natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V — Procedure before the Court of Justice and forms of order sought by the parties his claim of a difference in treatment in relation to pensioners living in Belgium, to whom a correction coefficient calculated on the basis of the cost of living in Brussels, instead of the entire territory of Belgium, continued to be applied, despite the switch to the ‘country method’.
V Oikeudenkäyntimenettely osaisten vaatimukset mukaan Belgiassa asuvia eläkeläisiä kohdellaan epäyhdenvertaisesti, koska kantajan väitteen mukaan heihin sovelletaan maamenetelmään siirtymisestä huolimatta edelleen korjauskerrointa, joka on laskettu Brysselin eikä koko Belgian elinkustannusten perusteella.
The Court of First Instance observed that the rules of the new Staff Regulations on correction coefficients for pensioners make absolutely no reference to Brussels but simply to Belgium.
Tältä osin tuomioistuin huomautti, etteivät uusien henkilöstösääntöjen eläkeläisten korjauskertoimia koskevat säännöt millään tavalla käytä vertailukohtanaan Brysseliä, vaan yksinkertaisesti Belgiaa.
The possible unlawfulness of which the appellant complains concerns not the Staff Regulations but only the practical procedures for implementing those rules.
Kantajan väittämä mahdollinen lainvastaisuus ei tuomioistuimen mukaan koske henkilöstösääntöjä, vaan ainoastaan niiden käytännön soveltamistapoja.
The Court of First Instance also noted that it is in fact the amount of pension paid to former officials resident in Belgium that constitutes the benchmark for applying any correction coefficients for pensioners living in other Member States.
Lisäksi tuomioistuin huomautti, että muissa jäsenvaltioissa asuvien eläkeläisten mahdollisia korjauskertoimia sovellettaessa käytetään vertailukohtana nimenomaan Belgiassa asuville entisille virkamiehille maksetun eläkkeen määrää.
Finally, it stated that, in any event, the principle that no person may rely, in support of his claim, on unlawful acts committed in favour of third parties was to be heeded. 6
Lopuksi tulisi joka tapauksessa pitää mielessä periaate, jonka mukaan kukaan ei voi edukseen vedota lainvastaisuuteen, joka hyödyttää jotakuta toista. 6
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 8 February 2007, the appellant appealed against the abovementioned judgment.
Kantaja valitti edellä mainitusta tuomiosta 8.2.2007 yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon jättämällään kirjelmällä.
The appellant claims that the Court should:
Kantaja tuomioistuin
Lastly, the Court of First Instance rejected the appellant’s argument that he suffered discrimination by comparison with pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Viimeiseksi tuomioistuin hylkäsi kantajan väitteen, joka koski syrjintää suhteessa ”halvoissa” jäsenvaltioissa asuviin eläkeläisiin.
Before the reform, a correction coefficient of less than 100% was applied to the pensions of pensioners living in such States (in other words, their pensions were reduced in relation to the reference amount).
Ennen uudistusta kyseisissä jäsenvaltioissa asuvien eläkeläisten eläkkeisiin sovellettiin korjauskerrointa, joka oli pienempi kuin 100 prosenttia (toisin sanoen eläke oli vertailusummaa pienempi).
As a result of the reform, however, a minimum correction coefficient of 100% was applied to all pensioners, which means that no pensioner, irrespective of his place of residence, will henceforth be paid a lower pension than that paid to pensioners living in Belgium.
Uudistuksen jälkeen kaikille eläkeläisille on sen sijaan myönnetty vähintään 100 prosentin korjauskerroin; tämä merkitsee sitä, ettei kenellekään eläkeläiselle tämän kotipaikasta riippumatta enää makseta pienempää eläkettä kuin Belgiassa asuville eläkeläisille.
The Court of First Instance held the appellant’s argument to be inadmissible,
Tuomioistuin katsoi, ettei se voinut ottaa tutkittavaksi kantajan väitettä, koska sen
annulling the decision on the complaint and his pension statements;
– korvaamaan kumoaa valituksesta tehdyn päätöksen ja kantajan eläkelaskelmat velvoittaa kantajan oikeudenkäyntikulut.
— order the Commission to pay the costs both of the proceedings before the Court of First Instance and those before the Court of Justice.
VI Oikeudellinen arviointi velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että yhteisöjen tuomioistuimessa.
