natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subsequent to the lodging of the complaint to the Ombudsman,the Council decided to allow the complainant access to the document.
Kun asiasta oli kanneltu oikeusasiamiehelle,neuvosto päättisallia kantelijan tutustua asiakirjaan.
The Council considered that its new decision made it irrelevant to respond to the two questions by the Ombudsman.
Koska neuvosto teki asiasta uuden päätöksen,sekatsoi,ettei sen enää tarvitse vastata oikeusasiamiehen esittämiin kahteen kysymykseen.
1.2The Ombudsman first remarked that a misunderstanding appeared to have occurredin regard to the Council’s response to the two questions by the Ombudsman.
1.2Oikeusasiamies huomautti ensinnäkin,että oikeusasiamiehen pyyntö saada neuvostolta vastaus kahteen kysymykseen oli ilmeisesti ymmärretty väärin.
It is withinthe Ombudsman’s competence to inquire into possible maladministration in past procedures or decisions that have been re-examined and changed.
Oikeusasiamiehelläon toimivalta tutkia mahdollista hallinnollista epäkohtaa vanhoissa menettelyissä taipäätöksissä,joita on tutkittu uudelleen ja muutettu.
It was therefore wrong of the Council to conclude that the questions put to it by the Ombudsman became irrelevant as aconsequence of the Council’s decision to allow the complainant access to the document.However,given that the complainant was allowed access to the document,and given thathe appeared not to want to pursue this matter further,the Ombudsman decided to end hisinquiries into the first allegation.
Neuvosto oli siten väärässä päätelles-sään,että oikeusasiamiehen sille esittämillä kysymyksillä ei ollut enää merkitystä,koskase oli jo sallinut kantelijan tutustua asiakirjaan. Oikeusasiamies kiinnitti huomiota siihen,että kantelijalle annettiin oikeus tutustua asiakirjaan eikä kantelija enää halunnut jatkaa
Publication of legislative documents that are debated
Käsiteltävänä olevien lainsäädäntöasiakirjojen julkaiseminen
2.1The complainant claimed that the Council should make public all the legislative documents that are debated by the different Council Working Groups.
2.1Kantelija väitti,että neuvoston olisi julkistettava kaikki lainsäädäntöasiakirjat,joitaneuvoston eri työryhmät käsittelevät.
The Council provided anaccount of its publication practices.
Neuvosto antoi selvityksen julkaisemiskäytännöistään.
2.2In the light of the Council’s account of its publication practices,the Ombudsmanconcluded that there appeared to be no maladministration.
2.2Neuvoston julkaisemiskäytäntöjä koskevan selvityksen perusteella oikeusasiamieskatsoi,että hallinnollista epäkohtaa ei voitu osoittaa.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appears to be nomaladministration by the Council.
Kantelun johdosta suoritetun Euroopan oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteellaneuvoston toiminnassa ei ilmennyt hallinnollista epäkohtaa.
The Ombudsman therefore closes the case.
Oikeusasiamies lopetti näinollen asian käsittelyn.
3.1.2 The European Commission
3.1.2 Euroopankomissio
In October 1999,X complained concerning the circumstances of his compulsory earlyretirement from the Commission,the Commission’s recovery from him of certainexpenses of a Medical Committee and the failure of the Commission to reply to threeletters which he sent to it.
X kanteli lokakuussa 1999 olosuhteista,jotka liittyivät hänen erottamiseensa komissiosta.Kantelu koski komission päätöstä periä häneltä takaisin tiettyjä lääketieteellisen lautakunnan kustannuksia,ja komission laiminlyöntiä vastata kolmeen kantelijan lähettämäänkirjeeseen.
The facts as presented in the complaint are as follows:
Kantelun mukaan tosiseikat ovat seuraavat:
RECOVERYOFMEDICAL EXPENSES
LÄÄKETIETEELLIS-TEN KULUJENTAKAISINPERINTÄ
Decision on complaint1275/99/(OV-MM-JSA)IJH (Confidential)against the European Commission
Päätös kanteluun1275/99/(OV-MM-JSA)IJH (luottamuksellinen) Euroopan komissiota vastaan
From 1964 to 1979,the complainant worked for the Commission services in Brussels and Luxembourg as a LA 5 official.
Kantelija työskenteli vuodesta 1964 vuoteen 1979 komission Brysselin ja Luxemburginyksiköissä LA 5 -ura-alueen virkamiehenä.
