natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These are three policy areas that havea direct daily impact on people’s livesand are a major focus of publicconcern.
• Lisäksi jäsenvaltiot voivat vastedessopia sitovista säännöistä hallitustenvälisessä yhteistyössä rikosoikeudellisissa ja poliisiasioissa.Yksimielisyysperiaatetta lieventää se,että ainakin soveltamista koskevatpäätökset voidaan tehdä määräenemmistöllä.
After all, to be able to live ahealthy life in a healthy environmentis a common enough human aspiration.
Lisäksi sopimus sallii”tehostetun yhteistyön”eli sellaistenmääräysten laatimisen, jotka ainakinalkuvaiheessa koskevat vain kyseisetmääräykset hyväksyneitä jäsenvaltioita.
It is hardly surprising then if anythreat to people’s health, their environment, or the quality of the products they consume provokes apowerful reaction.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan lisäksiharkinnanvarainen toimivalta, jonkajäsenvaltioiden suuri enemmistö onjo hyväksynyt.
The principle of unanimityhas been relaxed to allow implementing decisions, at least, to be taken bya qualified majority. The Treaty alsoallows what is termed ‘closer cooperation’ — countries can agree ruleswhich, at least initially, will only applyto those who sign up.
Nämä kolme osa-aluetta vaikuttavatsuoraan kansalaisten jokapäiväiseenelämään, ja huomio keskittyy niihineri syistä: terveellinen elämä terveellisessä ympäristössä on varmaankinihmisten toiveista tavallisin.
Lastly, the Treaty gives Member States theoption of allowing the European Court of Justice to rule on disputes inthis area, and the vast majority ofthem have already agreed to this.
Ei olekaan yllättävää, että kansalaiset reagoivat voimakkaasti kansanterveyttä,ympäristöä ja kulutushyödykkeidenlaatua koskeviin uhkatekijöihin.
• Lastly, the Treaty allows the Schengen agreements and all the arrangements stemming from them (knownas ‘the Schengen acquis’) to be incorporated into the EU’s legal order.Denmark, Ireland and the United Kingdom have, however, been allowed to put off implementing thesearrangements until a later date.
Tavaroiden vapaa liikkuvuus yhteismark-kina-alueella, yhteismarkkinoidenavautuminen maailmankaupallesekä nopea tekninen kehitys lisäävättarvetta yhteistoimiin näillä aloilla.Siksi Amsterdamin sopimus vahvistaaunionin toimintakeinoja parantamalla selkeästi monia säännöksiä.
With the free movement of goodsinside the single European market,the EU’s openness to the world market, and the rapid pace of technological change, it is ever more vital for the Community to act in concert.
• Lopuksi sopimus mahdollistaa Schengenin sopimuksen ja senmääräysten yhdentämisen unioninsäädöstöön ja sen oikeusjärjestelmään.
The Treaty of Amsterdam has respondedwith a series of improvements, givingthe EU considerably wider powers toact.
Tanska, Irlanti ja Yhdistynytkuningaskunta ovat kuitenkin saaneet oikeuden soveltaa näitämääräyksiä vasta myöhemmin.
Europeans demand abetter environment.
Euroopan kansalaisetvaativat puhtaampaaelinympäristöä.
legislating in specific circumstancesin order to ensure a high level ofhealth protection.
taudista”ja HIV-viruksen saastuttamasta verestä.
On a proposal fromthe Commission, Parliament and the Council will be able to adopt rules on:
Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat hyväksyäkomission ehdotuksesta seuraaviaasioita koskevia säännöksiä:
•organs and substances of humanorigin, including blood;
•ihmisen elimet ja ihmisestä saatavat aineet, mm. veri,
• On the environmental front, thekey innovation is the obligation onthe EU to take account of environmental protection requirements indefining and implementing all itspolicies.
— Tärkein ympäristöpoliittinen toimenpide on unionin velvoittaminenottamaan huomioon ympäristönsuojelun vaatimukset kaikkien unioninpolitiikkojen määrittelyssä ja toteutuksessa.
The Treaty also makes sustainable development — the new watchword of environmental policy — oneof the EU’s primary goals.
Lisäksi sopimuksessatehdään ympäristöpolitiikan uudestatavoitteesta, kestävästä kehityksestä,yksi unionin tärkeimmistä tavoitteista.
