natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The contested decision therefore triggered the mutual recognition mechanism under Article 3a(3) of Directive 89/552 and, consequently, activated the other Member States’ obligation to ensure that broadcasters under their jurisdiction did not circumvent the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1).
Riidanalaisella toimella on siis käynnistetty direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettu vastavuoroista tunnustamista koskeva menettely, ja niinpä sillä on käynnistetty muiden jäsenvaltioiden velvollisuus varmistaa, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat eivät kierrä Yhdistyneen kuningaskunnan tämän artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamia toimenpiteitä.
It is in the light of those considerations that the Commission’s grounds of appeal must be examined.
Komission esittämiä valitusperusteita on tutkittava näiden seikkojen perusteella.
The first ground of appeal, alleging misapplication of the requirement of direct concern
Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee edellytystä, jonka mukaan toimen on kosket­tava kantajaa suoraan
The Commission submits that the Court of First Instance erroneously applied the caselaw mentioned in paragraph 22 of the present judgment, which defines the requirement of direct concern under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti tämän tuomion 22 kohdassa mainittua oikeuskäytäntöä, jossa täsmennetään EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettua edellytystä, jonka mukaan toimen on koskettava kantajaa suoraan.
First of all, the contested decision does not affect Infront’s legal situation.
Ensinnäkin riidanalainen toimi ei komission mukaan vaikuta Infrontin oikeudelliseen asemaan.
It requires the Member States other than the United Kingdom to ensure that broadcasters under their jurisdiction do not deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following certain designated events on free television.
Sillä velvoitetaan muut jäsenvaltiot kuin Yhdistynyt kuningaskunta huolehtimaan, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat eivät estä merkittävää osaa tämän jäsenvaltion yleisöstä seuraamasta merkittävinä pidettyjä tapahtumia maksuttoman television kautta.
For that purpose, legal obligations are therefore to be imposed only on such broadcasters.
Niinpä oikeudellisia velvoitteita asetetaan vain tällaisille lähetystoiminnan harjoittajille.
Assuming that a pay television company established in a Member State other than the United Kingdom wished to bid for the exclusive television broadcasting rights in question, the legal restrictions which are imposed on it could lead it to refrain from doing so.
Komissio katsoo, että vaikka oletettaisiin, että maksutelevisioyhtiö, joka on sijoittautunut muuhun jäsenvaltioon kuin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, haluaa mahdollisesti tehdä tarjouksen saadakseen kyseisiä televisiointia koskevia yksinoikeuksia, sille asetetut oikeudelliset rajoitukset voivat saada sen luopumaan siitä.
Consequently, Infront would have fewer potential purchasers and probably find itself in a worse business situation than it had envisaged, and that would be not because of a change in its legal position, but solely because it would not be in a position to find the purchaser it could have hoped for.
Näin ollen Infrontilla on komission mukaan vähemmän mahdollisia ostajia, ja se on todennäköisesti huonommassa taloudellisessa asemassa kuin se on suunnitellut, ja näin ei ole siksi, että sen oikeudellinen asema olisi muuttunut, vaan yksinomaan siitä syystä, että se ei pysty löytämään ostajaa, jota se on voinut toivoa.
It would therefore suffer the indirect economic consequences of the contested decision, whereas its legal position would remain unaltered.
Se kärsii riidanalaisen toimen välilliset taloudelliset vaikutukset, vaikka sen oikeudellinen asema säilyy muuttumattomana.
Next, even those economic consequences are completely uncertain, since there was no broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which would be willing to pay the considerable sum demanded by Infront for the right to broadcast in the United Kingdom the designated events for which it holds the exclusive television broadcasting rights.
Sitten komissio toteaa, että jopa nämä taloudelliset seuraukset ovat täysin epävarmoja, koska ei ole muuhun jäsenvaltioon kuin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunutta lähetystoiminnan harjoittajaa, joka on halukas maksamaan Infrontin pyytämän huomattavan summan oikeudesta lähettää Yhdistyneessä kuningaskunnassa merkittävänä pidetyt tapahtumat, joiden lähettämiseen televisiossa Infrontilla on yksinoikeus.
The Court of First Instance should have required Infront to prove the plausibility of such a factual situation and the probability of economic loss arising from the contested decision.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt vaatia Infrontia todistamaan tällaisen tosiasiallisen tilanteen todennäköisyys ja riidanalaisesta toimesta aiheutuvan taloudellisen vahingon todennäköisyys.
