natgillin/translations-raw huggingface dataset:
view of the objectively modest sums and the reference ex novo to the registration of company documents - intended to refer to flatrate figures apparently commensurate with the cost of the service (that is, duties paid by way of fees or dues: Article 12(l)(e) of Directive 69/335), was in fact adopted without any previous determination or calculation of the costs of the service rendered to the companies (costs which are easily ascertainable, because they relate to past years, on the basis of the number and qualification of the officials, the time they take and the various material costs necessary for carrying out the transaction), and without there being any visible connection between the amounts levied and the service actually received at the time by the companies, which had in fact paid a charge for registration and for annual renewal thereof and not for the registration of company documents on a flatrate basis.
Italian verohallinto vetoaa asetuksen nro 641/1972 13 §:ssä mainittuun kolmen vuoden vanhentumisaikaan hylätäkseen Priscon vaatimuksen niiden määrien palauttamisesta, jotka Prisco on maksanut vuosina 1987-1992 alun perin sovellettavan rekisteröintimaksujärjestelmän mukaisesti maksuna perustamiskirjan rekisteröinnistä ja rekisteröintimerkinnän säilyttämisestä seuraavina vuosina.
In those circumstances, the Corte d'appello di Roma referred the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Tribunale di Milano, joka käsittelee asiaa, esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
For the purposes of an action brought by a company before the Italian courts for repayment of the administrative charge paid from 1985 to 1992 under laws conflicting with Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 (see the judgment of 20 April 1993 in Joined Cases C-71/91 and C-178/91 [Ponente Carni]), may Article 11(1) of Law No 448 of 23 December 1998 which retroactively lays down the single charge of ITL 500 000 for registration of the instrument of incorporation and various flatrate charges for the registration of other company documents (varying from ITL 750 000 to ITL 90 000 depending on the kind of company) be considered compatible with the principles of Community law and with the interpretation of the said directive given by the Court of Justice in its judgment in Joined Cases C-71/91 and C-178/91?
Tribunale di Roma (Italia) ratkaisi asian 4.2.1995 CASERin hyväksi tuomiolla, jolla Italian verohallinto velvoitettiin palauttamaan sille 78 000 000 ITL, johon lisätään lailliset korot kanteen nostamisesta lähtien ja joka vastaa määrää, jonka se on maksanut vuosina 1987—1992 alun perin sovellettavan rekisteröintimaksujärjestelmän mukaisesti maksuina perustamiskirjansa rekisteröintimerkinnän säilyttämisestä.
This is asked in the light of the fact that the abovementioned provision (Article 11(1) of Law No 448 of 1998), while apparently — in
Italian verohallinto valitti Corte d'appello di Romaan ja vetosi lain nro 448/1998 11 §:n taannehtiviin säännöksiin vaatien palautettavan määrän alentamista (vähentämällä muiden toimenpiteiden kuin perustamisen rekisteröinnistä vuosilta 1985-1992 kannettavat taannehtivat vuosittaiset kiinteämääräiset maksut) sekä korkojen määrän alentamista siitä, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräsi.
By application lodged at the Court Registry on 23 April 2002, Prisco and CASER sought for the oral procedure, which had been closed on 31 January 2002 with the delivery of the Advocate General's Opinion, to be reopened.
Tässä tilanteessa Cone d'appello di Roma esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: liittyvän jollain tavalla toisiinsa, kun otetaan huomioon se, että nämä yhtiöt ovat suorittaneet maksuja perustamisen rekisteröinnistä ja tämän rekisteröinnin uudistamisesta vuosittain eivätkä kiinteämääräisiä maksuja muiden yhtiöoikeudellisten toimenpiteiden rekisteröinnistä.
In support of their request, Prisco and CASER refer, as a new fact, to the making by the Corte costituzionale (Constitutional Court) on 10 April 2002 of an order, No 113/2002, following a referral to that court by the Tribunale di Firenze (District Court, Florence) for an assessment of the conformity with the Italian constitution of Article 13(2) of Decree No 641/1972.