Between 1965 and 1977,he suffered from depression,which caused frequent absence from work.
Vuosina 1965–1977 hän kärsi masennuksesta,jonka vuoksi hän joutui olemaan usein poissa töistä.
On 1 March 1979,he was compulsorily retireddue to invalidity.
Hänet erotettiin 1.maaliskuuta 1979työkyvyttömyyden vuoksi.
On 30 May 1980,the complainant appealed in order to have the occupational character of his illness recognised.
Kantelija valitti asiasta 30.toukokuuta 1980 ja pyysi,ettähänen sairautensa hyväksyttäisiin ammattitaudiksi.
At his request,a Medical Committee wasconvened to evaluate his case.
Hänen pyynnöstään lääketieteellistälautakuntaa pyydettiin arvioimaan hänen tapaustaan.
On 23 December 1988,the Medical Committee concludedthat his illness had a non-occupational character.
Lääketieteellinen lautakunta päätteli23.joulukuuta 1988,että hänen sairautensa ei ole ammattitauti.
On 13 January 1989,the Appointing Authority made a decision accordingly.
Nimittävä viranomainenteki asiasta sen mukaisesti päätöksen 13.tammikuuta 1989.
The complainant contested this decision by meansof a complaint under Article 90 of the Staff Regulations.
Kantelija ei hyväksynytkyseistä päätöstä vaan valitti asiasta henkilöstösääntöjen 90 artiklan mukaisesti.
This complaint,as well as subsequent appeals to the Court of First Instance and to the Court of Justice were unsuccessful.
Tätä valitusta ei hyväksytty kuten ei myöskään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle jayhteisöjen tuomioistuimelle myöhemmin esitettyjä valituksia.
On 3 April 1998,almost ten years after the final decision of the Appointing Authority onthe non-occupational character of his disease,the Commission made a recovery decisionagainst the complainant requiring him to reimburse 149.982 BEF to the Commission inrespect of fees incurred for the medical expert chosen by the complainant and half of thecosts for the third expert invited by the Medical Committee who had examined his case.
Komissio päätti 3.huhtikuuta 1998 eli lähes kymmenen vuoden kuluttua siitä,kun nimittävä viranomainen oli todennut,että kantelijan sairaus ei ole ammattitauti,että kantelijallemaksetut korvaukset peritään takaisin.
The complainant introduced a complaintagainst the recovery decision in accordance with
Komissio vaati kantelijaa maksamaan komissiolle149982BEF kantelijan valitsemalle lääketieteelliselle asiantuntijalle maksettuja palkkioita ja puolet lääketieteellisen lautakunnan nimeämän,kantelijan tapausta tarkastelleenulkopuolisen asiantuntijan kustannuksista.
Article 90 of the Staff Regulations.
Kantelija teki valituksen takaisinperintäpäätöksestä henkilöstösääntöjen 90 artiklan mukaisesti.
The Commission rejected this complaint by a decisionof 4 March 1999.
Komissio teki valituksesta hylkäävänpäätöksen 4.maaliskuuta 1999.
The recovery decision was implemented by deductions from thecomplainant’s pension.
Takaisinperintäpäätös pantiin täytäntöön siten,ettäkyseiset summat pidätettiin kantelijan eläkkeestä.
In his complaint to the Ombudsman,the complainant presented the following allegations:
Kantelussaan oikeusasiamiehelle kantelija esitti seuraavat väitteet:
(i) Between 1965 and 1975,he was a victim of psychological harassment by his then superior at the Commission.
(i) Vuosina 1965–1975 hän joutui komission silloisen esimiehensä henkisen ahdistelunkohteeksi.
His illness resulted from this psychological harassment.
Hänen sairautensa johtui tästä henkisestä ahdistelusta.
(ii) As a Hungarian dissident following the revolution of 1956,he was under observationby the Hungarian secret services between 1960 and 1970.
(ii) Unkarin vuoden 1956 vallankumouksen jälkeen hänestä tuli toisinajattelija,minkävuoksi Unkarin salainen palvelu tarkkaili häntä vuosina 1960–1970.
His then superior in the Commission was also a communist agent,who was in contact with the Hungarian secretservices.
Hänen silloinenkomission esimiehensä oli myös kommunistipuolueen agentti,jolla oli yhteyksiä Unkarinsalaiseen palveluun.
