natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2Mr van Buitenen was wrongly transferred from Directorate General “Financial Control” to Directorate General “Personnel and Administration”.
2Van Buitenen siirrettiin syyttä varainhoidon valvonnasta vastaavasta pääosastostahenkilöstöstä ja hallinnosta vastaavaan pääosastoon.
3The Commission threatened Mr van Buitenen with judicial proceedings following thepublication of a book concerning his time with the Commission.
3Komissio uhkasi van Buitenenia oikeudellisilla toimenpiteillä,kun tämä oli julkaissut kirjan komissiossa viettämästään ajasta.
Page 91
TUTKIMUS
The complaint was forwarded to the Commission that made the following statements:
PÄÄTÖKSET TUTKIMUKSEN JÄLKEEN
2As regards the transfer,the Commission stated that Mr van Buitenen was reinstated ina new post corresponding with his grade and financial skills.
2Siirron osalta komissio totesi,että van Buitenenin uusi virka vastaa hänen palkkaluokkaansa ja rahoitusjärjestelmän tuntemustaan.
Mr van Buitenen had notbeen reinstated in the audit department were he used to work,given that there may havebeen,to some degree,a breakdown of confidence between Mr van Buitenen and his hierarchy which could have caused problems in the day-to-day management.
Van Buitenenia ei ollut sijoitettu takaisin tilintarkastusyksikköön,jossa hän oli työskennellyt aiemmin,koska van Buitenenin jahänen esimiestensä välille oli muodostunut jonkinasteinen luottamuspula,joka olisi saattanut aiheuttaa ongelmia yksikön hallinnassa.
3Regarding the judicial proceedings,the Commission adduced that Mr van Buitenenhad not been forbidden to express himself and that the Commission did not refuse to grantauthorisation to publish. However,the Commission had advised him to review the contentsof his book in order to ensure that it contained no defamatory statements.
3Oikeudellisten toimenpiteiden suhteen komissio totesi,että van Buitenenia ei ollutkielletty ilmaisemasta itseään ja ettei komissio ollut kieltäytynyt antamasta julkaisulupaa.Komissio oli kuitenkin neuvonut häntä tarkistamaan kirjan sisällön varmistaakseen,että seei sisältänyt loukkaavia väitteitä.
Thus,Mr van Buitenen was warned that he would bear sole responsibility for the consequences,whichmight include an obligation for the Commission to assist any officials who considered thatthe book defamed them.
Van Buitenenia siten varoitettiin,että hän olisi yksin vastuussa seuraamuksista,joihin saattaisi sisältyä komission velvollisuus avustaa niitä virka-miehiä,jotka kokivat kirjan loukkaavana.
In his observations,the complainant in summary repeated the content of his complaintunderlining that the Commission’s actions were in conflict with the freedom of expression.
Huomautuksissaan kantelija toisti kantelunsa sisällön ja korosti,että komission toimenpiteet olivat sananvapauden vastaisia.
The issuing of a reprimand
Varoituksen antaminen
1.1The complainant alleged that the Commission wrongly issued a reprimand to Mr van Buitenen.
Kantelija väitti,että komissio teki väärin antaessaan van Buitenenille varoituksen.
1.2The Commission stated that Mr van Buitenen had infringed the Staff Regulationswhen he transmitted documents to bodies outside the Commission.
1.2Komissio katsoi,että antaessaan asiakirjoja komission ulkopuoliselle elimille van Buitenen oli rikkonut henkilöstösääntöjä.
1.3The Ombudsman noted that it is for the Appointing Authority to choose the appropriate penalty43.
1.3Oikeusasiamies totesi,että nimittävän viranomaisen tulee valita sopiva seuraamus43.Kyseisessä tapauksessa ei ollut viitteitä siitä,että komissio olisi ylittänyt laillisen toimi- valtansa.
In the present case,there was no indication that the Commission did not act within its legal authority.
1.4Kantelun tämän seikan osalta oikeusasiamies totesi,että hallinnollista epäkohtaa eiollut ilmennyt.
1.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
2.3Oikeusasiamies totesi,että eräässä toisessa kantelussa (1335/99/ME),joka myöskoski van Buitenenin uudelleen työhön ottamista,komissio ilmoitti oikeusasiamiehelle,että van Buitenen ei ollut vastustanut siirtoa ja toimii nyt uudessa virassa,jota hän itsemenestyksekkäästi haki.
