natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BUPA AND OTHERS v COMMISSION of his age, sex or health status, ensured that old or chronically ill persons were not excluded from PMI;
BUPA YM. v. KOMISSIO näiden iästä, sukupuolesta tai terveydentilasta, estettiin iäkkäiden tai kroonisista sairauksista kärsivien henkilöiden jääminen YSV:n ulkopuolelle
— the lifetime cover requirement ensured that insurers would not reject the policyholders when they became sick or old;
– velvollisuudella vakuuttaa henkilöt koko heidän elinajakseen estettiin se, että YSV-toimijat hylkäisivät vakuutetut näiden sairastuessa tai vanhentuessa
— community rating imposed upon the insurers the obligation to apply the same premium to all policyholders for the same type of product irrespective of their health status, age or sex; premiums would therefore be fixed at a higher rate than young persons would have to pay for PMI services priced on the basis of risk assessment and premiums paid by old or sick persons would be much more affordable than if they were fixed by reference to the risk covered; thus, community rating constituted the very basis of inter-generational solidarity and provided all insured persons with the certainty that the advent of a chronic illness or serious injury would not render the cost of cover unaffordable;
– yhteisestä hinnoittelusta aiheutui YSV-toimijoille velvollisuus soveltaa samantyyppiseen tuotteeseen samaa vakuutusmaksua kaikkien vakuutettujen osalta, riippumatta heidän terveydentilastaan, iästään tai sukupuolestaan; vakuutusmaksut vahvistettiin näin ollen suuremmiksi kuin ne vakuutusmaksut, joita nuorten henkilöiden piti maksaa sellaisista YSV-palveluista, joiden hinnoittelu perustui riskinarviointiin, ja iäkkäiden tai sairaiden henkilöiden maksamat vakuutusmaksut olivat selvästi alhaisempia kuin ne olisivat olleet, jos ne olisi vahvistettu vakuutetun aiheuttaman riskin perusteella; yhteinen hinnoittelu oli sukupolvien välisen solidaarisuuden peruskivi, koska sillä taattiin kaikille vakuutetuille, ettei vakuutuskustannuksista tule kohtuuttoman korkeita, jos he sairastuvat kroonisesti tai loukkaantuvat vakavasti
— last, the regulations on minimum benefits ensured that the products proposed would respect certain minimum quality standards, although PMI insurers were free to design their insurance products.
– vähimmäisetuuksia koskevilla säännöksillä taattiin lopuksi, että tarjotut tuotteet olivat tiettyjen vähimmäislaatustandardien mukaisia, vaikka YSV-toimijoilla olikin vapaus päättää vakuutustuotteistaan.
As regards the applicants’ denial, in their complaint, that the obligations referred to in paragraph 41 above constitute SGEI obligations, the Commission considered, in essence, that the national authorities were entitled to take the view that certain services were in the general interest and must be provided by means of SGEI obligations when market forces were not sufficient to ensure that they would be provided.
Kantajien kantelussaan esittämästä lausumasta, jolla ne kiistivät sen, että edellä 41 kohdassa mainitut velvollisuudet olisivat julkisen palvelun velvoitteita, komissio totesi pääasiallisesti, että kansallisten viranomaisten oli ollut mahdollista katsoa, että tietyt palvelut olivat yleishyödyllisiä ja että ne piti varmistaa julkisen palvelun velvoitteilla, kun markkinavoimat eivät riittäneet takaamaan niiden tarjoamista.
The Commission further observed that in the absence of harmonisation at Community level in the medical insurance sector, the national authorities were competent to
Lisäksi se huomautti, että koska sairausvakuutusalaa ei ole yhteisön tasolla yhdenmukaistettu, kansallisilla viranomaisilla on toimivalta määrätä julkisen palvelun velvoitteita kaikille
In that regard, the Commission observed that the freedom left to operators in Ireland to fix prices and define their insurance products did not call into question the fact that the obligations laid down by the relevant legislation constituted SGEI obligations in so far as the obligations served to achieve the objectives of a mission of general economic interest (‘SGEI mission’), such as access by anyone living in Ireland to a certain level of PMI services at affordable prices and on similar conditions of quality.
