natgillin/translations-raw huggingface dataset:
17 — See the Opinion of Advocate General Roemer delivered in Italy v Council and Commission, 411; the Opinion of Advocate General Slynn in France v Commission, 703; point 6 of the Opinion of Advocate General Mancini in Greece v Council; and points 23 to 32 of the Opinion of Advocate General Darmon in Commission v Spain.
600; julkisasiamies Gordon Slynnin em. asiassa Ranska v. komissio antama ratkaisuehdotus, s. 703; julkisasiamies Mancinin em. asiassa Kreikka v. neuvosto antama ratkaisuehdotus, 6 kohta, ja julkisasiamies Darmonin em. asiassa komissio v. Espanja antama ratkaisuehdotus, 23–32 kohta.
15 — Case 226/87 Commission v paragraph 16 and caselaw cited.
15 – Ks. em. asia komissio v. Kreikka, 30.6.1988 annetun tuomion 16 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 lations at issue, 18 having received opinions to bring a direct action challenging those acts.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-91/05 lainvastaisuutta koskevien väitteiden asiasisällön 18samalla kun se on esittänyt puol- yhteisön asetusten tai ”yleisesti sovellettavien” toimien pätevyys, jollei hänellä ollut oikeutta EY 230 artiklan perusteella nostettavalla suoralla kanteella riitauttaa näitä toimia.
22 in favour of the admissibility of the pleas of illegality, 19the refusal to give an express ruling on admissibility has continued to give rise to certain questions, which may be supposed to have been the origin of the hesitation expressed by Advocate General Jacobs in his Opinion delivered on 3 October 2002 in Commission v ECB 20 — to which I shall revert later — with regard to expressing ‘a final view’ on the question. 21
22 tavia päätelmiä esitettyjen lainvastaisuusväitteiden tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisestä, 19se, että se on nimenomaisesti kieltäytynyt antamasta ratkaisua tästä tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisestä, on edelleen synnyttänyt tiettyjä kysymyksiä, joiden voidaan olettaa olleen myös sen varauman taustalla, jonka julkisasiamies Jacobs ilmaisi asiassa komissio vastaan EKP
Consequently, this reasoning appeared to tie the right to institute a collateral review of a regulation to the unavailability of the possibility of bringing an action for its annulment.
Näyttää siis siltä, että näillä perusteluilla on yhdistetty asetuksen valvontaa koskevan liitännäisen väitteen esittämismahdollisuus siihen, että asianomaisella ei ole ollut mahdollisuutta nostaa kyseisestä toimesta kumoamiskannetta.
In addition, it is relevant to note that the Council as well as the Spanish Government largely base on that line of reasoning their objection of inadmissibility in relation to the Commission’s plea that the contested Joint Action is illegal.
On myös korostettava, että sekä neuvosto että Espanjan hallitus perustavat oikeudenkäyntiväitteensä, jonka ne ovat esittäneet komission esittämästä riidanalaista yhteistä toimintaa koskevasta lainvastaisuusväitteestä, suureksi osaksi tähän päättelyyn.
The controversy also appears to have been started by an a contrario interpretation of the reasoning of certain judgments in which the Community court stated that Article 241 EC gives expression to the general principle conferring upon any party to proceedings the right to make a collateral challenge to the validity of regulations or of Community acts ‘of a general nature’ if that party was not entitled under Article 230 EC
Ristiriidan näyttää herättäneen myös tiettyjen tuomioiden perustelujen a contrario -tulkinta, kun yhteisöjen tuomioistuimet ovat katsoneet, että EY 241 artiklassa tarkoitetulla lainvastaisuusväitteellä tuodaan esille yleinen periaate, jonka mukaan jokaisella osapuolella on oikeus riitauttaa liitännäisellä väitteellä
18 — That was the case in Commission v Germany (paragraph 8), France v Commission (paragraphs 4, 5 and 31), Greece v Council (paragraph 11) and Greece v Commission (paragraph 97).
