava huomioon lähtökohtaisesti rikkomisen kesto, sen vakavuusaste ja kyseisen jäsenvaltion maksukyky.
Holding that, for the purposes of calculating that coecient, regard is to be had to the period between the Court’s first judgment and the time at which it assesses the facts, not the time at which the case is brought before it, the Court ordered the Member State to pay a penalty payment higher than that proposed by the Commission.
Lisäksi on otettava huomioon ne seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille eduille, ja se kiireellisyys, jolla kyseinen jäsenvaltio on saatava noudattamaan velvoitteitaan.
In Case C-459/03 Commission v Ireland [2006] ECR I-4635, which was an action for failure to full obligations brought by the Commission, the Court declared that, by instituting disputesettlement proceedings against the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland under the United Nations Convention on the Law of the Sea concerning the MOX plant located at Sellaeld (United Kingdom), Ireland had failed to full its obligations under various provisions of the EC and EA Treaties.
Koska se arvioi, että kerrointa laskettaessa oli otettava huomioon kesto yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisestä tuomiosta siihen, kun yhteisöjen tuomioistuin arvioi tosiseikkoja, eikä siihen, kun kanne pantiin vireille, yhteisöjen tuomioistuin velvoitti kyseisen jäsenvaltion maksamaan komission ehdottamaa suuremman uhkasakon.
The reasoning followed by the Court in reaching that conclusion comprised several stages.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi komission asiassa C-459/03, komissio vastaan Irlanti (tuomio 30.5.2006, Kok. 2006, s.
After reasoning involving the rules governing the conclusion of international agreements by the Community, the relevant Community legislation and a specic examination of the provisions alleged by Ireland to have been infringed, the Court reached the conclusion that the provisions of the Convention relied on by Ireland in the dispute relating to the MOX plant which was submitted to the arbitral tribunal are rules which form part of the Community legal order. Therefore the Court has jurisdiction to deal with disputes relating to the interpretation and application of those provisions and to assess a Member State’s compliance with them, and it is the Court which, by virtue of Article 292 EC, has exclusive jurisdiction to deal with a dispute such as that brought by Ireland before the arbitral tribunal.
I-4635) vireille panemassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeneessa menettelyssä, että Irlanti ei ollut noudattanut EY:n ja EA:n perustamissopimusten eri määräysten mukaisia velvoitteitaan, koska se oli aloittanut Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen mukaisen riitojenratkaisumenettelyn Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan Sellaeldissä (Yhdistynyt kuningaskunta) sijaitsevan MOX-laitoksen osalta.
However, Ireland’s failure to full obligations did not end there.
Yhteisöjen tuomioistuin teki tämän päätelmän monivaiheisen päättelyn perusteella.
It also failed to full its Community obligations by submitting Community measures for examination by the arbitral tribunal, in particular various directives adopted on the basis of the EC Treaty or the EA Treaty; this constituted a further breach of the obligation resulting from Articles 292 EC and 193 EA to respect the exclusive jurisdiction of the Court to interpret and apply provisions of Community law.
Se pohti aluksi sen osalta, että komissio arvosteli Irlantia siitä, että tämä ei ollut noudattanut EY 292 artiklaa, jonka mukaan jäsenvaltiot sitoutuvat ratkaisemaan EY:n perustamissopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat riidat vain perustamissopimuksessa määrätyllä tavalla, oliko merioikeusyleissopimuksen määräyksiä, joiden rikkomisesta Irlanti syytti Yhdistynyttä kuningaskuntaa välitystuomioistuimessa, pidettävä yhteisön oikeussääntöinä, joiden rikkomisesta jäsenvaltio vastaa EY 226 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa käyttöön otetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn mukaisesti.
Furthermore, Ireland failed to comply with its duty to cooperate in good faith under Articles 10 EC and 193 EA by bringing proceedings under the disputesettlement procedure laid down in the Convention on the Law of the Sea without having first informed or consulted the competent Community institutions.