Se totesi tässä suhteessa, että toimijoille Irlannissa jätetyllä vapaudella vahvistaa hinnat ja päättää vakuutustuotteistaan ei kyseenalaistettu sitä, että asian kannalta merkityksellisessä lainsäädännössä säädetyt velvoitteet olivat julkisen palvelun velvoitteita niiltä osin, kuin niillä mahdollistettiin sellaisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelutehtävän (jäljempänä julkisen palvelun tehtävä) tavoitteiden saavuttaminen kuin kaikkien Irlannissa elävien henkilöiden mahdollisuus käyttää tietyntasoisia YSV-palveluja kohtuuhinnalla ja samoin laatuedellytyksin.
In that regard, the Commission considered that the Irish authorities had not made a manifest error by qualifying as SGEIs certain services going beyond those offered by the public social security scheme and accepted, in consequence, that the obligations at issue in the present case might be qualified as SGEI obligations within the meaning of Community law (recitals 42 to 49 to the contested decision).
Se katsoi tässä suhteessa, etteivät Irlannin viranomaiset olleet tehneet ilmeistä virhettä pitäessään yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun velvoitteina palveluja, jotka ovat laajempia kuin julkisen sosiaaliturvajärjestelmän tarjoamat palvelut, ja myönsi näin ollen, että tässä yksittäistapauksessa kyseessä olevia velvoitteita voidaan pitää yhteisön oikeudessa tarkoitettuina julkisen palvelun velvoitteina (riidanalaisen päätöksen 42–49 perustelukappale).
The Commission then found, in substance, that the application of the RES was strictly necessary in order to maintain stability on the relevant market, to neutralise the differential in risk profiles between PMI insurers and to compensate for the discharge of the SGEI obligations in question.
Tämän jälkeen komissio katsoi pääasiallisesti, että riskintasausjärjestelmän soveltaminen oli ehdottoman välttämätöntä relevanttien markkinoiden vakauden säilyttämiseksi, YSV-toimijoiden riskiprofiilien välisten vaihtelujen poistamiseksi ja kyseisten julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen korvaamiseksi.
It thus concluded that the RES was proportionate (recitals 50 to 59 to the contested decision).
Se päätti näin ollen, että riskintasausjärjestelmä oli suhteellisuusperiaatteen mukainen (riidanalaisen päätöksen 50–59 perustelukappale).
As regards the necessity of the RES, the Commission observed that economic studies had highlighted the fact that in a community rated system, and notwithstanding the open enrolment obligation, PMI insurers would, in the absence of the RES, have a strong incentive to target, using selective marketing strategies, for example, low-risk, healthy consumers in order to be able to charge a lower community rate then their competitors.
Se totesi riskintasausjärjestelmän välttämättömyydestä, että taloudellisissa tutkimuksissa oli kiistattomasti ilmennyt, että YSV-toimijat ovat yhteisessä hinnoittelujärjestelmässä ja vapaasta liittymisoikeudesta huolimatta erittäin taipuvaisia riskintasausjärjestelmän puuttuessa esimerkiksi valikoivien markkinointistrategioiden avulla keskittymään kuluttajiin, joiden aiheuttama riski on vähäinen ja joiden terveydentila on hyvä, voidakseen vahvistaa sellaisen yhteisen vakuutusmaksun, joka on pienempi kuin niiden kilpailijoilla.
The Commission also observed that, in those circumstances, even in the absence of active risk selection, consumers would be likely to change insurers, which could give rise to spiralling costs for PMI insurers whose risk profile is made up of a greater proportion of insured persons in poor health.