18 – Tilanne oli tällainen em. asiassa komissio v. Saksa (tuomion 8 kohta), asiassa Ranska v. komissio (tuomion 4, 5 ja 31 kohta), asiassa Kreikka v. neuvosto (tuomion 11 kohta) ja asiassa Kreikka v. komissio (tuomion 97 kohta).
It should be noted that in Italy v Council and Commission the Court dismissed the plea of illegality as inadmissible on the ground that there was no connection between the allegedly illegal regulation and the contested measure; in Commission v Spain the Court avoided the procedural difficulty by finding (in paragraph 6) that the defence raised by the Spanish Government did not relate to the regulation in question as such, but to the interpretation of it set out by the Commission in its action for failure to fulfil obligations.
Huomattakoon, että yhteisöjen tuomioistuin jätti em. asiassa Italia v. neuvosto ja komissio lainvastaisuusväitteen tutkimatta sillä perusteella, että asetuksen, jonka lainvastaisuuteen vedottiin, ja riidanalaisen toimen välillä ei ollut mitään yhteyttä; yhteisöjen tuomioistuin väisti em. asiassa komissio v. Espanja antamassaan tuomiossa prosessuaalisen ongelman toteamalla (tuomion 6 kohta), että Espanjan hallituksen esittämä puolustautumisperuste ei koskenut riidanalaista asetusta sellaisenaan vaan komission jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa kanteessaan esittämää kyseisen asetuksen tulkintaa.
Furthermore, the controversy was certainly not settled by the Nachi Europe judgment in the complex matter of the imposition of antidumping duties, in which the Court found that an undertaking which undoubtedly had a right to bring an action before the Community court for the annul-
Epäilemättä ristiriita ei hälvennyt myöskään siinä vaiheessa, kun annettiin tuomio asiassa Nachi Europe, joka koski monimutkaista polkumyyntitullien määräämistä ja jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että yritys, jolla olisi epäilyksettä ollut oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimissa asetuksen, jolla vahvistetaan polkumyyntitulli, kumoamiseksi, ei voinut kansallisessa
19 — However, it must be observed that in Commission v Germany no specific attention was paid to this procedural problem, whereas in Greece v Commission, Advocate General Tizzano proposed, at point 114 of his Opinion, that the plea of illegality be dismissed as inadmissible primarily on the ground that the Greek Government had not challenged the regulation at issue within the timelimit laid down in Article 230 EC.
19 – Huomautettakoon kuitenkin, että em. asiassa komissio v. Saksa annetussa tuomiossa ei ollut kiinnitetty mitään erityistä huomiota tähän prosessuaaliseen ongelmaan, kun puolestaan julkisasiamies oli ehdottanut em. asiassa Kreikka v. komissio ratkaisuehdotuksensa 114 kohdassa, että lainvastaisuusväite jätettäisiin tutkimatta, koska Kreikan hallitus ei ollut riitauttanut kyseistä asetusta EY 230 artiklan mukaisessa määräajassa.
22 — See Simmenthal (paragraph 39).
22 – Ks. em. asia Simmenthal (tuomion 39 kohta).
20 — Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147.21 — Points 100 and 190 of the Opinion in Commission v ECB.
21 – Em. asia komissio v. EKP, ratkaisuehdotuksen 100 ja 190 kohta.
COMMISSION v COUNCIL of a plea of illegality, the inapplicability of a regulation of a general or legislative nature.
KOMISSIO v. NEUVOSTO yleisesti sovellettavaa tai normatiivista asetusta ei voida soveltaa, on tutkittava yhteisöjen tuomioistuimessa.
ment of a Community regulation fixing antidumping duties could not, on grounds of legal certainty, 23collaterally call into question the validity of that regulation in a dispute before a national court.
oikeudenkäynnissä käsitellyn riidan yhteydessä riitauttaa liitännäisellä väitteellä tämän asetuksen pätevyyttä oikeusvarmuuteen liittyneistä syistä. 23
Although the reasoning of that judgment is also based on the hybrid nature of regulations of that kind, being acts of a legislative nature and, at the same time, acts liable to be of direct and individual concern to certain traders, 24the reference to the wording in Simmenthal, 25 cited in point 42 above, and its extension to the case of a Community regulation, without the Court’s reasoning appearing to be limited to the special nature of antidumping regulations, could also contribute to continued doubts as to the outcome of a plea of illegality raised by privileged applicants before the Court in the context of the formal application of Article 241 EC.