By failing to apply the appropriate burden of proof, it again fell into error of law.
Se on tehnyt myös oikeudellisen virheen, koska se ei ole määrittänyt todistustaakkaa asianmukaisesti.
Finally, the Court of First Instance wrongly found that the Member States have no discretion in the implementation of the obligations laid down by Article 3a(3) of Directive 89/552.
Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että jäsenvaltioilla ei ole mitään harkintavaltaa niiden pannessa täytäntöön direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdan mukaisia velvollisuuksia.
Admittedly, the identity of the events considered to be of major
Ilmoituksen tekevä jäsenvaltio
However, the extent to which such an event will be broadcast, in practice, in accordance with the interests of that Member State, largely depends on the legislation and the decision-making structure adopted by each Member State under Article 3a(3).
Toimenpide, jossa tällainen tapahtuma lähetetään käytännössä tämän jäsenvaltion etujen mukaisesti, on kuitenkin voimakkaasti riippuvainen kunkin jäsenvaltion mainitun 3 a artiklan 3 kohdan nojalla antamasta lainsäädännöstä ja käyttöön ottamasta päätöksentekomenettelystä.
That provision itself states that the task entrusted to the Member States must be achieved ‘by appropriate means, within the framework of their legislation’.
Tässä säännöksessä itsessään todetaan, että jäsenvaltioiden on täytettävä niille annettu tehtävä ”lainsäädäntönsä puitteissa asianmukaisin keinoin”.
The results in each Member State may be very different depending on the approach followed in each particular case.
Kussakin jäsenvaltiossa saadut tulokset voivat olla hyvin erilaisia kussakin yksittäistapauksessa käytetyn lähestymistavan mukaan.
In those circumstances, the implementation of the contested decision by Member States other than the United Kingdom involves the exercise of a broad discretion.
Näin ollen se, että muut jäsenvaltiot kuin Yhdistynyt kuningaskunta panevat täytäntöön riidanalaisen toimen, edellyttää huomattavaa harkintavallan käyttöä.
Infront submits that the Court of First Instance correctly concluded that the contested decision is of direct concern to it.
Infrontin mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti katsonut, että riidanalainen toimi koski sitä suoraan.
First, it must be determined whether the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
Ensiksi on arvioitava, onko riidanalaisella toimella välittömiä vaikutuksia Infrontin oikeusasemaan.
Under Articles 98 and 101 of the Broadcasting Act, a broadcaster which wishes to broadcast, exclusively and live, a designated event must, if the service is intended to be received in all or part of the United Kingdom, obtain the ITC’s consent.
Televisio- ja radiotoimintalain 98 ja 101 §:stä ilmenee, että lähetystoiminnan harjoittajan, joka haluaa lähettää yksinoikeudella ja suoraan merkittävänä pidetyn tapahtuman, on hankittava ITC:n lupa, jos palvelu on tarkoitettu vastaanotettavaksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai jollakin siihen kuuluvalla alueella.
Under the Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events, as amended, the factors on which the ITC’s consent depends are essentially that the sale of the television broadcasting rights was the subject of a public announcement and that broadcasters had a genuine opportunity to acquire those rights on terms which were fair and reasonable.
Urheilutapahtumia ja muita luetteloituja tapahtumia koskevien riippumattoman televisiokomission ohjeiden, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, mukaan tämän luvan edellytyksiä ovat lähinnä se, että televisiolähetysoikeuksien myynnistä on ilmoitettu julkisesti, ja se, että lähetystoiminnan harjoittajilla on ollut todellinen mahdollisuus hankkia nämä oikeudet kohtuullisilla ja yhdenvertaisilla ehdoilla.
As has been stated in paragraphs 35 to 39 of the present judgment, Member States other than the United Kingdom must, because of the contested decision, ensure that broadcasters under their jurisdiction do not circumvent the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and, therefore, that they do not broadcast designated events notwithstanding the requirements of those measures.
Kuten tämän tuomion 35–39 kohdassa on todettu, muilla jäsenvaltioilla kuin Yhdistyneellä kuningaskunnalla on riidanalaisesta toimesta johtuen velvollisuus varmistaa, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat eivät kierrä Yhdistyneen kuningaskunnan direktiivin 89/552 3 a artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamia toimenpiteitä, ja näin ollen, että ne eivät lähetä merkittävänä pidettyjä tapahtumia huolimatta mainittujen toimenpiteiden vaatimuksista.