Se totesi myös, että näissä olosuhteissa, vaikka riskiä ei ollutkaan aktiivisesti valittu, kuluttajat saattaisivat vaihtaa vakuutuksenantajaa, mikä saattaisi aiheuttaa nousevan kustannuskierteen niille YSV-toimijoille, joiden riskiprofiili muodostuu suuremmasta osuudesta huonon terveyden omaavia vakuutettuja.
As regards the Irish PMI market, the Commission considered, in light of the Report of the Society of Actuaries in Ireland of April 2002 and the available data, that the situation could change and lead to a ‘spiralling down’ since some PMI insurers had attempted to attract young and presumably healthier consumers, by means of a strategy based on risk selection rather than one of quality or efficiency (footnote 9 to the contested decision).
Komissio totesi Irlannin YSV-markkinoista Irish Society of Actuaries’in huhtikuussa 2002 antaman kertomuksen ja käytettävissä olleiden tietojen perusteella, että nykyinen tilanne saattoi muuttua ja päätyä ”kuolinkierteeseen”, koska tietyt YSV-toimijat olivat yrittäneet saada asiakkaikseen nuoria ja, oletettavasti, terveitä kuluttajia käyttämällä pikemminkin riskien valintaan kuin laatuun ja tehokkuuteen liittyvää strategiaa (riidanalaisen päätöksen alaviite 9).
Consequently, the Commission concluded that although such market instability had not yet been observed, the danger of risk selection on the Irish PMI market based on community rating could not be excluded, so that it was necessary to maintain stability on that market by introducing the RES, which ensured an appropriate distribution of risks on that market.
Se katsoi näin ollen, että vaikka markkinoilla ei vielä ollut havaittu epävakautta, yhteiseen hinnoitteluun perustuvaa vaaraa riskinvalinnasta ei voitu pitää mahdottomana Irlannin YSV-markkinoilla, joten näiden markkinoiden vakaus oli välttämätöntä turvata ottamalla käyttöön riskintasausjärjestelmä, jolla taataan riskien asianmukainen jakautuminen kyseisillä markkinoilla.
In fact, in a PMI market with a risk-based rating, the RES would not be necessary (recitals 50 to 52 to the contested decision).
Sellaisilla YSV-markkinoilla, joilla hinnoittelu perustuu riskiin, riskintasausjärjestelmää ei nimittäin tarvittaisi (riidanalaisen päätöksen 50–52 perustelukappale).
As regards the proportionality of the RES, the Commission observed, in substance, that an unequal distribution of risks among PMI insurers did not lead automatically to the activation of the RES, but that the RES would be activated when certain conditions were met and, in particular, when certain percentages of risk differential were reached.
Riskintasausjärjestelmän suhteellisuudesta komissio totesi pääasiallisesti, että riskien epätasainen jakaantuminen YSV-toimijoiden kesken ei automaattisesti aiheuttanut riskintasausjärjestelmän käynnistymistä vaan että se käynnistyi tiettyjen edellytysten täyttyessä ja etenkin silloin, kun tietyt riskierojen prosentuaaliset määrät oli saavutettu.
It further observed that the RES limited transfers of payments between PMI insurers to the level strictly necessary to neutralise the differential between their risk profiles.
Se huomautti, että YSV-toimijoiden välinen maksuliikenne rajoitettiin riskintasausjärjestelmällä vain liikenteeseen, joka oli ehdottoman välttämätön riskiprofiilien välisten erojen poistamiseksi.
It considered that a system which compensates PMI insurers for expenditure incurred in covering ‘bad’ risks in excess of the market average was strictly necessary to compensate for the SGEI obligations with which they are entrusted, which prohibit them from setting premiums by reference to the risk insured and from rejecting ‘bad’ risks.
Se katsoi, että järjestelmä, jolla YSV-toimijoille korvattiin ne kustannukset, joita niille oli aiheutunut markkinoiden keskimääräistä riskiä suurempien, ”huonojen” riskien kattamisesta, oli ehdottoman välttämätön, jotta ne voisivat täyttää niiden tehtäväksi annetut julkisen palvelun velvoitteet, jotka kieltävät niitä vahvistamasta vakuutusmaksuja vakuutetun riskin perusteella ja hylkäämästä ”huonoja” riskejä.