The reinstatement
Oikeudenkäynti
2.1The complainant alleged that the Commission had wrongly transferred Mr van Buitenen from Directorate General “Financial Control”to Directorate General “Personneland Administration”.
3.1Kantelija väitti,että komissio uhkasi van Buitenenia oikeudellisilla toimenpiteillä,koska tämä oli julkaissut kirjan komissiossa viettämästään ajasta.
2.2The Commission stated that Mr van Buitenen was reinstated in another post whichcorresponded with his grade and financial skills.
3.2Komissio selvitti,että se ei ollut kieltänyt van Buitenenia ilmaisemasta mielipidettään eikä komissio ollut kieltäytynyt antamasta julkaisulupaa.
He had not been reinstated in his previouspost since there might have been a breakdown of confidence between Mr van Buitenen andhis hierarchy.
Komissio oli neuvonut van Buitenenia tarkistamaan kirjan sisällön varmistaakseen että se ei sisältänyt loukkaaviaväitteitä ja kertonut,että van Buitenen oli yksin vastuussa seurauksista ja että komissioolisi velvollinen avustamaan osallisia henkilöitä.
2.3The Ombudsman noted that in another complaint (1335/99/ME),also concerning allegations in relation to the reinstatement of Mr van Buitenen,the Commission informed the Ombudsman that Mr van Buitenen had not objected to the transfer and that he today holdsa new position for which he himself successfully applied.
Komission ei voitu näin ollen katsoa toimineen väärin sen muistuttaessa van Buiteneniahänen henkilöstösääntöjen alaisista velvollisuuksistaan. Yleisesti voidaan myös todeta,että komissio löysi tasapainon sananvapauden ja virkamiesten velvollisuuksien ja vastuiden välillä.
2.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
3.4Kantelun tämän seikan osalta oikeusasiamies totesi,että hallinnollista epäkohtaa eiollut ilmennyt.
The judicial proceedings
Johtopäätös
3.1The complainant alleged that the Commission threatened Mr van Buitenen with judicial proceedings following the publication of his book about his time working for the Commission.
Kantelun johdosta suoritetun oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteella komission toiminnassa ei ollut ilmennyt hallinnollista epäkohtaa. Oikeusasiamies lopetti siksi asiankäsittelyn.
Further,in T-82/99,Cwik v.Commission45,the Court established the need to strike a fair balance between ensuring thata fundamental right (such as the freedom of expression) may be exercised and protectinga legitimate objective of general interest.
Yhteisön virkamiesten ilmaisuvapaus on ollut usean oikeusasiamiehelle vuonna 1996 tehdyn kantelun aihe (794/5.8.1996/EAW/SW/VK).
The Ombudsman noted that the Commission didnot take any disciplinary measures against Mr van Buitenen but that the Commission onlyreminded Mr van Buitenen of the provisions of the Staff Regulations.
Kyseisestä kantelusta kerrottiin vuoden1997 vuosikertomuksessa,osa 3.1.5.
It could thereforenot be considered that the Commission acted wrongly when it reminded Mr van Buitenenof his duties under the Staff Regulations or more generally,that the Commission did notstrike a fair balance between the fundamental right of freedom of expression and the dutiesand responsibilities of officials.
Tässä päätöksessä,annettu 5. marraskuuta 1997,komission toiminnassa ei oikeusasiamiehen tutkimuksen mukaan ollut ilmennyt hallinnollista epäkohtaa mutta oikeusasiamies teki komission virkamiesten sananvapautta koskevia lisähuomautuksia. Oikeusasiamies totesi tuolloin:
3.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
Komissio halua ehkä harkita,voisiko se antaa virkamiehilleen ohjeet siitä,mitä se aikoopitää oikeudenmukaisena tasapainona virkamiesten yksilöllisen sananvapauden,jokasisältää levittää tietoja ja ajatuksia,sekä virkamiehille erityisesti henkilöstösääntöjen 12ja 17 artiklan mukaisesti olevien vastuun ja velvollisuuksien välillä.
T-82/99,Cwik v. Commission,Judgement of 14 July 2000,paragraph 52.