It follows that those Member States must ensure that such broadcasters do not broadcast those events, exclusively and live, to the United Kingdom public if they acquired the television broadcasting rights to those events through a sale procedure which did not take account of the criteria mentioned in the preceding paragraph.
Tästä seuraa, että näillä jäsenvaltioilla on velvollisuus huolehtia siitä, että mainitut lähetystoiminnan harjoittajat eivät lähetä yksinoikeudella ja suoraan näitä tapahtumia Yhdistyneen kuningaskunnan yleisölle silloin, kun ne ovat hankkineet oikeuden mainittujen tapahtumien televisiointiin myyntimenettelyssä, jossa ei oteta huomioon edellisessä kohdassa mainittuja perusteita.
The measures adopted by the United Kingdom and approved by the contested decision thus impose certain restrictions on broadcasters where they envisage broadcasting designated events for which Infront acquired exclusive rights.
Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamilla ja riidanalaisella toimella hyväksytyillä toimenpiteillä asetetaan siis mainituille lähetystoiminnan harjoittajille tietty määrä rajoituksia silloin, kun ne aikovat lähettää merkittävänä pidettyjä tapahtumia, joihin Infront on hankkinut yksinoikeuden.
Since those restrictions are linked to the circumstances in which those broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from Infront, the effect of the measures adopted by the United Kingdom and the contested decision is to subject the rights held by Infront to new restrictions which did not exist when it acquired those broadcasting rights and which render their exercise more difficult.
Sikäli kuin nämä rajoitukset koskevat edellytyksiä, joilla nämä lähetystoiminnan harjoittajat hankkivat merkittävänä pidettyjen tapahtumien televisiointioikeuksia Infrontilta, Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamien ja riidanalaisella toimella toteutettujen toimien vaikutuksena on se, että tällä yhtiöllä oleville oikeuksille asetetaan uusia rajoituksia, joita ei ollut silloin, kun yhtiö hankki mainitut televisiointioikeudet, ja joilla tehdään näiden oikeuksien käyttö vaikeammaksi.
Thus, the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
Siten riidanalainen toimi vaikuttaa välittömästi Infrontin oikeusasemaan.
The Commission asserts none the less that the reality of such effects on Infront’s legal situation is not established because there was no broadcaster established in the Member States other than the United Kingdom which would, in the absence of the contested decision, be interested in purchasing the television broadcasting rights held by Infront and which would be prevented or dissuaded from acquiring them because of the adoption of that decision.
Komissio toteaa kuitenkin, että tällaisen Infrontin oikeusasemaan kohdistuvan vaikutuksen todellisuutta ei ole osoitettu, sillä ei ole muihin jäsenvaltioihin kuin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneita lähetystoiminnan harjoittajia, jotka olisivat kiinnostuneita ostamaan Infrontilla olevia televisiointioikeuksia, jos riidanalaista toimea ei olisi, ja joita tämä toimi estäisi hankkimasta niitä tai kannustaisi luopumaan niiden hankkimisesta.
In addition, the Court of First Instance reversed the burden of proof in that regard.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on komission mukaan kääntänyt todistustaakan tältä osin.
The Community legislature inserted Article 3a(3) in Directive 89/552 precisely because circumstances can exist in which broadcasters under the jurisdiction of a Member State purchase exclusive television broadcasting rights to an event considered to be of major importance for society by another Member State and broadcast it to the public in that Member State under conditions which deprive a substantial proportion of that public of the possibility of following it.
On todettava, että yhteisön lainsäätäjä on lisännyt 3 a artiklan 3 kohdan direktiiviin 89/552 nimenomaan siitä syystä, että voi olla tilanteita, joissa jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat ostavat yksinoikeuksia tapahtuman, jolla katsotaan olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä toisessa jäsenvaltiossa, televisioimiseen ja lähettävät sen tämän toisen jäsenvaltion yleisölle tavalla, joka estää merkittävää osaa toisen jäsenvaltion yleisöstä seuraamasta sitä.
The Court of First Instance ruled on that aspect in paragraphs 148 and 149 of the judgment under appeal.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lausunut tästä asiasta valituksenalaisen tuomion 148 ja 149 kohdassa.