The Commission also observed that not all payments by PMI insurers to insured persons were equalised, as the RES provided for a specific ceiling corresponding to the level of benefits received by most insured persons on the Irish PMI market, to the exclusion of ‘luxury’ services.
Komissio totesi lisäksi, etteivät kaikki YSV-toimijoiden vakuutetuille maksamat korvaukset aiheuttaneet tasausta, koska riskintasausjärjestelmässä määrättiin tietystä enimmäismäärästä, joka vastaa niiden etuuksien tasoa, jotka suurimmalla osalla Irlannin YSV-markkinoiden vakuutetuista on, luetaan pois ”ylellisyysetuudet”.
It also observed that the RES took account of the average costs of the insurer generated by claims for reimbursement in such a way as to avoid an equalisation of the average cost per cell of insured persons and to allow the PMI insurers to keep the benefit of their own efficiencies. Last, the Commission
Se huomautti myös, että riskintasausjärjestelmässä otettiin huomioon ne keskimääräiset kustannukset, joita vakuutuksenantajalle aiheutui korvaushakemuksista, jotta vältettäisiin vakuutettujen ryhmien ryhmäkohtaisen keskikustannuksen tasaaminen
2008 — CASE T-289/03 considered that the RES limited the application of the health status weight, for the purpose of determining the risk profile, to 50% of the observed use of hospital facilities (also called ‘market experience’), which was an additional guarantee to encourage insurers to promote shorter hospital stays, early detection and best practice generally.
Lopuksi se katsoi, että riskintasausjärjestelmällä rajoitettiin terveydentilaan liittyvän painotuskertoimen soveltaminen riskiprofiilia määritettäessä 50 prosenttiin todetusta sairaalavoimavarojen käytöstä (tätä kutsutaan myös ”markkinakokemukseksi”, joka oli lisätae sille, että vakuutuksenantajia kannustettaisiin myötävaikuttamaan sairaalaoleskelujen keston lyhenemiseen, sairauksien varhaiseen toteamiseen ja yleensä hyvään hoitoon.
The Commission noted that, in consequence, the RES never equalised the entire market risk differential (recitals 27, 28 and 53 to 57 to the contested decision).
Se huomautti, ettei riskintasausjärjestelmällä näin ollen koskaan tasattaisi markkinoiden koko riskinvaihtelua (riidanalaisen päätöksen 27, 28 ja 53–57 perustelukappale).
The Commission concluded that, even if the compensation for SGEI obligations must be regarded as State aid within the meaning of Article 87(1) EC, the aid element was compatible with the common market under Article 86(2) EC, without prejudice to its compatibility with other rules of Community law, in particular with the third non-life insurance directive, examination of which must take place in the appropriate procedures (recitals 60 and 61 to the contested decision).
Komissio totesi lopuksi, että vaikka julkisen palvelun velvoitteiden korvaamista olikin pidettävä EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, tuki soveltui yhteismarkkinoille EY 86 artiklan 2 kohdan nojalla, tämän estämättä sen mahdollista yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden muiden sääntöjen kanssa, etenkin kolmannen henkivakuutusdirektiivin kanssa, jota olisi tarkasteltava asianmukaisissa menettelyissä (riidanalaisen päätöksen 60 ja 61 perustelukappale).
By letter of 2 June 2003, in response to the applicants’ letter of 7 May 2003, the Commission informed the applicants that it had concluded that the RES did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or could be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) EC.
Komissio ilmoitti kantajille 2.6.2003 päivätyllä kirjeellä kantajien 7.5.2003 päivättyyn kirjeeseen vastatessaan katsoneensa, ettei riskintasausjärjestelmä ollut EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki tai että se voitiin EY 86 artiklan 2 kohdan nojalla katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
By letter of 6 June 2003, the Commission, at the applicants’ request, sent the applicants a copy of the contested decision, which they received on 11 June 2003.