Asia T-82/99,Cwik vastaan Euroopan komissio,päätös 14. heinäkuuta 2000,kohta 52.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appeared to havebeen no maladministration by the European Commission. The Ombudsman thereforeclosed the case.
Euroopan yhteisön tasolla yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat tehneet päätöksiä virkamiesten sananvapautta koskevia päätöksiä erityisesti seuraavissa tapauksissa:C-100/88,Oyowe vastaan Euroopan komissio47,T-34/96 ja T-163/96,Connolly vastaan Euroopan komissio48ja T-82/99,Cwik vastaan Euroopan komis-
As regards the freedom of expression of Community officials,this had already been thesubject of a complaint to the Ombudsman in 1996 (794/5.8.1996/EAW/SW/VK). Thiscomplaint was reported in the 1997 Annual Report,part 3.1.5.
Oikeusasiamies huomautti,että yhteisöjen tuomioistuinten päätösten jälkeen yhteisön virkamiesten sananvapauskysymykseen on tehty joitakin selvennyksiä.
In this decision dated 5November 1997,the Ombudsman found no maladministration by the institutionconcerned,the European Commission,but issued further remarks in which the question offreedom of expression of Commission officials was discussed. The Ombudsman thenstated:
Tästä huolimatta henkilöstösääntöjen artikloihin 12 ja 17 liittyy vielä useita kysymyksiä ja erityisesti kysymyssiitä,milloin katsotaan,että on saavutettu oikeudenmukainen tasapaino virkamiestensananvapauden ja yhteisön laillisen edun välillä.
The Commission may wish to consider whether it could provide guidance to its officialson what it considers to be a fair balance between their individual right to freedom ofexpression,which includes the freedom to impart information and ideas,and their dutiesand responsibilities as officials,in particular under Articles 12 and 17 of the Staff Regulations.
Oikeusasiamies huomautti,että komissio käsitteli asiaan liittyviä kysymyksiä 1. maaliskuuta 2000 julkaistun komission hallintouudistusta käsittelevässä valkoisen kirjan toisessa osassa.
The Ombudsman also noted the decision of the European Court of Human Rights in case Vogt v. Germany46where it was stated that all officials are individuals and as such qualify for the protection of freedom of expression as laid down in Article 10 of the European Convention on Human Rights.
Vaikka toimissa 57 ja 58 ei erityisesti viitata sananvapausoikeuteen,niissäilmoitetaan komission aikeesta julkaista käsikirja,jossa selkeästi selitetään virkamiestenoikeudet ja velvollisuudet sekä sisäiset säännöt menettelyn aloittamiseksi ja jossa annetaanohjeet rikkeen vakavuuden mukaan määräytyvistä seuraamuksista.
On the Community level,the Court of Justice and the Court of First Instance has ruled onthe right of freedom of expression of Community officials,in particular in cases C-100/88,
Toimet 59 ja 60 sisältävät lisäksi aikomuksen lisätä henkilöstösääntöihin ilmiantoja koskevia sääntöjä. Näidentulisi antaa virkamiehille mahdollisuus ilmoittaa rikkomuksista sekä komission sisäistenettä ulkoisten kanavien kautta.
Oyowe v. Commission47,T-34/96 and T-163/96,Connolly v. Commission Cwik v. Commission49.
Oikeusasiamies huomautti,että päätökset tehdään maaliskuussa ja huhtikuussa 2001.
The Ombudsman noted that the Commission has identified some related issues in its White Paper “Reforming the Commission – Part II”of 1 March 2000.
Näin ollen vaikutti siltä,että komissio on osoittanut valmiutensa tätä asiaa koskevienohjeiden julkaisemiseksi,ja oikeusasiamies suhtautui myönteisesti komission tekemiinaloitteisiin.
These provisions should give officials the possibility toreport wrongdoing through internal channels but also to channels outside the Commission.The Ombudsman noted that decisions are foreseen to be adopted in March and April 2001respectively.
Oikeusasiamies kehotti kuitenkin komissiota kiinnittämään asianmukaistahuomiota sananvapauteen,joka on perusoikeus,kun se julkaisee ohjeita virkamiehilleen,kuten myös todettiin kantelun 794/5.8.1996/EAW/SW/VK 5. marraskuuta 1997 julkaistun päätöksen lisähuomautuksissa.
