natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The ODIHR hasworked on a number of projects on the promotion of tolerance, including a regionalconference on freedom of belief and expression in central Asia held in January 2002, whichthe EU welcomed.
Tähän liittyen ODIHR on laatinut joukonsuvaitsevuutta edistäviä hankkeita, mm. Keski-Aasiassa tammikuussa 2002 pidetyn uskontoa jauskonnonvapautta käsittelevän alueellisen konferenssin, minkä EU pani tyytyväisenä merkille.
The EU is committed to respecting the rights of persons belonging to minorities as part ofuniversally recognised human rights, as laid down in the Universal Declaration on Human Rights and its complementary International Covenant on Civil and Political Rights and International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights.
EU on sitoutunut kunnioittamaan vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksia osanayleismaailmallisesti tunnustettuja ihmisoikeuksia, jotka on määritelty ihmisoikeuksienyleismaailmallisessa julistuksessa ja sitä täydentävissä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksiakoskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa ja taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiäoikeuksia koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa.
The Union's activities arealso based on the main international and regional instruments for the protection of humanrights, including the European Convention on Human Rights.
Unionin toiminta perustuu myöstärkeimpiin kansainvälisiin ja alueellisiin ihmisoikeussopimuksiin, Euroopan ihmisoikeussopimusmukaan luettuna.
It should be recalled that the EC Treaty now provides for appropriate action to be taken to combat discrimination on thegrounds of racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age and sexual orientation.Furthermore, the EU Charter on Fundamental Rights lays down the equality before the law ofall people (Article 20), prohibits discrimination on any ground (Article 21), and requests the Union to protect cultural, religious and linguistic diversity.
Todettakoon, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa määrätäännykyään, että on toteutettava asianmukaisia toimia rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon taivakaumukseen, vammaisuuteen, ikään ja sukupuoliseen suuntautuneisuuteen perustuvan syrjinnäntorjumiseksi. Tämän lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjassa määrätään kaikkien ihmistenyhdenvertaisuudesta lain edessä (20 artikla), kielletään kaikenlainen eri perustein tapahtuva syrjintä(21 artikla) ja vaaditaan unionia suojelemaan kulttuurista, uskonnollista ja kielellistämonimuotoisuutta.
The EU's actions in the field of external relations are guided by the rights and principlescontained in the Charter. The Copenhagen Criteria designed in 1993 for countries wishing tojoin the EU specifically highlighted the protection of minorities.
Perusoikeuskirjaan sisältyvät oikeudet ja periaatteet ohjaavat EU:n toimia ulkosuhteiden alalla.Kööpenhaminan kriteereissä, jotka laadittiin vuonna 1993 Euroopan unionin jäsenyyttä hakeviamaita varten, korostettiin erityisesti vähemmistöjen suojelua.
They state that "membershiprequires that the candidate country has achieved stability of institutions guaranteeingdemocracy, the rule of law, human rights and the respect for and protection of minorities".Considerable support is extended to the improvement of the situation of the Roma populationin candidate countries of Central and Eastern Europe through the EC Phare programme.Furthermore, combating racism and xenophobia, as well as discrimination against ethnicminorities and indigenous peoples, is one of the key thematic priorities for the European Initiative for Democracy and Human Right (EIDHR) in the period 2002 to 2004.
EY:n Phare-ohjelman kauttaon myönnetty huomattavaa tukea Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden romaniväestön tilanteenparantamiseksi. Lisäksi rasismin ja muukalaisvihan sekä etnisiin vähemmistöihin jaalkuperäiskansoihin kohdistuvan syrjinnän torjuminen on yksi demokratiaa ja ihmisoikeuksiakoskevan eurooppalaisen aloitteen ensisijaisia aihealueita vuosina 2002–2004.
The EU continues to support the work of the OSCE and ODIHR to prevent violent conflictsby promoting inter-ethnic relations and tolerance.
EU tukee edelleen Etyjin ja ODIHR:n työtä väkivaltaisten konfliktien estämiseksi etnisten ryhmienvälisiä suhteita ja suvaitsevuutta edistämällä.