First, it took note of several cases of cross-frontier broadcasts of events considered to be of major importance for society in which broadcasters had acted in that manner.
Yhtäältä se on todennut useita tapauksia, joissa lähetystoiminnan harjoittajat ovat käyttäytyneet tällä tavalla lähettäessään tapahtumia, joilla katsotaan olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä, rajojen yli.
Second, it considered that the Commission had not made out its allegations that the specificity of the television broadcasting market in the United Kingdom precludes, in the circumstances of this case, such situations. In
Toisaalta se on katsonut, että komissio ei ole esittänyt perusteita väitteilleen, joiden mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan televisiolähetysmarkkinoiden erityisluonne estää tässä tapauksessa tällaiset tilanteet. Kun otettiin huomioon nämä seikat, ensimmäisen
COMMISSION v INFRONT WM the light of those matters, the Court of First Instance concluded that the television broadcasting rights in that Member State to the FIFA World Cup finals would not necessarily have been acquired by broadcasters established in that same State.
KOMISSIO v. INFRONT WM oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että FIFA:n jalkapalloilun MM-lopputurnauksen televisiolähetyksiä tässä jäsenvaltiossa koskevia oikeuksia eivät välttämättä olisi hankkineet tähän jäsenvaltioon sijoittautuneet lähetystoiminnan harjoittajat.
By so doing, the Court of First Instance did not reverse the burden of proof on the parties.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole kääntänyt asianosaisilla olevaa todistustaakkaa.
It made an unfettered assessment of the facts which were intended to establish the reality of cross-frontier broadcasting of the designated events.
Se on suorittanut yksinomaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvan tosiseikkojen arvioinnin sen selvittämiseksi, onko merkittävänä pidettyjen tapahtumien rajat ylittävä lähettäminen todellista.
Moreover it is settled caselaw that an appeal lies on points of law only and that the Court of First Instance thus has exclusive jurisdiction to find and appraise the relevant facts and assess the evidence.
Lukuun ottamatta sitä tapausta, että nämä tosiseikat ja todistusaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikaston ja todistusaineiston arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen muutoksenhakuasteena harjoittaman valvonnan piiriin (ks. asia C-104/00 P, DKV v. SMHV, tuomio 19.9.2002, Kok. 2002, s.
Distortion of the facts has not been pleaded before the Court of Justice.
Yhteisöjen tuomioistuimessa ei vedota siihen, että tosiseikat olisi otettu huomioon vääristyneellä tavalla.
In those circumstances, it is not for the Court to review whether the Court of First Instance correctly concluded that it had not been proved that the television broadcasting rights concerned would necessarily have been acquired by broadcasters established in the United Kingdom.
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen asiana ei ole valvoa, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsonut perustellusti, että ei ollut todistettu, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet lähetystoiminnan harjoittajat olisivat välttämättä hankkineet kyseessä olevia televisiointioikeuksia.
Secondly, it must be considered whether the contested decision leaves any discretion to the national authorities entrusted with the task of implementing it, or whether such implementation is purely automatic and results from Community rules without the application of other intermediate rules.
Toiseksi on tutkittava, jätetäänkö riidanalaisella toimella harkintavaltaa kansallisille viranomaisille, joiden tehtävänä sen täytäntöönpano on, vai onko toimeenpano puhtaasti automaattista ja perustuuko se yksinomaan yhteisön lainsäädäntöön edellyttämättä välissä olevien sääntöjen soveltamista.
It is true that the national authorities are not deprived of any discretion in implementing Article 3a(3) of Directive 89/552 and the contested decision.
Kansallisilta viranomaisilta ei tosin poisteta kaikkea liikkumavaraa direktiivin 89/552 3 a artiklan 3 kohdan ja riidanalaisen toimen täytäntöönpanossa.
They may specify appropriate control mechanisms to satisfy the obligations which flow from it.
Ne voivat säätää asianmukaisista valvontamenettelyistä niihin perustuvien velvoitteiden täyttämiseksi.
None the less, they must ensure that the broadcasters concerned do not circumvent the measures adopted by another Member State pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and that they exercise their exclusive rights in such a way as not to deprive the relevant public of the possibility of following, in accordance with the provisions adopted by that other Member State, the events considered to be of major importance for society.