Komissio lähetti kantajille näiden pyynnöstä 6.6.2003 päivätyllä kirjeellä jäljennöksen riidanalaisesta päätöksestä, ja kantajat saivat sen 11.6.2003.
By letter of 23 July 2003, the Commission confirmed to the applicants that the contested decision involved rejection of their complaint and, in response to a further request, sent them a list of seven economic studies submitted in support of the notification by the Irish authorities, which, according to the Commission, were ‘publicly available’.
Komissio ilmoitti 23.7.2003 päivätyllä kirjeellä kantajille, että riidanalaisesta päätöksestä seurasi niiden kantelun hylkääminen, ja lähetti kantajille niiden esittämään toiseen pyyntöön vastatessaan luettelon seitsemästä tutkimuksesta, jotka oli esitetty Irlannin viranomaisten suorittaman tiedoksiannon tueksi ja täsmensi, että ne olivat ”julkisia”.
Procedure and forms of order sought by the parties
Oikeudenkäynti ja asianosaisten sekä väliintulijoiden vaatimukset
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 20 August 2003, the applicants brought the present action.
Kantajat ovat nostaneet nyt esillä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 20.8.2003 jättämällään kannekirjelmällä.
Pursuant to Article 14(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court decided to allocate the case to a chamber of extended composition.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on työjärjestyksensä 14 artiklan 1 kohdan nojalla päättänyt siirtää asian käsiteltäväksi laajennetussa ratkaisukokoonpanossa.
By separate document lodged at the Court Registry on the same date, the applicants requested the Court, in accordance with Article 76a of the Rules of Procedure, to adjudicate under an expedited procedure.
Kantajat ovat samana päivänä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon toimittamallaan erillisellä asiakirjalla vaatineet työjärjestyksen 76 a artiklan mukaisesti, että asia ratkaistaisiin nopeutetussa menettelyssä.
By letter of 5 September 2003, the defendant submitted its observations on that request.
Vastaaja on 5.9.2003 päivätyllä kirjeellä esittänyt tätä vaatimusta koskevat huomautuksensa.
By letter of 23 September 2003, the Court informed the applicants that it had decided to reject the request for an expedited procedure.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 23.9.2003 päivätyllä kirjeellään ilmoittanut kantajille päätöksestään hylätä nopeutettua käsittelyä koskevan vaatimuksen.
By documents lodged at the Court Registry on 27 November and 12 and 17 December 2003 respectively, Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI requested leave to intervene in the proceedings in support of the defendant.
Irlanti, Alankomaiden kuningaskunta ja YTL ovat vastaavasti 27.11.2003 ja 12.12. sekä 17.12.2003 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon jättämillään asiakirjoilla vaatineet, että ne hyväksyttäisiin väliintulijoiksi tässä asiassa tukemaan vastaajan vaatimuksia.
By orders of 3 February and 2 April 2004, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court granted, first, Ireland and the Kingdom of the Netherlands, and then the VHI, leave to intervene in support of the form of order sought by the defendant.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaoston puheenjohtaja on 3.2.2004 ja 2.4.2004 antamillaan määräyksillä hyväksynyt Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan sekä YTL:n vastaajan vaatimuksia tukeviksi väliintulijoiksi tässä oikeudenkäynnissä.
By letter of 28 April 2004, Ireland objected to a request for confidential treatment submitted by the applicants and requested the Court to communicate to it a complete set of all the procedural documents.
Irlanti on 28.4.2004 vastustanut hakemusta, jolla kantajat ovat vaatineet, että asia käsiteltäisiin luottamuksellisesti, ja vaatinut, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaisi sille kaikki oikeudenkäyntiasiakirjat täydellisinä.
