natgillin/translations-raw huggingface dataset:
'Is Council Directive 91/493/EEC of 22 July 1991 laying down the health conditions for the production and the placing on the market of fishery products, which has been implemented in national law by the Regulation of the Federal Minister for Women and for Consumer Protection concerning health regulations for the placing on the market of fish products (Fish Hygiene Regulation), published in BGBl No 260/1997, to be interpreted generally as precluding the application of provisions of national law which, in respect of fish products which are not chemically preserved (in particular, smoked salmon), lay down zero tolerance as regards the contamination of such foodstuffs by Listeria monocytogenes?'
Tämä kysymys on esitetty Hahnia tai mahdollisesti muuta Nordsee GmbH -nimisen yhtiön (jäljempänä Nordsee) vastuullista henkilöä vastaan käytävässä rikosoikeudenkäynnissä, joka koskee ihmisten terveydelle vaarallisten elintarvikkeiden tuottamuksellista markkinoille saattamista.
The question referred for a preliminary ruling
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
The order for reference indicates that a series of samples was taken, in particular, at the end of 1998 and at the beginning of 1999, on the premises of Nordsee and in grocery shops which had been supplied with fish products from that company, both by way of routine checks carried out by health inspectors and as the result of complaints from parties suffering symptoms of food poisoning.
Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että vuoden 1998 lopussa ja vuoden 1999 alussa otettiin sekä elin tarvikevir anomalsten suorittaman rutiinivalvonnan yhteydessä että erityisesti ruokamyrkytysoireiden johdosta tehtyjen valitusten perusteella sarja näytteitä Nordseen tiloissa ja elintarvikeliikkeissä, joille oli toimitettu kalatuotteita kyseisestä yhtiöstä.
Organolepticchecks (appearance, smell and taste) of the samples taken did not reveal any characteristic worth noting, and the expiry date had not yet been reached.
Otettujen näytteiden aistinvaraisessa tarkastuksessa (ulkonäkö, haju ja maku) ei havaittu mitään poikkeavaa eikä viimeinen käyttöpäivä ollut vielä käsillä.
None the less, contamination by Listeria monocytogenes was found in samples of 25 g.
Koepalojen, joiden paino oli 25 grammaa, todettiin kuitenkin olevan listeria monocytogenesin saastuttamia.
The qualitative analysis was not followed by a quantitative analysis.
Laadullisen tutkimuksen lisäksi ei suoritettu määrällistä tutkimusta.
At the outset, it should be stated that, as the Austrian Government rightly pointed out, although Directive 91/493 harmonises, inter alia, the handling, treatment and packaging of fishery products as well as the health checks to be carried out at the production stage for those products, it does not exhaustively harmonise limit values for restricting contamination by Listeria monocytogenes in smoked fish products.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pysyvä hygieniakomitea on 9.2.1998 pidetyssä kokouksessaan laatinut listeria monocytogenesiä koskevan arviointipöytäkirjan, jolle on ominaista nollasietorajan soveltaminen.
Directive 91/493 does not set microbiological criteria, but rather confers on the Community legislature the authority to do so, if needed, in order to protect public health in accordance with the procedure laid down in Article 15.
Kyseisen pöytäkirjan mukaan sekä tuotteiden, joita ei ole käsitelty edelleen, mutta jotka on stabilisoitu esimerkiksi savustamalla, suolaamalla tai tyhjiöpakkaukseen pakkaamalla, että raakojen, sellaisenaan syötäväksivalmiiden elintarvikkeiden ja myös kuumennettujen elintarvikkeiden osalta voidaan vahvistaa negatiivinen tulos ainoastaan silloin, kun taudinaiheuttajaa "ei voida havaita 25 grammassa".
Until now, microbiological criteria have been set in accordance with that procedure only for cooked crustaceans and molluscan shellfish, by Commission Decision 93/51/EEC of 15 December 1992 on the microbiological criteria applicable to the production of cooked crustaceans and molluscan shellfish.
Jos elintarvikkeessa sitä vastoin todetaan esiintyvän listeria monocytogenesiä, sen on katsottava olevan terveydelle haitallinen.
It is particularly important in that regard to consider the work of the Scientific Committee on Veterinary Measures Relating to Public Health (SCVPH) on Listeria monocytogenes, which resulted in the Opinion produced by the Committee on 23 September 1999, cited by the Commission.
Nollasietorajaa koskeva valinta on nimenomaisesti pidetty voimassa pysyvän hygieniakomitean kokouksessa 30.3.1998.