It commends the efforts undertaken by the OSCE High Commissioner on National Minorities (HCNM) to promote dialogue, confidencebuilding and cooperation on national minorities issues within the OSCE region.
Se kiittää Etyjin vähemmistövaltuutetun (HCNM)toimia kansallisiin vähemmistöihin liittyvän vuoropuhelun, luottamuksen ja yhteistyönedistämiseksi Etyjin alueella.
The Council of Europe also plays an important role in promoting and protecting the rights ofpersons belonging to minorities.
Myös Euroopan neuvostolla on tärkeä asema vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksienedistämisessä ja suojelussa.
Ratification of the ECHR is a condition of membership ofthe Council of Europe.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen ratifioiminen on Euroopanneuvoston jäsenyyden edellytys.
Under the Convention, States Parties guarantee basic civil andpolitical rights in a State governed by the rule of law.
Yleissopimuksen nojalla sopimuspuolet takaavat keskeisetkansalais- ja poliittiset oikeudet oikeusvaltiossa.
These guarantees extend not only totheir own citizens but also to persons "within their jurisdiction".
Tämä koskee sopimuspuolten omien kansalaistenlisäksi niiden tuomiovaltaan kuuluvia henkilöitä.
Besides the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, other relevantinstruments in this field include the Framework Convention for the Protection of National Minorities and the European Charter for Regional or Minority Languages.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäksitärkeisiin välineisiin tällä alalla kuuluvat kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevapuiteyleissopimus sekä alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja.
The Council of Europe Framework Convention for the Protection of National Minorities is alegally binding instrument devoted to the protection of national minorities in general.
Kansallisten vähemmistöjen suojelua koskeva Euroopan neuvoston puiteyleissopimus onoikeudellisesti sitova väline, joka on tarkoitettu kansallisten vähemmistöjen suojeluun yleisesti.
Its aimis to specify the legal principles that States should respect in order to ensure the protection ofnational minorities within their borders.
Sentarkoituksena on määritellä oikeusperiaatteet, joita valtioiden olisi noudatettava kansallistenvähemmistöjen suojelun varmistamiseksi rajojensa sisällä.
In the framework of the UN, the EU supports the work of the UN Working Group on Minorities for the purpose of reviewing the realisation of 1992 Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities.
YK:n puitteissa EU tukee YK:n vähemmistötyöryhmän työtä sen tarkastellessa, miten YK:n 1992antamaa julistusta kansallisiin tai etnisiin, uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvienoikeuksista on toteutettu.
The Working Group examines possible solutions to problems involving minorities and recommends furthermeasures for the promotion and protection of their rights.
Työryhmä pohtii mahdollisia ratkaisuja vähemmistöjä koskeviinongelmiin ja suosittelee lisätoimenpiteitä vähemmistöjen oikeuksien edistämiseksi jasuojelemiseksi.
At the Third Committee of the 56th session of the UN General Assembly, Austria introduceda resolution on the "Effective promotion of the Declaration on the Rights of Personsbelonging to National, Ethnic, Religious and Linguistic Minorities" which was co-sponsoredby all EU Member States.
YK:n yleiskokouksen 56. istunnon kolmannessa komiteassa Itävalta esitti päätöslauselmaakansallisiin, etnisiin, uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvien oikeuksista annetunjulistuksen tehokkaasta edistämisestä, ja kaikki EU:n jäsenvaltiot kannattivat sitä.
The resolution, which was adopted by consensus, urges States "totake all necessary constitutional, legislative, administrative and other measures to promoteand give effect to the Declaration", and "to cooperate bilaterally and multilaterally to promoteand protect the rights of persons belonging to national, ethnic, religious and linguisticminorities."
Konsensuksellahyväksytyssä päätöslauselmassa kehotetaan valtioita "ryhtymään kaikkiin tarvittaviin perustuslakiakoskeviin, lainsäädännöllisiin, hallinnollisiin ja muihin toimenpiteisiin julistuksen merkityksenkorostamiseksi ja sen soveltamiseksi" sekä "tekemään kahden- ja monenvälistä yhteistyötäkansallisiin, etnisiin, uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksienedistämiseksi ja suojelemiseksi".