Vaikka kyseisen ratkaisun perusteluissa nojaudutaan myös tämän tyyppisten asetusten sekamuotoisuuteen eli siihen, että ne ovat sekä normatiivisia toimenpiteitä että toimenpiteitä, jotka voivat koskea yksityisiä suoraan ja erikseen, 24edellä 42 kohdassa esitetyn asiassa Simmenthal vastaan komissio annetussa tuomiossa 25käytetyn sanamuodon toistaminen sekä sen ulottaminen koskemaan yhteisön asetusta, ilman että myöskään yhteisöjen tuomioistuimen perustelut näyttäisivät koskevan vain nimenomaan polkumyyntiasetuksia, voi niin ikään osaltaan aiheuttaa epäselvyyttä, joka koskee etuoikeutettujen kantajien yhteisöjen tuomioistuimessa esittämän lainvastaisuusväitteen kohtaloa EY 241 artiklan muodollisen soveltamisen yhteydessä.
In that case, the Commission sought the annulment of a decision of the European Central Bank (ECB) concerning the prevention of fraud, on the ground that the decision infringed Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF).
Komissio vaati kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan keskuspankin (EKP) petosten torjumisesta tekemän päätöksen sillä perusteella, että tämä päätös oli ristiriidassa Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 26kanssa.
26 One of the defences raised by the ECB to the application for annulment was that Regulation No 1073/1999 was unlawful and should be declared inapplicable pursuant to Article 241 EC on the ground that it was adopted in breach of several provisions of the Treaty, in particular Article 105(4) EC, relating to consultation of the ECB.
EKP vetosi kumoamiskannetta vastaan puolustautumisperusteena muun muassa siihen, että asetus N:o 1073/1999 oli lainvastainen ja että yhteisöjen tuomioistuimen piti todeta EY 241 artiklan mukaisesti, että sitä ei voitu soveltaa, koska sitä annettaessa oli rikottu useita perustamissopimuksen määräyksiä, erityisesti EY 105 artiklan 4 kohtaa, joka koskee EKP:n kuulemista.
The Commission took the view that such a defence was inadmissible because the ECB was barred from pleading the unlawfulness of an act against which it could have brought an action for annulment under Article 230 EC.
Komissio katsoi, että tällaista puolustautumisperustetta ei voitu tutkia, koska EKP oli vedonnut liian myöhään sellaisen toimen lainvastaisuuteen, jonka kumoamista se olisi voinut vaatia EY 230 artiklan nojalla.
However, the Court provided significant clarification in Commission v ECB, which suggests that it is open to a privileged applicant to invoke before the Court, by means
Yhteisöjen tuomioistuin esitti kuitenkin merkittäviä täsmennyksiä edellä mainitussa asiassa komissio vastaan EKP 10.7.2003 antamassaan tuomiossa, jonka perusteella voidaan katsoa, että etuoikeutetun kantajan esittämä lainvastaisuusväite, jonka mukaan
After observing, first, that the addressee of an individual decision is barred from pleading its illegality and, second, that, in accordance with Nachi Europe, a Community
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti yhtäältä siitä, että se, jolle yksittäispäätös on osoitettu, ei voi enää vedota sen lainvastaisuuteen, ja toisaalta siitä, että edellä mainitussa asiassa Nachi Europe annetun
24 — End of paragraph 37 of the judgment.25 — Cited above (paragraph 39).
