natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• A total of 1.400 players participated in these projects of which the majority came from the EU (918 partners), while the rest came from eligible third countries (482 partners).
• Hankkeisiin osallistui yhteensä 1 400 toimijaa, joista suurin osa oli EU­maista (918 kumppania) ja loput tukeen oikeutetuista EU:n ulkopuolisista maista (482 kumppania).
Sweden and Finland following the recent EU enlargement). Organisations from Greece.
Itävallan, Ruotsin ja Suomen myöhäinen liittyminen EU:n viimeisimmän laajentumisen yhteydessä).
Germany and the United Kingdom account for the highest participation rates (\29c-\A9c). followed by those from Spain. Italy and France (each 10%).
Kreikan, Saksanja Yhdistyneen kuningaskunnan organisaatiot osallistuivat yhteistyöhön eniten (12 % ­ 14 %), seuraavaksi eniten Espanjan, Italian ja Ranskan organisaatiot (kukin 10 %).
A large majority of EU partners came from Objective 1 regions (487r)
Suuri enemmistö EU­kumppaneista sijaitsi tavoite 1 ­alueilla (48 %).
• Third country participation concentrates on CEECs (85 %) and to a lesser degree on NIS (11%) or Mediterranean countries (4%).
• EU:n ulkopuolisten maiden kumppaneista suurin osa oli Keski­ja Itä­Euroopan maista (85 9c).
CEEC­participation shows the highest participation rates for those who participated in the programme since 1991: Poland (18%).
Kumppaneita oli myös entisen Neuvostoliiton uusista itsenäisistä valtioista (11 %) sekä Välimeren alueen maista (4 %).
Hungary and the Czech Republic (13*).
KIE­maiden osalta eniten osallistujia oli niistä maista, jotka olivat osallistuneet ohjelmaan vuodesta 1991 lähtien: Puolasta (18 9c), Unkarista ja T_ekin tasavallasta (13 9c).
Others like Bulgaria. Rumania or Slovakia who joined more recently had a significantly lower degree (about 99c each).
Muiden, myöhemmin ohjelmaan liittyneiden maiden osuus oli huomattavasti vähäisempi: Bulgarian, Romanianja Slovakian tapauksessa se oli noin 9 % kustakin.
NIS­participants mainly come from Russia and Ukraine, with limited participation from the two other eligible countries, i.e. Belarus and Moldova. Mediterranean participation shows a strong involvement of players from Cyprus. Morocco.
Uusien itsenäisten valtioiden kohdalla osallistujat olivat pääasiassa Venäjältä ja Ukrainasta, kun kaksi muuta tukeen oikeutettua maata, Valko­Venäjä ja Moldavia, olivat huomattavasti vähemmän edustettuina.
• Project coordination was mainly ensured by EU­players coming from the United Kingdom (\59c). followed by those from Greece and Germany (13%), Italy and France (109c).
• Projektin koordinoijana toimivat useimmiten EU­maiden toimijat, yleisimmin Yhdistyneestä kuningaskunnasta (15 %), Kreikasta ja Saksasta (13 9c), Italiasta sekä Ranskasta (10 %).
Partners from CEECs were only allowed to coordinate projects since 1994. but already coordinate about 24% of the projects in 1996.
KIE­maista peräisin olevat kumppanit ovat voineet toimia hankkeiden koordinoijina vasta vuodesta 1994 lähtien, mutta jo vuonna 1996 ne toimivat koordinoijina noin 24 prosentissa hankkeista.
• An average of 42 % of the projects concentrated on local economic development (support for SMEs. tourism etc.), 25% on urban and regional services and policies, 24% on environment and energy and finally about 9% on local and regional democracy.
137 hanketta ohjelman ensimmäisessä vaiheessa (1991­1993).
• The lifetime of projects increased from 1 year to 2 years, while the average project budget was rather small in the beginning (1991-1995: less than 150,000 EURO), but drastically increase since 1996 (4Ò0.000EURO).
141 loisessa vaiheessa ( 1994/1995) ja 62 kolmannessa vaiheessa vuodesta 1996 lähtien.
• According to the projects finally approved for the three components of the PHARE-BPF (Baltic Small Project Facility: PHARE/INTERREG.