By order of 4 March 2005, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court rejected the applicants’ request for confidential treatment vis-à-vis Ireland and ordered that a complete version of the procedural documents be sent to that Member State.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaoston puheenjohtaja on 4.3.2005 antamallaan määräyksellä hylännyt kantajien vaatimuksen siitä, että asia olisi käsiteltävä luottamuksellisesti Irlantiin nähden, ja määrännyt, että Irlannille on annettava oikeudenkäyntiasiakirjojen täydelliset versiot.
The interveners lodged their statements in intervention and the applicants lodged their observations on those statements within the prescribed periods.
Väliintulijat ovat jättäneet väliintulokirjelmänsä ja kantajat ovat jättäneet niitä koskevat huomautuksensa asetetuissa määräajoissa.
By separate document registered at the Court Registry on 22 June 2005, the applicants submitted an application for interim measures pursuant to Articles 242 EC and 243 EC, which was registered as Case T-289/03 R, seeking suspension of the implementation of Article 1 of the contested decision.
Kantajat ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamossa 22.6.2005 rekisteröidyllä erillisellä asiakirjalla tehneet numerolla T-289/03 R rekisteröidyn hakemuksen, jossa ne ovat EY 242 ja EY 243 artiklan nojalla vaatineet määräämään välitoimia, joilla lykätään riidanalaisen päätöksen 1 artiklan täytäntöönpanoa.
By letter of 1 July 2005, the applicants withdrew their request for interim measures.
Kantajat ovat 1.7.2005 päivätyssä kirjeessään luopuneet välitoimien määräämistä koskevasta vaatimuksestaan.
By order of 12 September 2005, the President of the Court ordered that Case T-289/03 R be removed from the register and reserved the decision on costs.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on 12.9.2005 antamassaan määräyksessä määrännyt, että asia T-289/03 R on poistettava rekisteristä ja että oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.
On 19 January 2006, the applicants lodged a request for priority treatment under Article 55(2) of the Rules of Procedure.
Kantajat ovat 19.1.2006 jättäneet hakemuksen, jossa ne ovat työjärjestyksen 55 artiklan 2 kohdan nojalla vaatineet, että asian käsittelylle on annettava etusija.
The defendant, Ireland and the VHI submitted their observations on that request.
Vastaaja, Irlanti ja YTL ovat jättäneet tätä hakemusta koskevat huomautuksensa.
Upon hearing the report of the Judge Rapporteur, the Court (Third Chamber, Extended Composition) decided to open the oral procedure and to give the case priority treatment pursuant to Article 55(2) of the Rules of Procedure and, in the context of the measures of organisation of procedure provided for in Article 64 of the Rules of Procedure, invited the parties to answer a number of written questions before the hearing.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto) on esittelevän tuomarin kertomuksen nojalla päättänyt aloittaa suullisen käsittelyn ja päättänyt työjärjestyksen 55 artiklan 2 kohdan nojalla antaa asian käsittelylle etusijan, ja se on työjärjestyksen 64 artiklassa määrättynä prosessinjohtotoimena kehottanut asianosaisia vastaamaan ennen istuntoa kirjallisiin kysymyksiin.
The parties answered those questions within the periods prescribed.
Asianosaiset ovat vastanneet näihin kysymyksiin asetetuissa määräajoissa.
The parties submitted oral argument and their answers to the oral questions put by the Court at the hearing on 7 March 2007.
Asianosaisten vaatimukset ja niiden vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin kysymyksiin on kuultu 7.3.2007 pidetyssä istunnossa.
— order the defendant to pay the costs;
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
— declare the arguments which Ireland and the VHI derive from Article 87(1) EC inadmissible;
– jättää tutkittavaksi ottamatta Irlannin ja YTL:n EY 87 artiklan 1 kohtaa koskevat lausumat
— order the interveners to pay the costs.
– velvoittaa väliintulijat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The defendant and the supporting interveners contend that the Court should:
Vastaaja ja sitä tukevat väliintulijat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— order the applicants to pay the costs.
– velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.