natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the relationship between Community law and national law is alsocharacterised by an occasional ‘clash’orconflict between the Community legalorder and the national legal orders.
Yksi EY:n tuomioistuimen huomattavista saavutuksista on yhteisön säädösten soveltamisen varmistaminen joidenkinjäsenvaltioiden vastustelusta huolimatta ja siten yhteisön oikeusjärjestyksen olemassaolon turvaaminen.
One of the outstanding achievements ofthe Court of Justice of the European Communities is that is has enforced thedirect applicability of Community lawdespite the initial resistance of certain Member States, and has thus guaranteedthe existence of the Community legalorder.
Ristiriitatilanne syntyy, kunjokin yhteisön oikeuden säännös, jostaaiheutuu yhteisön kansalaista koskeviavälittömiä oikeuksia tai velvollisuuksia, onsisällöltään ristiriidassa kansalliseen oikeuteen kuuluvan normin kanssa.
Its case-law on this point startedwith a case already mentioned, that of the Dutch transport firm Van Gend & Loos,which brought an action in a Dutch courtagainst the Dutch customs authorities,who hadchargedincreasedcustomsduties on a chemical product importedfrom the Federal Republic of Germany. Inthe final analysis, the outcome of theseproceedings depended on the question ofwhetherindividualstoo mayrely on Article 12 of the EEC Treaty (now Article25 EC), which specifically prohibits theintroduction of new customs duties andthe increase of existing duties in thecommon market. Despite the advice ofnumerous governments and its Advocate General, the Court ruled that, in view ofthe nature and objective of the Community, provisions of Community law were inallcasesdirectlyapplicable.Inthegrounds for its judgment, the Court statedthat ‘the Community constitutes a newlegal order...thesubjects of which 97
Tämännäennäisenyksinkertaisenongelmantaustalla piilee kaksi yhteisön rakenteen peruskysymystä, joihin annettavat vastaukset ovat ratkaisevia yhteisön oikeusjärjestyksen olemassaolon kannalta:yhteisön oikeuden välitön sovellettavuus jayhteisön oikeuden ensisijaisuus ristiriidassaolevaan kansalliseen oikeuteen nähden.
comprise not only the Member States butalso their nationals. Independently of thelegislation of Member States, Communitylaw not only imposes obligations on individuals but is also intended to confer uponthem rights.
oikeuskäytännön mukaisesti EY:n tuomioistuin on sittemmin katsonut välittömän sovellettavuuden koskevan myös eräitä muita perustamissopimuksen määräyksiä, jotka ovat yhteisön kansalaisen kannalta paljon merkittävämpiä kuin ETY:n perustamissopimuksen entinen 12 artikla.
These rights arise not onlywhere they are expressly granted by the Treaty, but also by reason of obligationswhich the Treaty imposes in a clearlydefined way upon individuals as well asupon the Member States and upon theinstitutions of the Community’.
On syytämainita erityisesti tuomiot, jotka koskivatvapaan liikkuvuuden (EY:n perustamissopimuksen 39 artikla), sijoittautumisvapauden (EY:n perustamissopimuksen 43artikla)ja palvelujentarjoamisenvapauden (EY:n perustamissopimuksen 49 artikla) välitöntä soveltamista.
That bald statement does not, however,get us very far, since the question remainsas to which provisions of Community laware directly applicable.
”yhteisö muodostaakansainvälisessäoikeudessa uuden oikeusjärjestyksen – –tämän oikeusjärjestyksen oikeussubjekteja ovat sekä jäsenvaltiot että niiden kansalaiset.
The Court first ofall looked at this question in relation to primary Community legislation and declared that individuals may be directlysubjecttoalltheprovisionsofthefounding Treaties which (i) set out absoluteconditions, (ii) are complete in themselvesand selfcontained in legal terms andtherefore (iii) do not require any furtheraction on the part of the Member States orthe Community institutions in order to becomplied with or acquire legal effect.
Sen vuoksi jäsenvaltioiden lainsäädännöstä riippumattomalla yhteisön oikeudella yksityisille perustetaanvelvoitteiden lisäksi oikeuksia, joista tuleeosa heidän oikeudellistaasemaansa.Oikeudet voivat syntyä siten, että nenimenomaisesti annetaan perustamissopimuksessa, mutta myös siten, että nejohtuvat perustamissopimuksessa yksityisille, jäsenvaltioille ja yhteisön toimielimille asetetuista, tarkasti määritellyistävelvoitteista.”