Thanks tothe new Treaty (even though it wasnot yet ratified at the time), the EUwas able from the start of 1998 totake a firm stance on cleaning up theterrestrial environment at the Kyoto World Summit.
Allekirjoitetun mutta vielä ratifioimattoman sopimuksen ansiostayhteisö pystyi jo vuoden 1998 Kiotonhuippukokouksessa ilmaisemaan selkeän kantansa maaympäristönelvyttämistä koskevissa kysymyksissä.
In other cases, the EU will be able tosupport action by the Member States.But it will not be able to harmonisenational legislation, which will continue to vary considerably from onecountry to another, especially asregards health care.
•eläinten ja kasvien terveyteen liittyvät ongelmat, joilla on vaikutusta kansanterveyteen.
• Finally, in the wake of the BSE crisis and the scandal surrounding AIDS-contaminated blood, the Treatyboosts the EU’s powers in the area ofhealth.
— Kuluttaja-asioiden alalla Amsterdamin sopimuksella sisällytetäänunionin toimivaltaan toimenpiteet,jotka edistävät kuluttajien oikeuttasaada tietoa ja koulutusta ja ennenkaikkea heidän oikeuttaan järjestäytyä etujensa suojelemiseksi.
The principles are clearly defined, giving the EU responsibility for
Näintunnustetaan kuluttajajärjestöjenkeskeinen asema.
Of course, the Treaty could not simplycome up with hard and fast rules.
— Kansanterveyden alalla sopimusvahvistaa selvästi unionin vastuutaniiden traagisten tapahtumien jälkeen, jotka johtuivat ”hullun lehmän
Nevertheless, the negotiators showedtheir readiness to respond by touching on a wide range of issues reflecting people’s values and aspirations— and even dealing with some practical aspects — in a series of accompanying protocols or declarations.
Yllä mainittujen ongelmien lisäksikansalaiset tuntevat huolta myösmuista asioista, jotka liittyvät suoraan heidän ajattelutapaansa, arvostuksiinsa, näkemyksiinsä jakäsityksiinsä maailmasta tai siitä,millainen sen tulisi olla.
Among thosethat deserve particular mention are:
Amsterdamin sopimuksen ydin: kansalaistenvalta, odotukset jaoikeudet.
•abolition of the death penalty;
Mainittakoonniistä muutamia.
•recognition of the role of voluntaryservices;
•kuolemanrangaistuksen poistaminen
At the heart of the Treaty of Amsterdam: rights, aspirations and citizens’ powers.
•vapaaehtoistyön merkityksen tunnustaminen
•the needs of the disabled;
•vammaisten tarpeet
•the role of the churches and nondenominational organisations;
•kirkkojen ja ei-tunnustuksellistenjärjestöjen asema
•the special problems of islandregions;
•saaristoalueiden erityisasema
•the social function of sport;
•urheilun asema yhteiskunnassa
•freedom of the press and freedomof expression in the other media;
•lehdistön vapaus ja ilmaisuvapausmuissa tiedotusvälineissä
•public service radio and televisionbroadcasting;
•radion ja television julkisen palvelun tehtävä
•the role of public credit institutionsand certain forms of savings institutions (in Germany, Austria and Luxembourg, for instance);
•julkisten luottolaitosten ja tiettyjen säästämismuotojen merkitys(esim. Saksassa, Itävallassa ja Luxemburgissa)
Citizens’ politicalinfluence giving national parliaments muchwider scope for influencing thecourse of events, as we shall see later.In addition, the Treaty:
Kansalaisten poliittinenvalta parlamenttien toimivaltuuksia, kutenmyöhemmin nähdään. Lisäksi sopimuksessa:
• confirms and clarifies the principleof subsidiarity, under which decisionshave to be taken as closely as possible to the citizen;
• Vahvistetaan ja täsmennetäänläheisyysperiaatetta (subsidiariteettiperiaate), jonka mukaan päätökseton tehtävä mahdollisimman lähelläkansalaisia.
The citizen is the main driving force ofpolitical action in any democraticsociety.
Kansalainen on jokaisen kansanvaltaisen yhteiskunnan tärkein poliittinen toimija.
Both by virtue of their constitutions and under the Treaty itself,the Member States must be democracies. Likewise the European Unionmust, as its responsibilities increase,make itself more firmly democratic.