Phare-BPF ja Tacis-CBC-SPF -ohjelmien141määrällinen arviointi antaa jonkin verran perustietoa yhteistyöhankkeista, joita on käynnistetty EU-maiden sekä Baltian maiden, Itämeren puoleisen Puolan osan sekä uusien itsenäisten valtioiden länsiosien (Luoteis-Venäjä, Valko-Venäjä, Ukraina, Moldavia) alue- ja paikallisyhteisöjen välillä.
Micro-Projects), the main spheres of cooperation show a domination of the themes "urban and regional services and policies" (35%) and "environment and energy" (31%).
• Phare-BPF -ohjelman kolmeen osioon (Baltic Small Project Facility, Phare/Interreg, Micro-Projects) lopulta hyväksytyistä yhteistyöhankkeista suurin osa keskittyy kaupunkien ja alueiden palveluihin ja toimintaan (35 %) sekä ympäristöön ja energiaan (31 9c).
The majority of BPF-projects are led by local/regional authorities from Estonia, while the number of projects led by applicants from Poland.
Suurinta osaa BPF-hankkeista johtavat Viron alueja paikallisviranomaiset, mutta Puolan, Liettuan ja Latvian osuus on asteittain nousemassa.
• According to the 62 projects finally approved for TACIS-CBC-SPF (Small Project Facility.
• Yhteensä 62:sta Tacis-CBC-SPF (Small Project Facility, Micro Project Facility) -yhteistyöhankkeesta suurin osa liittyy paikalliseen taloudelliseen kehitykseen (22 hanketta) sekä ympäristöön ja energiaan (13 hanketta).
Micro Project Facility), main spheres of cooperation were "local economic development" (22 projects) and "environment and energy" (13 projects).
Suurin osa hyväksytyistä hankkeista toteutetaan Venäjällä, ja niitä johtavat yleensä venäläis-suomalaiset kumppanit, mutta myös Valko-Venäjältä.
The vast majority of approved projects are from Russia (and mainly led by a Russian/Finnish partnership), however the number of project applications from Belarus, Moldova and Ukraine is increasing.
Moldaviasta ja Ukrainasta tulevien projektiehdotusten määrä on lisääntymässä.
In opposition to project-based "one oft" cooperation, strategic cooperation between two or more local and regional authorities normally takes place in a timely undetermined or longterm orientated framework.
Vastakohtana projektikohtaiselle, "kertaluonteiselle", yhteistyölle strateginen yhteistyö kahden tai useamman alue- tai paikallisyhteisön välillä tapahtuu yleensä ajallisesti rajoittamattomissa, pitkän aikavälin yhteistyöhön suuntautuneissa puitteissa.
It is frequently based on written agreements concluded between the partners that can take the form of a "town-twinning agreement", a "memorandum", an "exchange of letters", a "cooperation protocol" or a "declaration of intent".
Se perustuu usein osapuolten välillä tehtyihin kirjallisiin sopimuksiin, jotka voivat muodoltaan olla ystävyyskaupunkisopimuksia, muistioita, kirjeenvaihtoa, yhteistyöpöytäkirjoja tai aiesopimuksia.
Strategic cooperation schemes normally implement more joint actions (projects), which can be undertaken in a broad range of thematic fields previously agreed by the partners (pluri-thematic cooperation) or concentrate on one issue of common interest (single issue cooperation).
Strategisen yhteistyön järjestelmissä toteutetaan yleensä useita yhteishankkeita (projekteja), jotka voivat kumppaneiden ennalta käsin tekemien sopimusten mukaan koskea monia eri aloja (monialayhteistyö) tai keskittyä yhteen, molempien tärkeänä pitämään yhteiseen aiheeseen (aihekohtainen yhteistyö).
A plethora of different structural solutions has been chosen in practice to organise and to manage strategic interterritorial cooperations.
Alueja paikallisyhteisöjen strategisen yhteistyön toteuttamiseksi on käytännössä valittu hyvin erilaisia rakenteellisia ratkaisuja.
According to the number and type of partners involved, one can generally distinguish between three groups: ( 1) Bilateral towntwinnings, (2) bilateral partnerships between first level regions and (3) trilateral or multilateral cooperation networks.
Yhteistyöhön osallistuvien kumppaneiden määrän ja tyypin mukaan voidaan yleensä erottaa kolme eri ryhmää: 1) kahdenvälinen ystävyyskaupunkitoiminta, 2) kahdenvälinen kumppanuus valtiotasoa välittömästi alempien alueiden välillä sekä 3) kolmen- tai monenväliset yhteistyöverkot.