Pohdittuaan asiaa sekä yhteisön tekemiä kansainvälisiä sopimuksia koskevien sääntöjen että asiaan sovellettavan yhteisön lainsäädännön ja niiden määräysten konkreettisen tarkastelun perusteella, joita Irlanti katsoi rikotun, yhteisöjen tuomioistuin teki sen päätelmän, että kyseisen yleissopimuksen määräykset, joihin Irlanti vetosi välitystuomioistuimen käsiteltäväksi
Proceedings infringement of Community law in the specic case where the infringement is committed in the exercise of judicial functions.
Kehitys ja toiminta saatetussa MOX-laitosta koskeneessa riidassa, kuuluivat yhteisön oikeusjärjestykseen.
In particular, it was called upon to assess the compatibility with Community law of national legislation which, first, excludes all State liability for damage caused to individuals by an infringement of Community law committed by a national court adjudicating at last instance, where that infringement is the result of an interpretation of provisions of law or of an assessment of the facts and evidence carried out by that court, and second, also limits such liability solely to cases of intentional fault and serious misconduct on the part of the court.
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan kyseisten määräysten tulkintaa ja soveltamista koskevat riidat sekä arvioimaan sitä, onko jäsenvaltio noudattanut määräyksiä, joten sillä itsellään on EY 292 artiklan nojalla yksinomainen toimivalta tutkia Irlannin välitystuomioistuimen käsiteltäväksi saattaman asian kaltainen riita. Irlannin syyksi luettava jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ei päättynyt kuitenkaan tähän.
The Court held (i) that Community law precludes national legislation which excludes State liability, in a general manner, for damage caused to individuals by an infringement of Community law attributable to a court adjudicating at last instance by reason of the fact that the infringement in question results from an interpretation of provisions of law or an assessment of facts or evidence carried out by that court and (ii) that Community law also precludes national legislation which limits such liability solely to cases of intentional fault and serious misconduct on the part of the court, if such a limitation may lead to exclusion of the liability of the Member State concerned in other cases where a manifest infringement of the applicable law was committed, as set out in paragraphs 53 to 56 of the judgment in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239.
Kyseinen valtio oli näet jättänyt noudattamatta yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan myös saattamalla kyseisen tuomioistuimen käsiteltäväksi yhteisön säädöksiä, erityisesti sekä EY:n perustamissopimuksen että Euratomin perustamissopimuksen nojalla annettuja direktiivejä, minkä vuoksi se on toistamiseen laiminlyönyt velvollisuutensa kunnioittaa EY 292 ja EA 193 artiklasta ilmenevää yhteisöjen tuomioistuimen yksinomaista toimivaltaa tulkita ja soveltaa yhteisön oikeussääntöjä. Irlanti on lisäksi laiminlyönyt lojaalin yhteistyön velvoitteensa, josta määrätään EY 10 ja EY 192 artiklassa, aloittaessaan merioikeusyleissopimuksen mukaisen riitojenratkaisumenettelyn informoimatta ja kuulematta etukäteen yhteisön toimivaltaisia toimielimiä.
Case C-432/04 Commission v Cresson (judgment of 11 July 2006, not yet published in the ECR) gave the Court the opportunity to clarify the obligations owed by Members of the Commission as referred to in Article 213 EC.
Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi asiassa C-173/03, Traghetti del Mediterraneo (tuomio 13.6.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) sääntöjä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden vastuuseen yhteisön oikeuden rikkomisesta sellaisessa erityistapauksessa, jossa yhteisön oikeutta on rikottu tuomiovaltaa käytettäessä.
It held that the concept of‘obligations arising from their oce as a Member of the Commission’ must be construed broadly and encompasses, in addition to the obligations of integrity and discretion, the obligation to be completely independent and to act in the general interest of the Community. In the event of a breach of a certain degree of gravity, the penalty provided for by the Treaty is compulsory retirement or the deprivation of the Member’s right to a pension or other benets in its stead.
Sitä pyydettiin erityisesti arvioimaan sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa, jossa yhtäältä suljetaan pois jäsenvaltion vastuu vahingoista, joita aiheutuu yksityisille oikeussubjekteille siitä, että kansallinen ylimmän oikeusasteen tuomioistuin rikkoo yhteisön oikeutta, kun tämä rikkominen on seurausta kyseisen tuomioistuimen suorittamasta oikeussääntöjen tulkinnasta tai tosiseikkojen tai todisteiden arvioinnista, ja jossa toisaalta lisäksi rajoitetaan tämä vastuu tapauksiin, joissa on kyse tuomarin tahallisuudesta tai törkeästä tuottamuksesta.