The factsof this case were as follows: Miss van Duyn,a Dutch national, was in May 1973 refusedpermission to enter the United Kingdom inorder to take up employment as a secretarywith the Church of Scientology, an organisation considered by the Home Office to be‘socially harmful’.
Tämä toteamus ei kuitenkaan johda kovinpitkälle, sillä siinä ei vastata kysymykseen,mitä yhteisön sääntöjä on sovellettavavälittömästi.
Relying on the Communityrules on freedom of movement for workers,Miss van Duyn brought an action before the High Court, seeking a ruling that she wasentitled to stay in the United Kingdom for thepurpose of employment and be given leaveto enter the United Kingdom. In answer to aquestion referred by the High Court, the Court of Justice held that Article 39 wasdirectly applicable and hence conferred onindividuals rights that are enforceable beforethe courts of a Member State.
Ensiksi EY:n tuomioistuintarkasteli tätä kysymystä yhteisön primaarioikeuden osalta ja totesi, että kansalaisiinsovelletaan välittömästi kaikkia sellaisiaperustamissopimuksiin sisältyviä normeja,jotka1)ovatehdottomia,jotka2)sisältävät selvän ja täsmällisen velvollisuuden ja joiden 3) täytäntöönpano taioikeusvaikutukset eivät edellytä jäsenvaltioilta tai yhteisön toimielimiltä lisätoimenpiteitä.
The Court ruled that the former Article 12EEC met these criteria, and that the firm Van Gend & Loos could therefore also deriverights from it which the court in the Netherlands was obliged to safeguard. As a consequence of this the Dutch court invalidatedthe customs duties levied in contravention ofthe Treaty. Subsequently, the European Courtof Justice continued to apply this reasoning inregard to other provisions of the EEC Treatythat are of far greater importance to citizensof the Community than Article 12. The judg- The Court of Justice was asked by the Belgian Conseil d’État to give a ruling on the directapplicability of provisions guaranteeingfreedom of establishment.
EY:n tuomioistuin katsoi ETY:n perustamissopimuksen tuolloisen 12 artiklan täyttävän nämä edellytykset, joten myös Van Gend & Loosin oli mahdollista johtaa tästämääräyksestä oikeuksia, joita alankomaalaisen tuomioistuimen oli suojeltava.Näin ollen Alankomaiden tuomioistuinjulisti perustamissopimuksen vastaisen,korotetun tullin mitättömäksi. Tämän Asiassavan Duyn EY:n tuomioistuin katsoi, että perustamissopimuksen määräyksiä on sovellettava vapaan liikku-vuudentakaamiseksi. Asian lähtökohta oli seuraavanlainen: Alankomaalaiselta Yvonne van Duynilta oli toukokuussa1973 evätty lupa päästä Yhdistyneeseenkuningaskuntaan, jossa hän ryhtyisi hoitamaan scientologiakirkon sihteerintointa, sillä perusteella, että Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeriö piti mainitun järjestön toimintaa ”yhteiskunnalle vahingollisena”.
The Conseil d’Étathad to decide on an action brought by a Dutch lawyer, J. Reyners, who wished toassert his rights arising out of Article 43.
Yvonne van Duynnosti maan korkeimmassa oikeudessa(High Court) kanteen, jossa hän vetosityöntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeviin yhteisön määräyksiin.
Mr Reyners felt obliged to bring the action afterhe had been denied admission to the legalprofession in Belgium because of his foreignnationality, despite the fact that he hadpassed the necessary Belgian examinations.
Hän pyysi High Courtia vahvistamaan, että hänellä onpalkkatyötä tekevänä henkilönä oikeusoleskella Yhdistyneessä kuningaskunnassajasaadalupa päästä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Member States given that regulations (ECSCgeneral decisions) and decisions addressed toindividuals (ECSC individual decisions)already derive their direct applicability fromthe Treaties (Article 249(2) and (4) EC), Article14 ECSC).
sopimuksen 39 artiklaa, jossa annetaanyksityisille oikeuksia, joihin nämä voivatvedota kansallisissa tuomioistuimissa.