A — Preliminary observations
A Alustavia huomioita vaatii, että yhteisöjen
The Commission contends that the Court should:
Komissio tuomioistuin
— declare that the appeal is inadmissible;
– ensisijaisesti jättää valituksen tutkimatta
In these appeal proceedings, the appellant pursues, among the many pleas in law relied on before the Court of First Instance, only the plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Nyt käsiteltävänä olevassa valituksessaan kantaja tuo lukuisista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistään valitusperusteista esiin ainoastaan sen, joka koskee yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista.
— in the alternative, dismiss the appeal in its entirety as unfounded;
– toissijaisesti hylkää valituksen kokonaisuudessaan perusteettomana
— order the appellant to pay the costs in accordance with Article 122 of the Rules of Procedure of the Court.
– velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan nojalla.
More specifically, the appellant focuses his criticism on the response of the Court of First Instance to three of the four arguments adduced in support of that plea: the appellant expressly states that he does not intend to call into question the findings of the Court of First Instance on the second of those arguments, relating to alleged discrimination between pensioners and serving officials. 8
Tarkemmin sanottuna kantajan kritiikki kohdistuu vastaukseen, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi kolmeen neljästä sille kyseisen valitusperusteen tueksi esitetystä väitteestä: kantaja nimenomaisesti ilmoittaa, ettei hän aio kyseenalaistaa arviota, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti mainittujen neljän väitteen toisesta väitteestä, joka koski väitettyä syrjintää eläkeläisten ja palveluksessa olevien virkamiesten välillä.
The Council contends that the Court should:
Neuvosto tuomioistuin
Before examining the appellant’s criticism of the judgment under appeal, however,
Ennen kuin ryhdytään tarkastelemaan kantajan valituksenalaista tuomiota koskevaa
— dismiss the appeal as unfounded;
– hylkää valituksen perusteettomana
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the outset are, as we have seen, the only ones repeated by the appellant in the appeal.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-71/07 P arvostelua, on kuitenkin arvioitava komission tekemää vastavalitusta.
it is necessary to assess the ‘cross-appeal’ brought by the Commission.
ainoat, jotka kantaja on valituksessaan esittänyt uudelleen.
The appellant, in his reply, maintains that the ‘cross-appeal’ is inadmissible, since the Commission was not unsuccessful in any of its submissions before the Court of First Instance, as required by Article 56 of the Statute of the Court of Justice.
Omassa vastauskirjelmässään kantaja esittää, että vastavalitus olisi jätettävä tutkimatta, koska mitään komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä vaatimuksista ei ole hylätty, kuten yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklassa edellytetään.
Indeed, according to the appellant, the Commission did not raise the present objection of inadmissibility before the Court of First Instance and was therefore not unsuccessful on that point.
Kantajan mukaan komissio ei näet esittänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nyt käsiteltävänä olevaa väitettä siitä, että asia olisi jätettävä tutkimatta, eikä sen kyseistä vaatimusta siten hylätty.
Furthermore, the appellant asserts that the Commission is not seeking the annulment or amendment of the judgment of the Court of First Instance but simply a ruling that the appeal is inadmissible.
Lisäksi komissio ei kantajan mukaan vaadi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion kumoamista tai muuttamista, vaan pelkästään valituksen tutkimatta jättämistä.
In the final part of its defence, the Commission lodges a ‘cross-appeal’, in which it claims that the Court of First Instance should have ruled, first and foremost, that the fourth argument alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible because it had been raised for the first time only in the reply.
Vastineensa viimeisessä osassa komissio esittää vastavalituksen, jossa se katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi ensinnäkin pitänyt jättää tutkimatta neljäs väite, joka koski yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista, koska se esitettiin komission mukaan ensimmäisen kerran vasta vastauskirjelmässä.
I shall deal with this specific question below, as a preface to discussion of the substance of the argument itself.
Käsittelen tätä kysymystä jäljempänä, johdantona itse väitteen tarkastelulle.
The appellant maintains, moreover, that the Commission’s cross-appeal is unfounded as to the substance, since infringement of the principle of equal treatment had previously been alleged in the complaint lodged under Article 90 of the Staff Regulations.
Kantaja katsoo lisäksi, että komission vastavalitus on perusteeton myös sisällöllisesti, koska yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista koskeva väite oli esitetty jo henkilöstösääntöjen 90 artiklan mukaisessa valituksessa.
All of the arguments put forward in the proceedings before the Court in support of the claim alleging unequal treatment, although not specifically previously presented in the complaint, were nevertheless closely connected with the assertions previously made.