Niiden on kuitenkin huolehdittava siitä, että kyseessä olevat lähetystoiminnan harjoittajat eivät kierrä toisen jäsenvaltion direktiivin 89/552 3 a artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamia toimenpiteitä ja että ne eivät käytä yksinoikeuksiaan tavalla, joka estää merkityksellistä yleisöä seuraamasta tapahtumia, jotka toinen jäsenvaltio on määritellyt tapahtumiksi, joilla on erityistä yhteiskunnallista merkitystä.
Thus, as the Court of First Instance correctly stated in paragraph 146 of the judgment under appeal, the national authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for the television broadcasting of those events as defined by another Member State in its measures approved and published in the Official Journal by the Commission.
Niinpä, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 146 kohdassa perustellusti todennut, kansallisten viranomaisten on taattava se, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat noudattavat toisen jäsenvaltion komission hyväksymissä ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaisemissa toimenpiteissä määrittämiä, mainittujen tapahtumien televisiointia koskevia edellytyksiä.
It is those measures, and therefore, in this case, the contested decision, which determine the result to be attained.
Nämä toimenpiteet, ja näin ollen tässä tapauksessa riidanalainen toimi, määrittävät tuloksen, joka on saavutettava.
As regards that result, the national authorities therefore have no discretion.
Tuloksen osalta kansallisilla viranomaisilla ei ole harkintavaltaa.
The prejudice to the legal situations of broadcasters and of Infront is due to the requirement to attain that result.
Vaikutukset lähetystoiminnan harjoittajien ja Infrontin oikeusasemaan johtuvat tämän tuloksen saavuttamista koskevasta vaatimuksesta.
Having regard to the foregoing considerations, the first ground of appeal must be rejected as unfounded.
Edellä esitetyn perusteella ensimmäinen valitusperuste on hylättävä perusteettomana.
The second ground of appeal, alleging misapplication of the requirement of individual concern
Toinen valitusperuste, joka koskee edellytystä, jonka mukaan toimen on koskettava kantajaa erikseen
The Commission submits that the Court of First Instance wrongly held that the contested decision was of individual concern to Infront, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC and of the Court’s case-law.
Komissio katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheellisesti, että riidanalainen toimi koski Infrontia erikseen EY 230 artiklan neljännessä kohdassa ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
The Commission maintains that the approach taken by the Court of First Instance leads to the conclusion that all television broadcasting rights holders affected by the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 are individually concerned by those measures, though such broadcasters are numerous.
Komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen soveltama tarkastelutapa johtaa siihen, että olisi katsottava, että Yhdistyneen kuningaskunnan direktiivin 89/552 3 a artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamat toimenpiteet koskevat erikseen kaikkia televisiointioikeuksien haltijoita, joihin nämä toimenpiteet vaikuttavat, vaikka näitä televisiointioikeuksien haltijoita on paljon.
In the same way as all holders of such rights, Infront is concerned by the contested decision only in its objective capacity as a broker of television broadcasting rights to sporting events having purchased those rights for one of the designated events.
Komission mukaan riidanalainen toimi koskee Infrontia tällaisten oikeuksien kaikkien haltijoiden tapaan ainoastaan sen objektiivisessa asemassa urheilutapahtumien televisiointioikeuksien välittäjänä, joka on ostanut mainitut oikeudet erääseen merkittävänä pidettyyn tapahtumaan.
Moreover, holders of television broadcasting rights such as Infront are subject only to the economic consequences of the national measures approved by the contested decision.
Lisäksi Infrontin kaltaisille televisiointioikeuksien haltijoille aiheutuu vain taloudellisia seurauksia riidanalaisella toimella hyväksytyistä kansallisista toimenpiteistä.
An undertaking cannot be individually concerned by a regulatory provision solely on the ground that it affects its economic activity and that is the more so if such consequences are a normal commercial risk.
Säännös ei kuitenkaan voi koskea yritystä erikseen vain sen takia, että se vaikuttaa tämän taloudelliseen toimintaan, ja asia on näin etenkin, kun tällaiset seuraukset kuuluvat tavalliseen kaupalliseen riskiin.
The contested decision does not affect Infront by reason of certain attributes which are peculiar to it or by reason of circumstances in which it is differentiated from all other persons.
Riidanalainen toimi ei siis komission mukaan vaikuta Infrontiin sille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista.