natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since that amounted to an irregularity for the purposes of the Directive and of the applicable national provisions, the Ufficio Tecnico di Finanza di Trento ('the Finance Office', Trento) by notice served on Cipriani on 16 March 1998 demanded that the latter which, as authorised warehousekeeper of dispatch, was required to guarantee the payment of excise duties where an irregularity was found to have been committed, should pay the sum of ITL 6 448 296 by way of excise duties on 20 consignments of neutral alcohol of molasses moving under the dutysuspension arrangements.
Pääasian asiakirja-aineistosta ilmenee, että Cipriani sai tietää tai että se olisi voinut saada tietää saateasiakirjoihin tehtyjen leimamerkintöjen väärentämisestä vasta silloin, kun Italian veroviranomaiset antoivat valmisteverojen maksuunpanoa koskevat päätökset sille tiedoksi.
By its first and third questions, which it is appropriate to consider together, the national court in substance asks whether, on a proper construction of Article 20(3), the period of four months allowed by that provision for evidence to be provided of the correctness of the transaction or of the place where the irregularity or offence was actually committed may be relied on against a trader who has guaranteed the payment of the excise duties but was not in a position to know, at the appropriate time, that the dutysuspension arrangements had not been discharged.
Puolustautumisoikeuksienkunnioittaminenmissä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka voi päätyä hänelle vastaiseen päätökseen, ja erityisesti menettelyssä, jossa voidaan määrätä seuraamuksia, on yhteisön oikeuden perusperiaate, kuten yhteisöjen tuomioistuin on useasti todennut.
On 6 April 1998 two other notices were served on Cipriani, demanding payment of ITL 19 044 116 432 and ITL 947 034 352, respectively, by way of excise duty on two further consignments of neutral alcohol of molasses, also moving under the dutysuspension arrangements.
Tämä periaate edellyttää, että henkilöillä, joille päätökset on osoitettu ja joiden etuihin ne merkittävästi vaikuttavat, on mahdollisuus ilmaista tehokkaasti kantansa.
Those notices were served after the expiry of the period of four months from the date on which the products were dispatched, set in Article 20(3) of the Directive.
On selvää, että direktiivin 20 artiklan 3 kohdassa säädettyä neljän kuukauden pituista määräaikaa, jossa voidaan osoittaa lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti taikka rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuudentosiasiallisest i tapahtuneen tietyssä paikassa, ei voida pitää kohtuullisena, jos se on jo päättynyt sinä hetkenä, jona lähettäjä on saanut tietää tai olisi voinut saada tietää tapahtuneesta sääntöjenvastaisuudesta tai rikkomuksesta.
Respect for the rights of defence, as the Court has frequently held, is in all proceedings initiated against a person which are liable to culminate in a measure adversely affecting that person and, in particular, in proceedings which may lead to the imposition of penalties, a fundamental principle of Community law which must be guaranteed even in the absence of any rules governing the proceedings in question. That principle requires that the addressees of decisions which
Ministero delle Finanzelle 30.3.1998 tiedoksiannetulla haastella Cipriani saattoi asian vireille Tribunale di Trentossa. jossa se ensinnäkin riitautti valmisteverosaatavien syntymisen sillä perusteella, ettei ole näytetty toteen, että tuotteet olisi luovutettu kulutukseen Italiassa, ja toiseksi direktiivin 20 artiklan kansallisen täytäntöönpanosäännöksen sovellettavuuden sillä perusteella, että valmisteveroja voidaan vaatia siltä ainoastaan, jos sääntöjenvastaisuus tai rikkomus voidaan lukea sen syyksi, ja kolmanneksi sen riitautti Italian veroviranomaisten toimivallan kantaa
significantly affect their interests should be placed in a position in which they may effectively make known their views.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
In such circumstances, the application of that period of four months from the date of dispatch of the products at issue does not satisfy the principle of respect for the rights of defence since it is impossible for the trader who guaranteed payment of the excise duties to be informed in good time of the fact that the dutysuspension arrangement has not been discharged.
Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä jä^estelmäslä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 20 artiklan 3 kohta on pätemätön sillä osin kuin kuin sen mukaan siinä säädeltyyn neljän kuukauden määräaikaan, jossa voidaan osoittaa lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti laikka rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tosiasiallisesti tapahtuneen tietyssä paikassa, voidaan vedota sellaista toimijaa vastaan, joka on antanut vakuuden valmisteverojen maksamisesta mutta joka ei ajoissa ole voinut tietää, että väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamista ei ole lopetettu.
Accordingly, contrary to what is required by that principle, he is unable to make his views known effectively or, more particularly, to provide evidence of the correctness of the transaction or of the place where the offence or irregularity was actually committed.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 21 päivänä maaliskuuta 2002.
It is obvious that the period of four months allowed by Article 20(3) of the Directive for providing evidence of the correctness of the transaction or of the place where the offence or irregularity was actually committed cannot be considered to be reasonable if it has already expired when the consignor learns, or could have learned, that an irregularity or offence has been committed.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
The Court ruled:
Ensimmäinen ja kolmas kysymys
'Article 20(3) of Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992 on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products is invalid in so far as the period prescribed therein of four months for evidence to be provided of the correctness of the transaction or of the place where the irregularity or offence was actually committed may be relied on against a trader who has guaranteed the payment of the excise duties but was not in a position to know, at the appropriate time, that the dutysuspension arrangement had not been discharged'
Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 20 artiklan 3 kohta on pätemätön siltä osin kuin siinä ei säädetä tällaiselle toimijalle annettavasta mahdollisuudesta edellä tarkoitetun näytön esittämiseen.
Case C-324/00 Lankhorst-Hohorst GmbH ν Finanzamt Steinfurt Freedom of establishment
Lankhorst-Hohorst GmbH v. Finanzamt Steinfurt Sijoittautumisvapaus
Covert distribution of profits
Yhtiöveron hyvitys
Preliminary ruling (Freedom of establishment — Tax provisions -Corporation tax Tax credit — Coherence of the tax system - Tax evasion) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Sijoittautumisvapaus Verotus Yhteisövero Peitelty voitonjako Verojärjestelmän johdonmukaisuus Veron kiertäminen (viides jaosto)
By order of 21 August 2000, the Finanzgericht (Finance Court) Münster referred to the Court of Justice for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 43 EC.
Finanzgericht Münster on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 21.8.2000 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen EY 43 artiklan tulkinnasta.
The loan enabled Lankhorst-Hohorst to reduce its bank borrowing from DEM 3 702 453.59 to DEM 911 174.70 and thus to reduce its interest charges.
Lainan tarkoituksena oli lisätä yhtiöpääomaa ja siihen liittyi Patronatserklärung (takausilmoitus), jonka mukaan LTBV luopuu oikeudestaan vaatia lainan takaisinmaksua siinä tapauksessa, että ulkopuolinen velkoja kohdistaa pääasian kantajaan vaatimuksia.
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Pääasian oikeudenkäynti ennakkoratkaisukysymys
For 1996, 1997 and 1998, the balance sheet of Lankhorst-Hohorst showed a deficit not covered by equity capital; in 1998 it amounted to DEM 1 503 165.
Lainan ansiosta Lankhorst-Hohorst saattoi lyhentää luottolaitoksesta ottamaansa 3 702 453.59 DEM:n suuruista lainaa 991 174,70 DEM:aanja vähentää näin vastaavasti maksettavanaan olleita korkomenoja.
Lankhorst-Hohorst sells boating equipment, goods for watersports, leisure and craft items, leisure and work clothing, furnishings, hardware and similar goods.
Tilikausina 1996-1998 pääasian kantajan taseessa oli vaje, jota oma pääoma ei kattanut.