Between these groups, there are differences with regard to the degree of internal organisation for managing the cooperation.
Nämä ryhmät eroavat toisistaan sen suhteen, missä määrin yhteistyön hallinnointia varten tehdään organisatorisia järjestelyitä.
In the framework of bilateral cooperation schemes, partners normally tend to establish a less formal organisational framework between each other.
Kahdenvälisissä yhteistyöjärjestelmissä kumppanit perustavat keskinäisen toimintansa yleensä melko vapaamuotoisiin organisatorisiin puitteisiin.
Partners of trilateral or multilateral cooperation networks frequently work together in the framework of more formal joint ad-hoc structures or even create new legal entities.
Kolmentai monenvälisten yhteistyöverkkojen kumppanit tekevät yleensä yhteistyötä edellistä muodollisempien väliaikaisten rakenteiden varassa tai jopa perustavat uusia oikeudellisia kokonaisuuksia.
Strategic cooperation in the framework of bilateral town-twinning agreements
Strateginen yhteistyö kahdenvälisestä ystävyyskaupunkitoiminnasta tehtävän sopimuksen puitteissa
Source: Homepage of Swedish Association of Local Authorities : www.svekom.se/cbcpf/intro.htm
Lähde: Ruotsin kuntaliiton kotisivu: www.svekom.se/ebcpf/intro.htm l4
The road to bilateral town-twinning"7normally begins with the selection of a partner and moves on through first contacts and exploratory visits.
kolmannen tason viranomaisten välillä.
At a later stage, specific twinning agreements are normally concluded between second or third layer authorities of territorial government.
Sopimukset ovat virallisia sitoumuksia paikallisviranomaisten välillä.
These agreements are formal contractual engagements between local authorities and some of them already identify a certain number of practical cooperation issues of common interest (culture, sport or education), which can help achieving the overall objectives.
Joskus sopimuksissa määritellään jo joukko käytännön yhteistyöaiheita molempia kiinnostavilla aloilla (esim. kulttuuri, urheilu tai koulutus), mikä voi auttaa saavuttamaan yleiset tavoitteet.
At date, the geographic distribution of bilateral town-twinnings still is uneven and the intensity of cooperation strongly differs from one country to another.
Kahdenvälisen ystävyyskaupunkitoiminnan maantieteellinen jakauma on edelleen varsin epätasainen, ja yhteistyön määrä vaihtelee hyvin paljon valtioiden välillä.
As of 1995, more than 7,000 town-twinnings have been established between municipalities or bigger towns of the 15 EU-Member States.14' About 80% of local authorities involved in twinning schemes are small towns or municipalities (less than 30,000 inhabitants).
Vuodesta 1995 lähtien EU:n 15 jäsenvaltiossa on käynnistetty ystävyyskaupunki- tai ystävyyskuntatoimintaa yli 7 000 kunnan tai kaupungin välille.'4' Noin 80 prosenttia ystävyyskaupunki- tai ystävyyskuntatoiminnassa mukana olevista paikallisyhteisöistä on pienehköjä kaupunkeja tai -kuntia (alle 30 000 asukasta).
In 1995, the highest number of twinnings established per country can be observed in France (2,837) and Germany (2,485).
Vuonna 1995 eniten ystävyyskaupunkisuhteita perustettiin Ranskassa (2 837) ja Saksassa (2 485).
If the number of town-twinnings established per country is put in relation to the total figure of local authorities in the respective Member State, one can however observe that countries such as Sweden (93%). Denmark (84%), Finland (81%) and the Netherlands (59%) are the most active in twinning.
Jos ystävyyskaupunkisuhteiden määrä kuitenkin ilmaistaan jäsenvaltion alueyhteisöjen määrään verraten, aktiivisimpia ystävyyskaupunkisuhteiden solmijoita ovat Ruotsi (93 9c), Tanska (84 %), Suomi (81 %) ja Alankomaat (59 %).
At the end of the scale one can generally find the Mediterranean cohesion countries Greece (2%), Portugal (3%) and Spain (5%).
Listan loppupäästä löytyvät yleensä Välimeren koheesiomaat Kreikka (2 %), Portugali (3 %) ja Espanja (5 %).