"1) Onko 23.12.1998 annetun lain nro 448 11 §:n 1 momenttia, johon vedotaan Italian tuomioistuimessa vireillä olevassa oikeudenkäynnissä, jossa kantajana oleva yhtiö vaatii vuosina 1985-1992 suoritettujen, 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan vastaisiin lakeihin perustuvien hallinnollisten rekisteröintimaksujen (ks. yhdistetyissä asioissa C-71/91 ja C-178/91, Ponente Carni, 20.4.1993 annettu tuomio) palauttamista ja jossa perustamisen rekisteröintimaksuksi vahvistetaan taannehtivasti 500 000 ITL ja muiden yhtiöoikeudellisten toimenpiteiden rekisteröintimaksuiksi vahvistetaan kiinteämääräisesti eri määriä (määrät vaihtelevat yhtiömuodosta riippuen 750 000 ITL:n ja 90 000 ITL:n välillä), pidettävä yhteensopivana yhteisön oikeuden periaatteiden ja yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-71/91 ja C-178/91 20.4.1993 antamasta tuomiosta ilmenevän kyseistä direktiiviä koskevan tulkinnan kanssa?
It must therefore be examined whether charges such as those at issue in the main proceedings may come under the exception for duties paid by way of fees or dues under Article 12(l)(e) of the Directive.
Prisco ja CASER vaativat yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 23.4.2002 toimittamallaan kirjelmällä yhteisöjen tuomioistuinta aloittamaan uudelleen suullisen käsittelyn, joka oli päättynyt 31.1.2002 julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen antamisen jälkeen.
First, the courts wish to obtain an interpretation of Community law to enable them to rule on the compatibility with Articles 10 and 12 of the Directive of the retroactive charges introduced by Article 11(1) of Law No 448/1998 to cover, for the years 1985 to 1992, registration of the instrument of incorporation and other company documents, in particular in so far as those charges are deducted from the repayments of the charges paid under the originally applicable provisions of Decree-Law No 853/1984 (second question of the Tribunale di Milano and first question of the Corte d'appello di Roma).
Vaikka edellä mainitulla säännöksellä (lain nro 448/98 11 §:n 1 momentti), jossa säädetyt maksut ovat alhaisia ja jossa viitataan yhtiöoikeudellisten toimenpiteiden rekisteröintiin, nähtävästi halutaan viitata sellaisiin kiinteämääräisiin määriin, jotka ilmeisesti vastaavat palvelusta aiheutuvia kustannuksia (ja jotka näin ollen ovat direktiivin 69/335/ETY 12 artiklani kohdan e alakohdassa tarkoitettuja korvausluonteisia maksuja), tämä säännös on tosiasiallisesti annettu ilman, että yhtiölle suoritettavista palveluista aiheutuvia kustannuksia olisi millään tavoin etukäteen vahvistettu tai laskettu (kustannukset ovat helposti määritettävissä, koska ne liittyvät jo kuluneisiin vuosiin ja perustuvat palveluja suorittavien henkilöiden lukumäärään ja pätevyyteen, palvelun suorittamiseen kuluvaan aikaan sekä palvelun suorittamisen kannalta välttämättömiinmateriaalikustannuksiin),ja ilman, että vaadittujen maksujen ja yhtiöille konkreettisesti kyseisellä ajanjaksolla suoritettujen palvelujen olisi osoitettu
Third, the Corte d'appello di Roma, by its second question, asks as to the compatibility with Community law of the interest rate determined under Article 11(3) of Law No 448/1998 for repayment of the charges paid under the
Prisco ja CASER vetoavat vaatimuksensa tueksi uutena tosiseikkana siihen, että Corte costituzionale antoi 10.4.2002 määräyksen nro 113/2002 sen jälkeen, kun Tribunale di
paid for those operations already covered the entire costs of the service rendered.
Firenze (Italia) oli saattanut asian sen käsiteltäväksi, jotta se arvioisi, onko asetuksen nro 641/1972 13 §:n toinen momentti Italian perustuslain mukainen.
However, contrary to the Commission's submissions at the hearing, in the absence of harmonisation of the methods of collecting duties paid by way of fees or dues, the Member States are free to collect several payments in parallel for the service rendered, as long as the total does not exceed the actual cost of providing it (see, to that effect, with reference to charges payable for customs formalities, Case C-209/89 Commission ν Italy [1991], paragraph 10).
riidanalaisten maksujen kaltaiset maksut direktiivin 10 artiklan jommankumman kiellon soveltamisalaan. Tältä osin on huomautettava, että on kiistatonta, etteivät nämä maksut ole pääoman hankintaveroja.
Consequently, the mere fact that registry fees are charged in parallel in respect of the same registrations as those for which retroactive administrative charges are levied does not suffice to show that the latter are not duties paid by way of fees or dues permitted by Article 12(1 )(e) of the Directive.
Corte costituzionalen määräystä ei ole pidettävä yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjen kysymysten kannalta uutena tosiseikkana, jonka perusteella suullinen käsittely olisi aloitettava uudelleen, ja että Priscon ja CASERin vaatimus on hylättävä.