In August 1996 its share capital was increased to DEM 2 000 000.
Taseen vaje tilikaudella 1998 oli 1 503 165 DEM:a.
In its corporation tax assessment notices of 28 June 1999, in respect of the years 1997 and 1998, the Finanzamt Steinfurt took the view that the interest paid to LT BV was equivalent to a covert distribution of profits within the meaning of Paragraph 8a of the Körperschaftsteuergesetz (Law on corporation tax, hereinafter 'the KStG') and taxed Lankhorst-Hohorst on them as such at the rate of 30%.
Lankhorst-Hohorstin toimialana on myydä tarpeistoa laivoja varten, vesiurheilutarvikkeita. vapaa-ajan tarvikkeita, askartelutarvikkeita, vapaa-ajan vaatteita, työvaatteita, koristelutarvikkeita, rautakaupan tavaroita sekä muita vastaavia tuotteita. Yhtiön osuuspääoma korotettiin elokuussa 1996 kahteen miljoonaan Saksan markkaan (DEM).
The sole shareholder in Lankhorst-Hohorst is Lankhorst-Hohorst BV (hereinafter 'LH BV), which has its registered office in the Netherlands, at Sneek. The sole shareholder in LH BV is Lankhorst Taselaar BV (hereinafter 'LT BV), which also has its registered office in the Netherlands, at Lelystad.
Finanzamt Steinfurt katsoi tilikaudelta 1997 ja tilikaudelta 1998 maksettavasta yhteisöverosta 28.6.1999 tekemissään päätöksissä, että lainasta L T B V : 11 e maksetut korot olivat Körperschaftsteuergesetzin (yhteisöverolaki, jäljempänä KStG) 8 a §:ssä tarkoitettua peiteltyä voitonjakoa, josta se määräsi Lankhorst-Hohorstille 30 prosentin veron.
By agreement of 1 December 1996 LT BV granted Lankhorst-Hohorst a loan of DEM 3 000 000, repayable over 10 years in annual instalments of DEM 300 000 from 1 October 1998 (hereinafter 'the loan*).
Lankhorst-Hohorstin ainoa osakas on Lankhorst-Hohorst BV -niminen yhtiö (jäljempänä LHBV). jonka kotipaikka on Sneekissä.
LT BV received interest payments of DEM 135 000 in 1997 and DEM 109 695 in 1998.
LHBV:n ainoa osakas on puolestaan Lankhorst Taselaar BV -niminen yhtiö (jäljempänä LTBV), jonka kotipaikka on Lelystadissa, Alankomaissa.
According to the Finanzgericht, the exception laid down in Paragraph 8a(l), Head 2, of the KStG for cases in which the company in question could also have obtained the loan capital from a third party under identical terms could not apply in the main proceedings.
Ennakkoratkaisua pyytäneen kansallisen tuomioistuimen mielestä pääasiassa kyseessä olevaan tilanteeseen ei voitu soveltaa KStG:n 8 a §:n 1 momentin 2 kohdan mukaista poikkeusta, joka koskee tilanteita, joissa kyseessä oleva yhtiö olisi voinut saada vieraan pääoman vastaavissa olosuhteissa myös kolmannelta.
Having regard to the over-indebtedness of Lankhorst-Hohorst and its inability to provide security, it could not in fact have obtained a similar loan from a third party, granted without security and covered by a Patronatserkldrung.
Ottaen huomioon Lankhorst-Hohorstin vlivelkaisuus ja se, ettei se voinut tarjota vakuuksia, se ei olisi voinut saada kolmannelta
The loan, which was intended as a substitute for capital, was accompanied by a Patronatserkldrung (letter of support) under which LT BV waived repayment if third party creditors made claims against Lankhorst-Hohorst.
LTBV myönsi 1.12.1996 pääasian kantajalle kolmen miljoonaan DEM:n lainan, joka sen ehtojen mukaan oli maksettava takaisin kymmenessä300 000 DEMmvuosittaisessaerässä 1.10.1998 alkaen (jäljempänä laina).