Bilateral town twinnings can also play an important role in the EU-enlargement process: As of 1997, a total of 2,581 twinning arrangements between EU-Members State and Central and Eastern European Countries (CEEC) qualified for EU-aid. The reinforced town-twining projects that have developed during the 1990s between many municipalities in northern Europe (including Sweden.
Kahdenvälinen ystävyyskaupunkitoiminta voi olla myös tärkeässä asemassa EU:n laajentumisprosessissa: vuodesta 1997 lähtien EU:n jäsenvaltioiden sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden välisistä ystävyyskaupunkijärjestelyistä 2 581 kappaletta oli oikeutettu EU-tukeen.
Finland. Denmark) and municipalities in the Baltic Sea Region and Poland show how these schemes can be developed into an important tool for increasing skills in the CEECs.
Vahvistetut ystävyyskaupunkihankkeet, joita 1990luvulla on käynnistetty monien Pohjois-Euroopan kuntien (Ruotsi, Suomi ja Tanska) sekä Itämeren alueen ja Puolan kuntien välillä, osoittavat, kuinka näitä järjestelmiä voidaan kehittää tärkeäksi keinoksi kasvattaa taitotietoa KIE-maissa.
Town twinnings have provided both large-scale transfers of know-how and support in the development of a democratic local tier in those countries.14J
Ystävyyskaupunkitoiminnan avulla on voitu siirtää taitotietoa ja tukea demokraattisen paikallishallintotason kehittämistä näissä maissa.144
Some critical aspects should however be mentioned: Frequently, cooperation operates at the lowest common denominator and activities foreseen in twinning arrangements are not "planned" on a long term basis.
On kuitenkin syytä mainita myös eräitä kriittisiä näkökohtia. Ensinnäkin yhteistyö perustuu usein pienimpään yhteiseen nimittäjään, eikä yhteistyötä suunnitella pitkällä tähtäimellä.
Furthermore, town twinnings do not embrace a cross-section of projects and there is often a lack of consensus on their real added value.
Lisäksi ystävyyskaupunkitoiminnan hankkeet eivät yleensä ole monialaisia, eikä niiden tuottamasta todellisesta lisäarvosta olla yleisesti vakuuttuneita.
In this respect one should however mention that "traditional" town-twinning schemes can generate important added value in various ways:
On kuitenkin huomattava, että "perinteiset" ystävyyskaupunkijärjestelmät voivat tuottaa huomattavaa lisäarvoa monin tavoin:
• They foster understanding by the public of measures taken by local authorities to promote international cooperation. • They help to acquire necessary skills such as foreign languages and experience in negotiating with representatives from other countries. • They generate trust between local authorities in different countries, which is vital for the launch of more expensive projects.
• ne auttavat kansalaisia ymmärtämään paikallisviranomaisten käynnistämiä toimia kansainvälisen yhteistyön edistämiseksi • ne auttavat kehittämään tarvittavia taitoja, kuten vieraiden kielten taitoa sekä kokemusta neuvottelemisesta muiden maiden edustajien kanssa • ne edistävät luottamusta eri maiden paikallisviranomaisten välillä, mikä on tärkeä edellytys taloudellisesti entistä vaativampien hankkeiden käynnistämiselle.
The latter aspect is also confirmed by an internal evaluation of DG XVI's "Exchange of Experience Programme" (EEP) published in 1993: Bilateral town-twinnings were often important precursors for and initial steps towards project-based networking between local authorities.
Viimeksi mainitun seikan vahvistaa myös komission pääosasto XVI:n vuonna 1993 julkaisema arviointi alueidenvälistä kokemustenvaihtoa koskeneesta EEP-ohjelmasta: kahdenvälinen ystävyyskaupunkitoiminta oli usein tärkeä edeltäjä ja ensi askel kohti hankekohtaista verkottumista alueyhteisöjen välillä.
'"*- European Commission: A Europe of Town and Cities. The town-twinning concept (Various editions).
14-* Vuonna 1997 EU:n 15 jäsenvaltiossa oli noin 7 621 ystävyyskaupunkisopimusta.
Committee of the Regions: Opinion on crossborder and transnational cooperation between local authorities (CdR 145/9S fin).