Since 1970 the Court hasextended its principles concerning directapplicability to provisions in directives and indecisions addressed to the Member States.
tuomioistuinvastasikysymykseenkieltävästi perustellen kantaansa siten, ettäkaikki kansalaisuuteen tai asuinpaikkaanperustuvat yhteisön kansalaiseen kohdistuvat rajoitukset rikkovat EY:n perustamissopimuksen 49 artiklaa, minkä vuoksi neovat pätemättömiä.
In its judgment of 21 July 1974, the Courtheld that unequal treatment of nationals andforeigners as regards establishment could nolonger be maintained, as Article 43 had beendirectly applicable since the end of the transitional period and hence entitled Communitycitizens to take up and pursue gainfulemployment in another Member State in thesame way as a national of that State.
EY:n tuomioistuin joutui ottamaan kantaasijoittautumisvapauden välittömään sovellettavuuteen Belgian Conseil d’État’nsaatettua sen käsiteltäväksi asian, jokakoski alankomaalaisen asianajajan Jean Reynersin EY:n perustamissopimuksen 43artiklan perusteella nostamaa kannetta.Jean Reyners oli nostanut kanteen, koskahänen ei sallittu kansalaisuutensa vuoksiharjoittaa Belgiassa asianajajan ammattia,vaikka hän oli suorittanut Belgian laissavaaditun tutkinnon.
As aresult of this judgment Mr Reyners had to beadmitted to the legal profession in Belgium.
EY:n tuomioistuinpäätti 21. heinäkuuta 1974 antamassaantuomiossa, että oman maan kansalaisia javieraiden maiden kansalaisia ei saa enääkohdella eri tavoin sijoittautumisvapauteen liittyvissä asioissa, koska EY:n perustamissopimuksen 43artiklaa onsiir-tymäkaudenpäätyttyäsovellettavasellaisenaan.
The practical importance of the direct effectof Community law in the form in which it hasbeen developed and brought to fruition bythe Court of Justice can scarcely be overemphasised.
Käytännössä erittäin merkittäviä ovat myöspäätökset tavaroiden vapaata liikkuvuutta(EY:n perustamissopimuksen 28 artikla),miesten ja naisten samapalkkaisuutta (EY:nperustamissopimuksen 141 artikla), yleistä syrjintäkieltoa (EY:n perustamissopimuksen 12 artikla) ja kilpailun vapautta (EY:n perustamissopimuksen 81artikla) koskevien määräysten välittömästäsovellettavuudesta.
It improves the position of theindividual by turning the freedoms of thecommon market into rights that may beenforced in a national court of law.
Sekundaarioikeudenalalla välitöntä sovellettavuutta on aiheellista tarkastella vain direktiivien (EHTYsuositusten) ja jäsenvaltioille osoitettujenpäätösten tapauksissa, koska asetuksia(yleisiä EHTY-päätöksiä) ja yksilöityjäpäätöksiä (yksittäisiä EHTY-päätöksiä) on sovellettava sellaisenaan jo yhteisön perustamissopimusten nojalla (EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan toinen janeljäskohta,EHTY:nperustamis-sopimuksen 14 artikla).
The directeffect of Community law is therefore one ofthe pillars, as it were, of the Community legalorder.
Vuodesta 1970lähtien EY:n tuomioistuin on soveltanutyhteisön primaarioikeuden välittömänoikeusvaikutuksen periaatetta myös direktiiveihin ja jäsenvaltioille osoitettuihinpäätöksiin.
The Court of Justice was given an opportunityin the ‘Van Binsbergen’case to specificallyestablish the direct applicability of provisionsrelating to the freedom to provide services.These proceedings involved, among otherthings, the question of whether a Dutch legalprovision to the effect that only personshabitually resident in the Netherlands couldact as legal representatives before an appealcourt was compatible with the Communityrules on freedom to provide services.
EY:n tuomioistuin sai asian Van Binsbergen myötä tilaisuuden todeta välittömän sovellettavuuden koskevan myöspalvelujen tarjoamisen vapautta.
The Court ruled that it was not compatible, on thegrounds that all restrictions to which Community citizens might be subject byreason of their nationality or place of residence infringe Article 49 of the EC Treaty andare therefore void.