Recently the Commission has informed the Ombudsman of the steps to be taken toimprove the transparency and service for Commission staff as regards their rights and obli-
Nizzan Eurooppa-neuvoston kokouksessa äskettäin julistetun perusoikeuskirjan perusteella oikeusasiamies saattaa lähitulevaisuudessa käynnistää omasta aloitteestaan tutkimuk-sen,joka koskee yhteisön toimielimien virkamiesten sananvapausperiaatetta.
Vogt v. Germany, Judgement of 26 September 1995,Series A no. 323.
Vogt vastaan Saksa,päätös 26. syyskuuta1995,sarja A n:o 323.
C-100/88,Oyowe v. Commission,ECR [1989] 4285,paragraph 16.
Asia C-100/88,Oyowe vastaan Euroopan komissio,kok. 1989,s. 4285,kohta 16.
T-82/99,Cwik v. Commission,Judgement of 14 July 2000,paragraph 47-60.
Asia T-82/99,Cwik vastaan Euroopan komissio,päätös 14. heinäkuuta 2000,kohdat 47–60.
In 1994,Eilers & Wheeler (UK) Limited (hereinafter EW) exported twenty tonnes ofconcentrated butter to Italy. UK authorities tested,analysed and approved the butter asfully conforming to ECC Regulation 429/9050. FAILURE TOENSURE THAT ITALYCOMPLIES WITH AREGULATION
Eilers & Wheeler (UK) Limited (jäljempänä EW) vei kaksikymmentä tonnia voiöljyä Italiaan vuonna 1994. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset testasivat ja analysoivatvoiöljyn ja tunnustivat sen vastaavat täysin asetusta (ETY) 429/9050. VÄITE, JONKAMUKAANKOMISSIO EIVARMISTANUT,ETTÄ ITALIANOUDATTAAASETUSTA
Eighteen tonnes were sold directly to retail outlets in Italy whereas two tonnes weresequestered by the Italian authorities that found that the product did not conform to ECCRegulation 429/90.
Kahdeksantoista tonnia voiöljyä myytiin suoraan italialaisille vähittäiskaupoille. Italianviranomaiset takavarikoivat kuitenkin kaksi tonnia voiöljyä todettuaan,että tuote ei vastaaasetusta (ETY) 429/90.
EW was therefore imposed a penalty.
EW:lle määrättiin sen vuoksi sakkoa.
Decision on complaint157/2000/ADB againstthe European Commission
Päätös kanteluun157/2000/ADBEuroopan komissiotavastaan
EW considered this penalty to be unjustified.
EW:n mielestä tämä sakko oli perusteeton.
It challenged the test results and in particular objected that the product had been tested and approved by the UK authorities.
Se kyseenalaisti testitulokset ja vetosi etenkinsiihen,että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat testanneet ja hyväksyneettuotteen.
Italyshould not have carried out any further checks.
Italian ei olisi pitänyt tehdä lisätarkastuksia.
EW therefore contacted both the European Commission and The Intervention Board Executive Agency of the UK Government (hereinafter Intervention Board).
Tämän vuoksi EW otti yhteyttä sekä Euroopan komissioon että Yhdistyneen kuningaskunnan Intervention Board Executive Agency -elimeen (jäljempänä interventioelin).
Allegedly,the Commission failed to provide both the complainant and the Intervention Board with replies. The complainant also regretted the Commission’s failure to ensure thatthe Italian authorities abide by the terms of the aforementioned regulation.
EW väitti,että komissio jätti vastaamatta niin kantelijalle kuin interventioelimellekin.Kantelija pahoitteli sitä,että komissio ei ollut varmistanut,että Italian viranomaiset noudattavat edellä mainitun asetuksen säännöksiä.
On 1 February2000 EW therefore lodged a complaint with the European Ombudsman and made thefollowing allegations:
Siksi EW kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle 1. helmikuuta 2000 ja esitti seuraavat väitteet:
1EW alleged that the Commission failed to respond to several requests made since May1995 both by EW and by the Intervention Board.