144Alueiden komitean lausunto aiheesta "Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö" (CdR 145/98 fin).
of their twinning relationships in order to identify their cooperation partners."5Many town twinning schemes have now begun to expand their previously successful activities (especially in culture, sports, youth exchanges) and add on new links or other fields of action.
suunnatut vaihto­ohjelmat) ja lisänneet niihin uusia yhteyksiä tai toiminta­aloja.
Such "reinforced town-twinnings" are a halfway house between traditional town-twinning activities and more extensive cooperation in the framework of interterritorial networks.
Tällaiset "vahvistetut ystävyyskaupunkisuhteet" ovat kehitysvaihe perinteisen ystävyyskaupunki­toiminnan ja laajemman alueyhteisöjen verkostoissa tapahtuvan yhteistyön välillä.
Strategic cooperation in the framework of bilateral regional partnership agreements
Strateginen yhteistyö kahdenvälisten kumppanuussopimusten puitteissa
It is nearby impossible to list all bilateral cooperation agreements that have been concluded in recent years between first level regions of the European Union, or even between them and first level regions coming from other European countries.
On lähes mahdotonta koota listaa kaikista viime vuosina solmituista kahdenvälisistä yhteistyösopimuksista valtiotasoa välittömästi alempien Euroopan unionin alueiden välillä tai niiden ja muiden Euroopan maiden vastaavien alueiden välillä.
Based on the results of several larger studies'*, one can draw up a non-exhaustive list of existing cooperation agreements concluded in the EU (See: Table 15). briefly summarise common features and give an overview of the countrywide situation of regional involvement in "bilateral cooperation" for some Member States such as Germany. France or Italy.
Useampien laajojen tutkimusten perusteella'4'' voidaan kuitenkin laatia (epätäydellinen) luettelo voimassa olevista yhteistyösopimuksista EU:ssa (ks. taulukko IS), kuvailla lyhyesti niiden yhteisiä piirteitä sekä antaa yleiskatsaus alueyhteisöjen osallistumisesta kahdenväliseen yhteistyöhön eräissä jäsenvaltioissa, kuten Saksassa, Ranskassa tai Italiassa.
A clear strategic approach in the selection process of the future partnerregion seems however to be the exception.
Selkeä strateginen lähestymistapa tulevan yhteistyö­kumppanin valintaan näyttää kuitenkin olevan poikkeus.
It can be observed that regions very often do not proceeded to an "ex-ante evaluation" of their future partner, which may partly be a result of the fact that they are not able to precisely state "their own" strategic preferences.
Alueet eivät useinkaan suorita "ennakkoarviointia" tulevasta kumppanistaan, mikä saattaa osittain johtua siitä, etteivät ne pysty tarkoin yksilöimään omia strategisia tavoitteitaan.
The large majority of agreements concluded between EU-regions are general framework agreements promoting cooperation in a broad range of fields, although some agreements exist that focus on a specific field of cooperation.
Suurin osa EU:n alueiden välillä solmituista sopimuksista on yleisiä puitesopimuksia, joilla pyritään edistämään yhteistyötä monilla eri aloilla. On kuitenkin olemassa myös joukko sopimuksia, joissa keskitytään johonkin tiettyyn erityisalaan.
Frequent issues covered are. for example, contacts between administrations and political institutions, economic development, social and labour policy, youth policy, education and science, cooperation between subregional authorities etc.
Sopimukset koskevat usein esimerkiksi sellaisia aloja kuin hallinnon ja poliittisten instituutioiden suhteet, taloudellinen kehitys, sosiaali­ ja työmarkkinapolitiikka, nuorisopolitiikka, koulutus ja tiede, yhteistyö paikallisviranomaisten välillä jne.
Many agreements also aim at stimulating the active involvement of various other players coming from the semipublic (universities, research/training centres) or private sector (industry associations, chambers of commerce etc.).
Monilla sopimuksilla pyritään myös edistämään erilaisten julkista tehtävää hoitavan sektorin (yliopistojen, koulutuskeskusten) tai yksityissektorin (teollisuusjärjestöjen, kauppakamareiden jne.) toimijoiden aktiivista osallistumista.
Nevertheless, both variants seem to have a parallel objective of creating links between regions favouring joint applications to EU-programmes.