In these letters,the complainantput forward new elements in order to obtain a re-examination by the Commission of hiscase and withdrawal of the recovery decision.
(iii) Komissio ei vastannut hänen 3.maaliskuuta 1999,16.maaliskuuta 1999 ja 15.huhti-kuuta 1999 päivättyihin kirjeisiinsä,jotka oli osoitettu (entiselle) pääjohtajalle Steffen Smidtille ja pääosasto IX:n (henkilöstö ja hallinto) yksikön päällikölle G. Kahnille.Kantelija esitti näissä kirjeissään uusia todisteita,jotta komissio olisi ottanut hänentapauksensa uudelleen tutkittavaksi ja peruuttanut takaisinperintäpäätöksen.
On the basis of these allegations,the complainant made the following claims:
Näiden väitteiden perusteella kantelija esitti seuraavat vaateet:
(a) The Commission should afford him moral and financial rehabilitation by recognisingthe occupational nature of his illness and reconsidering its decision in 1979 to retire himcompulsorily;
(a) Komission olisi palautettava hänen maineensa ja korvattava hänen taloudelliset menetyksensä tunnustamalla hänen sairautensa ammattitaudiksi ja tarkastelemalla uudelleenvuonna 1979 tekemäänsä päätöstä erottaa kantelija tehtävästään.
(b) The Commission should withdraw the recovery decision made against him in respectof expenses relating to the work of the Medical Committee in 1988.
(b) Komission olisi peruutettava päätös,jonka mukaan kantelijan on maksettava takaisinlääketieteellisen lautakunnan vuonna 1988 suorittamasta työstä aiheutuneet kustannukset.
On 13 December 1999,the Ombudsman informed the complainant that he considered allegations (i) and (ii) above and claim (a) to be inadmissible according to Article 2 (4) of the Statute of the Ombudsman,taking into account that the alleged facts dated back to theyears 1960-1975.
Oikeusasiamies ilmoitti kantelijalle 13.joulukuuta 1999 katsovansa,että edellä esitettyjäväitteitä (i) ja (ii) ja vaadetta (a) ei voida ottaa tutkittavaksi oikeusasiamiehen ohjesäännön2artiklan 4kohdan perusteella,sillä epäilyksenalaiset väitteet koskivat vuosia 1960–1975.
The Ombudsman’s inquiry therefore concerned only allegation (iii) and claim (b) above.
Oikeusasiamiehen tutkimuksessa tarkasteltiin siten vain edellä esitettyä väitettä (iii) javaadetta (b).
In summary,the Commission’s opinion made the following points:
Komission lausunnossa todettiin yhteenvetona seuraavaa:
As regards the complainant’s claim concerning the recovery of expenses relating to thework of the Medical Committee ten years previously:
Komissio esitti seuraavaa kantelijan vaateen osalta,joka koski lääketieteellisen lautakunnan kymmenen vuoden takaiseen työhön liittyvien kustannusten takaisinperintää:
A check made by the Commission’s Medical Service in 1998 had revealed that thecomplainant had not paid for the medical expenses which he owed according to Article 23of the Rules on the Insurance of Officials of the EC. The complainant had appealed againstthe decision to recover the amount involved from him.
Komission lääketieteellisen yksikön vuonna 1998 tekemässä tarkastuksessa paljastui,ettäkantelija ei ollut maksanut niitä lääketieteellisiä kuluja,joista hän oli vastuussa Euroopanyhteisöjen virkamiesten sairausvakuutusta koskevien määräysten 23artiklan mukaan.Kantelija oli valittanut päätöksestä,jonka mukaan kyseinen summa peritään häneltätakaisin.
His appeal was rejected by decision dated 4 March 1999. The Commission considered this decision to be an appropriateand sufficient answer to the complainant’s letter of 3 March 1999.
Hänen valituksensa hylättiin 4.maaliskuuta 1999 päivätyllä päätöksellä.Komission mukaan tämä päätös oli asianmukainen ja riittävä vastaus kantelijan 3.maalis-kuuta 1999 päivättyyn kirjeeseen.
As regards the allegations of failure to answer the complainant’s other letters:
Komissio esitti seuraavaa väitteiden osalta,joiden mukaan komissio ei vastannut kantelijanmuihin kirjeisiin:
The letter addressed by the complainant to the Director General of Personnel and Administration on 16 March 1999 contested the decision of 4 March 1999 and requestedan extension of the time limit for contesting the decision of 4 March 1999 before the Courtof First Instance.
