natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In essence, the Court of First Instance used that line of argument in paragraph 94 of the contested judgment when it rejected the allegation of infringement of the right of access to the file on the ground that, where documents which have not been used as the basis of a contested decision are not communicated, any failure to communicate them is in any event irrelevant, given that such documents cannot, in any case, have any bearing on the contested decision.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käytti hyväkseen ensisijaisesti tätä perustelua hylätessään valituksenalaisen tuomion 94 kohdassa väitteen asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden loukkaamisesta katsoen, että kun sellaisia asiakirjoja, jotka eivät ole olleet riidanalaisen päätöksen perustana, ei ollut annettu tiedoksi, niiden tiedoksiannon mahdollisella puuttumisella ei kuitenkaan ollut merkitystä, koska nämä asiakirjat eivät missään tapauksessa olleet voineet vaikuttaa riidanalaiseen päätökseen.
That conclusion forms part of the Court’s findings of fact and is unexceptionable in law.
Tämä päätelmä on osa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittamaa tosiseikkojen arviointia ja oikeudellisesti moitteeton.
33 — Thus, infringement of an ‘essential’ procedural requirement is necessary in order to justify an action for annulment, in which regard a distinction is not being made between ‘essential’ and ‘non-essential’ procedural requirements, but the decisive factor is the ‘essential character’ of the infringement.
33 – Kumoamiskanteen perusteltavuus edellyttääkin ”olennaisen” muotomääräyksen rikkomista; tässä yhteydessä ei eroteta toisistaan ”olennaisia” ja ”epäolennaisia” muotomääräyksiä, vaan ratkaisevaa on rikkomisen ”olennaisuus”.
Whether an essential infringement of procedural requirements exists is assessed according to the situation in each individual case, since the infringement of one and the same rule may be more or less serious depending on the circumstances.
Se, onko kyseessä olennainen rikkominen, arvioidaan tapauskohtaisesti, sillä tietyn säännön rikkomisen vakavuus voi vaihdella kulloisistakin olosuhteista riippuen.
In general, the essential character of a procedural requirement is affirmed where the procedural defect could have influenced the formulation of the content of the measure or where the procedural requirement was adopted specifically to protect the person concerned (Rengeling, H.-W./Middeke, A./Gellermann, M., cited above (footnote 12), § 7, paragraph 98, p. 139).
Muotomääräystä pidetään olennaisena yleensä silloin, kun muotovirhe on saattanut vaikuttaa säädöksen sisällölliseen rakenteeseen tai kun muotomääräys on annettu nimenomaan asianomaisen suojelemiseksi (edellä alaviitteessä 12 mainittu Rengeling, H.-W., Middeke, A. ja Gellermann, M., § 7, 98 kohta, s. 139).
In regard to those documents on which the Commission based its decision, it should be pointed out that the Court of First Instance also noted that, at the consultation of the file relating to the Commission’s decision, which was carried out at the Commission’s offices on 6 August 2002, the appellant’s representative signed a written declaration expressly confirming that access had been granted to all documents directly or indirectly connected with the matter at issue.
Asiakirjoista, joita komissio käytti riidanalaisen päätöksen perustana, on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei jättänyt huomiotta sitä, että valittajan edustaja oli allekirjoittanut komission tiloissa 6.8.2002 tapahtuneen riidanalaisen päätöksen perustana oleviin asiakirjoihin tutustumisen johdosta kirjallisen lausuman, jossa hän nimenomaisesti vahvisti saaneensa tutustua kaikkiin niihin asiakirjoihin, jotka liittyivät suoraan tai välillisesti riidanalaiseen asiakirja-aineistoon.
A list was annexed to that declaration setting out all the documents to which that
Tähän lausumaan oli liitetty luettelo, jossa mainittiin kaikki
35 — Cited in footnote 22, points 28 to 30.
35 – Mainittu edellä alaviitteessä 22, 28–30 kohta.
C.A.S. v COMMISSION concerned, far from providing the appellant with an argument, were either unlikely to be relied upon by the appellant, because of their nature or subject-matter, or, because of their content, liable to confirm the Commission’s conclusions, or in any event not to contradict them in the slightest.
C.A.S. v. KOMISSIO ensinnäkään kyseiset asiakirjat eivät olisi antaneet valittajan käyttöön yhtään argumenttia, minkä lisäksi joko niiden luonteen ja sisällön vuoksi valittaja ei olisi voinut niihin vedota tai olisivat sisältönsä perusteella vahvistaneet komission toteamukset tai eivät olisi tarjonneet vähäisintäkään vasta-argumenttia.
representative had had access.
asiakirjat, joihin kyseinen edustaja oli saanut tutustua.
As the Court expressly noted in paragraphs 99 and 100 of the contested judgment, that list included the UCLAF mission report of 9 December 1998 and the letter of the same date from the Commission/UCLAF to the Turkish Permanent Representation, which the appellant complains, again in the appeal, was not presented to it.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimenomaisesti totesi valituksenalaisen tuomion 99 ja 100 kohdassa, asiakirjojen joukossa olivat 9.12.1998 päivätty UCLAFin tarkastusmatkakertomus ja samana päivänä päivätty, Turkin pysyvälle edustustolle osoitettu komission/UCLAFin kirje, jonka esittämättä jättämistä valittaja moittii toistamiseen muutoksenhakumenettelyssä.
Consequently, the Court was fully entitled to assume that the appellant, contrary to its assertions, was granted access to those documents.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin saattoi perustellusti katsoa, että valittaja oli väitteidensä vastaisesti saanut tutustua kyseisiin asiakirjoihin.
I therefore consider that the Court essentially complied, in its method of ana -lysis, with the caselaw of the Court of Justice and that its conclusions are correct.
Tämän vuoksi katson, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on mukauttanut tutkimusmenetelmänsä olennaisilta osin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja että sen päätelmät ovat oikeita.
With regard to that request for access to the file, made by the applicant after the contested decision had been adopted and the proceedings initiated, in paragraph 102 of the contested judgment the Court pointed out that that is clearly irrelevant for the purposes of determining whether the applicant’s rights of defence may have been adversely affected during the administrative procedure and can have no bearing on the legality of that decision.
Siitä asiakirjoihin tutustumista koskeneesta pyynnöstä, jonka valittaja oli esittänyt riidanalaisen päätöksen tekemisen ja kanteen nostamisen jälkeen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 102 kohdassa, ettei sillä ollut merkitystä arvioitaessa mahdollista hallintomenettelyssä tapahtunutta kantajan puolustautumisoikeuksien loukkausta, eikä se ollut voinut vaikuttaa kyseisen päätöksen lainmukaisuuteen.
The Court’s explanations show that it examined whether the documents in question would have been of any use at all to the appellant.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät seikat osoittavat sen tutkineen, olivatko kyseiset asiakirjat voineet hyödyttää valittajaa vähäisimmässäkään määrin.
It did not therefore confine its appraisal to whether the failure to disclose the disputed documents had had an impact on the content of the final decision.
Näin ollen se ei ollut selvittänyt pelkästään sitä, oliko kyseisten asiakirjojen esittämättä jääminen vaikuttanut lopullisen päätöksen sisältöön.
In fact, its account has the effect, fundamentally, of showing that the documents
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät seikat osoittavat, että
Finally, the Court’s observations regarding the appellant’s partially inconsistent conduct in exercising its right of access to the file must be assessed.
Lisäksi on arvioitava ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuimen esittämät seikat valittajan osittain epäjohdonmukaisesta toiminnasta tämän käyttäessä asiakirjoihin tutustumista koskevaa oikeuttaan.
In fact, in paragraph 102 of the contested judgment, the Court rightly drew attention to the fact that the applicant did not make any further request for access to other evidence in the file during the administrative procedure and also did not act in response to the Commission’s offer of access to the desired documents, made on 10 July 2003.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kiinnitti valituksenalaisen tuomion 102 kohdassa perustellusti huomiota siihen, että kantaja ei ollut hallintomenettelyn aikana omasta aloitteestaan esittänyt pyyntöä saada tutustua muihin asiakirja-aineiston asiakirjoihin eikä ollut myöskään käyttänyt hyväkseen komission 10.7.2003 ilmoittamaa mahdollisuutta tutustua haluamiinsa asiakirjoihin.
Against that background, it appears contradictory for the appellant, despite being aware of those omissions in the exercise of its rights as the defendant at first instance, to complain that those rights were infringed and contest on appeal the unobjectionable grounds of the judgment given at first instance.
Tätä taustaa vasten tuntuu ristiriitaiselta, jos valittaja huolimatta näistä tiedossa olevista laiminlyönneistä puolustautumisoikeuksiensa käyttämisessä ensimmäisessä oi -keusasteessa väittää oikeuksiaan loukatun ja valittaa muutoksenhakumenettelyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomion oikeudellisesti moitteettomista perusteista.
The second ground of appeal must therefore be rejected.
Toinen valitusperuste on tämän vuoksi hylättävä.
Consideration of this ground of appeal first requires some fundamental explanations regarding the allocation of the burden of proof in the context of the procedure for repayment or remission of import duties.
Valitusperusteen tutkimiseksi on ensin tarkasteltava joitakin todistustaakan jakamista koskevia periaatteellisia seikkoja osana tuontitullien palauttamiseen tai peruuttamiseen tähtäävää menettelyä.
Third ground of appeal: allocation of the burden of pleading and proving the facts
Kolmas valitusperuste, joka koskee todistustaakan jakamista
It should first be noted that, under the generally accepted rules of procedural law, the party relying on the conditions laid down in a provision must as a general rule prove that they have been satisfied.
Aluksi on syytä huomata, että prosessioikeuden yleisesti tunnustettujen sääntöjen mukaan sen, joka vetoaa säännöksessä säädettyihin edellytyksiin, on yleensä todistettava edellytysten täyttyminen.
37Lo-gically, as a rule, it is for the importer to plead and prove the existence of a ‘special situ -ation’ as referred to in Article 239 of the CCC, justifying a remission of import duties.
37 Loogisesti pidetään yleensä maahantuojan tehtävänä esittää ja osoittaa, että on olemassa yhteisön tullikoodeksin 239 artiklan mukainen
38The same applies, for example, to the proof of origin of goods where the decision as to whether or not a repayment of import duties should be made depends on the clarification of that question. 39
38Samaa pätee esimerkiksi näyttöön tavaroiden alkuperästä, jos tämän kysymyksen selvittämisestä riippuu päätös siitä, onko tuontitullit palautettava vaiko ei. 39
A finding of the existence of ‘circumstances’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the CCC or of a ‘special situation’ within the meaning of Article 905(1) of the CCC implementing regulation presupposes the pleading, proof and appraisal of certain facts and circumstances.
Yhteisön tullikoodeksin 239 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen ”olosuhteiden” ja yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ”erityistilanteen” olemassaolon toteaminen edellyttää tiettyihin tosiseikkoihin ja olosuhteisiin vetoamista ja niiden toteennäyttämistä ja arvioimista.
However, the question of the specific allocation of the burden of pleading and proof is in dispute between the parties, since the appellant claims that the burden of proof should be reversed or mitigated in its favour.
Osapuolet ovat kuitenkin eri mieltä konkreettisesta todistustaakan jakamisesta; valittaja vaatii itseään koskevan todistustaakan kääntämistä tai keventämistä.
By ultimately alleging in its submissions that the Court of First Instance disregarded the procedural-law principles governing the burden of proof, the appellant relies on misapplication of Community law and thus on an admissible ground of appeal. 36
Moittiessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta viime kädessä todistustaakkaa koskevien prosessioikeudellisten periaatteiden laiminlyömisestä valittaja väittää, että yhteisön oikeutta on sovellettu virheellisesti, joten valitusperuste voidaan ottaa tutkittavaksi. 36
Conversely, it is for the Commission, in the context of its decision as to whether a ‘special situation’ exists, in which it has an
Päinvastoin komission on ”erityistilanteen” olemassaoloa koskevassa päätöksessään, jota tehdessään sillä on vastaava
38 — Also according to Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Vor Art. 220, paragraph 4, according to which the burden of pleading and proving the facts justifying an application for repayment rests upon the customs debtor.
38 – Samoin edellä alaviitteessä 10 mainittu Alexander, S., Zollkodex, ennen 220 artiklaa, 4 kohta, jonka mukaan todistustaakka palautushakemuksen perusteena olevista tosiseikoista kuuluu tullivelalliselle.
39 — See CT Control, cited in footnote 27, paragraph 39, according to which it is for the importer seeking to obtain repayment of import duties and not the Commission to establish that imported goods originate in an ACP State for which the Community provides for preferential arrangements.
39 – Ks. edellä alaviitteessä 27 mainitussa asiassa CT Control 6.7.1993 annetun tuomion 39 kohta, jonka mukaan maahantuojan, joka hakee tuontitullien palautusta, eikä komission, on esitettävä näyttöä siitä, että maahantuotu tuote on lähtöisin jostakin AKT-maasta, johon yhteisö soveltaa tullietuusjärjestelmää.
36 — According to Rengeling, H./Middeke, A./Gellermann, M., cited above (footnote 12), § 28, pp. 502 to 504, the pro -cedural norms on whose infringement the appeal may be based also include, in addition to the procedural provisions of the Treaties, the Statutes and the Rules of Pro -cedure of the Court of First Instance, the general principles of Community law which concern the proceedings.
36 – Ks. edellä alaviitteessä 12 mainittu Rengeling, H., Middeke, A. ja Gellermann, M., § 28, s. 502–504, jonka mukaan menettelysääntöihin, joiden rikkomiseen valitus voi perustua, kuuluvat perustamissopimusten, perussäännön ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen menettelysääntöjen ohella myös menettelyä koskevat yhteisön oikeuden yleiset periaatteet.
C.A.S. v COMMISSION consideration, inter alia, that the Community cannot be made to bear the adverse consequences of infringements. The Court has held that the receipt of invalid certificates of origin can, in principle, be considered to be one of the professional risks which a trader, by the very nature of his activity, runs and he is at liberty to seek compensation from the perpetrator of the fraud.
C.A.S. v. KOMISSIO söjen tuomioistuin totesi, että pätemättömien alkuperätodistusten vastaanottaminen voidaan lukea ammatillisiin riskeihin, joille taloudellinen toimija on altis toimintansa luonteen vuoksi, ja että taloudellinen toimija voi yrittää vaatia hyvitystä väärentäjältä.
appropriate margin of discretion, 40to plead and prove that the certificates presented by the importer are forged or falsified.
harkintavalta, 40 esitettävä ja osoitettava, että maahantuojan esittämät todistukset ovat vääriä tai väärennettyjä.
On the other hand, it is not required to prove that there is no special situation where the requirements of Article 904(c) of the CCC implementing regulation are satisfied, since that provision already contains an assessment by the Community legislature, which is binding on the Commission, to the effect that any good faith on the part of the importer during the procedure under Article 239 of the CCC cannot be regarded as meriting protection.
Sitä vastoin komission ei tarvitse osoittaa, että kyseessä ei ole erityistilanne, jos yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 904 artiklan c kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, sillä tähän säännökseen jo sisältyy komissiota sitova yhteisön lainsäätäjän arvio, jonka mukaan maahantuojan mahdollisen vilpittömän mielen yhteisön tullikoodeksin 239 artiklan mukaisessa menettelyssä ei voida katsoa ansaitsevan suojaa.
As I have already explained in my introductory observations on this case, 41the
Kuten jo esitin tätä asiaa koskevissa alustavissa huomautuksissani, 41laatiessaan
The Court of First Instance has recognised exceptions to that rule only in those cases of forgery which go beyond the normal commercial risk borne by the trader concerned, such as breaches by the Commission of its duty of supervision 43 or in the case of participation by customs employees in infringements.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hyväksynyt poikkeuksia tästä säännöstä sellaisissa väärennöstapauksissa, jotka menevät asianomaisen taloudellisen toimijan tavanomaista liiketoiminnan riskiä pitemmälle, esimerkiksi komission laiminlyödessä valvontavelvollisuutensa 43tai tullivirkailijoiden osallistuessa rikkomisiin.
44 That caselaw of the Court of First Instance is fully correct, since it takes account of the fact that, as a rule, the trader concerned, apart from those procedures which require his participation, has little opportunity to influence the course of the customs procedure and he must therefore rely on the due performance of their tasks by the competent authorities under a system of
44Tähän ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön on syytä yhtyä varauksetta, sillä siinä otetaan huomioon se, että asianomaisella taloudellisella toimijalla on – lukuun ottamatta sen osallistumista edellyttäviä menettelyjä – yleensä vain vähän mahdollisuuksia vaikuttaa tullimenettelyn kulkuun, minkä vuoksi sen on luotettava siihen, että toimivaltaiset viranomaiset hoitavat tehtävänsä velvollisuuksiensa
43 — Eyckeler & Malt v Commission, cited in footnote 24, paragraphs 189 to 191, and Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 218. Community legislature, by the formulation of that exclusion, adopted the Court’s previous settled caselaw according to which the fact that documents presented in good faith in order to obtain preferential tariff treatment for goods declared for free circulation are subsequently found to be falsified does not constitute a special circumstance justifying a remission of import duties. That caselaw has, since the judgment in the leading case, Van Gend und Loos, 42 been founded on the
43 – Edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Eyckeler & Malt v. komissio, tuomion 189–191 kohta ja edellä alaviitteessä 9 mainitut yhdistetyt asiat Kaufring ym., tuomion 218 kohta. tämän poikkeussäännöksen yhteisön lainsäätäjä omaksui yhteisöjen tuomioistuimen tähänastisen oikeuskäytännön, jonka mukaan kyseessä ei ole tuontitullien peruuttamisen perusteeksi katsottava erityistilanne, jos tullietuuskohtelun myöntämiseksi vapaaseen liikkeeseen ilmoitetuille tavaroille on esitetty asiakirjoja, joka myöhemmin osoittautuvat väärennetyiksi.
44 — In Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 231, the Court of First Instance held that only errors attributable to acts of the competent authorities which could not reasonably have been detected by the person liable to pay create entitlement to the waiver of postclearance recovery of customs duties.
44 – Edellä alaviitteessä 9 mainituissa yhdistetyissä asioissa Kaufring ym. antamansa tuomion 231 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että ainoastaan sellaiset virheet, jotka johtuvat toimivaltaisten viranomaisten omasta aktiivisesta toiminnasta ja joita velallinen ei ole voinut kohtuudella huomata, oikeuttavat jättämään tullit kantamatta jälkikäteen.
The central aspects of that case were a number of irregularities on the part of the Turkish authorities in the implementation of the Association Agreement and association law derived from it and the serious deficiencies in the Commission’s monitoring of the implementation of those provisions.
Mainitun asian ydinkysymyksen muodostivat Turkin viranomaisten sääntöjenvastaisuudet assosiaatiosopimuksen ja siitä johdetun assosiaatio-oikeuden täytäntöönpanossa sekä komission vakavat laiminlyönnit näiden määräysten täytäntöönpanon valvonnassa. Asiassa T-330/99, Rotermund, 7.6.2001 annetussa tuomiossa (Kok. 2001, s.
41 — See above, point 70.42 — Cited in footnote 11, paragraphs 15 to 17.
41 – Ks. edellä 70 kohta.42 – Mainittu edellä alaviitteessä 11, tuomion 15–17 kohta.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of constituting a ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-204/07 P tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitettu ”erityistilanne”.
administrative cooperation.
mukaisesti osana hallinnollista yhteistyötä koskevaa järjestelmää.
To that extent, it would be unfair to require him to bear a loss which was actually attributable to contraventions committed by the administrative authorities.
Tältä osin olisi kohtuutonta antaa sen kärsiä vahinkoa, joka oikeastaan johtuu hallintoelinten tekemistä rikkomisista.
The arguments put forward by the appellant in favour of a reversal of the burden of proof are unconvincing.
Valittajan perustelut kääntämiselle eivät vakuuta.
However, it must be borne in mind that those exceptions developed by way of judgemade law can only constitute ad hoc adaptations of settled caselaw so as to ensure that substantive justice is done in individual cases.
On kuitenkin syytä muistaa, että näissä oikeuskäytännön perusteella kehitetyissä tunnusmerkistöissä voi olla kyse ainoastaan vakiintuneen oikeuskäytännön yksittäisistä mukautuksista, joilla pyritään aineelliseen oikeudenmukaisuuteen tapauskohtaisesti.
As exceptions, they may be applied only restrictively.
Niitä on kuitenkin poikkeuksina sovellettava yksinomaan suppeasti.
45 That accords, moreover, with the existing caselaw of the Community judicature, according to which the remission of import duties may be made only under certain conditions and in cases specifically provided for, so that, as exceptions to the normal rules for imports, the relevant provisions are to be interpreted strictly.
45Tämä sitä paitsi vastaa yhteisöjen tuomioistuinten tähänastista oikeuskäytäntöä, jonka mukaan tuontitullien peruuttaminen voidaan myöntää vain tiettyjen edellytysten täyttyessä ja nimenomaisesti säädetyissä tilanteissa, joten vastaavia säännöksiä on poikkeuksina muulloin sovellettavasta tavanomaisesta tuontimenettelystä tulkittava suppeasti.
46Their application must therefore be preceded by a rigorous examination of the facts and circumstances, assessing the evidence offered.
46Ennen niiden soveltamista on tämän vuoksi tutkittava tosiseikat tarkoin arvioimalla esitetty selvitys.
In accordance with the generally accepted rules of procedural law and in the light of the Court’s clear caselaw since Van Gend & Loos, I consider it logical to make the appellant bear the burden of pleading and proof, including in relation to the occurrence of those irregularities which may be capable 45 — Pursuant to the principle ‘exceptio est strictissimae interpretationis’.
Prosessioikeuden yleisesti tunnustettujen sääntöjen mukaisesti ja ottaen huomioon yhteisöjen tuomioistuimen yksiselitteinen oikeuskäytäntö yhdistetyissä asioissa Van Gend & Loos ym. annetusta tuomiosta lähtien minusta on johdonmukaista, että valittajalla on todistustaakka myös niiden sääntöjenvastaisuuksien ilmenemisestä, joiden perusteella voidaan mahdollisesti katsoa, että kyseessä on yhteisön 45 – Exceptio est strictissimae interpretationis -periaatteen mukaisesti.