Kaikki tämän erilaisen kohtelun osoittamiseksi kanteessa esitetyt perusteet liittyvät läheisesti aiemmin esitettyyn, vaikka ne eivät nimenomaisesti olleetkaan mukana valituksessa.
The Commission then maintains that the Court of First Instance should also have ruled that the first, third and (again) fourth arguments were inadmissible, since they had not been presented in the administrative complaint lodged by the appellant before bringing proceedings before the Court of First Instance.
Lisäksi komissio katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt jättää tutkimatta myös ensimmäinen, kolmas ja (edelleen) neljäs väite, koska niitä ei sen mukaan ollut esitetty hallinnollisessa valituksessa, jonka kantaja oli esittänyt ennen asian viemistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
Moreover, the three arguments which the Commission maintains the Court of First Instance should have ruled inadmissible from
Kyseiset kolme väitettä, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi komission mielestä pitänyt jo alun perin jättää tutkimatta, ovat – kuten jo on todettu – sitä paitsi
In its reply, the Commission confirms that the aim of its cross-appeal is not to obtain the annulment or amendment of the
Omassa vastauksessaan komissio vahvistaa, että sen vastavalituksen tavoitteena ei ole ensimmäisen oikeusasteen
CAMPOLI v COMMISSION judgment of the Court of First Instance.
CAMPOLI v. KOMISSIO tuomioistuimen tuomion kumoaminen tai muuttaminen.
9It none the less maintains that the original
9Se katsoo kuitenkin, että
The Commission’s ‘cross-appeal’ could therefore appear to be inadmissible, since it fails to satisfy the requirement of having been unsuccessful within the meaning of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, the second paragraph of which provides that an appeal may be brought ‘by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions’.
Saattaa siis olla, että komission vastavalitus on jätettävä tutkimatta, koska yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan mukainen edellytys vaatimusten hylkäämisestä ei täyty. Kyseisen artiklan toisessa kohdassa säädetään, että muutosta voivat hakea ”kaikki asianosaiset, joiden vaatimukset on kokonaan tai osittain hylätty”.
inadmissibility of part of the arguments put forward by the appellant before the Court of First Instance translates into a ground of inadmissibility, in relation to the same arguments, of the appeal lodged by the appellant before the Court of Justice.
siitä, että osa kantajan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä väitteistä olisi alun perin pitänyt jättää tutkimatta, seuraa samojen väitteiden osalta, että kantajan yhteisöjen tuomioistuimelle esittämä valitus on jätettävä tutkimatta.
Since the arguments in question constitute the totality of those repeated in the appeal, in the view of the Commission the appeal itself should be declared inadmissible in its entirety.
Koska kyseessä olevat väitteet kattavat kaikki ne väitteet, jotka kantaja on toistanut valituksessaan, koko valitus olisi jätettävä tutkimatta.
I consider, however, that the solution I have just outlined is not correct and that a different approach to resolving the problem in question is to be preferred.
Katson kuitenkin, ettei tämä juuri esittämäni ratkaisumalli ole oikea ja että toisenlainen lähestymistapa kyseessä olevaan ongelmaan on parempi.
The Commission’s ‘cross-appeal’ is based on the principle that there should be consistency between, on the one hand, the content of the administrative complaint lodged by the appellant under Article 90 of the Staff Regulations and, on the other, the content of the action brought before the Court of First Instance.
Komission vastavalitus perustuu periaatteeseen, jonka mukaan kantajan virkamiesten henkilöstösääntöjen 90 artiklan nojalla esittämän hallinnollisen valituksen sisällön ja hänen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamansa kanteen tulee vastata sisällöllisesti toisiaan.
The ‘cross-appeal’ lodged by the Commission is undoubtedly unconventional, as that institution itself recognises in its reply.
Komission vastavalitus on kiistatta epätyypillinen, kuten toimielin itsekin on vastauskirjelmässään todennut.
10 In particular, it is significant that the Commission has not sought, as a consequence of such a ‘cross-appeal’, the annulment of the judgment under appeal.
10Erityisesti on merkityksellistä, ettei komissio vastavalituksessaan vaatinut valituksenalaisen tuomion kumoamista.
This shows incontrovertibly that, before the Court of First Instance, the Commission was not unsuccessful in any of its own submissions.
Tämä nostaa kiistattomasti esiin sen, ettei komission vaatimuksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ole hylätty.
The scope of that principle has been examined and clarified in a long series of rulings by the Community Courts.
Kyseistä periaatetta ja sen ulottuvuutta on tarkasteltu ja selvitetty useissa yhteisöjen tuomioistuinten ratkaisuissa.