Kantelija valitti 4.maaliskuuta 1999 tehdystä päätöksestä henkilöstön ja hallinnon pääosastonpääjohtajalle 16.maaliskuuta 1999 päivätyssä kirjeessä ja pyysi pidentämään määräaikaa valittaakseen 4.maaliskuuta 1999 tehdystä päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
The Commission stated that it was not in its power to alter the time-limitand pointed out that,on 12 May 1999,the Commission’s internal staff mediator hadinformed the complainant by letter that she could not intervene in his case and hadsuggested that he appeal to the Court of First Instance before the expiry of the time-limiton 4 June 1999.
Komissio totesi,että sillä ei ole toimivaltaa muuttaa määräaikaa,ja korosti,ettäkomission sisäinen henkilöstön sovittelija oli ilmoittanut kantelijalle 12.toukokuuta 1999kirjeitse,ettei hän voi puuttua kantelijan tapaukseen,ja ehdottanut,että tämä valittaisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ennen määräajan umpeutumista 4.kesäkuuta 1999.
According to the Commission,the letter dated 15 April 1999 addressed to Mr Kahn,andcontaining an annexed letter from the Hungarian Ministry of Defence,did not contain anyinformation relevant to the question of the occupational character of the complainant’sdisease.
Komission mukaan 15.huhtikuuta 1999 päivätty,Kahnille osoitettu kirje,jossa oli liitteenäkirje Unkarin puolustusministeriöltä,ei sisältänyt mitään olennaista tietoa kantelijan ammattitaudista.
The Commission acknowledged its failure to reply to this letter and corrected itsomission by sending a reply to him on 21 March 2000.
Komissio myönsi,ettei se ollut vastannut kyseiseen kirjeeseen,ja korjasi laiminlyöntinsä lähettämällä kantelijalle vastauksen 21.maaliskuuta 2000.
The Commission annexed to its opinion a copy of its letter to the complainant dated 21March 2000.
Komissio liitti lausuntoonsa kopion kantelijalle lähettämästään kirjeestä,joka on päivätty21.maaliskuuta 2000.
European Ombudsman was created only recently,so that he was unable to complainbeforehand.
Hän väitti,ettäkoska Euroopan oikeusasiamiehen toimi oli perustettu vasta hiljattain,hänellä ei ollutmahdollisuutta valittaa aiemmin.
Furthermore,psychiatric knowledge had made considerable progress inrecent years.
Lisäksi psykiatrisessa tietämyksessä oli edistyttyhuomattavasti viime vuosina.
The complainant also provided what he considered to be evidence of allegedneglect of duty by the Medical Service in medical check-ups carried out between 1970 and1974.
Kantelija esitti myös todisteen väitteelleen,jonka mukaanlääketieteellinen yksikkö olisi laiminlyönyt velvollisuutensa vuosina 1970–1974 tehdyissälääketieteellisissä tarkastuksissa.
THE OMBUDSMAN’S ATTEMPT TO ACHIEVE A FRIENDLY SOLUTION
OIKEUSASIAMIEHEN PYRKIMYS SOVINTORATKAISUUN
After careful consideration of the Commission’s opinion and the complainant’s observa-tions,the Ombudsman wrote to the Commission on 26 October 2000,with a view toseeking a friendly solution to the claim concerning the recovery decision.
Tarkasteltuaan huolellisesti komission lausuntoa ja kantelijan huomautuksia oikeusasiamies kirjoitti komissiolle 26.lokakuuta 2000 päästäkseen sovintoratkaisuun takaisinperintäpäätöstä koskevassa vaateessa.
The Ombudsman’s proposal for a friendly solution referred to the reasons which the Commission gave to the complainant for rejecting his Article 90 complaint against therecovery decision. The Commission had acknowledged that it had paid the whole amountof the fees of the Medical Committee experts in 1988 and regretted that it was only tenyears later that it realised that these fees should have been charged to the complainant.