1EW väitti,että komissio on jättänyt vastaamatta EW:n ja interventioelimen toukokuussa 1995 ja sen jälkeen esittämiin lukuisiin kyselyihin.
2EW alleged that since it had been made aware of the problem in May 1995, the Commission failed to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation429/90.
2EW totesi,että ongelma on tuotu komission tietoon toukokuussa 1995,mutta komissio ei ole sen jälkeen varmistanut,että Italian viranomaiset noudattavat asetuksen 429/90säännöksiä.
The complaint was forwarded to the Commission whose opinion on the complaint was insummary the following:
Kantelu välitettiin komissiolle,jonka lausunnossa todettiin seuraavaa:
Regulation 429/90 provided for the grant of aid for concentrated butter intended for directconsumption in the Community.
Asetuksessa 429/90 säädetään yhteisössä suoraan kulutukseen tarkoitetulle voiöljyllemyönnettävästä tuesta.
The aid was to be paid by the Member State in which theproduct was manufactured,in the present case the UK.
Tuen maksaa se jäsenvaltio,jossa tuote on valmistettu,eli kyseisessä tapauksessa Yhdistynyt kuningaskunta.
The management of this aidscheme,including dispute settlement,was of the responsibility of the Member States.
Tämän tukijärjestelmän hallinto,riitojenrat-kaisu mukaan luettuna,on siten jäsenvaltioiden vastuulla.
Nevertheless,in the present case,at the Intervention Board’s request,the Commissionapproached the Italian authorities on several occasions and corresponded with the Intervention Board.
Komissio kääntyi kuitenkin interventioelimen pyynnöstä useita kertoja Italian viranomaisten puoleen ja kävi kirjeenvaihtoa interventioelimen kanssa.
Several meetings between the competent authorities and the Commission had taken place.
Toimivaltaiset viranomaiset ja komissio kokoontuivat useita kertoja.
The Commission’s correspondence dealing with thecomplainant’s problem was enclosed with its opinion to the Ombudsman.
Komissio liitti oikeusasiamiehelle lähettämäänsä lausuntoon kopion kantelijan ongelmaa koskevasta kirjeenvaihdosta.
The Commission’s opinion on the complainant’s allegations:
Komission lausunto kantelijan väitteistä oli seuraava:
1The Commission considered that it had co-operated with the UK and Italian Authorities more closely than it was required to do.
1Komissio oli sitä mieltä,että se oli tehnyt Yhdistyneen kuningaskunnan ja Italianviranomaisten kanssa tiiviimpää yhteistyötä kuin mihin se olisi velvollinen.
Furthermore,the file had shown onlyone letter from the complainant addressed to the Commission.
Lisäksi arkistojen mukaan kantelija oli osoittanut komissiolle vain yhden kirjeen.
The Commission nevertheless apologised for not having informed the complainantdirectly.
Tästä huolimatta komissio pyysi anteeksi sitä,ettei se ollut antanut kantelijalle suoraan tietoa.
The Commission had considered that the issue needed to be discussed directlywith the national authorities and that the complainant was aware of these steps.
Komissio oli katsonut,että asiasta oli keskusteltava suoraan kansallisten viranomaisten kanssa ja että kantelija oli tietoinen näistä toimista.
It pointed out thatthe provisions contained in a regulation are binding to all Member States.
Se huomautti,että asetuksen säännökset ovat velvoittavia ja niitä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Italy had evenadopted a circular on the application of regulation 429/90.
Italia oli myös hyväksynyt asetuksen 429/90 soveltamista koskevan kirjelmän.
Even though,according to this regulation,the checks on butter are to be carried out in theproducer country,there is nothing to prevent another Member State to carry out furtherroutine controls on foodstuff.
Vaikka kyseisen asetuksen mukaan valmistusmaan on vastattava voiöljyn tarkastuksista,mikään ei estä toista jäsenvaltiota tekemästä rutiininomaisia elintarvikkeiden lisätarkastuksia.
The Commission considers that it could not have addressedany objections to Italy.
Komission mielestä se ei olisi pystynyt esittämään Italialle vastalausetta.
The European Ombudsman forwarded the European Commission’s opinion to thecomplainant with an invitation to make observations.
Euroopan oikeusasiamies välitti kantelijalle Euroopan komission lausunnon kantelusta jakehotti häntä esittämään huomautuksia.