The resolution called for special attention to be paid to the rights of childrenbelonging to minorities.
Päätöslauselmassa kehotetaan myös kiinnittämään erityistähuomiota vähemmistöihin kuuluvien lasten oikeuksiin.
The Austrian-sponsored resolution at the 58th session of the Commission on Human Rightsentitled "Rights of persons belonging to national or ethnic, religious and linguistic minorities"was adopted by consensus. The resolution urged States and the international community topromote and protect the rights of persons belonging to minorities, including through adequateeducation, and to facilitate their participation in all aspects of the political, economic, social,religious and cultural life of society.
Ihmisoikeustoimikunnan 58. istunnossa Itävallan suosittama päätöslauselma kansallisiin tai etnisiin,uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvien oikeuksista hyväksyttiin konsensuksella.Päätöslauselmassa kehotetaan valtioita ja kansainvälistä yhteisöä edistämään ja suojelemaanvähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksia muun muassa soveltuvan koulutuksen avulla jahelpottamaan heidän osallistumistaan kaikkiin yhteiskunnan poliittisen, taloudellisen, sosiaalisen, uskonnollisen ja kulttuurielämän muotoihin.
As a new element the UN High Commissioner for Human Rights (UNHCHR) was requested to submit to the Commission at its fifty-ninthsession a report containing an analysis of the information already provided in the reports ofexisting special procedures, human rights treaty monitoring bodies and the Working Group on Minorities on situations involving national or ethnic, religious and linguistic minorities, inparticular with regard to conflict prevention.
Uutena asiana YK:n ihmisoikeusvaltuutettuapyydettiin toimittamaan toimikunnalle sen 59. istuntoon raportti, johon sisältyy erityisesti konfliktinehkäisyn kannalta laadittu analyysi tiedoista, jotka on jo toimitettu nykyisiä erityismenettelyjäkoskevissa raporteissa sekä ihmisoikeussopimusten valvontaelinten ja vähemmistötyöryhmänraporteissa tilanteista, joissa on osallisina kansallisia tai etnisiä, uskonnollisia ja kielellisiävähemmistöjä.
Improving the plight of the millions of people worldwide who were forced to flee their homesremains a high priority of the European Union.
Niiden miljoonien ihmisten ahdingon helpottaminen eri puolilla maailmaa, jotka ovat joutuneetpakenemaan kodeistaan, on edelleen tärkeä painoalue Euroopan unionissa.
In many cases, armed conflicts andwidespread human rights violations constitute the root causes of displacement.
Aseelliset konfliktit jalaajalle levinneet ihmisoikeuksien rikkomukset ovat monissa tapauksissa siirtymisen perimmäisiäsyitä.
Therefore, theprevention and resolution of conflicts and the promotion of good governance and respect forhuman rights are essential policies in preventing displacement and allowing displaced peopleto return home in safety and with dignity.
Sen vuoksi konfliktien ehkäiseminen ja ratkaiseminen sekä hyvän hallintotavan edistäminenja ihmisoikeuksien kunnioittaminen ovat keskeisiä pyrittäessä ehkäisemään siirtymään joutumista jaantamaan siirtymään joutuneille mahdollisuus palata koteihinsa turvallisesti ja ihmisarvoakunnioittaen.
The EU, together with international partners, isstrongly engaged in this regard.
EU on voimakkaasti sitoutunut tähän yhdessä kansainvälisten kumppaniensa kanssa.
In some cases, however, the hopes for an improvement in the places of origin, creatingconditions for a voluntary return, are dim and alternative durable solutions have to be sought,such as local integration or resettlement.
Joissakin tapauksissa toiveet vapaaehtoisen paluun edellyttämästä olojen paranemisestaalkuperäisellä asuinpaikalla ovat heikot ja on etsittävä vaihtoehtoisia kestäviä ratkaisuja kutenpaikallinen integroituminen tai uudelleenasettautuminen.