Oikeusasiamiehen sovintoratkaisuehdotuksessa viitattiin niihin syihin,joiden vuoksikomissio hylkäsi kantelijan 90artiklan mukaisen valituksen takaisinperintäpäätöksestä.Komissio myönsi maksaneensa lääketieteellisen lautakunnan asiantuntijoiden kaikki palkkiot vuonna 1988 ja pahoitteli sitä,että se huomasi vasta kymmenen vuotta myöhemmin,että nämä palkkiot olisi pitänyt periä kantelijalta.
The Commission justified its decision to ask for the reimbursement after a ten-year delay withthe following arguments:
Komissio perusteli päätöstään periätakaisin kymmenen vuoden viiveen jälkeen seuraavasti:
(i) According to Article 23 of the applicable regulations,the Commission was obliged tocharge the fees to the complainant.
(i) Sovellettavien sääntöjen 23 artiklan mukaan komissio oli velvollinen perimään palkkiotkantelijalta.
(ii) The complainant had introduced an appeal before the Court of First Instance,and thenbefore the Court of Justice and the Commission therefore postponed the decision to chargethe fees to the complainant.
(ii) Kantelija oli kannellut asiasta ensin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen jasitten yhteisöjen tuomioistuimeen,minkä vuoksi komissio oli lykännyt päätöstään periäpalkkiot kantelijalta.
As regards the first argument,the Ombudsman pointed out that Article 23.2,paragraph 4of the applicable regulations provides a discretionary power for the institution to pay thewhole costs of the Medical Committee even when,as in the present case,the Medical Committee’s opinion confirms the draft decision of the appointing authority.3
Ensimmäisestä väitteestä oikeusasiamies huomautti,että sovellettavien sääntöjen 23.2artiklan 4 kohdassa määrätään,että toimielimellä on harkintavalta sen osalta,maksaako selääketieteellisen lautakunnan kaikki kustannukset myös siinä tapauksessa,että lääketieteellinen lautakunta vahvistaa lausunnossaan nimittävän viranomaisen päätösluon-noksen,kuten tarkastellussa tapauksessa.3
As regards the second argument,the Ombudsman pointed out that the Commission did notappear to have notified the complainant that its payment of the whole amount of the feeswas a preliminary decision,awaiting a final judgement by the courts.
Toisen väitteen osalta oikeusasiamies korosti,että komissio ei ollut ilmoittanut kantelijallesiitä,että sen päätös maksaa palkkiot kokonaisuudessaan oli vain väliaikainen,kunnestuomioistuimet antavat lopullisen päätöksen.
According to the Commission’s opinion,it was only after carrying out a check ten years later that the Medical Service of the Commission discovered that the part of the expenses which couldhave been charged to the complainant had not been so charged.
Komission lausunnon mukaan komissionlääketieteellinen lautakunta huomasi vasta kymmenen vuotta myöhemmin tarkastuksenyhteydessä,että kantelijalta ei ollut peritty tälle kuuluvaa osaa kustannuksista.
The Ombudsman’s provisional conclusion,therefore,was that the Commission had notadequately justified its decision of 3 April 1998 to recover the expenses from thecomplainant ten years later.
Oikeusasiamies teki siten sen alustavan johtopäätöksen,että komissio ei ollut perustellutasianmukaisesti 3.huhtikuuta 1998 tekemäänsä päätöstä periä kustannukset kantelijaltakymmenen vuoden jälkeen.
He therefore proposed to the Commission a friendly solutionin which the Commission would withdraw the recovery decision and reimburse thecomplainant with the amounts deducted from his pension.
Hän ehdotti sen vuoksi komissiolle sovintoratkaisua,jossakomissio peruuttaisi takaisinperintäpäätöksen ja hyvittäisi kantelijalle tämän eläkkeestäpidätetyt summat.
In its reply dated 21 December 2000,the Commission submitted new evidence to showthat the complainant had been formally notified by letter dated 23 February 1989 that theadministration would not support all the expenditure related to the Medical Committee.Furthermore,the Commission considered the recovery decision,which it had adopted in April 1998 to be legally and administratively incontestable.
Joulukuun 21. päivänä 2000 päivätyssä vastauksessaan komissio antoi uusia todisteitaosoittaakseen,että kantelijalle oli ilmoitettu virallisesti 23.helmikuuta 1989 päivätyssäkirjeessä,että hallinto ei vastaisi kaikista lääketieteellisen lautakunnan kustannuksista.Lisäksi komissio katsoi,että takaisinperintäpäätös,jonka se hyväksyi huhtikuussa 1998,oli oikeudellisesti ja hallinnollisesti kiistämätön.
However,the Commissiondeclared itself prepared as an exceptional act of goodwill and without creating a precedentto withdraw its recovery decision and to reimburse 149.982 BEF to the complainant.
Komissio ilmoitti kuitenkin olevansavalmis osoittamaan poikkeuksellisen hyvää tahtoa ja luomatta ennakkotapausta peruuttamaan takaisinperintäpäätöksensä ja hyvittämään kantelijalle 149982BEF.
“However,in exceptional cases and by a decision taken by the appointing authority after consulting the doctorappointed by it,all the expenditure referred to in the proceeding paragraph may be borne by the institution.”
“Poikkeustapauksissa ja,jos nimittävä viranomainen niin päättää nimeämäänsä lääkäriä kuultuaan,kyseessäoleva toimielin voi kuitenkin huolehtia kaikista edellisessä kohdassa tarkoituista kustannuksista.”
The Ombudsman informed the complainant that the Commission had agreed to accept afriendly solution,which would meet his claim that the recovery order should be withdrawn.
Oikeusasiamies ilmoitti kantelijalle,että komissio oli suostunut sovintoratkaisuun,jokatäytti hänen vaatimuksensa perua takaisinperintäpäätös.
He also forwarded a copy of the Commission’s reply to the complainant.
Hän toimitti kantelijalle myöskopion komission vastauksesta.
In hisanswer,the complainant thanked the Ombudsman for his efforts in the case,but noted thatthe Commission stated that the reimbursement was an exceptional act of goodwill.
Vastauksessaan kantelija kiitti oikeusasiamiestä tämänponnisteluista tässä tapauksessa mutta huomautti,että komissio oli todennut,että korvausoli poikkeuksellinen hyvän tahdon ele.
Thecomplainant disagreed with this approach and proposed that the Ombudsman shouldinvestigate his secret file as a step on the way to a more general inquiry into communistactivities in the Commission during the cold war.
Kantelija oli tyytymätön tähän lähestymistapaan jaehdotti,että oikeusasiamiehen olisi tutkittava häntä koskevia salaisia asiakirjoja osanayleisempää tutkimusta,jonka tulisi koskea kommunistien toimintaa komissiossa kylmänsodan aikana.
As an alternative,the complainantproposed that the Commission should instead pay the 149.982 BEF to the College of Europe, Bruges and that he should receive a letter of apology signed by the President ofthe European Commission.
Vaihtoehtoisesti kantelija ehdotti,että komission olisi maksettava kyseiset149982BEF Brüggen College d’Europelle ja hänen olisi saatava Euroopan komissionpuheenjohtajan allekirjoittama anteeksipyyntökirje.
In reply to a further letter from the Ombudsman,thecomplainant confirmed that he did not accept the friendly solution,although he wasgrateful for the efforts of the Ombudsman and his services.
Vastauksessaan oikeusasiamiehentoiseen kirjeeseen kantelija vahvisti,ettei hän hyväksy sovintoratkaisua,vaikka hän olikinkiitollinen oikeusasiamiehen ja tämän toimiston ponnisteluista.
The admissibility of the first and second allegations and first claim
Ensimmäisen ja toisen väitteen ja ensimmäisen vaateen ottaminen tutkittavaksi
1.1The complainant alleged that between 1965 and 1975,he was a victim of psychological harassment by his superior at the Commission; that his illness resulted from thispsychological harassment; and that his superior in the Commission was a communistagent,who was in contact with the Hungarian secret services.
1.1Kantelija väitti,että vuosina 1965–1975 hän joutui komission esimiehensä henkisenahdistelun kohteeksi,että hänen sairautensa johtui tästä henkisestä ahdistelusta ja ettähänen esimiehensä komissiossa oli kommunistipuolueen agentti,jolla oli yhteyksiä Unkarin salaiseen palveluun.
He claimed that the Commission should afford him moral and financial rehabilitation by recognising the occupational nature of his illness and reconsidering its decision in 1979,to retire him compulsorily.
Hän vaati,että komission olisi palautettava hänen maineensaja korvattava hänen taloudelliset menetyksensä hyväksymällä hänen sairautensa ammattisairaudeksi ja tarkastelemalla uudelleen vuonna 1979 tekemäänsä päätöstä erottaa kantelija tehtävästään.