Asiassa käsiteltiin muun muassa sitä, onko Alankomaiden lainsäädännön säännös,jonka mukaan ainoastaan Alankomaissaasuvat henkilöt voivat toimia asiamiehinämuutoksenhakutuomioistuimessa,palvelujen tarjoamisen vapautta koskevienyhteisönsääntöjenmukainen.EY:n
Also of considerable importance in practicalterms is the recognition of the direct applicability of provisions on the free movement ofgoods (Article 28 EC), the principle of equalpay for men and women (Article 141 EC), thegeneral prohibition of discrimination (Article12 EC) and freedom of competition (Article81 EC).
EY:n tuomioistuin on edistänyt onnis-tuneestiyhteisön oikeudenvälitöntäoikeusvaikutusta, jonka käytännön merkitystä voidaan tuskin korostaa liikaa.
Primacy of Community law
Yhteisön oikeuden ensisijaisuus
The direct applicability of a provision of Community law leads to a second, equallyfundamental question: what happens if aprovision of Community law gives rise to direct rights and obligations for the Community citizen and thereby conflictswith a rule of national law?
Yhteisön säädöksen välitön sovellettavuusjohtaa toiseen, yhtä olennaiseen kysymykseen. Mitä tapahtuu, jos yhteisön säädös,jossa annetaan yhteisön kansalaisille välittömiä oikeuksia ja määrätään heille välittömiä velvollisuuksia, onkin sisältönsäpuolestaristiriidassakansallisensäädöksen kanssa?
Such a conflict between Community lawand national law can be settled only if onegives way to the other.
Tällainen yhteisön oikeuden ja kansallisenoikeuden välinen ristiriitatilanne voidaan ratkaista vain asettamalla toinen oikeusjärjestyksistä etusijalle.
Community legislation contains no express provision on thequestion.
Kirjoitetussayhteisön oikeudessa ei nimenomaisestisäädetä tästä asiasta.
None of the Community treatiescontains a provision stating, for example,that Community law overrides, or is subordinate to, national law.
Missään yhteisönperustamissopimuksessa ei esimerkiksimäärätä, että yhteisön oikeus on ensisijainen tai toissijainen kansalliseen oikeuteen nähden.
Nevertheless, the only way of settling conflicts between Community law and national law is togrant Community law primacy and allowit to supersede all national provisions thatdiverge from a Community rule and taketheir place in the national legal orders.After all, precious little would remain ofthe Community legal order if it were to besubordinated to national law. Communityrules could be set aside by any nationallaw.
Yhteisön oikeuden ja kansallisen oikeuden välinen ristiriitatilannevoidaan kuitenkin ratkaista vain siten, ettäyhteisönoikeusasetetaanetusijallekansalliseen oikeuteen nähden, jolloinyhteisön oikeus syrjäyttää kaikki yhteisön säännöistä poikkeavat kansalliset säädökset ja korvaa nekansallisissaoikeusjärjestyksissä.Mitäyhteisön
applicability, which was to turn that legalorder at last into a solid edifice.
lisen oikeuden välinen ristiriitatilanne voidaan ratkaista vain yhteisön oikeusjärjestyksen perusteella.
so manyhopesrest wouldneverbeachieved.
Yhteisön toimintakyky tulisi kyseenalaiseksi, ja yhdistynyt Eurooppa, johon kohdistui suuriaodotuksia, jäisi haaveeksi.
In ‘Costa v ENEL’, the Court made twoimportant observations regarding the relationship between Community law andnational law:
EY:ntuomioistuintotesiedelläjoesitellyssäasiassa Costa/ENELkaksitärkeää seikkaa yhteisön oikeuden jakansallisen oikeuden välisestä suhteesta:
The Member States have definitively transferred sovereign rights to a Community created by them.
Valtiotovatluovuttaneetperusta-malleen yhteisölle pysyvästi tietyt toimivaltuudet.
Theycannot reverse this process by meansofsubsequentunilateral measures which are inconsistent with the Community concept.
Näitä toimivaltuuksia neeivät voi kumota myöhemmin tehtävillä yksipuolisilla, yhteisön käsitteen vastaisilla toimenpiteillä.
It is a principle of the Treaty that no Member State may call into questionthestatusof Communitylawasasystem uniformly and generally applicable throughout the Community.