Among the displaced, high percentages are womenand children.
Suuri osa siirtymään joutuneista on naisiaja lapsia.
Frequently, persons belonging to minorities are particularly vulnerable todisplacement.
Siirtymään joutuu usein erityisesti vähemmistöihin kuuluvia.
In 2001, there were an estimated 12 million refugees worldwide who had fled their countries.The number of those displaced within their own homeland (IDPs) has been estimated to beeven twice as many. While the total number of displaced persons barely changed during2001, the first half of 2002 saw a remarkable return of more than 1 million Afghans to theirhomes.
Maan sisäisten pakolaisten määrän on arvioitu olevan jopa kaksi kertaa tätä suurempi.Siirtymään joutuneiden henkilöiden kokonaismäärä ei juuri muuttunut vuonna 2001, mutta vuoden2002 alkupuoliskolla yli miljoona afganistanilaista palasi kotiseudulleen.
The 1951 Geneva Refugee Convention and its 1967 Protocol provide a strong legalframework for those who fled abroad and cannot return due to well-founded fear ofpersecution.
Vuoden 1951 Geneven pakolaisyleissopimus ja siihen liittyvä vuoden 1967 lisäpöytäkirjamuodostavat hyvät oikeudelliset puitteet niitä varten, jotka ovat paenneet ulkomaille eivätkä voipalata kotiseudulleen sen vuoksi, että heillä on perustellusti aihetta pelätä joutuvansa siellävainotuiksi.
All EU Member States are among the over 140 countries which have ratifiedthese important instruments.
Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat niiden yli 140 maan joukossa, jotka ovat ratifioineetnämä tärkeät asiakirjat.
For internally displaced persons, no comparable regime existsand the primary responsibility for their protection and assistance rests with their owngovernments.
Maan sisäisten pakolaisten osalta ei ole olemassa vastaavaa järjestelmää, jaheidän maidensa hallituksilla on ensisijainen vastuu heidän suojelustaan ja avustamisestaan.
When these governments are unable or unwilling to adequately fulfil this duty,however, the international community should provide the necessary support.
Josnämä hallitukset eivät kuitenkaan voi tai halua riittävällä tavalla täyttää tätä velvollisuuttaan,kansainvälisen yhteisön olisi annettava tarvittavaa tukea.
A fundamental role for the protection of and assistance to refugees falls upon the UN High Commissioner for Refugees (UNHCR). In addition to refugees under the Geneva Convention, asylum seekers, returnees, and some internally displaced persons are also of UNHCR's concern.
Pääasiallisesti pakolaisten suojelusta ja avustamisesta vastaa YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu.Geneven yleissopimuksessa tarkoitettujen pakolaisten lisäksi YK:n pakolaisasiain päävaltuutetuntoimialaan kuuluvat myös turvapaikanhakijat, paluumuuttajat ja eräät maan sisäiset pakolaiset.
The EU has, in recent years, been collectively the largest donor to UNHCR, and supportive of the efforts initiated by the High Commissioner to review theoptimum profile of the organisation based on its mandate and its funding base.
EUon viime vuosina ollut kollektiivisesti YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun viraston suurintuenantaja, ja se on tukenut tämän pyrkimyksiä tarkastella uudelleen organisaation sille annettuuntehtävään ja sen rahoituspohjaan perustuvaa optimaalista profiilia.
While thisprioritisation has helped sharpen the operational focus of UNHCR, the funding situation hasremained precarious and the demands on UNHCR have continued to grow. In order tobroaden support for the international framework of protection, and to explore the scope forenhancing protection through new approaches, the European Union was instrumental inlaunching the Global Consultations on International Protection in 2000.
Asioiden priorisoiminen onhelpottanut pakolaisasian päävaltuutetun toiminnan kohdentamista, mutta rahoitustilanne onedelleen epävarma ja päävaltuutettuun kohdistuvat vaatimukset ovat edelleen kasvaneet.Saadakseen suojelun kansainvälisille puitteille laajempaa tukea ja tutkiakseen, missä määrinsuojelua voidaan tehostaa uusien lähestymistapojen avulla, Euroopan unioni vaikutti osaltaankansainvälistä suojelua koskevien valmistelukokousten aloittamiseen vuonna 2000.