Molemmissa tapaustyypeissä yhteisenä tavoitteena näyttää kuitenkin olevan yhteyksien luominen sellaisten alueiden välille, jotka tekevät mieluiten yhteiset hakemukset EU­ohjelmiin.
In Germany, the Länder have set up bilateral interregional cooperations only since the end of the 1980s.
Saksassa osavaltiot ovat käynnistäneet kahdenvälisen yhteistyön vasta 1980­luvun lopulla.
An exception to this are the highly active Lander of Bayern and Baden-Württemberg, who can be considered "precursors" in this field.
Poikkeuksena ovat hyvin aktiiviset osavaltiot Baijeri ja Baden­Württenberg. joita voidaan pitää edelläkävijöinä tällä alalla.
The quantity of cooperations established is however the only indicator available, as a qualitative evaluation of these cooperation still lack.
Yhteistyöhankkeiden määrä on kuitenkin ainoa käytettävissä oleva indikaattori, sillä laadullista analyysia näistä hankkeista ei tähän mennessä ole tehty.
The most popular partner areas are located in the preferred "holiday destinations" preferred by the Germans (Italy. France.
Yleisimpiä yhteistyökumppaneita ovat alueet, joita saksalaiset suosivat lomanviettokohteinaan (Italia, Ranska.
'^^ European Commission (Directorate General XII). Forecasting and Assessment in Science and Technology, FAST Dossier Vol.
Kumppanialueen "diplomaattisen valinnan" osalta vallitsevana piirteenä on ehdoton "yksiavioisuus"147.
30 (March 1995): Regional Transnational Networks of Cooperation in the Field ol' Science. Technology.
Nämä "diplomaattiset syyt" selittävät monia muita saksalaiselle alueyhteisöjen kahdenväliselle yhteistyölle tyypillisiä piirteitä.
Education and Vocational Training. An inventory and Appraisal.
Ne selittävät tietyssä määrin alueyhteisöjen kahdenvälisen yhteistyön puuttumisen Belgian ja Tanskan alueiden kanssa,
European Commission (Directorate General XII), Forecasting and Assessment in Science and Technology, FAS'I' Dossier Vol.
XII) (Euroopan komissio, pääosasto XII], 1995. Regional Transnational Networks of Cooperation in the Field of Science. Technology. Education and Vocational Training. An inventory and Appraisal. FAST Dossier Vol.
A German Land establishes a partnership only with one region of a given EU-Mcmber State.
Saksalaiset osavaltiot perustavat kumppanuussuhteen ainoastaan yhteen jonkin toisen EU­maan alueeseen nähden.
An exception to this is the Spanish Region Valencia, which has two German partner-regions.
Poikkeuksena on Espanjan Valencian alue. jolla on kaksi saksalaista kumppanuusaluetta.
reasons" explain several other features that characterise bilateral inter­regional cooperation in Germany: They explain to a certain extent the lack of bilateral inter­regional cooperations with regions in Belgium and Denmark, as they cooperate on a cross­border basis with the German Länder Nordrhein­Westfalen and Rheinland­Pfalz (German speaking Community, Région Wallonne and Flemish Region).
sillä näiden alueiden kanssa tehdään jo rajanylittävää yhteistyötä, johon osallistuvat Saksan Nordrhein­Westfalenin ja Rheinland­Pfalzin osavaltiot (Belgian saksankielisen yhteisön sekä Vallonian ja Flanderin alueiden ollessa toisena osapuolena).
They also explain the limited engagement of German Länder in multilateral agreements, as many interesting regions in other European countries have already established partnerships throughout the continent.
Tämä selittää myös sen. miksi Saksan osavaltiot eivät juurikaan osallistu monenvälisiin sopimuksiin: monet muiden Euroopan maiden kiinnostavat alueet ovat jo luoneet kumppanuuksia kaikkialla Euroopassa.
In the case of Italy, the region Emilia­Romagna has established the broadest range of formal inter­regional cooperation agreements and therefore has a leading position in the national context.
Italiassa Emilia­Romagnan alue on luonut eniten virallisia alueyhteisöjen välisiä yhteistyösopimuksia ja on siksi johtavassa asemassa maassaan.
However, a number of other Italian regions have established formal cooperations at an earlier stage (Lombardia, Toscana.
Monet muut italialaiset alueet ovat kuitenkin käynnistäneet virallisen yhteistyön jo aiemmin (Lombardia.