24 – Tuomion 37 kohdan loppuosa.25 – Em. asia (tuomion 39 kohta).
If indeed there is still any doubt, after reading the judgment in Commission v ECB, as to the extension to all privileged applicants of its conclusion with regard to the admissibility of the plea of illegality raised by the ECB, in view of the fact that, under the third paragraph of Article 230 EC, the ECB has capacity to bring actions only for the purpose of protecting its prerogatives, a literal and logical argument following on from the reasoning in that judgment supports that extension.
Vaikka epäilyksiä saattaisi edellä mainitun, asiassa komissio vastaan EKP annetun tuomion perusteella vallita vielä siitä, voidaanko siinä EKP:n esittämän lainvastaisuusväitteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten osalta annettua ratkaisua laajentaa koskemaan kaikkia etuoikeutettuja kantajia, kun otetaan huomioon, että EKP:llä on EY 230 artiklan kolmannen kohdan nojalla aktiivilegitimaatio vain oikeuksiensa turvaamiseksi, yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota täydentävät sanamuotoon ja logiikkaan perustuvat näkökohdat puoltavat tätä laajentamista.
regulation may become definitive as against an individual in regard to whom it must be considered to be an individual decision and who could undoubtedly have sought its annulment under Article 230 EC, 27 the Court stated that those ‘principles … nevertheless do not in any way affect the rule laid down by Article 241 EC, which provides that any party may, in proceedings in which a regulation of the kind referred to in Article 241 EC is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 EC in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
tuomion mukaisesti asetuksesta saattaa tulla lopullinen tietyn oikeussubjektin osalta, jonka osalta sitä on pidettävä yksittäistapausta koskevana päätöksenä ja joka olisi epäilyksettä voinut vaatia sen kumoamista EY 230 artiklan nojalla, 27minkä jälkeen tuomioistuin totesi, että nämä ”periaatteet eivät kuitenkaan vaikuta mitenkään EY 241 artiklan määräykseen, jonka mukaan asianosainen voi riidassa, joka koskee tässä määräyksessä tarkoitettua asetusta, vaatia yhteisön tuomioistuimessa EY 230 artiklan toisessa kohdassa mainitulla perusteella, että asetusta ei sovelleta”.
28Since the ‘legislative nature’ of Regulation No 1073/1999 was not challenged and it was not claimed that the regulation should be treated as a decision or that the ECB would, in such a case, be the addressee thereof, 29 the Court dismissed the Commission’s objection of inadmissibility and examined in substance the ECB’s plea of illegality.
28 Koska asetuksen N:o 1073/1999 ”normatiivisuutta” ei ollut riitautettu eikä sellaista väitettä esitetty, että kyseinen asetus olisi rinnastettava päätökseen tai, jos kyse olisi päätöksestä, että se osoitettiin EKP:lle, 29 yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen ja tutki EKP:n esittämän lainvastaisuusväitteen asiasisällön.
It must be remembered that Article 241 EC grants any party the right to invoke the inapplicability of a regulation in a dispute in which it is at issue ‘notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 [EC]’. 30
On näet muistettava, että kun asetus riitautetaan, EY 241 artiklassa annetaan asianosaiselle oikeus vaatia, että asetusta ei sovelleta, ”vaikka [EY] 230 artiklan viidennessä kohdassa mainittu määräaika on päättynyt”. 30
In relying only on a literal reading of Article 241 EC to recognise that any party has the right to invoke, as a collateral challenge, the inapplicability of a regulation of a ‘legislative nature’, the Court, this time expressly, endorsed the position of several of its Advocates General, as previously described.
Yhteisöjen tuomioistuin nojautui ainoastaan EY 241 artiklan sanamuodon mukaiseen tulkintaan ja totesi, että jokaisella asianosaisella on oikeus esittää oikeudenkäyntiväite siitä, että ”normatiivista” asetusta ei voida soveltaa, sekä vahvisti tällä kertaa nimenomaisesti useiden julkisasiamiestensä edellä esitetyn näkemyksen.
30 — Italics added.
30 – Kursivointi tässä.
31 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Darmon (paragraph 25).
31 – Ks. vastaavasti julkisasiamies Darmonin em. ratkaisuehdotus, 25 kohta.
27 — See paragraphs 74 and 75 of the judgment.28 — Paragraph 76 of the judgment (italics added).29 — Paragraph 77 of the judgment.
27 – Ks. vastaavasti tuomion 74 ja 75 kohta.28 – Tuomion 76 kohta (kursivointi tässä).29 – Tuomion 77 kohta.
Article 241 EC therefore undoubtedly gives privileged applicants the right to invoke, as a collateral challenge, the illegality of a regulation ‘of a legislative nature’ even when they could have challenged it directly within the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
EY 241 artiklassa annetaan siten kiistatta etuoikeutetuille kantajille mahdollisuus esittää ”normatiivisen” asetuksen lainvastaisuutta koskeva liitännäinen väite, vaikka ne olisivat voineet riitauttaa tämän toimen suoraan EY 230 artiklan viidennen kohdan mukaisessa määräajassa.
Consequently, it is necessary to determine whether that conclusion can be extended to a situation where the plea of illegality is raised by the Commission against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
Näin ollen on tutkittava, voidaanko tätä päätelmää laajentaa koskemaan tapausta, jossa komissio on esittänyt lainvastaisuusväitteen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston perusteella hyväksytystä yhteisestä toiminnasta.
(ii) Admissibility of a plea of illegality raised against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
ii) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston perusteella hyväksytystä yhteisestä toiminnasta esitetyn lainvastaisuusväitteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttyminen
As is clear from the preceding paragraph, Article 47 EU naturally imposes limits on the Court’s jurisdiction to adjudicate on a plea of illegality of an act adopted on the basis of Title V of the EU Treaty, like the limits it imposes on the application of Article 230 EC to those same acts.
Kuten edellisestä kohdasta ilmenee, EU 47 artiklassa määrätään luonnollisesti rajoista yhteisöjen tuomioistuimen toimivallalle antaa ratkaisu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston perusteella hyväksyttyä toimea koskevasta lainvastaisuusväitteestä samalla tavoin kuin siinä määrätään rajoista EY 230 artiklan soveltamiselle samoihin toimiin.
Accordingly, the arguments in support of the plea of illegality, like those in support of the main application for annulment, must, in my view, be limited to disputing the Council’s power to adopt the allegedly unlawful act on the ground that it encroached on the competences conferred on the Community by the EC Treaty.
Siten perusteissa, joihin vedotaan lainvastaisuusväitteen tueksi, samoin kuin perusteissa, joihin vedotaan kumoamista koskevan päävaatimuksen tueksi, on mielestäni pidätyttävä riitauttamaan neuvoston toimivalta hyväksyä toimi, jonka lainvastaisuuteen vedotaan, sillä perusteella, että tällä toimella on loukattu yhteisölle EY:n perustamissopimuksella annettua toimivaltaa.
First of all, I consider that the first limb of the Council’s objection of inadmissibility, which is worded in a general way and claims that the Court has no jurisdiction to adjudicate on the plea that the contested Joint Action is illegal, must be dismissed for reasons similar to those set out in point 31 above.
Katson ensinnäkin, että neuvoston esittämän oikeudenkäyntiväitteen ensimmäinen osa, joka on esitetty yleisluonteisesti ja jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin ei olisi toimivaltainen antamaan ratkaisua riidanalaista yhteistä toimintaa koskevasta lainvastaisuusväitteestä, on hylättävä vastaavista syistä kuin edellä 31 kohdassa on esitetty.
Articles 2 to 5), was within the scope of the CFSP, apart from certain elements of Article 4. 32.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-91/05 että kyseisen toimen I osasto (eli 2–5 artikla) kuului YUTP:n piiriin sen 4 artiklan ”tiettyjä osatekijöitä” lukuun ottamatta.