The convergence of views deriving from this process will form the basis for an "Agenda for Protection", a framework and modus operandi for States, the UNHCR and NGOs in thecoming years.
Tästä prosessista johtuva näkemysten lähentyminen on perustana suojeluohjelmalle, jokamuodostaa tulevina vuosina puitteet ja toimintatavan valtioille, YK:n pakolaisasiainpäävaltuutetulle ja kansalaisjärjestöille.
The first step of this process was the Ministerial Meeting of State Parties to the1951 Convention in December 2001.
Tämän prosessin ensimmäinen askel oli vuoden 1951yleissopimuksen sopimuspuolena olevien valtioiden ministerikokous joulukuussa 2001.
The European Union used this opportunity to reaffirmits commitment to this instrument and the 1967 Protocol as the cornerstone of any policy onrefugees, and encouraged further accessions to these instruments and the withdrawal ofreservations.
Euroopanunioni käytti tätä tilaisuutta hyväkseen vahvistaakseen uudelleen sitoutumisensa yleissopimukseenja vuoden 1967 lisäpöytäkirjaan kaiken pakolaispolitiikan kulmakivinä sekä toivoi, että niihinliittyisi edelleen uusia valtioita ja että olemassa olevat varaumat poistetaan.
This event was significant, not least in light of the recurring cycles of violenceand systematic human rights violations in many parts of the world.
Tämä oli merkittävätapahtuma, kun ajatellaan eri puolilla maailmaa ilmeneviä toistuvia väkivallan aaltoja jasystemaattisia ihmisoikeusloukkauksia.
The continuing relevanceof this international regime of rights and principles was acknowledged, including at its corethe principle of non-refoulement (i.e. people should not be forced to return to countries wherethey face persecution), whose applicability is embedded in customary international law.
Tunnustettiin, että tällä oikeuksien ja periaatteidenkansainvälisellä järjestelmällä on jatkuvasti merkitystä, ja kansainvälisen tapaoikeuden nojallasovelletun palauttamiskiellon periaatteen (jonka mukaan ihmisiä ei pitäisi pakottaa palaamaanmaihin, joissa he joutuvat vainon kohteeksi) katsottiin kuuluvan sen ytimeen.
Numerous international and nongovernmental organisations undertake efforts to provideassistance and protection to the 20 to 25 million internally displaced persons worldwide.However, they do not, in all cases, have the necessary access to these populations.
Useat kansainväliset ja kansalaisjärjestöt pyrkivät avustamaan ja suojelemaan maailman20–25 miljoonaa maan sisäistä pakolaista. Ne eivät kuitenkaan aina tarvittavalla tavalla pystytavoittamaan näitä väestöryhmiä.
A centralrole of advocacy for this often neglected group is played by the Representative of the UNSecretary-General (RSG) for Internally Displaced Persons, Dr Francis Deng.
Keskeisessä asemassa tämän usein laiminlyödyn ryhmän asioidenhoitajana on maan sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden asioista vastaava YK:n pääsihteerinedustaja Francis Deng.
His mandatewas established by the UN Commission on Human Rights in 1992 and since then, he hassignificantly contributed to the establishment of institutional and normative frameworks for IDPs.
Hän sai toimeksiantonsa YK:n ihmisoikeustoimikunnalta vuonna 1992 ja onsiitä lähtien merkittävällä tavalla vaikuttanut maan sisäisiä pakolaisia koskevien institutionaalistenja normatiivisten puitteiden luomiseen.
In 1998, upon request of the Commission on Human Rights and the UN General Assembly,the Guiding Principles on Internal Displacement, which describe the specific rights and needsof IDPs were compiled under his mandate.