Perustamissopimuksen periaatteidenmukaisesti mikään jäsenvaltio ei voikyseenalaistaayhteisönoikeudenasemaa järjestelmänä, jota sovelletaanyhtenäisesti ja täysimääräisesti kokoyhteisön alueella.
Not only is it strongerthan earlier national law, but it also has alimiting effect on laws adopted subsequently.
Tällaista ongelmaa ei ilmene kansainvälisen oikeuden ja kansallisen oikeudenvälisessä suhteessa.
No such problem exists as regards therelationship between international lawand national law. Given that internationallaw does not become part of a country’sown legal order until it is absorbed bymeans of an act of incorporation or transposition, the issue of primacy is decidedonthebasisofnationallawalone.Depending on the order of precedenceascribed to international law by a nationallegal system, it may take precedence overconstitutional law, be ranked betweenconstitutional law and ordinary statutorylaw, or merely have the same status asstatutory law.
Koska kansainvälisestäoikeudestatulee osavaltion oikeusjärjestystä vasta säädöksellä, jolla se saatetaan valtion oikeusjärjestyksen osaksi,ensisijainen oikeus määräytyy yksinomaankansallisen oikeuden sääntöjen mukaan.Sen mukaan, minkä aseman kansainvälinen oikeus saa valtion oikeusjärjestyksessä kansallisen oikeuden perusteella, sevoi olla etusijalla perustuslakiin nähdentai sijoittua perustuslain ja tavanomaisenlakienväliintai ollarinnastettavissatavanomaisiin lakeihin.
The relationship betweenincorporated or transposed internationallaw and national law is determined byapplying the rule under which the mostrecently enacted legal provisions prevailagainst those previously in place (lexposteriorderogatlegipriori).Thesenational rules on conflict of laws do not,however,applytotherelationshipbetween Community law and national lawbecause Community law does not formpart of any national legal order.
Samanarvoisen,valtion oikeusjärjestyksen osaksi saatetunkansainvälisen oikeuden ja kansallisenoikeuden suhde noudattaa periaatetta,jonka mukaan myöhemminsäädettyoikeus syrjäyttää aiemmin säädetyn (lexposterior derogat legi priori).
Anyconflict between Community law andnational law may only be settled on thebasis of the Community legal order.
Näitä kansallisten lakien ristiriitatilanteita koskeviasääntöjä ei sitä vastoin voida soveltaayhteisön oikeuden ja kansallisen oikeudenväliseensuhteeseen,koskayhteisönoikeus ei ole osa valtion oikeusjärjestystä.Näin ollen yhteisön oikeuden ja kansal-
Ultimately, the Court did not in its judgment in ‘Costa v ENEL’call into questionthe nationalisation of the Italian electricity industry, but it quite emphaticallyestablished the primacy of Communitylaw over national law.
Edellä todetun perusteella voidaan päätellä,että perustamissopimusten toimivaltuuksienmukaisesti annettu yhteisön oikeus on ainaetusijalla jäsenvaltion oikeuteen nähden.
The legal consequence of this rule ofprecedence is that, in the event of aconflict of laws, national law which is in
Seei ole ainoastaan kansallista oikeuttavahvempi, vaan se myös vaikuttaa rajoittavasti myöhemmin annettavaan oikeuteen.
contravention of Community law ceasesto apply and no new national legislationmay be introduced unless it is compatiblewith Community law.
Tämän ensisijaisuussäännön oikeudellisena seurauksena on ristiriitatilanteessa se, että yhteisön oikeuden vastaista kansallista oikeutta ei sovelleta.
The Court has since consistently upheldthis finding and has, in fact, developed itfurtherinonerespect.
EY:n tuomioistuin on oikeuskäytännössäänpitänyt kiinni tästä periaatteesta.
Whereasthe‘Costa’judgment was concerned only with the question of the primacy of Community law over ordinary nationallaws, the Court confirmed the principleof primacy also with regard to the relationship between Community law andnational constitutional law.
Eräässäsuhteessa se on itse asiassa kehittänyt periaatetta edelleen. Vaikka edellä mainitussatuomiossa kyse oli ainoastaan yhteisönoikeuden ensisijaisuudesta kansallisiinlakeihin nähden, tuomioistuin vahvistiensisijaisuusperiaatteen koskevan myösyhteisön oikeuden ja kansallisen perustuslain suhdetta.