By decision of 14 February 2000, the Finanzamt Steinfurt rejected as unfounded the objection lodged by Lankhorst-Hohorst against the corporation tax assessment notices.
Pääasian kantaja maksoi LTBVlle lainan korkoja vuonna 1997 135 (HM) DEM ja vuonna 1998 109 695 DEM.
refrain from acquiring, creating or maintaining a subsidiary in the State which adopts that measure.
taholta vastaavaa lainaa, joka myönnettiin vakuudettomana ja johon liittyi takausilmoitus.
In support of its action before the national court, Lankhorst-Hohorst stated that the grant of the loan by LT BV constituted a rescue attempt and that the interest repayments could not be classified as a covert distribution of profits.
Finanzamt Steinfurt hylkäsi 14.2.2000 tekemällään päätöksellä oikaisuvaatimuksen, jonka pääasian kantaja teki edellä mainituista yhteisöveroa koskevista verotuspäätöksistä.
It also submitted that Paragraph 8a of the KStG was discriminatory in the light of the treatment accorded to German shareholders, who are entitled to the tax credit, unlike companies such as LH BV and LT BV which have their registered offices in the Netherlands.
Lankhorst-Hohorst esitti kansallisessa tuomioistuimessa kanteensa tueksi sen seikan, että lainan myöntämisellä LTBV pyrki pelastamaan yrityksen, eikä sille maksettuja korkoja voitu pitää peiteltynä voitonjakona.
Consequently, Paragraph 8a infringed Community law and Article 43 EC in particular.
Se väitti lisäksi, että KStG:n 8 a § on syrjivä, koska saksalaisia osakkeen tai osuuden omistajia, joihin sovelletaan yhtiöveron hyvitystä, kohdellaan eri tavalla kuin yhtiöitä, kuten LHBVaä ja LTBV:tä, joiden kotipaikka on Alankomaissa, ja se on näin ollen ristiriidassa yhteisön oikeuden ja erityisesti EY 43 artiklan kanssa.
As regards the justification based on the risk of tax evasion, it is important to note that the legislation at issue here does not have the specific purpose of preventing wholly artificial arrangements, designed to circumvent German tax legislation, from attracting a tax benefit, but applies generally to any situation in which the parent company has its seat, for whatever reason, outside the Federal Republic of Germany.
Veronkierron vaaraa koskevan perustelun osalta on todettava, ettei pääasiassa kysymyksessä olevan lainsäädännön erityisenä tavoitteena ole sulkea veroetuuden ulkopuolelle niitä puhtaasti keinotekoisia järjestelyjä, joilla pyritään kiertämään Saksan verolainsäädännön vaikutusta, vaan se kattaa yleisemmin kaikki tilanteet, joissa emoyhtiön kotipaikka jostakin syystä on Saksan liittotasavallan ulkopuolella.
Such a situation does not, of itself, entail a risk of tax evasion, since such a company will in any event be subject to the tax legislation of the State in which it is established.
Tällainen tilanne ei kuitenkaan sellaisenaan aiheuta veronkierron vaaraa, koska kyseinen yhtiö kuuluu joka tapauksessa sijoittautumisvaltion verolainsäädännön alaisuuteen.
According to the Finanzgericht, there is an infringement of the right of establishment where the less favourable tax treatment of a subsidiary is based solely on the fact that the parent company has its seat in a Member State other than that in which the subsidiary is established and there is no objective justification for such treatment.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mielestä sijoittautumisvapautta loukataan, jos tytäryhtiön verotuksellisesti epäyhdenvertainen kohtelu perustuu ilman objektiivisia oikeuttamisperusteita yksinomaan siihen, että emoyhtiön kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa kuin tytäryhtiön kotipaikka.