It is clear from that Opinion, whose conclusions were supported by the Scientific Committee on Food in an Opinion of 22 June 2000, that Listeria monocytogenes is a bacterial pathogen liable to cause serious illness in humans. It can cause a variety of infections, but listeriosis most often affects the uterus of pregnant women, the central nervous system and the bloodstream.
Komitea on kuitenkin myöhemmin vahvistanut, ettälämpökäsittelemättömien, mutta kemiallisesti säilöttyjen tuotteiden osalta katsotaan, että sietorajakynnyksen, joka on 100 pmy/g (pesäkkeitä muodostavia yksiköitä grammassa), ylittäminen aiheuttaa riskin kansanterveydelle.
As for the use of the terms 'unacceptable contamination', 'unacceptable survival or multiplication' and 'acceptable levels' in Chapter 1(6)(a) and (b) of the Annex to Decision 94/356, as the Advocate General observed in paragraph 30 of his Opinion, those provisions do not prevent Member States from considering zero tolerance as the only acceptable level for certain risks.
Koska yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen esittämään kansalliselle tuomioistuimelle kaikki sellaiset yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka saattavat auttaa kansallista tuomioistuinta sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa sen arvioidessa kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuutta EY:n perustamissopimuksen kanssa (ks. erityisesti asia C-42/90, Bellon, tuomio 13.12.1990, 6 kohta), on ennakkoratkaisukysymyksen yhteisöjen tuomioistuimelle toimitetut huomautukset ja yhteisöjen tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa käydyt keskustelut huomioon ottaen ymmärrettävä koskevan sitä, onko direktiivin 91/493/ETY ja päätöksen 94/356/EY tai mahdollisesti EY 28 ja EY 30 artiklan vastaista soveltaa kansallisia säännöksiä, joissa asetetaan nollasietoraja listeria monocytogenesin esiintymiselle ei-kemiallisesti säilötyissä kalatuotteissa.
The Opinion also makes clear that, while the incidence of human listeriosis is relatively low — from 2 to 15 cases per million population — the fatality rate is reported to be between 20% and 40% and might approach 75% in immunocompromised individuals.
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että suuressa joukossa tieteellisiä tutkimuksia on tullut ilmi, ettei nollasietoraja ole tieteelliseltä kannalta perusteltu.
The SCVPH concludes from those data that listeriosis represents an infrequent but serious threat to public health, in particular for the high-risk groups referred to in the preceding paragraph.
Listeria monocytogenes on nimittäin levinnyt ympäristössä ja elintarvikkeissa erittäin laajasti, kun taas kliinisten sairaustapausten määrä on erittäin pieni.
However, although, in the absence of complete harmonisation in the field, the Member States may prescribe the standards which products intended for human consumption must satisfy in their own territories, the national provisions in question cannot be exempt from the application of Articles 28 EC and 30 EC (see Melkunie, cited above, paragraphs 9 and 10).
Lisäksi listeria monocytogenesin esiintymättömyyden saavuttaminen ei ole monien raaka-aineiden kohdalla elintarviketuotannon ja -käsittelyn nykyisessä tilassa hyvässäkään tuotantoolosuhteissa mahdollista.
It is therefore necessary to consider whether Articles 28 EC and 30 EC preclude the application of national provisions setting zero tolerance for Listeria monocytogenes in fish products which are not chemically preserved.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka katsoo, että pysyvän hygieniakomitean päätös nollasietorajan vahvistamisesta listeria monocytogenesin osalta on ristiriidassa direktiivin 91/493/ETY kanssa, jonka mukaan riskit on vähennettävä hyväksyttävälle tasolle, on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
It is common ground that, as regards products coming from another Member State, the
"Onko terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991
number of cases for which information is available. The SCVPH also observes that the information concerning eating habits for the foodstuffs in question is not directly available and therefore could not be taken into consideration.
keitetyille äyriäisille ja nilviäisille keitettyjen äyriäisten ja nilviäisten tuotantoa koskevista mikrobiologisista perusteista 15 päivänä joulukuuta 1992 tehdyllä komission päätöksellä 93/51/ETY.
make it possible to determine with any certainty the precise concentration of Listeria monocytogenes pathogens above which a fish product poses a threat to human health.
ilmi, että listeria monocytogenesis on patogeeninen bakteeri, joka voi aiheuttaa ihmiselle vakavia sairauksia.
Therefore, it is for the Member States, in the absence of harmonisation, to decide what degree of protection of the health and life of humans they wish to assure, while taking account of the requirements for the free movement of goods.