In his reply of 27 June 2000,EWthanked the Ombudsman for his work.
Kantelija vastasi oikeusasiamiehelle 27. kesäkuuta 2000 ja kiitti oikeusasiamiestä tämän ponnisteluista.
It expressed its satisfaction for the amount of information contained in the Commission’s opinion and was thankful for the Commission’sattention devoted to EW’s case.
Se ilmaisi olevansa tyytyväinenkomission lausunnossa esitettyyn tietoon ja kiitti komissiota tämän EW:lle osoittamastahuomiosta.
EW finally pointed out that the whole problem had shown that regulation 429/90 was muteon some important issues which should be clarified for the future.
Lopuksi EW huomautti,että tämä ongelma on osoittanut,että asetuksessa 429/90 ei käsitellä muutamia tärkeitä kysymyksiä,jotka tulisi selvittää tulevaisuuden varalta.
Failure to reply
Vastaamatta jättäminen
1.1EW alleged that the Commission failed to respond to several requests made since May1995 both by EW and by the Intervention Board.
1.1EW väitti,että komissio oli jättänyt vastaamatta EW:n ja interventioelimen toukokuussa 1995 ja sen jälkeen esittämiin lukuisiin kyselyihin.
1.2The Commission pointed out that it had had many contacts with the authoritiesinvolved,among which the Intervention Board,but it apologised for not having informed EW directly.
1.2Komissio huomautti,että se oli ollut lukuisia kertoja yhteydessä toimivaltaisiinviranomaisiin,myös interventioelimeen,mutta se pyysi anteeksi sitä,ettei se ollut antanut EW:lle suoraan tietoa.
1.3It appeared that the Commission had been active in EW’s case.
1.3Komissio oli ollut aktiivinen EW:tä koskevassa tapauksessa.
EW was informed ofit through the Ombudsman’s investigation and thanked the Commission for its efforts. The Ombudsman therefore concluded that there was no maladministration as regards thisaspect of the case.
EW sai asiasta tietoaoikeusasiamiehen tutkimusten välityksellä,ja se kiitti komissiota sen ponnisteluista.Oikeusasiamies katsoi siksi,että tapauksen tässä näkökohdassa ei ilmennyt hallinnollistaepäkohtaa.
Failure to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation429/90
Väite,jonka mukaan komissio ei varmistanut,että Italian viranomaiset noudattavat asetuksen 429/90 säännöksiä.
2.1EW alleged that since it had been made aware of the problem in May 1995, the Commission had failed to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation 429/90. Italy should not have carried out controls over products approved inthe UK.
2.1EW totesi,että komissio ei ole varmistanut,että Italian viranomaiset noudattavat asetuksen 429/90 säännöksiä,vaikka ongelma tuotiin komission tietoon jo toukokuussa 1995.Italian ei olisi pitänyt tarkastaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa hyväksyttyjä tuotteita.
2.2According to the Commission,there was nothing to prevent a Member State fromcarrying out additional controls over foodstuff.
2.2Komission mukaan mikään ei estä jäsenvaltiota tekemästä elintarvikkeiden lisätarkastuksia.
Italy had not infringed the aforementionedregulation and no objections could be addressed to it.
Italia ei ollut loukannut edellä mainittua asetusta,eikä sille voida esittää vastalauseita.
2.3The Commission’s explanation regarding this issue appeared to be reasonable.
2.3Komission asiaa koskeva selvitys oli asianmukainen.
The Ombudsman therefore concluded that there was no evidence of maladministrationregarding this aspect of the case.
Oikeusasiamies katsoi siksi,että tapauksen tässä näkökohdassa ei ilmennyt hallinnollista epäkohtaa.
The complainant is a civil servant working for the Italian National Railway Company.
Kantelija on Italian kansallisessa rautatieyhtiössä työskentelevä virkamies.
Sheconsidered that she was discriminated against as her employer infringed the right to equalpayment between men and women.
Hän katsoi tulleensa syrjityksi,koska hänen työnantajansa loukkasi hänen oikeuttaan miesten ja naistensamapalkkaisuuteen.
She unsuccessfully brought the case to court in Italy.
Italian tuomioistuin hylkäsi hänen kantelunsa.