As regards the retroactive annual flatrate administrative charges payable for registration of documents other than the instrument of incorporation, introduced by Article 11 of Law No 448/1998, it is apparent that, if those charges are levied over and above the administrative charges already paid during the years 1985 to 1992 for registration of the same documents under the system originally applicable and, having regard in particular to the timelimit under Article 13 of Decree No 641/1972, the companies concerned cannot obtain reimbursement of the latter charges, the Italian authorities have already, in respect of the registration of those documents, levied similar charges purporting to pay for the service rendered.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa direktiivin 10 artiklassa säädetty kielto koskee suoraan perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröintimaksua, koska se suoritetaan uusien yhtiöiden rekisteröinnistä. Sama päätelmä voidaan tehdä myös tilanteesta, jossa näitä maksuja suoritetaan muiden yhtiöoikeudellisten toimenpiteiden rekisteröinnistä, koska ne peritään tällöinkin kyseisten yhtiöiden oikeudelliseen muotoon liittyvän muodollisuuden perusteella.
In such circumstances, without its being necessary to examine whether the cost of registration of those documents has also already been covered by the registry fees, the flatrate charges cannot be regarded as duties paid by way of fees or dues.
Vaikka kysymys ei muodollisesti olekaan pääomayhtiöiden toiminnan harjoittamisen edellyttämästä menettelystä, näiden toimenpiteiden rekisteröinti on silti edellytyksenä tämän toiminnan harjoittamiselle ja jatkamiselle (ks. vastaavasti em. asia Fantask ym., tuomion 22 kohta).
A fortiori, the retroactive annual flatrate administrative charges cannot be paid by way of fees or dues if they relate to years in which there were no registrations of documents other than the instrument of incorporation.
Näin ollen on tutkittava, voidaanko kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevissa asioissa kyseessä olevan kaltaisiin maksuihin soveltaa poikkeusta, joka on myönnetty direktiivin 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuille korvausluonteisille maksuille.
As regards the retroactive administrative charge for registration of the instrument of incorporation, likewise introduced by Article 11 of Law No 448/1998, the same reasoning as in paragraph 52 above applies with respect to companies which have already paid an administrative charge for registration of the instrument of incorporation between 1985 and 1992 and, having regard in particular to the timelimit following from paragraph 2 of that article and Article 13 of Decree No 641/1972, cannot claim repayment of that charge.
Toiseksi Tribunale di Milano pyrkii ensimmäisellä kysymyksellään selvittämään, onko kolmen vuoden vanhentumisaika, jota Italian verohallinto soveltaa lain nro 448/1998 11 §:n 2 momentin ja asetuksen nro 641/1972 13 §:n nojalla asetuksen nro 853/1984 alun perin sovellettujen säännösten nojalla suoritettujen maksujen palauttamisvaatimuksiin, yhteisön oikeuden mukainen.
With respect to companies which can claim repayment of the administrative charges already paid between 1985 and 1992 for registration of the instrument of incorporation or of other documents, it is for the national courts to ascertain whether or not the new retroactive charges introduced for those operations are paid by way of fees or dues, taking into account the principles referred to above.
Viimeiseksi Corte d'appello di Roma pyrkii toisella kysymyksellään selvittämään, onko lain nro 448/1998 11 §:n 3 momentin mukaisesti määritetty korkokanta, jota sovelletaan asetuksen nro 853/1984 alun perin sovellettujen säännösten nojalla suoritettujen maksujen palautuksiin, yhteisön oikeuden mukainen.
The Court then said that, according to information provided by the Italian Government and not disputed, a timelimit similar to that at issue applied also to actions for repayment of certain indirect taxes, and that it did not appear from the wording of Article 13 of Decree No 641/1972 that it applied only to actions based on Community law.
Tältä osin direktiivin 10 artiklassa kiellettyjen verojen ja korvausluonteisten maksujen välinen erottelu merkitsee sitä, että korvausluonteiset maksut käsittävät pelkät yhtiöoikeudellisten toimenpiteiden rekisteröinnin yhteydessä maksetut korvaukset, joiden suuruus määritetään suoritetusta palvelusta aiheutuneiden kustannusten perusteella.
The Court also said that it was clear from the caselaw of the Corte suprema di cassazione that the time-limits relating to taxes applied also to actions for repayment of charges or dues levied under laws that had been declared incompatible with the Italian constitution (Edis, paragraph 38).