Se voi aiheuttaa eri infektioita, mutta listerioosi kohdistuu pääasiassa kohtuun raskaana olevilla naisilla, keskushermojärjestelmään ja verenkiertoon.
In addition, the SCVPH states that, given the uncertainties concerning the assessment of risk to the consumer and the fact that studies appear to demonstrate a very high potential for reproduction by Listeria monocytogenes in foodstuffs, it is possible that limit values below 100 cfu/g should be applied to foodstuffs where such reproduction can take place.
Mainitusta lausunnosta käy myös ilmi, että vaikka listerioosi on levinnyt ihmisissä suhteellisen rajoitetusti — kahdesta viiteentoista tapaukseen miljoonassa asukkaassa — kuolleisuus näyttää olevan 20 ja 40 prosentin välillä tai jopa 75 prosenttia immuunikadosta kärsivillä henkilöillä.
In that regard, the SCVPH indicates that it is even possible that, for products which have been treated by certain methods, it might be necessary to require that Listeria monocytogenes cannot be detected in 25 g at the time of production.
CSMVSP tekee tästä johtopäätöksen, että listerioosi on harvinainen mutta vakava uhka kansanterveydelle ja erityisesti edellisessä kohdassa mainituille korkean riskin ryhmille.
In that regard, national legislation seeking to ensure that the pathogen cannot be detected in 25 g of fish product, simply because, for certain products, even low concentrations of Listeria monocytogenes may constitute a risk to the health of particularly susceptible consumers, must be considered compatible with the requirements of the Treaty (see, to that effect, Melkunie, cited above, paragraph 18, and Case C-17/93 Van der Veldt [1994], paragraph 17).
Näin ollen on tutkittava, onko EY 28 ja EY 30 artiklan vastaista soveltaa kansallisia säännöksiä, joissa asetetaan nollasietoraja listeria monocytogenesin esiintymiselle ei-kemiallisesti säilötyissä kalatuotteissa.
'Neither Council Directive 91/493/EEC of 22 July 1991 laying down the health conditions for the production and the placing on the market of fishery products and Commission Décision 94/356/EC of 20 May 1994 laying down detailed rules for the application of Council Directive 91/493/EEC as regards own health checks on fishery products nor Articles 28 EC and 30 EC preclude the application of national legislation laying down zero tolerance for the presence of Listeria monocytogenes in fish products which have not been chemically preserved'
Vaikka CSMVSPm raportissa päätellään — niin kuin komissio on todennut — että "käytettävissä olevien epidemiologisten tietojen mukaan näyttäisi siltä, että [listeria] monocytogenesin esiintyminen elintarvikkeissa aiheuttaa erittäin vähäisen riskin, kun [listeria] monocytogenesin pitoisuus on pienempi kuin 100 pmy:ä/g", on korostettava, että yhtäältä CSMVSP on erittäin varovainen ja käyttää jopa konditionaalimuotoa "näyttäisi" (lausunnon kielellä englanniksi "it would seem") ja että toisaalta se viittaa useaan kertaan suuriin epävarmuustekijöihin, joita alalla yhä on jäljellä ja jotka johtuvat niiden tapausten rajallisesta määrästä, joista on saatavissa tietoja.
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 13 December 2001.
Tältä osin CSMVSP toteaa olevan jopa mahdollista, että sellaisten tuotteiden osalta, joille on jo suoritettu
Case C-455/00 Commission of the European Communities ν Italian Republic
vapaata otettava huomioon tavaroiden liikkuvuutta koskevat vaatimukset.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations —Article 9(3) of Directive 90/270/EEC — Protection of workers' eyes and eyesight — Special corrective appliances appropriate for the work concerned — Incomplete transposition) (Sixth Chamber)
Tässä suhteessa kansallinen lainsäädäntö, jonka tarkoituksena — ainoastaan siitä syystä, että tiettyjen tuotteiden osalta pienetkin määrät listeria monocytogenesistä voivat aiheuttaa riskin tiettyjen erityisten herkkien kuluttajien terveydelle — on varmistaa, että taudinaiheuttajaa ei voida havaita 25 grammassa kalatuotetta, on katsottava perustamissopimuksen vaatimusten mukaiseksi (ks. vastaavasti em. asia Melkunie, tuomion 18 kohta ja asia C-17/93, Van der Veldt, tuomio 14.7.1994, 17 kohta).
By an application lodged at the Court Registry on 13 December 2000, the Commission of the European Communities brought an action under the second paragraph of Article 226 EC for a declaration that:
Näin ollen on ilmeistä, että tieteellisen tutkimuksen nykytilassa käytettävissä olevien tietojen perusteella ei ole mahdollista varmuudella vahvistaa listeria monocytogenesin taudinaiheuttajille täsmällistä pitoisuutta, jonka ylittyessä kalatuote aiheuttaa vaaran ihmisten terveydelle.