This position should lead to a finding that the Court has no jurisdiction to assess the plea of illegality in so far as it concerns the abovementioned articles.
Tämän näkemyksen perusteella pitäisi todeta, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen arvioimaan lainvastaisuusväitettä siltä osin kuin se koskee edellä mainittuja artikloja.
Such a finding would not mean, however, that the Court cannot take those articles into account when examining the legality of the contested decision, having regard to the fact that the only citation in the preamble to the latter refers to Article 3 of the contested Joint Action.
Tämä toteamus ei kuitenkaan merkitsisi sitä, että yhteisöjen tuomioistuin ei voisi ottaa kyseisiä artikloja huomioon tutkiessaan kanteen kohteena olevan päätöksen laillisuuden, kun otetaan huomioon erityisesti se, että päätöksen johdantoosan ainoassa viittauskappaleessa mainitaan riidanalaisen yhteisen toiminnan 3 artikla.
In that connection it must be observed that, under Article 14(1) EU, joint actions address situations where operational action by the Union is deemed to be required, and they lay down their objectives, scope, the means to be made available to the Union, if necessary their duration, and the conditions for their implementation.
Muistutettakoon tässä yhteydessä, että yhteisiä toimintoja käytetään EU 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti erityistilanteissa, joiden katsotaan edellyttävän unionin operatiivisia toimia, ja niissä vahvistetaan niiden tavoitteet, soveltamisala, Euroopan unionille tarjottavat keinot, tarvittaessa niiden kesto sekä edellytykset niiden panemiseksi täytäntöön.
In addition, under Article 14(3), joint actions commit the Member States in the positions they adopt and in the conduct of their activity.
Lisäksi EU 14 artiklan 3 kohdan nojalla yhteiset toiminnat sitovat jäsenvaltioiden kannanottoja ja niiden toimintaa.
Second, it seems to me that the admissibility of the plea of illegality at issue in the present case depends less on the Commission’s status as a privileged applicant than on the nature of the allegedly unlawful act.
Tämän jälkeen vaikuttaa siltä, että tässä tapauksessa lainvastaisuusväitteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttyminen riippuu vähemmän komission asemasta etuoikeutettuna kantajana kuin sen toimen luonteesta, jonka lainvastaisuuteen vedotaan.
If the contested Joint Action is of a legislative or general nature within the meaning of the Court’s caselaw and therefore resembles a regulation for the purpose of Article 241 EC, the Commission, like any party, may use the method laid down by that provision to mount a collateral challenge to the Council’s power to adopt that act.
Jos näet riidanalainen yhteinen toiminta on normatiivinen tai yleisesti sovellettava yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla ja jos se on siten lähellä EY 241 artiklassa tarkoitettua asetusta, komissio, samalla tavoin kuin jokainen asianosainen, voi vedota tämän määräyksen mukaiseen oikeussuojakeinoon ja riitauttaa liitännäisellä väitteellä neuvoston toimivallan tämän toimen hyväksymiseen.
On the other hand, if the contested Joint Action were to be reclassified as a decision addressed to the Commis-
Jos riidanalainen yhteinen toiminta pitäisi
In the present case, it will be recalled that Article 1 of the contested Joint Action describes the objectives relating to combating the accumulation and spread of small arms and light weapons, while Titles I and II of the contested Joint Action respectively set out the principles of preventive and reactive aspects and the contribution of the European Union to the realisation of those principles.
Tässä tapauksessa on muistettava, että riidanalaisen yhteisen toiminnan 1 artiklassa määritellään tavoitteet, jotka liittyvät käsiaseiden ja kevyiden aseiden keskittymisen ja leviämisen torjumiseen, kun sen I ja II osastossa puolestaan täsmennetään periaatteet, joilla säännellään ehkäiseviä toimia ja vastatoimia sekä unionin osallistumista erityistoimiin näiden periaatteiden saavuttamisen mahdollistamiseksi.