Vuonna 1998 laadittiin Dengin toimeksiannosta ja ihmisoikeustoimikunnan sekä YK:nyleiskokouksen pyynnöstä maan sisäistä pakolaisuutta koskevat ohjaavat periaatteet, joissa esitetäänmaan sisäisten pakolaisten erityisoikeudet ja tarpeet.
These principles provide the major standard forgovernments, the UN system and regional organisations in dealing with situations involving IDPs.
Kyseiset ohjaavat periaatteet ovat tärkeinhallitusten, YK:n elinten ja alueellisten organisaatioiden sovellettavaksi tarkoitettu normi niidenkäsitellessä maan sisäisiä pakolaisia koskevia tilanteita.
In 2000, an inter-agency Network was set up among relevant UN agencies.
Vuonna 2000 YK:n asiaan liittyvät elimetsaivat uuden virastojen välisen verkoston.
This wasfollowed in 2002 by the establishment of an inter-agency Unit on Internal Displacement,which will focus on the coordination of assistance and protection activities in the field.
Tämän jälkeen vuonna 2002 perustettiin maan sisäistäpakolaisuutta koskeva virastojen välinen yksikkö, joka keskittyy kentällä suoritettavien avustus- jasuojelutoimien koordinoimiseen.
The European Union and its Member States have from the very outset played a leading role insupporting the work of the RSG, the Guiding Principles and the new Unit.
Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat alusta alkaenmerkittävällä tavalla tukeneet YK:n pääsihteerin edustajan työtä, ohjaavia periaatteita ja uuttayksikköä.
During the 56th session of the United Nations General Assembly, the European Unioncontributed actively to the deliberations relating to refugees, returnees and displaced persons.The Belgian Presidency, on behalf of the Union, emphasised the particular importance the EUattaches to the provision of aid to persons displaced within their own countries.
YK:n yleiskokouksen 56. istunnossa Euroopan unioni vaikutti osaltaan aktiivisesti pakolaisia,paluumuuttajia ja siirtymään joutuneita henkilöitä koskevien asioiden käsittelyyn.Puheenjohtajavaltio Belgia korosti unionin puolesta EU:n pitävän erityisen tärkeänä sitä, ettäomassa maassaan kotiseudultaan siirtymään joutuneille henkilöille annetaan apua.
The EU,therefore, welcomed the fact that a unit was established within the Secretariat to cater for theirspecific needs.
Näin ollen EU olityytyväinen siihen, että sihteeristöön perustettiin yksikkö heidän erityistarpeitaan varten.
The EU Member States actively participated in and cosponsored resolutionson the Office of the UN High Commissioner for Refugees, introduced by Finland, on Internally Displaced Persons and on Assistance to refugees, returnees and displaced personsin Africa.
EU:njäsenvaltiot osallistuivat aktiivisesti YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virastoa koskevan, Suomenehdottaman päätöslauselman samoin kuin maan sisällä siirtymään joutuneita henkilöitä sekä Afrikan pakolaisten, paluumuuttajien ja siirtymään joutuneiden henkilöiden avustamista koskevienpäätöslauselmien käsittelyyn ja kannattivat niitä.
At the 58th session of the UN Commission on Human Rights, all EU Member States cosponsored a resolution on Internally Displaced Persons, presented by Austria, whichwelcomed the normative and institutional developments since this Commission beganaddressing the issue 10 years before.
YK:n ihmisoikeustoimikunnan 58. istunnossa kaikki EU:n jäsenvaltiot asettuivat tukemaan maansisäisiä pakolaisia koskevaa päätöslauselmaa, jota Itävalta esitti ja jossa suhtauduttiin myönteisestisiihen edistykseen, jota sääntelyn ja instituutioiden osalta on tapahtunut sen jälkeen kun toimikunta10 vuotta sitten aloitti näiden asioiden käsittelyn.
In particular, it expressed appreciation of the Guiding Principles on Internal Displacement andthe fact that an increasing number of States are making use of them.
Päätöslauselmassa annettiin arvoa maan sisällä siirtymään joutuneita henkilöitä koskevilleohjaaville periaatteille ja sille, että yhä useammat valtiot soveltavat niitä.