— obligations under the first paragraph of Article 226 EC. After giving the Italian Republic formal notice to submit its observations, the Commission issued a reasoned opinion on 9 July 1999, requesting it to adopt the measures necessary to comply with the opinion within a period of two months from the date of its notification.
Jäsenvaltioiden asiana on siten alan lainsäädännön yhdenmukaistamisen puuttuessa päättää ihmisten elämän ja terveyden suojelun varmistamisen tasosta, mutta niiden on kuitenkin
Since the Italian Government did not respond to that opinion, the Commission decided to bring the present action.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
by failing to ensure regular eye and eyesight tests for all workers who use display screen equipment for the purposes of Article 2(c) of Council Directive 90/270/EEC of 29 May 1990 on the minimum safety and health requirements for work with display screen equipment (fifth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC);
Sellaisten kansallisten säännösten soveltaminen, joissa asetetaan nollasietoraja listeria monocytogenesin esiintymiselle ei-kemiallisesti säilötyissä kalatuotteissa, ei ole terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/493/ETY ja neuvoston direktiivin 91/493/ETY soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kalastustuotteiden sisäisten terveystarkastusten osalta 20 päivänä toukokuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/356/EY eikä EY 28 ja EY 30 artiklan vastaista.
— by failing to ensure a supplementary opthalmological examination in all cases where regular eye and eyesight tests show that this is necessary; and
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
In its defence the Italian Republic informed the Court that Law No 422 of 29 December 2000 containing provisions adopted in order to fulfil Italy's obligations as a Member of the European Communities — Community Law 2000 replaced (inter alia) Article 55(3) and (4) of Decree Law No 626/94 with new provisions, namely Article 55(3), (3a) (3b) and (4).
Terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/493/ETY vastaista ei sen nykyisessä täytäntöönpanotilanteessa ole soveltaa sellaisia kansallisia säännöksiä, joiden perusteella on asetettu ei-kemiallisesti säilöttyjen kalatuotteiden (erityisesti savulohi) osalta nollasietoraja listeria monocytogenesistä sellaisissa elintarvikkeissa aiheutuvan saastumisen suhteen.
After examining the national implementing provisions, the Commission informed the Court in its reply that it was withdrawing two pleas, together with the corresponding heads of the forms of order sought by it.
Nämä kansalliset säännökset täyttävät myös EY 30 artiklan vaatimukset.
establish the circumstances in which special corrective appliances are to be provided for workers as required by the task they are performing.
Koska Italian hallitus ei vastannut tähän perusteltuun lausuntoon, komissio päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
It is necessary to assess whether Italian law in force at the time when the period laid down in the reasoned opinion expired met the requirements of the Directive.
— se ei ole määritellyt edellytyksiä, joiden täyttyessä asianomaisille työntekijöille on annettava kyseiseen työhön liittyvät erityiset korjaavat apuneuvot
It is clear from that assessment that the provisions of PD No 547/55 and Decree Law No 626/94, on which the Italian Government relied, do not state in a sufficiently clear and precise manner that workers must be provided with special corrective appliances appropriate for the work concerned if the results of the eye or eyesight test or, where necessary, the
Siinä väitteessä, josta komissio ei luovu, se väittää, että Italian tasavalta on rikkonut direktiivin 90/270/ETY 9 artiklan 3 kohtaa, koska se ei ole määritellyt edellytyksiä, joiden täyttyessä asianomaisille työntekijöille on annettava
It is true that Article 55(5) of Decree Law No 626/94 provides that expenditure in respect of providing special corrective appliances appropriate for the work concerned is to be borne by the employer, but that provision merely transposes Article 9(4) of Directive 90/270 into Italian law.
Asetuksen nro 626/94 55 §:n 5 kohdassa säädetään, että työnantaja huolehtii kustannuksista, jotka aiheutuvat kyseiseen työhön liittyvien erityisten korjaavien apuneuvojen toimittamisesta. Tällä säännöksellä saatetaan kuitenkin osaksi Italian oikeusjärjestystä vain direktiivin 90/270/ETY 9 artiklan 4 kohta.