Since compulsory retirement can no longer be ordered, the only penalty available to the Court is the deprivation of rights, which may be total or partial depending on the degree of gravity of the breach.
Yhteisöjen tuomioistuimella oli asiassa C-432/04, komissio vastaan Cresson (tuomio 11.7.2006, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tilaisuus selventää EY 213 artiklasta johtuvia komission jäsenten velvollisuuksia.
So far as concerns the examination of the complaints levelled against the Commissioner proceeded against, the Court held that findings made in the course of criminal proceedings may be taken into account but the Court is not bound by the legal characterisation of the facts that is made and it is for the Court to investigate whether the conduct complained of constitutes a breach of the obligations arising from the oce of Member of the Commission.
Se katsoi, että käsite ”komission jäsenyydestä johtuvat velvollisuudet” on ymmärrettävä laajasti ja että se sisältää sekä velvollisuuden osoittaa kunniallisuutta ja pidättyvyyttä että velvollisuuden hoitaa tehtäväänsä täysin riippumattomana ja yhteisön yleisen edun mukaisesti.
On the basis of these considerations and following a detailed examination of the facts placed before it, the Court partially upheld the action, reaching the conclusion that the Member of the Commission concerned had acted in breach of the obligations arising from her oce of Member of the Commission for the purposes of Articles 213(2) EC and 126(2) EA.
Jos komission jäsen laiminlyö velvollisuuksiaan, perustamissopimuksen mukaisena seuraamuksena on asianomaisen jäsenen erottaminen tehtävästään tai päätös siitä, että hänen oikeutensa eläkkeeseen tai muihin vastaaviin etuuksiin lakkaa, mikäli laiminlyönti on vakava.
However, having regard to the circumstances of the case, the Court held that the finding of breach
Komission jäsenelle, jonka toimikausi on
Court of Justice constituted, of itself, an appropriate penalty, and it did not impose on Mrs Cresson a penalty in the form of a deprivation of her right to a pension or other benets in its stead.
Yhteisöjen tuomioistuin päättynyt, voidaan määrätä seuraamus laiminlyönnistä, johon hän on syyllistynyt toimikautensa aikana mutta joka on paljastunut vasta myöhemmin.
In Case C-145/04 Spain v United Kingdom (judgment of 12 September 2006, not yet published in the ECR) and Case C-300/04 Eman and Sevinger (judgment of 12 September 2006, not yet published in the ECR), the Court adjudicated on the Treaty rules relating to European citizenship and the election of representatives to the European Parliament, in particular with regard to the right to vote in such elections and the exercise of that right.
Koska erottamista ei voida enää määrätä, yhteisöjen tuomioistuimella on käytettävissään ainoastaan se seuraamus, että oikeus etuuksiin lakkaa, ja yhteisöjen tuomioistuin voi päättää niiden lakkaamisesta kokonaan tai osittain laiminlyönnin vakavuuden mukaan.
In Spain v United Kingdom, the Court was required to consider the power of the Member States to extend the right to vote in European Parliament elections to residents who are not citizens of the European Union.
Kanteen nostamisen määräajat eivät kuitenkaan ole rajoittamattomat, sillä oikeusvarmuuden ja puolustautumisoikeuksien vaatimukset edellyttävät, että henkilö, jota vastaan komissio on aloittanut hallinnollisen menettelyn, kykenee esittämään näkemyksensä hyödyllisellä tavalla.
The Kingdom of Spain was contesting, in the case in point, a statute of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland which provides, in relation to Gibraltar, that Commonwealth citizens resident in Gibraltar who are not Community nationals have the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi edelleen, että siinä, että yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisusta ei ole mahdollista valittaa, ei missään tapauksessa ole kyse puutteesta, jolla loukattaisiin komission jäsenten oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja joka estäisi sitä käyttämästä toimivaltaansa.