natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case study on the INTERREG IIC programme North-Western Metropolitan Area f/WMA)
Ne ovat käytännössä osallistuneet huomattavassa määrin hankkeiden yhteisrahoitukseen, mikä korostaa niiden suurta kiinnostusta transnationaalista yhteistyötä kohtaan.
A total of 51 separate projects applications were presented to the Programme Steering Committee of the INTERREG IIC-programme for North-Western Metropolitan Area (NWMA).
Esimerkkitapaus: Interreg II C -ohjelma "Luoteis-Euroopan suurkaupungit (NWMA)""'
They are mainly a "summary " of mid-term evaluations drafted for specific programmes.
'" Kyse on lähinnä tiettyjä ohjelmia koskevien väliarviointien kokoavasta tarkastelusta.
success of a programme (more decisive is their quality), one could however expect more project applications.
Interreg II C -ohjelman "Luoteis-Euroopan suurkaupungit (NWMA)" ohjauskomitealle esitettiin yhteensä 51 hankehakemusta.
Despite a wide range of publicity material and events that have raised awareness as well as valuable support and assistance from the national contacts and the Secretariat, one reason for this situation could have been the lack of a focused publicity strategy, especially among spatial planning organisations.
Monipuolisesta esittelymateriaalista, erilaisista tiedotustilaisuuksista sekä maakohtaisten yhteyshenkilöiden ja sihteeristön arvokkaasta tuesta ja avusta huolimatta yksi syy hakemusten vähyyteen saattaa olla se, että erityisesti aluekehityksestä vastaavilta organisaatioilta puuttui kohdennettu tiedotusstrategia.
The number of project ideas that were not developed into formal applications also points to another potential reason, which is a deficit in the project development process.
Lisäksi läheskään kaikkien hankeideoiden pohjalta ei laadittu muodollista hakemusta, mikä viittaa siihen, että toinen mahdollinen syy ovat hankkeiden kehittelyyn liittyneet epäkohdat.
The mid-term evaluation observes that the time period between project preparation and submission to the programme varied considerably between projects due to negotiations over content and the formation/strengthening of transnational partnerships.
Ohjelman väliarvion mukaan hankkeiden valmistelun ja hanke-ehdotusten esittämisen välisen ajanjakson pituus vaihteli huomattavasti hankkeesta toiseen, mikä johtui hankkeiden sisältöä ja transnationaalisten kumppanuuksien luomista tai vakiinnuttamista koskevista neuvotteluista.
It seems that the main bottlenecks during lhe drafting phase were.
Valmisteluvaiheessa pullonkaulaksi näyttivät muodostuvan pääasiassa
• difficulties in developing and strengthening the transnational partnership.
• transnationaalisen kumppanuussuhteen kehittämiseen ja lujittamiseen liittyvät ongelmat • yhteisrahoituksen toteuttaminen, myös aiekirjelmien saanti kaikilta kumppaneilta • yhteistyöorganisaatioiden väliset kulttuurierot • hakuprosessin monimutkaisuus.
• implementing of matching funding including receipt of letters of intent from all partners.
Hankkeiden arvioinnin hoiti pääasiassa sihteeristö ilman ulkopuolista asiantuntija-apua.
• cultural differences between partner organisations • complexity of the project application process.
Intensiivisen arviointiprosessin päätyttyä 90 prosenttia ehdotuksista esitettiin ohjauskomitealle ja lopulta hyväksyttiin, tosin tietyin ehdoin.
After an efficient appraisal process that was largely undertaken by the Secretarial without the need for external expertise.
Yleisin ehto oli hankkeen budjetin tarkistaminen ja erityisesti rahoitusosuuksien perusteleminen.
90rr of the proposals were presented to the PSC and "eventually selected", albeit with conditions. The most common condition related to the need to revise the project budget and in particular to justify matching funds.
Koska toimenpideohjelmassa ei määrätä yksityiskohtaisesti hankkeiden valintamenettelyistä, asianmukaisesta menettelystä oli vaikea päästä yksimielisyyteen.
As detailed project selection procedures were not contained in the Operational Programme, the process of reaching a consensus on the appropriate procedures was difficult.
Se, että lähes kaikki hakemukset hyväksyttiin, herättää kysymyksiä valittujen hankkeiden laadusta.
The close similarity between project applications and approval raises some questions concerning the quality of selected projects, as consultations in the Member States point towards a variable quality of projects across countries and between measures.
Jäsenvaltioissa käydyt keskusteluthan ovat antaneet viitteitä siitä, että hankkeiden laatu vaihtelee maittain ja toimenpidekokonaisuuksittain.
The projects approved were contracted on the basis of the "lead applicant principle"""' and the official confirmation is formalised by a Grant Offer Letter.
Hyväksyttyjä hankkeita koskevat sopimukset tehtiin "päähakija"-periaatteenlsl' mukaisesti ja tuen myöntäminen vahvistettiin virallisesti kirjeitse (Grani Offer Leiter).
The use of the "lead applicant principle" to fund selected projects has certainly facilitated the provision of matching funds, but it may also have contributed to restricting the number of project applications in certain Member States as the number of project applications have closely reflected the available funds within national envelopes.
"Päähakija"-peri-aatteen soveltaminen valittujen hankkeiden rahoituksessa on varmasti helpottanut yhteisrahoituksen järjestämistä.
At the same time, it has caused some problems for projects in terms of the designation of the lead partner and the overall size of the budget (at least one project substantially reduced its budget to fit the national envelope of a Member State).
Tämä taas on rajoittanut hankkeiden välistä kilpailua ja aiheuttanut lisäksi hankkeen vetäjän nimeämiseen ja kokonaisbudjettiin liittyviä ongelmia (ainakin yhden hankkeen budjettia pienennettiin huomattavasti jäsenvaltiokohtaisia määrärahoja silmällä pitäen).
There has been some concern, particularly among project promoters, that the time period between selection and receipt of the Grant Offer Letter is too long, and that the delay has created some difficulties for the transnational partnership.
Erityisesti hankkeiden toteuttajat ovat olleet huolissaan siitä, että hankkeiden valinnan ja tuen myöntämistä koskevan kirjeen saapumisen välinen aika on liian pitkä ja aiheuttaa ongelmia transnationaalisissa kumppanuussuhteissa.
While this delay relates mainly to the different contracting requirements of each Member State and the requirements to amend most projects before final approval, at least one project was delayed in its implementation due to differing views on who should be responsible for signing the letter - the Member States or the Secretariat.
Viivytys johtuu pääosin jäsenvaltioiden erilaisista sopimusten tekoon liittyvistä vaatimuksista ja siitä, että useimpia hankkeita on vielä tarkistettava ennen lopullista hyväksyntää.
The requirement to distinguish between Objective 1 and non-Objective I funds has also led to the creation of separate bank accounts and the need to closely monitor projects in terms of location of partners.
Ainakin yhden hankkeen täytäntöönpano viivästyi siksi, ettei päästy yhteisymmärrykseen siitä, onko myöntämiskirjeen allekirjoittaminen jäsen valtioiden vai sihteeristön tehtävä.
The 45 projects currently implemented show a strong emphasis on urban development / regeneration, transport policies and planning, environment and cultural heritage and
Lisäksi vaatimus pitää tavoite 1 -alueille suunnatut varat erillään muista tukivaroista on johtanut erillisten pankkitilien avaamiseen ja edellyttää hankkeiden tarkkaa seurantaa kumppaneiden sijaintipaikkojen osalta.
The lead partner is financially responsible for the financial implementation of the project; funds are laken from the national envelope of the Member Slate of the lead project partner.
'°" Hankkeen vetäjällä on taloudellinen vastuu hankkeen rahoituksen toteutumisesta. Asianmukaiset varat otetaan sille jäsenvaltiolle myönnetyistä määrärahoista, josta hankkeen vetäjä on kotoisin.
information communication technology.
Parhaillaan toteutettavat 45 hanketta keskittyvät voimakkaasti kaupunkien kehittämiseen tai uudistamiseen, liikennepolitiikkaan ja -suunnitteluun, ympäristöasioihin, kulttuuriperintöön sekä tieto- ja viestintäteknologiaan.
The main issues running throughout projects relate to spatial planning, regional networking, strengthening/development of wider partnerships and sustainable development.
Niissä painottuvat kauttaaltaan aluesuunnitteluun, alueelliseen verkottumiseen, entistä laajempien kumppanuussuhteiden vahvistamiseen tai kehittämiseen ja kestävään kehitykseen liittyvät kysymykset.
These 45 projects involve 369 partners:187
Hankkeisiin osallistuu yhteensä
• An examination of projects selected shows that United Kingdom partners have the widest participation in the programme with involvement in 20 selected projects, followed by the Netherlands (17), Belgium (14), France (13), Ireland (12).
• Valittujen hankkeiden tarkastelu osoittaa, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevat kumppanit ovat ahkerimmin mukana ohjelmassa, sillä ne osallistuvat 20 hankkeeseen.
• The project leadership role is mainly assumed by Dutch project partners (16), and followed by the United Kingdom (9), Belgium (8). France (6), Germany (3), Ireland (2) and Luxembourg (1).
Seuraavina tulevat Yhdistynyt kuningaskunta (9), Belgia (8).
All projects have the participation of national ministries and/or regional and local authorities, and many include the participation of other relevant public bodies such as universities/planning institutes and development agencies.
Kaikkiin hankkeisiin osallistuu jäsenvaltioiden ministeriöiden edustajia tai alue- ja paikallisviranomaisia tai molempia. Lisäksi monissa hankkeissa on mukana muita keskeisiä julkisia organisaatioita, kuten yliopistoja, suunnittelulaitoksia ja kehittämistoimistoja.
However, it is evident that much of the implementation of projects will be undertaken by external experts and that the majority of ERDF funds is often allocated to consultants (up to 80% of project costs in some cases).
Tästä huolimatta on kiistaton tosiasia, että hankkeiden täytäntöönpanosta huolehtivat pitkälti ulkopuoliset asiantuntijat ja että EAKR:n myöntämistä tukivaroista osoitetaan usein suurin osa konsulttipalveluihin (joissakin tapauksissa jopa 80 % hankkeen kustannuksista).
This is a clear demonstration of the lack of capacity within certain organisations but also points towards the difficulties of involving public officials in such projects.
Tämä on selkeä osoitus tiettyjen organisaatioiden valmiuksien puutteesta mutta antaa lisäksi viitteitä siitä, miten vaikeaa viranomaisten sitouttaminen tällaisiin hankkeisiin voi olla.
On the other hand, the specific expertise of many external experts can provide an important additional benefit to public organisations.
Toisaalta monilla ulkopuolisilla asiantuntijoilla on eritysosaamista, joka voi tuoda merkittävää lisähyötyä julkisille organisaatioille.
Despite the common themes running throughout many projects, contacts and linkages between projects have been limited to date and selection is often subject to the condition that linkages and complementarity are established.
Vaikka monissa hankkeissa keskitytään samoihin aiheisiin, hankkeiden väliset kontaktit ja yhteydet ovat tähän mennessä olleet vähäisiä. Hankkeiden valinnan ehtona onkin usein yhteyksien luominen ja täydentävyydestä huolehtiminen.
There is some evidence that a number of the selected projects are not good examples of transnational cooperation.
Valituista hankkeista muutamat näyttävät osoittautuneen huonoiksi esimerkeiksi transnationaalisesta yhteistyöstä.
The issue of establishing and strengthening transnational partnerships throughout the entire life cycle of a project is therefore an essential aspect of project related cooperation.
Niinpä transnationaalisten kumppanuussuhteiden luominen ja vahvistaminen hankkeen koko elinkaaren ajan on keskeinen näkökohta hankepohjaisessa yhteistyössä.
The mid-term evaluation is relatively clear on this aspect:
Väliarviossa tästä esitetään melko selkeitä näkemyksiä:
• While various administrative and cultural difficulties created obstacles for some projects, many of the partnerships were centred on existing core relationships from other joint projects or as members of existing transnational networks.
• Erilaiset hallinnolliset ja kulttuuriset ongelmat hankaloittivat joidenkin hankkeiden toteuttamista.
Newly created partnerships were more problematic and some projects faced a delay in selection due to the late withdrawal of a partner - "minimum partnerships" can prove costly as one project promoter commented.
Usein hankekumppanuudet rakentuivat kuitenkin aiempien yhteisten hankkeiden yhteydessä muodostettujen keskeisten suhteiden ympärille tai niissä oli mukana nykyisten transnationaalisten verkostojen jäseniä.
• The issue of agreements between partners has been highlighted by the use of the "lead applicant principle", which means that the lead organisation is financially responsible for all aspects of the project.
Tuoreet kumppanuussuhteet olivat ongelmallisempia, ja muutamien hankkeiden valinta viivästyi yhden kumppanin vetäydyttyä pois viime hetkellä.
While some transnational partnerships have established agreements, there is some concern that a number of selected projects are not fully aware of the implications of the Lead Applicant Principle and have not signed such agreements.
Kumppaneiden mahdollisimman vähäinen määrä voikin tulla kalliiksi, kuten eräs hankkeen toteuttaja totesi.
In view of the possible implications and in recognition of the existence of some "minimal partnerships", sometimes based on "shotgun marriages", it is considered imperative that all lead partners are made aware of the situation and strongly encouraged to sign agreements between all partners.
Lisäksi hankekumppaneiden vastuualueiden ja toimivallan välillä näyttäisi olevan epäsuhtaa esimerkiksi silloin, kun suuri alueyhteisö tekee yhteistyötä pienen kunnan kanssa tai yksityinen elin kohtaa yhteisrahoitukseen liittyviä vaikeuksia.
• Project implementation, particularly in large transnational partnerships, can be problematic in the absence ol' appropriate project management structures.
• "Päähakija"-periaatteen soveltaminen on nostanut esiin kysymyksen kumppaneiden välisistä sopimuksista. Periaatteen mukaan hankkeen vetäjänä toimiva organisaatio vastaa taloudellisesti hankkeen kaikista osa-alueista.
The most common project structures are based around a core management committee of key
Osa transnationaalisista kumppanuuksista perustuu sopimuksiin, mutta jotkut tahot ovat huolissaan siitä, että
partner organisations and various working groups or national committees.
Hankkeiden hallintorakenteen ydin on useimmiten keskeisten kumppaniorganisaatioiden ja erilaisten työryhmien tai jäsenvaltiokohtaisten komiteoiden edustajista koostuva hallintokomitea.
The lead partner or a project generali}' takes day-to-day management of the project coordinator (project coordinators are sometimes external experts recruited specifically to manage the project).
Hankkeen vetäjä toimii yleensä hankkeen koordinaattorina ja hoitaa päivittäisen hallinnoinnin (joskus koordinaattorina toimivat ulkopuoliset asiantuntijat, jotka nimenomaan on palkattu hallinnointitehtäviin).
Case study on the INTERREG IIC programme Baltic Sea Area (BSA)m
Esimerkkitapaus: Interreg II C -ohjelma "Itämeren alue (BSA)"m
As a result of a well-marketed INTERREG IIC-programme for the Baltic Sea Area (BSA). interest among potential project applicants was very high.
Koska Interreg II C -ohjelman "Itämeren alue (BSA)" markkinointi oli tehokasta, potentiaalisten hakijoiden kiinnostus oli erittäin suuri.
The BSA-programme has been implemented through three "project application rounds", the l'irsi two generating 77 applications"" and leading to 38 project approvals.
BSA-ohjehnan toteuttamiseksi järjestettiin kolme "hakukierrosta". Kahdella ensimmäisellä kierroksella esitettiin 77 hanke hakemustapa hyväksyttiin 38 hanketta.
Applications were swiftly and professionally appraised and selected, and award letters were sent out quickly once decisions had been ratified.
Hakemusten arviointi ja hankkeiden valinta oli ripeää ja ammattimaista, ja myöntämiskirjeet lähetettiin vastaanottajille pikaisesti päätösten hyväksymisen jälkeen.
The closing date for the third project application round was I June 1999.
Kolmannen kierroksen hakuaika päättyi 1. kesäkuuta 1999.
15 project applications had been received and the Common Secretariat has proposed the approval of 11 of the projects, in some cases with conditions or recommendations.
Hakemuksia oli vastaanotettu 15, ja yhteinen sihteeristö oli ehdottanut 11 hankkeen hyväksymistä, joissakin tapauksissa tietyin ehdoin tai suosituksin.
Previous research on transnational cooperation has already demonstrated that the initiation and development of cooperation project takes considerable time and effort.
Aikaisemmat tutkimukset transnationaalisesta yhteistyöstä ovat jo osoittaneet, että yhteistyöhankkeiden alullepano ja kehitteleminen vaatii paljon aikaa ja työtä.
Projects funded under the BSA Programme often involved a long gestation period.
BSA-ohjelmasta rahoitettujen hankkeiden valmisteluvaihe kesti usein varsin kauan.
In a small number ol'cases, the time-period between identifying the concept or idea to submitting the application was six months or less, but most projects took a year or more to develop (up to three years in a few cases).
Muutamissa tapauksissa hankeidean tai -hahmotelman syntymisestä hakemuksen jättämiseen kului korkeintaan puoli vuotta, mutta useimpien hankkeiden valmistelu kesti vähintään vuoden (eräissä tapauksissa jopa kolme vuotta).
Pre-existing links were often crucial.
Olemassa olevilla yhteyksillä oli monesti ratkaiseva merkitys.
In virtually all cases, the Secretariat played a useful role in advising on project preparation, mostly through "applicant seminars" and bilateral contacts.
Sihteeristöllä oli tärkeä rooli käytännössä kaikissa tapauksissa, sillä se antoi hyödyllisiä neuvoja hankkeiden valmistelusta.
National members of the Monitoring Committee and Steering Committee also provided helpful advice.
Myös seuranta- ja ohjauskomitean maakohtaiset jäsenet antoivat hyödyllisiä neuvoja.
However, the preparation of cooperation projects generally involved three basic challenges for applicants:
Yhteistyöhankkeiden valmisteluun liittyi yleensä kolme hakijoiden kannalta keskeistä haastetta:
• The Programme regulations and application procedures were considered complex, although they only caused real difficulties for those applicants without previous experience of preparing programme applications.
• Ohjelmaa koskevia sääntöjä ja soveltamismenettelyjä pidettiin monimutkaisina, vaikka ne aiheuttivat todellisia ongelmia ainoastaan niille hakijoille, joilla ei ollut aiempaa kokemusta ohjelmahakemusten laatimisesta.
A widespread complaint was the overlap between questions on the application form. • The process of partner identification, communication and coordination was sometimes laborious and time-consuming.
Monet valittivat hakulomakkeen kysymysten päällekkäisyyttä.
Successful applicants normally signed a contract with the Joint Financial Body (IB Schleswig-Holstein).
• Kumppaneiden löytäminen, viestintä ja koordinointi oli toisinaan työlästä ja vei paljon aikaa.
The 38 projects approved from the first and second rounds involve a total of 403 project partners.
• Rahoitustaulukon laadinta oli ongelmallista.
A more detailed assessment reveals the following structural features of cooperation:
Vaikeudet liittyivät osittain maakohtaisen rahoituksen varmistamiseen, mutta pääasiassa ongelmia aiheutti
3 of which were withdrawn
'°" Joista kolme peruutettiin.
• In terms of overall number of partners involved, Germany has the largest number of project partners (101 in total) with Finland and Sweden ranking next with 91 and 83 partners respectively.
• Hankkeisiin osallistuvien kumppaneiden kokonaismäärä jakautuu siten, että osallistujia on eniten Saksasta (yhteensä 101 hankekumppania) ja seuraavaksi eniten Suomesta (91) ja Ruotsista (83).