It is not by itself sufficient to implement Article 9(3) of the Directive because it does not state, as required by Article 9(3), that workers must be provided with special corrective appliances appropriate for the work concerned if the results of the eye or eyesight test, or of the opthalmological test, show this to be necessary
Sillä ei täytäntöönpanna direktiivin 9 artiklan 3 kohtaa, koska siinä ei säädetä, kuten 9 artiklassa edellytetään, että työntekijöillä on oikeus erityisiin korjaaviin apuneuvoihin, jos ne ovat tarpeen silmien ja näön tarkastuksen tai silmälääkärin tutkimusten perusteella.
Declares that, by failing to specify the circumstances in which the workers concerned are to be provided with special corrective appliances appropriate f or the work concerned, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 9(3) of Council Directive 90/270/EEC of 29 May 1990 on the minimum safety and health requirements f or work with display screen equipment (fifth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC);
Italian tasavalta ei ole noudattanut turvallisuutta ja terveyttä varten näyttöpäätetyölle asetettavista vähimmäisvaatimuksista 29 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/270/ETY (viides direktiivin 89/391/ETY16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 9 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole määritellyt edellytyksiä, joiden täyttyessä asianomaisille työntekijöille on annettava kyseiseen työhön sopivat, erityiset korjaavat apuneuvot
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 March 2002.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 21 päivänä maaliskuuta 2002.
Not available.
3) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-82/01 Ρ Aéroports de Paris ν Commission of the European Communities and Alpha Flight Services SAS Competition
Asia C-82/01 Ρ Aéroports de Paris v. Euroopan yhteisöjen komissio ja Alpha Flight Services SAS Kilpailu
24 October 2002
24 päivänä lokakuuta 2002 hallinnointi
—Abuse of dominant position
— Määräävän
(Appeal — Competition —Air transport Airport management — Discriminatory fees) (Sixth Chamber)
— Kilpailu — Lentoliikenne — Lentoasemien väärinkäyttö — Syövät maksut
ADP is responsible for the running of Orly and Roissy-Charles-de-Gaulle (hereinafter "Roissy-CDG") airports.
ADP vastaa Orlyn ja Roissy-Charles-de-Gaullen (jäljempänä Roissy-CDG) lentoasemien käytöstä.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 17 February 2001, Aéroports de Paris ('ADP') brought an appeal pursuant to Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance of 12 December 2000 in Case T-128/98 Aéroports de Paris ν Commission [2000] ('the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed ADP's application for annulment of Commission Decision 98/513/EC of 11 June 1998 relating to a proceeding under Article 86 of the EC Treaty (IV/35.613 - Alpha Flight Services/Aéroports de Paris) ('the contested decision').
Aéroports de Paris (jäljempänä ADP) on yhteisöjen tuomioistuimeen 17.2.2001 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-128/98, Aéroports de Paris vastaan komissio, 12.12.2000 antamaan tuomioon (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla hylättiin sen nostama kanne, jossa vaadittiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamismenettelystä (IV/35.613 -Alpha Flight Services / Aéroports de Paris) 11 päivänä kesäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/513/EY (jäljempänä riidanalainen päätös) kumoamista.
During the 1960s, aircraft catering services were provided at Orly airport by four companies: Pan Am, TWA, Air France and the Compagnie Internationale des wagons-lits (hereinafter "OWL").
Orlyn lentoasemalla tarjosivat 60-luvulla catering-palveluja seuraavat neljä yhtiötä: Pan Am, TWA Air France ja Compagnie internationale des wagons-lits (jäljempänä CIWL).
The first three in reality, and Air France almost exclusively, were involved in self-handling, that is to say, in supplying their own flights.
Kolme ensin mainittua yhtiötä, joista Air France lähes yksinomaisesti, harjoittivat omahuolintaa eli ne huolehtivat omien lentojensa aterioista ja muista hankinnoista.
Following the construction of Roissy-CDG airport during the 1970s, TWA and Pan Am transferred their activities there.
TWA ja Pan Am siirsivät toimintansa sinne sen jälkeen, kun Roissy-CDG:n lentoasema perustettiin 70-luvulla.
Facts giving rise to the dispute in the main proceedings
Riidan tosiseikasto tuomiossa todettiin
It is stated in the contested judgment that:
Valituksenalaisessa seuraavaa:
It was during that period that ACS, a subsidiary of Trust House Forte, which later became THF, whose successor in title is Alpha Flight Services (hereinafter "AFS"), began to provide aircraft catering services at Orly airport.
Kyseisenä ajankohtana Trust House Forten (nykyinen THF) tytäryhtiö ACS, jonka oikeudet ovat siirtyneet Alpha Flight Services -nimiselle yhtiölle (jäljempänä AFS), aloitti toimintansa catering-palvelujen tarjoajana Orlyn lentoasemalla.