In particular, the Court of Justice has stated that the pre-litigation procedure laid down in the Staff Regulations and, in particular, the lodging of a complaint are an ‘essential procedural requirement’.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut etenkin, että henkilöstösääntöjen mukainen oikeudenkäyntiä edeltävä menettely ja etenkin valituksen esittäminen on luonteeltaan ”olennainen muotomääräys”.
11The Court has also stated that compliance with the timelimits for the pre-litigation procedure in question is a matter of public policy, which
11Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn ehtojen noudattamisen olevan luonteeltaan ehdottoman prosessinedellytyksen täyttymistä koskeva kysymys, jonka tuomioistuin tutkii
9 — That is the sense of the conclusions of the Commission’s reply and point 31 thereof.
9 – Näin todetaan komission vastavalituksen vaatimusosassa sekä 31 kohdassa.
I note, however, that at point 40 of that document the Commission states that ‘… the Court of Justice should therefore annul the part of the judgment of the Court of First Instance in which it did not rule that the first and third parts of the plea were inadmissible in that they were not raised in the pre-litigation complaint, and also the fourth part since it was raised only in the reply’.
Totean lisäksi, että saman asiakirjan 40 kohdassa komissio sen sijaan esittää seuraavasti: ”– – Yhteisöjen tuomioistuimen tulisi siksi kumota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio siltä osin kuin siinä ei ole katsottu, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat valitusperusteen ensimmäisen ja kolmannen osan osalta, koska niitä ei esitetty oikeusprosessia edeltäneen oikaisuvaatimuksen yhteydessä, ja lisäksi neljännen osan osalta, koska siihen vedottiin vasta vastinekirjelmässä.”
However, in the light of the position that I intend to adopt with regard to the ‘cross-appeal’, it is not necessary to determine whether the Commission does or does not, as a preliminary matter, seek the annulment of the judgment under appeal.
Toisaalta, kun otetaan huomioon se kanta, jonka aion vastavalitukseen nähden omaksua, ei ole välttämätöntä määrittää, vaatiko komissio välillisesti valituksenalaisen tuomion kumoamista vai ei.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the Court can verify of its own motion.
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-71/07 P viran puolesta.
12 The Court of First Instance, for its part, on the basis of that caselaw of the Court of Justice, has stated that the question of consistency between the prior complaint through official channels and the application to the Court is also a public policy issue and may therefore be examined by the Court of its own motion.
12Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin puolestaan on kyseisen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella todennut, että myös hallinnollisen valituksen ja kanteen välinen vastaavuus on ehdottoman prosessinedellytyksen täyttymistä koskeva kysymys, jonka tuomioistuin tutkii viran puolesta.
13I consider that that caselaw of the Court of First Instance, which is closely linked to the doctrine of the Court of Justice, can be wholeheartedly endorsed.
13Katson, että tähän ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, joka liittyy läheisesti myös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, voidaan täysin yhtyä.
With regard to the precise definition of the concept and limits of the principle of consistency, according to the settled caselaw of the Court of Justice, in general, a complaint through administrative channels does not bind any judicial proceedings strictly and absolutely, but, at the same time, claims submitted at this latter stage may change neither the cause nor the object of the complaint.
Mitä tulee vastaavuusperiaatteen käsitteen ja rajojen täsmälliseen määrittämiseen, hallinnollinen valitus ei yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yleisesti ottaen ehdottomasti ja lopullisesti sido mahdollista oikeudenkäyntiä, kunhan samanaikaisesti ei muuteta sitä syytä ja kohdetta, josta valituksessa on kysymys.
14The Court of Justice has also stated that, in an action before the Courts, submissions and arguments which do not appear in the administrative complaint but are closely linked to it are admissible. 15
14Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi täsmentänyt, että oikeudenkäynnin yhteydessä hyväksytään perusteluja ja väitteitä, joita ei ole esitetty hallinnollisessa valituksessa, mutta jotka kuitenkin liittyvät läheisesti tähän valitukseen sisältyviin perusteluihin ja väitteisiin. 15
As regards the subjectmatter of the administrative complaint and that of the application in the case under examination, there can be no doubt that they are exactly the same: hence, from that point of view, no problem of admissibility arises.
Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa ei ole epäilystä siitä, etteivätkö hallinnollisen valituksen kohde ja kanteen kohde vastaa täysin toisiaan; tältä osin asian tutkittavaksi ottaminen ei aiheuta ongelmia.