There is a considerable drop to the next Polish total of 34 and the Danish total of 29 project partners, before falling again to the other countries all with fewer than 20 partners.
Ero seuraavina tuleviin Puolaan (34) ja Tanskaan (29) on huomattava, ja muiden maiden osallistujamäärät ovat vielä vaatimattomampia ja jäävät alle 20:n.
• Germany also has the project leadership role (14 projects in total) most frequently.
• Myös hankkeen vetäjä on useimmiten peräisin Saksasta (yhteensä 14 tapauksessa).
Sweden leads nine projects, Finland eight and Denmark seven.
Ruotsalainen kumppani toimii vetäjänä yhdeksässä, suomalainen kahdeksassa ja tanskalainen seitsemässä hankkeessa.
• In terms of national representation in the projects, Sweden ranks highest of the EU Member States with involvement in some capacity in 33 projects while Germany is involved in 31 and Finland in 26 projects.
• Tarkasteltaessa maakohtaista edustusta eri hankkeissa Ruotsi sijoittuu EU:n jäsenvaltioista parhaiten. Se on eri tavoin mukana yhteensä 33 hankkeessa, kun taas Saksa osallistuu 3 Leen ja Suomi 26 hankkeeseen.
The other national figures are lower, with Poland (19) having a higher involvement than Denmark (18).
Muiden maiden kohdalla vastaavat luvut ovat pienempiä, mutta Puola (19) osallistuu joka tapauksessa useampaan hankkeeseen kuin Tanska (18).
Belarus is the only country not involved in a single project.
Valko-Venäjä on ainoa maa, joka ei ole mukana yhdessäkään hankkeessa.
According to the requirement of "transnationality" contained in the Operational Programme, projects must include partners from at least three states from the Baltic Sea Area, of which at least two must come from EU Member States.
Toimenpideohjelman transnationaalisuusperiaatteen mukaan hankkeissa on oltava kumppaneita vähintään kolmesta Itämeren alueen maasta ja kumppaneista vähintään kahden on edustettava EU:n jäsenvaltioita.
The number of countries i.e. the transnationality of the projects varies considerably.
Osallistujamaiden lukumäärässä ja näin ollen hankkeiden transnationaalisuudessa on huomattavia eroja.
• The majority of projects from the first and second application rounds include three to five countries while a more limited number have a much wider transnational element.
• Useimmissa ensimmäisellä ja toisella hakukierroksella hyväksytyissä hankkeissa on mukana kolmesta viiteen maata, mutta muutamien hankkeiden transnationaalinen ulottuvuus on paljon laajempi.
The number of country partners involved in individual projects ranges from single representatives per country to multiple partners from certain countries.
Maakohtaisten osallistujien määrä yksittäisissä hankkeissa vaihtelee yhdestä ainoasta useisiin.
The latter is more common for the EU Member States, while the CECs generally have only one partner represented in each project.
EU:n jäsenvaltioilla on hankkeissa useammin mukana monta maakohtaista edustajaa kuin Keskija Itä-Euroopan mailla, joista kuhunkin hankkeeseen osallistuu yleensä vain yksi yhteistyökumppani.
This is particularly true for the Baltic States that rarely have more than one partner involved in projects. • The overall number of partners involved in the projects also varies widely.
Tämä pätee erityisesti Baltian maihin, joilla on harvoin enemmän kuin yksi maakohtainen edustaja kussakin hankkeessa.
In addition to the lead partner, some projects have only a further two to three partners involved.
Joissakin hankkeissa on vetäjän lisäksi vain kaksi tai kolme muuta osallistujaa.
Of the 38 approved projects from the first two rounds, 24 have fewer than 10 partners in addition to the lead.
Kahdella ensimmäisellä kierroksella hyväksytyistä 38 hankkeesta 24:ssä on vetäjän lisäksi vähemmän kuin kymmenen yhteistyökumppania.
There are three projects with more than 20 partners.
Kolmessa hankkeessa osallistuja on enemmän kuin 20.