Koska Euroopan unionimuodostuu valtioista, jotka perustuslakiensa ja tästedes myös perustamissopimuksen nojalla ovat väistämättädemokratioita, sen täytyy vastuualueidensa lisääntyessä pohjata järjestyksensä entistä selkeämminkansanvallan periaatteille.
• recognises people’s right to haveaccess to documents from the European institutions (the rules will bedecided by Parliament and the Council, on a proposal from the Commission).
• Tunnustetaan kansalaisten jamaassa asuvien oikeus saada tutustua Euroopan toimielinten tuottamiinasiakirjoihin niiden sääntöjenmukaan, jotka Euroopan parlamenttija neuvosto laativat komission ehdotuksesta.
This is a key element towardsmeeting people’s legitimate expectation that the institutions should operate in an open and transparentmanner.
Tämä oikeus on avaintekijätoimielimiltä oikeutetusti odotetunavoimuuden suhteen.
The European Court of Justice had already recognised the needto guarantee such access, and it wastherefore only reasonable that the Treaty should take this into account;
Tarve oli tunnustettu jo Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä,joten oli johdonmukaista, että asiasisällytettiin perustamissopimukseen.
This is the reason behind the gradual,and quite substantial extension ofthe European Parliament’s powerssince the Single European Act in1986 and behind the growingemphasis on the national parliaments’ role in European affairs.
Tämän vuoksi Euroopan parlamentinvaltaa on vähitellen lisätty tuntuvastisitten vuoden 1986 yhtenäisasiakirjan, ja toisaalta kansallisten parlamenttien tehtävä Euroopassa ontuotu enenevässä määrin esille.Samaan aikaan on pyritty laajentamaan varsinkin niiden kansalaistenäänioikeutta, jotka asuvat toisessayhteisön jäsenvaltiossa.
At thesame time, an effort was made tobroaden citizens’ electoral rights,above all for those living in other Member States.
On myösparannettu heidän muutoksenhakuoikeuksiaan perustamalla Euroopan oikeusasiamiehen toimikansallisten ja yhteisötuomioistuinten rinnalle.
The Treaty of Amsterdam continuesalong the same path, in particular
Amsterdamin sopimus jatkoi tätäsuuntausta erityisesti vahvistamalla
• guarantees stronger action to combat fraud against the EU budget.
• Taataan paremmat mahdollisuudet taistella unionin taloudellisiaetuja vahingoittavia petoksia vastaan.
Thenew European anti-fraud office(OLAF) should ensure that less taxpayers’ money is wasted.
Tämän tulisi mahdollistaaveronmaksajien rahojen parempikäyttö erityisesti OLAFin, Euroopanuuden petostentorjuntaviraston toiminnan ansiosta.
The common foreign andsecurity policy
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
From the earliest days, the advocatesof European integration dreamt of a European foreign policy. Butalthough the original Treaties gavethe Community a fairly wide remit onforeign trade and development aid,they were completely silent on diplomacy and defence.
Unionin mahdollisen laajentumisenkynnyksellä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tarve on korostunutentisestään, ja Amsterdamin sopimuksen neuvotteluosapuolet halusivat kehittää Maastrichtin jälkeenvoimassa ollutta säännöstöä vahvis-
Faced with the prospect of a freshwave of new members, which onlyhighlights even more clearly the needfor a common foreign and securitypolicy, the Amsterdam negotiatorswanted to extend the arrangementsagreed since Maastricht, while
Alkuperäisetperustamissopimukset antoivat kylläkin yhteisölle huomattavia toimivaltuuksia ulkomaankaupan jakehitysavun osalta, ja myöhemmintähän kokonaisuuteen lisättiin jäsenvaltioiden sisäpolitiikan ulkoiset ulottuvuudet.
Attempts to fill these gaps in 1954and 1961 ended in failure.
Vuosina 1954 ja 1961 tehdyt yritykset korjata nämä puutteet epäonnistuivat.
In 1970the first ‘Davignon report’ led to the Member States launching a form offoreign-policy consultation (‘European Political Cooperation’),although it was not formally enshrined in the Treaties until 1986,under the Single Act.
Vuonna 1970, ensimmäisen Davignonin raportin jälkeen, jäsenvaltiot aloittivat poliittisen yhteistyön, joka kuitenkin kirjattiinperustamissopimuksiin vasta vuonna1986 yhtenäisasiakirjan hyväksymisen yhteydessä.
With the international situation transformed by theend of the cold war, the Maastricht Treaty introduced a single set of rulesfor a common foreign and securitypolicy (CFSP), including, in time, acommon defence policy.
Kansainvälisissäyhteyksissä, joille antaa leimansamaailman poliittisen kahtiajakautumisen päättyminen, Maastrichtinsopimus yhtenäisti sittemmin moniayhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) ja lopultakin muunmuassa puolustuspolitiikkaan liittyviä säännöksiä.
‘The tragedy of Kosovo dramatically highlights the increasinglyimportant part the European Union has to play in guaranteeing security and democracy in areas vital to our future’
”Kosovon murhenäytelmä osoittaa dramaattisella tavalla, että Euroopan unionilta odotetaan entistä näkyvämpiätoimia, jotta voitaisiin taata turvallisuusja demokratia tulevaisuutemme kannalta merkittävillä alueilla.”
(Romano Prodi, President of the European Commission, addressing Parliament on 13 April 1999).
(Romano Prodi, Euroopan komission puheenjohtaja Euroopan parlamentissa 13. huhtikuuta 1999)
Decision-making procedures making them more consistent withthe Community’s traditional externalactivities.
Päätöksentekomenettelyt tamalla samalla sopimuksen yhtenäisyyttä suhteessa yhteisön perinteiseen tapaan hoitaa ulkosuhteitaan.
The Treaty of Amsterdam sets out theguiding principles underlying the EU’s foreign and security policy:
Amsterdamin sopimuksessa luodaanensinnäkin periaatteet, joiden tuleeohjata unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa:
A genuine common foreign policyrequires effective procedures.
Onnistuakseen yhteinen ulkopolitiikka edellyttää tehokkaita toimintatapoja.
The Treaty of Amsterdam took intoaccount some of the criticisms levelled at the Maastricht Treaty.
Amsterdamin sopimuksessaotettiin joiltakin osin huomioon Maastrichtin sopimuksen määräyksiin kohdistetut arvostelut.
Basically decisions are taken in twostages:
Pohjimmiltaan päätöksentekomenettelytapahtuu kahdella tasolla:
• first, to safeguard the commonvalues, fundamental interests, independence, integrity and security ofthe Union;
• Yhtäältä on turvattava unioninyhteiset arvot ja perusedut, joita ovatunionin riippumattomuus, yhtenäisyys ja turvallisuus.
• the European Council (the Headsof State or Government plus the President of the Commission) decidescommon strategies and guidelines byconsensus;
• Valtioiden ja hallitusten päämiehistä sekä komission puheenjohtajasta koostuva Eurooppa-neuvostopäättää yksimielisesti toiminnanyhteisistä strategioista ja suuntaviivoista.
• second, to preserve peace andstrengthen international security andcooperation, and to consolidatedemocracy, the rule of law and fundamental rights.
• Toisaalta on säilytettävä rauha jalujitettava kansainvälistä turvallisuutta, yhteistyötä ja kansanvaltaasekä oikeusvaltion periaatetta ja perusoikeuksia.
In pursuing these goals it must act inaccordance with the principles set outin the United Nations Charter and inthe European peace and securityaccords.
Näitä periaatteita on jatkuvasti edistettävä Yhdistyneiden Kansakuntienperuskirjan sekä rauhaan ja turvallisuuteen liittyvien eurooppalaistensopimusten mukaisesti.
This implies commitments onthe part of the Member States and,above all, obligations of loyalty andmutual solidarity.
Tämä edellyttää jäsenvaltioiden sitoutumista javelvoittaa ennen kaikkea keskinäiseen lojaalisuuteen ja solidaarisuuteen.
• the Council (made up of theforeign ministers) decides jointactions and common positions.
• EU:n jäsenvaltioiden ulkoministereistä muodostuva neuvosto päättääyhteisistä toimenpiteistä ja kannanotoista.
Decisions putting into practice a commonstrategy already agreed by the European Council are taken by qualifiedmajority.
Se antaa lausuntonsamääräenemmistöperiaatteella, kunjokin Eurooppa-neuvoston sopimayhteinen strategia halutaan ottaakäyttöön.
However, if a Member Statehas major reservations, it can ask forthe decision to be referred back to the Heads of State or Government.
Eri mieltä oleva jäsenvaltiovoi pyytää päätöksen palauttamistauudelleen jäsenvaltioiden ja hallitusten päämiesten käsiteltäväksi.
Otherwise the Council normally takes decisions unanimously, although it canignore ‘constructive’ abstentions ifthe countries abstaining do notaccount for more than one third ofthe votes.
Muutoin neuvosto tekee tavallisestipäätöksensä yksimielisesti, mutta sevoi jättää huomiotta ”rakentavatäänestämättä jättämiset”, jos niidenmäärä jää alle kolmannekseenäänistä.
To put these principles into practice,the Treaty of Amsterdam reinforcesthe decision-making procedures andstructures, before going on to addressthe defence issues.
Näiden periaatteiden toteuttamiseksi Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan ensisijaisesti päätöksentekomenettelyjä ja toimivaltaisia rakenteitaja puututaan vasta toissijaisesti puolustuspoliittisiin ongelmiin.
The European Commission and Parliament also play their part in thedecision-making process. The Commission has to make sure that Community activities are consistent withthe CFSP, while Parliament deliversopinions and has to approve thenecessary budget appropriations.
Näihin päätöksentekomenettelyihinosallistuvat myös Euroopan komissio,joka valvoo erityisesti yhteisön toiminnan ja YUTP:n yhtenäisyyttä, ja Euroopan parlamentti, jonkatehtävänä on antaa lausuntoja jahyväksyä tarvittavat budjettimäärärahat.
To implement a common policy effectively there have to be the properpolitical and administrative structures.
Yhteisen politiikan tehokas toteuttaminen edellyttää poliittisia ja hallinnollisia rakenteita.
The Treaty of Amsterdam givesa human face to the common foreignand security policy in the shape of a High Representative (a ‘Mr or Ms CFSP’), who will direct the actiondecided by the Council, working in athree-person team (‘troika’) withrepresentatives of the Council Presidency and the Commission.
Amsterdaminsopimus antaa yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle kasvot, koskasiinä päätettiin perustaa korkeanedustajan virka (”herra tai rouva YUTP”), jonka haltija johtaa unionintoimintaa tällä saralla neuvostonpäätösten mukaisesti ja neuvostonpuhemiehistön ja komission edustajista muodostuvan ”troikan”määrit-telemissä puitteissa.
The WEU has 28 member countries and is a valuable forum fordialogue and cooperation on security and defence.
WEU:hun kuuluu 28 maata, jotkamuodostavat vuoropuhelu- jayhteistyökentän turvallisuus- japuolustuskysymyksissä.
It includes 10 EUmembers who are also members of NATO.
Ne ovat myös allekirjoittaneet Euroopan unionin ja Natonperustamissopimukset.
The five other EU countrieshave observer status; they are Denmark and the four EU Member States outside NATO (Ireland, Austria, Finland and Sweden).
Viidellämuulla EU:n jäsenvaltiolla on tarkkailijan asema; nämä maat ovat Tanska ja neljä Naton ulkopuolista EU:n jäsenvaltiota: Irlanti, Itävalta,Suomi ja Ruotsi.
The WEU also includes — as associatemembers or partners — the European members of NATO who arenot in the EU, plus the countries ofcentral and eastern Europe thathave concluded Europe Agreements with the EU.
WEU:ssa on myösliitännäisjäseniä eli kumppanuusjäseniä, jotka kuuluvat Natoonmutta eivät EU:hun, sekä KIE-maita, joilla on Eurooppa-sopi-mukset EU:n kanssa.
The High Representative — who isalso Secretary-General of the Council— is assisted by a policy planning andearly warning unit, responsible in particular for centralising and analysinginformation from the Member States,from the European Commission andfrom the WEU (Western European Union).
Korkeaa edustajaa, joka on samallaneuvoston pääsihteeri, avustaa erityinen suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö, jonka tehtävänä on keskittää jatutkia jäsenvaltioilta, Euroopankomissiolta ja WEU:lta eli Länsi-Euroopan unionilta tullutta tietoa.
Recent international crises haveclearly shown up the need for foreignpolicy to be backed by military capability. This is especially true when itcomes to humanitarian and peacekeeping or peacemaking missions,which are explicitly covered by theforeign and security policy under the Treaty of Amsterdam.
Monet viime aikojen kansainvälisetkriisit todistavat, että ulkopolitiikkaedellyttää sotilaallista kapasiteettia.Tämä koskee erityisesti tiettyjä humanitaarisia operaatioita sekä rauhan-turvaamis- ja palauttamisoperaatioita, jotka kuuluvat selkeästi Amsterdamin sopimuksessa määritellyn ulko- ja turvallisuuspolitiikan piiriin.
Javier Solana, Secretary-General of the Counciland the EU’s first High Representative for theforeign and commonsecurity policy.
Javier Solana, neuvostonpääsihteeri ja ensimmäinen EU:n korkea edustaja yhteistä ulko- jaturvallisuuspolitiikkaakoskevissa asioissa.
The common commercialpolicy
Yhteinen kauppapolitiikka
The issue, however, is extremely complex.
Jäsenvaltioiden kannalta asia on kuitenkin melko monimutkainen.
One major problem is the differences between Member States interms of their military stance.
Amsterdamin sopimuksessa onkuitenkin sovittu unionin yhteisestäpuolustuspolitiikasta.
Four Member States are neutral (either traditionally or by virtue of their constitutions) and so are not members ofany military alliance, whilst the other11 belong to NATO.
Alusta lähtien Euroopan unionilla onollut yhteinen kauppapolitiikka, jotakehitetään neuvoston määräenemmistön pohjalta ilman vaatimustajäsenten yksimielisyydestä.
In addition, manyof the Member States have developedbilateral or multilateral militarycooperation with one another.
Sopimuksen määräykset, jotka on muotoiltu50-luvulla, ovat jääneet jälkeentaloudellisesta kehityksestä ja laajentuneesta kansainvälisestä kaupastatietyillä aloilla, joilla aiemmin ei olluthuomattavaa merkitystä.
Nonetheless, the Treaty of Amsterdamenvisages the emergence, in time, ofa genuine common defence policy.
Näin onsyntynyt tiettyä epävarmuutta henkisen omaisuuden, palvelujen ja sijoitustoiminnan kohdalla.
To meet any immediate operationalmilitary needs, the European Unioncan already call on the WEU.Although the membership of the twoorganisations is not entirely the same,the Treaty of Amsterdam explicitlystates that the WEU is an integralpart of the development of the Unionand allows for its eventual full integration into the European Union.
Tästähuolimatta unioni osallistuu täysimääräisesti Maailman kauppajärjestön työhön, mutta yhteistyön ontapahduttava jäsenvaltioiden yksimielisyyden pohjalta, mikä hankaloittaa neuvotteluja ja joskus vähentääniiden tehoa.
But the Treaty rules were drawnup in the 1950s and have since beenovertaken by economic developmentsand the expansion of internationaltrade in new sectors.
Jotta Euroopan unioni voisi tarvittaessa välittömästi käyttää sotilaallista kapasiteettia, se voi johyödyntää WEU:n tarjoamia voimavaroja.
The result hasbeen to blur the lines of responsibilityin some areas — notably intellectualproperty, services and investments.That does not prevent the EU fromplaying an active part in the work ofthe World Trade Organisation, but itdoes mean that it has to work alongside the individual Member States.And since they have to agree unanimously, this makes negotiations morecomplex and sometimes less effective.
Vaikka näiden kahden järjestön jäsenistö ei olekaan täysinsama, Amsterdamin sopimuksessamäärätään, että WEU on olennainenosa kehitettäessä Euroopan unionia.Lisäksi se mahdollistaa WEU:n täydellisen yhdentymisen Euroopanunioniin.
In concrete terms, the Treaty laysdown the ground rules on how thetwo organisations will cooperate fromnow on.
Konkreettisella tasolla sopimuksessamäärätään toimintamalli, jonkaavulla voidaan jo nyt toteuttaa järjestöjen välistä yhteistyötä:
• The European Council can lay downguidelines for joint action involving recourse to the WEU.
• Eurooppaneuvosto voi määritelläsellaisen yhteisen toiminnan suuntaviivat, johon sisältyy WEU:n apu.
This issue was discussed in Amsterdam but a solution was put off for thetime being.
Amsterdamissa ongelma oli esillä,mutta ratkaisu lykättiin myöhempään ajankohtaan.