Hence, if verification of the consistency between the content of the administrative complaint and the application to the Court is a matter of public policy that can be raised of the Court’s own motion, it is, in my opinion, possible to classify the ‘cross-appeal’ brought by the Commission, leaving aside the nomen iuris, simply as a matter that can be examined by the Court of its own motion.
Jos siis hallinnollisen valituksen ja kanteen sisällön vastaavuuden selvittäminen on viran puolesta tutkittava ehdottoman prosessinedellytyksen täyttymistä koskeva kysymys, voidaan komission tekemä vastavalitus mielestäni oikeudellisesta nimityksestä (nomen iuris) riippumatta katsoa yksinkertaisesti viran puolesta tutkittavaan kysymykseen liittyväksi asiaksi.
Identification of the ‘cause’ underlying the request for annulment contained in the administrative complaint is more problematic.
Ongelmallisemmalta vaikuttaa sen sijaan hallinnolliseen valitukseen sisältyvän kumoamisvaatimuksen perustana olevan ”syyn” tunnistaminen.
Following that line of reasoning, the question of the consistency, in the present case, between the administrative complaint lodged by the appellant under Article 90 of the Staff Regulations and the action subsequently brought before the Court of First Instance can be examined by the Court of Justice.
Tällaisen päättelyn mukaisesti voidaan nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kantajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan nojalla tekemän hallinnollisen valituksen ja hänen myöhemmin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämänsä kanteen välistä vastaavuutta koskeva kysymys ottaa yhteisöjen tuomioistuimen tutkittavaksi.
With regard to the plea alleging a difference in treatment — the only plea repeated by the appellant in the present appeal proceedings — the complaint lodged under
Mitä tulee erilaista kohtelua koskevaan väitteeseen, joka oli ainoa väite, jonka kantaja toisti nyt käsiteltävänä olevassa valituksessaan, henkilöstösääntöjen 90 artiklan
13 — Case T-57/89 Alexandrakis v Commission [1990] ECR II-143, paragraph 8.
15 – Asia 52/85, Rihoux ym. v. komissio, tuomio 7.5.1986 (Kok. 1986, s. 1555, 13 kohta); asia 242/85, Geist v. komissio, tuomio 20.5.1987 (Kok. 1987, s.
Article 90 of the Staff Regulations was, in fact, extremely brief, being confined to the following points:
CAMPOLI v. KOMISSIO mukaisesti esitetty valitus oli itse asiassa erittäin lyhyt ja tiivis ja rajoittui seuraaviin huomioihin:
The Commission has therefore correctly stated that, of the various arguments put forward by the appellant to support the claim of a difference in treatment, only that based on alleged discrimination between serving officials and former officials appeared in the administrative complaint.
Komissio on siis aivan oikein todennut, että useista kantajan erilaisen kohtelun osoittamiseksi esittämistä väitteistä oikaisuvaatimuksessa oli esillä vain se, joka perustui oletettuun, palveluksessa olevien ja entisten virkamiesten väliseen syrjintään.
‘(b) Infringement of the principle of equal treatment
kohtelun periaatteen
It must therefore be ascertained whether, in the case in point, the other arguments presented by the appellant in the judicial proceedings to support the claim of a difference in treatment can be regarded as being ‘closely linked’ to that set out in the administrative complaint.
On siis määritettävä, voidaanko esillä olevassa asiassa muiden, kantajan oikeuskäsittelyn yhteydessä erilaisen kohtelun tueksi esittämien väitteiden katsoa ”liittyvän läheisesti” siihen, mitä hallinnollisessa valituksessa on esitetty.
The purpose of the correction coefficient is to guarantee the same purchasing power to officials and former officials in the same situation.
Korjauskertoimen tehtävä on taata sama ostovoima samassa tilanteessa oleville virkamiehille ja entisille virkamiehille.
The situation in the case in point is rather delicate, being situated on the fine line between admissibility and inadmissibility.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa tilanne vaikuttaa varsin hankalalta ja sijoittuu hiuksenhienolle rajanvedolle sen välillä, täyttyvätkö tutkittavaksi ottamisen edellytykset vai eivät.
It is clear that creating two correction coefficients for the same place, in this case London, gives rise to discrimination between officials living in London for professional reasons and former officials living there in retirement.
On kuitenkin ilmeistä, että kun samaa paikkaa, tässä tapauksessa Lontoota, varten luodaan kaksi korjauskerrointa, syntyy syrjintää Lontoossa ammatillisista syistä asuvien virkamiesten ja eläkepäiviään siellä viettävien entisten virkamiesten välille.