After initialhesitation, national courts in principleaccepted the interpretation of the Courtof Justice.
Kansalliset tuomioistuimethyväksyivät EY:n tuomioistuimen näkemyksen alkuepäröinnin jälkeen.
In the Netherlands, no difficulties could arise anyway because the primacy of Treaty law over national statute law is expressly laid down in theconstitution (Articles 65 to 67).
Alankomaissa ei muutenkaan ollut odotettavissavaikeuksia, koska Alankomaiden perustuslain (65–67 pykälä) mukaan perustamissopimuksiin perustuva oikeus on etusijallakansallisiinlakeihin nähden.
In theother Member States, the principle of theprimacy of Community law over nationallaw has likewise been recognised bynational courts.
Muissajäsenvaltioissa kansalliset tuomioistuimetovat tunnustaneet yhteisön oikeudenensisijaisuuden tavanomaisiin kansallisiinlakeihin nähden.
However, the constitu-tionalcourtsof Germany and Italy initially refused to accept the primacy of Community law over national constitutional law, in particular regarding theguaranteed protection of fundamentalrights.
Sen sijaan yhteisön oikeuden ensisijaisuus kansalliseen valtiosääntöoikeuteen ja varsinkin perusoikeuksien suojaan nähden kohtasi aluksivastustusta Saksan ja Italian perustuslaki- tuomioistuimissa.
They withdrew their objectionsonly after the protection of fundamentalrights in the Community legal order hadreached a standard that corresponded inessence to that of their national constitutions. In its judgment of 12 October 1993 concerning the Treaty on European
Suhtautuminen muuttuimyönteisemmäksivastasitten,kunyhteisön oikeusjärjestykseen sisältyväperusoikeuksien suoja oli saatu suurinpiirteinkansallisiaperustuslakejavastaavalle tasolle.
Union (Treaty of Maastricht), however,the German constitutional court made itquite clear that it had not in any way‘surrendered’its jurisdiction in determining the applicability of secondary Community legislation in Germany;however, it would only exercise this judicial authority ‘in collaboration’with the European Court of Justice, whereby the European Court would guarantee theprotection of the basic rights of all individuals throughout the Community whilsttheconstitutionalcourtin Germanywould restrict itself to generally ensuringcompliance with mandatory requirements regarding fundamental rights.
Saksan perustuslakituomioistuin totesi kuitenkin Euroopanunionista tehdystä sopimuksesta (Maastrichtin sopimuksesta) 12. lokakuuta 1993antamassaantuomiossa,ettäseeisuinkaan ole luopunut yhteisön sekundaarioikeuden soveltamista koskevastalainkäyttövallastaan Saksassa; se vainkäyttää tätä valtaa ”yhteistyössä” EY:ntuomioistuimen kanssa siten, että EY:ntuomioistuin takaa perusoikeuksien suojankaikissa yksittäistapauksissa koko EY:nalueella, kun taas Saksan perustuslakituomioistuin keskittyy yleisesti varmistamaan välttämättömien perusoikeuksientason säilymisen.
Theconstitutional court also made it clearthat it did not accept as valid within Germany any Community legal act which had been adopted merely becauseofthe‘usefuleffect’of Communitypowers and on the basis of a broad interpretation of this concept, and also statedthat government institutions in Germanywere prevented from applying these legalacts for constitutional reasons.
Lisäksi Saksan perustuslakituomioistuin täsmensi, että se ei pidä Saksan alueella pätevinä sellaisia yhteisönsäädöksiä, jotka perustuvat ainoastaanyhteisön toimivallan tehokkaaseen vaikutukseen (effet utile) ja siten tämän käsitteen väljään tulkintaan. Perustuslakituomioistuimen mukaan Saksan valtioelimet eivät voi valtiosääntöoikeuteen liittyvistä syistä soveltaa näitä säädöksiä.
It wastherefore the task of the constitutionalcourt to examine whether legal acts of Community bodies and institutions remained within or exceeded the limits oftheir sovereign rights.
Tämän vuoksi perustuslakituomioistuimen on tutkittava, pysytäänkö EU:n toimielinten ja elinten toteuttamissa lainsäädäntötoimissa näille elimille annetun toimivallan rajoissa.