In the circumstances, the Finanzgericht decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Toiseksi Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset esittävät, että KStG:n 8 a §:n 1 momentin 2 kohtaa voidaan perustella niin ikään tarpeella varmistaa sovellettavien verojärjestelmien johdonmukaisuus.
Second, the German and United Kingdom Governments submit that Paragraph 8a(l), Head 2, of the KStG is also justified by the need to ensure the coherence of the applicable tax systems.
Edellä mainitun huomioon ottaen Finanzgericht Münster on keskeyttänyt pääasian käsittelyn ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
In Case C-204/90 Bachmann [1992] and in Case C-300/90 Commission ν Belgium [1992] the Court held that the need to ensure the coherence of the tax system may justify rules which restrict the free movement of persons.
Tältä osin on huomautettava, että asioissa C-204/90, Bachmann (tuomio 28.1.1992) ja C-300/90, komissio vastaan Belgia (tuomio 28.1.1992), antamissaan tuomioissa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että verojärjestelmän johdonmukaisuuden takaamisen tarpeella voidaan perustella henkilöiden vapaata liikkuvuutta rajoittavaa lainsäädäntöä.
'Is the requirement of freedom of establishment for nationals of a Member State in the territory of another Member State laid down in Article 43 of the Treaty of 10 November 1997 establishing the European Community to be interpreted as precluding the national rule contained in Paragraph 8a of the German Körperschaftsteuergesetz?'
"Onko EY:n perustamissopimuksen 43 artiklan määräystä, sellaisena kuin tämä sopimus on muuteltuna 10.11.1997 tehdyllä sopimuksella, jäsenvaltion kansalaisten vapaasta sijoittautumisoikeudesta toisen jäsenvaltion alueelle tulkittava siten, että Körperschaftsteuergesetzin 8 a § on ristiriidassa tämän määräyksen kanssa?"
However, that is not the case with the rules at issue here.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus siitä, onko sijoittautumisvapautta
Reply of the Court
Kysymys rajoitettu
A difference in treatment between resident subsidiary companies according to the seat of their parent company constitutes an obstacle to the freedom of establishment which is, in principle, prohibited by Article 43 EC.
Kotimaisten tytäryhtiöiden erilainen kohtelu niiden emoyhtiöiden kotipaikan perusteella on sijoittautumisvapauden rajoitus, joka lähtökohtaisesti kielletään EY 43 artiklassa.
The tax measure in question in the main proceedings makes it less attractive for companies established in other Member States to exercise freedom of establishment and they may, in consequence,
Pääasiassa kyseessä olevan verotusmenettelyn takia muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille
Although in Bachmann and Commission ν Belgium, since the taxpayer was one and the same person, there was a direct link between deductibility of pension and life assurance contributions and taxation of the sums received under those insurance contracts and preservation of that link was necessary to safeguard the coherence of the relevant tax system, there is no such direct link where, as in the present case, the subsidiary of a non-resident parent company suffers less favourable tax treatment and the German Government has not pointed to any tax advantage to offset such treatment.
Edellä mainittujen asian Bachmann ja asian komissio vastaan Belgia taustalla olleissa tilanteissa vanhuuseläke- ja henkivakuutussopimusten mukaisesti maksettuja maksuja koskevan vähennysoikeuden ja näiden sopimusten mukaisesti maksettujen määrien yhtä ja samaa verovelvollista koskevan verottamisen välillä oli suora yhteys, joka oli säilytettävä kyseessä olevan verojärjestelmän johdonmukaisuuden turvaamiseksi, kun taas nyt käsiteltävänä olevassa asiassa mitään tällaista suoraa yhteyttä ei ole, koska pääasiassa kyseessä
'Article 43 EC is to be interpreted as precluding a measure such as that contained in Paragraph 8a(1), Head 2, of the Körperschaftsteuergesetz (Law on corporation tax).'