Yksinomaan direktiivin 10 artiklassa säädetyn kiellon soveltamisalaan olisi katsottava kuuluvan korvauksen, jolla ei ole minkäänlaista yhteyttä tästä nimenomaisesta palvelusta aiheutuneisiin kustannuksiin tai jonka suuruutta ei ole määritetty sen toimenpiteen kustannusten perusteella, josta se on vastike, vaan toimenpiteestä vastaavalle viranomaiselle sen toiminnasta ja investoinneista aiheutuneiden kokonaismenojen pohjalta (em. asia Ponente Carni, tuomion 41 ja 42 kohta ja em. asia Fantask ym., tuomion 27 kohta).
They would of course not be paid by way of fees or dues if it were clear that the registry fees also
Jos muiden toimenpiteiden kuin perustamisen rekisteröinnistä kannettavat taannehtivat vuosittaiset kiinteämääräiset maksut, joista on
In those circumstances, the Court held that Community law does not prohibit a Member State from resisting actions for repayment of charges levied in breach of Community law by relying on a timelimit under national law of three years, by way of derogation from the ordinary rules governing actions between private individuals for the recovery of sums paid but not due, for which the period allowed is more favourable, provided that that timelimit applies in the same way to actions based on Community law for repayment of such charges as to those based on national law (Edu, paragraph 39).
korvausluonteistenmaksujenkantamismenettelyä ei ole yhdenmukaistettu, jäsenvaltiot voivat kuitenkin saada palvelusta samanaikaisesti useita korvauksia, kunhan korvausten yhteismäärä ei ylitä palvelusta aiheutuneita kustannuksia (ks. mm. tullimenettelyjen suorittamisesta saatavan korvauksen osalta vastaavasti asia C-209/89, komissio v. Italia, tuomio 21.3.1991, 10 kohta). Tämän vuoksi pelkästään se, että kansliamaksut on saatu samanaikaisesti niiden samojen rekisteröintien perusteella, joista kannetaan taannehtivat rekisteröintimaksut, ei riitä osoitukseksi siitä, että viimeksi mainitut maksut eivät olisi direktiivin 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa sallittuja korvausluonteisia maksuja.
that that principle cannot be interpreted as requiring a Member State to extend its most favourable rules governing recovery under national law to all actions for repayment of charges or dues levied in breach of Community law.
säädetty lain nro 448/98 11 §:ssä. lisätään näiden samojen toimenpiteiden rekisteröinnistä alun perin sovellettavan järjestelmän nojalla vuosina 1985—1992 maksettuihin rekisterömtirnaksuihin ja jos, kun huomioon otetaan erityisesti asetuksen nro 641/1972 13 §:n mukainen vanhentumisaika, kyseessä olevat yhtiöt eivät voi saada takaisin viimeksi mainittuja maksuja, on ilmeistä, että Italian viranomaiset ovat jo saaneet näiden toimenpiteiden rekisteröinnistä vastaavat maksut, joiden tarkoituksena on olla korvaus tästä palvelusta.
The Court concluded, in paragraph 30 of that judgment, that Community law does not preclude a Member State from laying down, with respect to interest, methods of calculation for repayment of charges improperly levied which are less favourable than those applicable to actions between private individuals for the recovery of sums paid but not due, provided that the methods in question apply without distinction to actions based on Community law and to those based on national law.
Tässä tilanteessa kyseisiä kiinteämääräisiä maksuja ei voida pitää korvausluonteisina, eikä ole tarpeen tutkia sitä, kattavatko kansliamaksut kyseisten toimenpiteiden rekisteröintiin liittyvät kustannukset vai eivät.
With respect to Article 11(2) of Law No 448/1998, it must be stated that that provision does no more than refer to the provisions of Article 13 of Decree No 641/1972, as analysed by the Court in EdL·, and does not alter their scope.
Rekisteröinnistä kannettavat taannehtivat vuosittaiset kiinteämääräiset maksut eivät voi olla korvausluonteisia varsinkaan, jos ne koskevat vuosia, joina ei ole rekisteröity lainkaan muita toimenpiteitä kuin perustaminen.
However, as the Court also held, a Member State may not adopt provisions making repayment of a tax held to be contrary to Community law by a judgment of the Court, or whose incompatibility with Community law is apparent from such a judgment, subject to conditions relating specifically to that tax which are less favourable than those which would otherwise be applied to repayment of the tax in question (see Edis, paragraph 24,Aprile, paragraph 26, and Dilexport, paragraph 39).
Perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröinnistä kannettavan taannehtivan maksun osalta, joka myös on luotu lain nro 448/98 11 §:llä, tämän tuomion 52 kohdan päättely pätee yhtiöihin, jotka ovat jo suorittaneetrekisteröintimaksunperustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröinnistä vuosien 1985 ja 1992 välisenä aikana ja jotka, kun huomioon otetaan erityisesti kyseisen pykälän 2 momentin ja asetuksen nro 641/1972 13 §:n mukainen vanhentumisaika, eivät voi vaatia sen palauttamista.
In particular, a provision such as Article 11(2) of Law No 448/1998 does not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law, in so far as compliance with the three-year timelimit it refers to in order to define the conditions governing repayment of charges paid between 1985 and 1992 is assessed at the time of lodging the claim for reimbursement, not the date of adoption of that provision in 1998.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi yhtäältä, että Corte Suprema di cassazionen tuomiossa nro 3458/1996 esittämä asetuksen nro 641/1972 13 §:n tulkinta koski kansallista säännöstä, joka oli ollut asiassa Ponente Carni annetun tuomion antamisajankohtana voimassa jo useita vuosia, ja toisaalta, ettei tätä säännöstä sovelleta pelkästään kyseisessä tuomiossa mainitun maksun palautuksiin vaan kaikkien hallinnollisten rekisteröintimaksujen palautuksiin Italiassa.
Such a provision, although formally retroactive, cannot in any event be contrary to the principles of legal certainty, protection of legitimate expectations and proportionality, in that it does not itself alter the scope of the rules which already applied before it was enacted.
Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuin totesi, että edellä mainituissa asioissa Barra ym. ja Deville annetuissa tuomioissa esitettyä ratkaisua ei voitu soveltaa kyseiseen asiaan (em. asia Edis, tuomion 25 kohta).
It appears that in the circumstances at issue in the main proceedings, which differ on this point from those in the Ansaldo Energia case, the rules for calculating interest laid down in Article 11(3) of Law No 448/1998, which relate specifically to the administrative charges for registration in the register of companies and the annual payment for its maintenance in subsequent years which were declared contrary to Community law following the Ponente Carni judgment, are less favourable that the rules applicable to repayment of other tax debts, including repayment of other administrative charges of the same kind.
Yhteisöjen tuomioistuin lisäsi, että Italian hallituksen esittämien tietojen mukaan, joita ei ole kiistetty, kyseessä olevan vanhentumisajan kaltaista määräaikaa sovelletaan myös tiettyjen välillisten verojen palauttamista koskeviin vaatimuksiin ja ettei asetuksen nro 641/1972 13 §:n sanamuodosta ilmene, että sitä sovellettaisiin ainoastaan yhteisön oikeuteen perustuviin vaatimuksiin.
In such circumstances, the presence of which is for the national court to ascertain, legislation such as that at issue in the main proceedings would be contrary to Community law and should be disapplied and replaced by the provisions on interest applicable to repayments of other administrative charges of the same kind.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi myös, että Corte Suprema di cassazionen oikeuskäytännön mukaan verooikeudellisia määräaikoja sovelletaan myös vaatimuksiin sellaisten verojen tai maksujen
The Court observed in paragraph 29 of Ansaldo Energia that national rules on repayment comply with the principle of equivalence if they apply without distinction to actions alleging infringements of Community law and to those alleging infringements of national law, with respect to the same kind of charges or dues, but
Maksut eivät luonnollisestikaan ole korvausluonteisia, jos on ilmeistä, että näistä toimenpiteistä samanaikaisesti maksetut kansliamaksut kattavat jo kaikki palvelusta aiheutuneet kustannukset. Toisin kuin komissio totesi suullisen käsittelyn aikana, kun
The Court ruled:
korkojen
Article 12(1)(e) of Directive 69/335 must be interpreted as meaning that such retroactive charges do not constitute duties paid by way of fees or dues permitted by that provision where the registrations in the register of companies f or which they are charged have already given rise to charges for which the retroactive charges are intended to be a substitute but which are not reimbursed to those who have paid them.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa asiassa Ansaldo Energia ym. antamansa tuomion 29 kohdassa, että kansallisella palauttamisvelvollisuutta koskevalla menettelysäännöllä noudatetaan vastaavuusperiaatetta,jos tätä sääntöä sovelletaan samalla tavalla sekä yhteisön oikeuteen perustuviin vaatimuksiin että kansalliseen oikeuteen perustuviin vaatimuksiin, kun kyse on samantyyppisistä veroista tai maksuista, mutta että tätä periaatetta ei sen sijaan voida tulkita siten, että jäsenvaltion olisi sovellettava kaikkein edullisinta kansallista sääntelyä kaikkiin yhteisön oikeuden vastaisesti kannettuja veroja ja maksuja koskeviin palautusvaatimuksiin. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli kyseisen tuomion