EY 43 artiklaa tulee tulkita siten, että Körperschaflsleuergeselzin (yhleisöverolaki) 8 a §:n 1 momentin 2 kohdan kaltainen toimenpide on sen kanssa ristiriidassa.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 26 September 2002.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa syyskuuta 2002.
Preliminary ruling (Free movement of workers taxation) (Fifth Chamber)
Ka ksii ι kertaiset ι verotit kset ι vä Itiä m isiä
By order of 18 October 2000 the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) and Article 7 of Regulation No 1612/68 of the Council of 15 October 1968.
Ennakkoratkaisu Työntekijöiden vapaa liikkuvuus koskeva Alankomaiden säännöstö (viides jaosto) ja
His contract of employment with those companies ended on 1 April 1994.
Pääasian oikeudenkäynti ennakkoratkaisukysymykset
In 1994 Mr de Groot was a resident of the Netherlands.
De Grootin asuinpaikka oli vuonna 1994 Alankomaissa.
Until 1 April 1994 he was employed in the Netherlands and in other Member States by companies established in the Netherlands,
Hän työskenteli 1.4.1994 saakka Alankomaissa ja tietyissä muissa Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioissa palkansaajana Alankomaihin.
From 1 April 1994 to 29 October 1995 Mr de Groot was unemployed.
Saksaan, Ranskaan ja
by Article 48 of the Treaty but, rather, of the unfavourable consequences of disparities between the national income tax systems of the Member States concerned.
De Groot sai vuonna 1994 tuloja alankomaalaiselta yhtiöltä 89 665 Alankomaiden guldenia (NLG), saksalaiselta yhtiöltä 74 395 NLG. ranskalaiselta yhtiöltä 84 812 NLG ja brittiläiseltä yhtiöltä 35 009 NLG.
It relied in that respect on Case C-336/96 Gilfy [1998].
De Groot oli työttömänä 1.4.1994 29.10.1995.
When his marriage was dissolved in 1987, Mr de Groot was obliged to make maintenance payments.
De Grootin oli maksettava elatusapua vuonna 1987 tapahtuneen avioliiton päättymisen takia.
On 26 December 1994 he discharged that obligation by paying NLG 135 000.
Hän maksoi 26.12.1994 elatusavun lopun kertasuorituksena 135 000 NLG.
During that year, he had already made regular maintenance payments totalling NLG 43 230.
Sen lisäksi hän oli maksanut samana vuonna jo säännönmukaisina elatusapumaksuina 43 230 NLG.
That court described the consequences of the application of the proportionality factor for Mr de Groot as follows:
Gerechtshof te Amsterdam totesi, että tällainen epäedullinen seuraus todella aiheutuu Alankomaissa asuville ja loisessa jäsenvaltiossa työskennelleille verovelvollisille.
On the income he received in 1994 on account of his employment with the foreign companies Mr de Groot paid foreign income tax amounting to the equivalent of NLG 16 768 in Germany, NLG 12 398 in France and NLG 11 335 in the United Kingdom.
Se katsoo kuitenkin, että tässä asiassa ei ole kysymys perustamissopimuksen 48 artiklassa kielletystä rajoituksesta vaan nämä epäedulliset seuraukset johtuvat kyseisien jäsenvaltioiden kansallisten tuloverojärjestelmien eroista.
Since his personal liabilities and personal and family circumstances were not taken into account, even in part, in the levying of foreign tax, he received less tax relief on account of personal liabilities borne by him, and was able to take less advantage of the tax-free allowance, than would have been the case if he had derived his total earned income in 1994 from one or more employments exercised only in the Netherlands.'
Nämä verot oli laskettu eri jäsenvaltioissa ilman, että niiden osalta olisi otettu huomioon de Grootin vuonna 1994 suorittamia elatusapumaksuja.
The Advocate General at the Hoge Raad der Nederlanden estimated the extent of that disadvantage as follows:
Kyseinen tuomioistuin on kuvaillut suhdeluvun soveltamisesta de Grootille aiheutuvia seurauksia seuraavasti: