natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The same considerations apply, in relation to Article [39] of the Treaty, with regard to rules which impede the freedom of movement of nationals of one Member State wishing to engage in gainful employment in another Member State’ (see paragraph 97).
Samat perustelut koskevat perustamissopimuksen [39] artiklan osalta sellaisia säännöksiä, joilla rajoitetaan jäsenvaltion sellaisten kansalaisten vapaata liikkuvuutta, jotka haluavat tehdä palkkatyötä toisessa jäsenvaltiossa” (ks. 97 kohta).
I therefore consider that in the absence of valid justification, Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38 preclude national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides
Katson tällä perusteella, että koska pätevä syy puuttuu, tässä asiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään unionin kansalaisille asetettavista rajoituksista poistua lähtöjäsenvaltiostaan
15 — See also Article 2(2) of Protocol IV which provides that ‘[e]veryone shall be free to leave any country, including his own’.
15 – Ks. myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen neljännen lisäpöytäkirjan 2 artiklan 2 kappale, jossa määrätään, että ”jokainen on vapaa lähtemään mistä tahansa maasta, myös omastaan”.
Protocol IV entered into force on 2 May 1968 and has been signed by all the Member States, save the Hellenic Republic.
Neljäs lisäpöytäkirja tuli voimaan 2.5.1968, ja sen ovat allekirjoittaneet kaikki jäsenvaltiot Helleenien tasavaltaa lukuun ottamatta.
It should be recalled however that the Greek Government in pleadings at point 24 above specifically relied on Article 2(2) and (3) of Protocol IV.
On kuitenkin muistettava, että Kreikan hallitus tukeutui edellä 24 kohdassa esitetyissä huomautuksissaan neljännen lisäpöytäkirjan 2 artiklan 2 ja 3 kappaleeseen.
14 — With its accession to the EU on 1 January 2007, Romania is bound by the provisions of the EC Treaty on the rights of citizens of the Union and the legislative provisions and caselaw thereon, subject to the transitional arrangements adopted on the matter.
14 – Romaniaa sitovat sen EU:hun liittymisestä 1.1.2007 alkaen EY:n perustamissopimuksen määräykset unionin kansalaisten oikeuksista ja niitä koskeva lainsäädäntö ja oikeuskäytäntö, kuitenkaan rajoittamatta siirtymäsäännösten soveltamista.
It would appear from Article 20 of and Annex VII to the Protocol concerning the conditions and arrangements for admission of the Republic of Bulgaria and Romania to the European Union (OJ 2005 L 157 p.
Bulgarian tasavallan ja Romanian Euroopan unioniin liittymistä koskevista ehdoista ja menettelyistä tehdyn pöytäkirjan (EUVL 2005, L 157, s.
29), that Romania is bound from the date of its accession to the EU by the provisions of Directive 2004/38 save where those provisions concern, inter alia, access to the labour markets of Member States by Romanian nationals.
29) 20 artiklasta ja liitteestä VII ilmenee, että Romaniaa sitovat sen EU:hun liittymisestä alkaen direktiivin 2004/38 säännökset, paitsi siltä osin kuin ne koskevat muun muassa Romanian kansalaisten pääsyä jäsenvaltioiden työmarkkinoille.
In that regard, a number of transitional arrangements have been adopted in respect of Romania concerning the application of Art -icles 1 to 6 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968(II), p. 475).
Tuossa suhteessa Romanian osalta on hyväksytty useita siirtymätoimenpiteitä, jotka koskevat työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 1–6 artiklan soveltamista (EYVL L 257, s. 2).
As Mr Jipa’s rights as a worker are not in question before the referring court, the abovementioned transitional arrangements concerning Regulation No 1612/68 are not relevant in the context of the present case.
Koska ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa ei ole kyse Jipan oikeuksista työntekijänä, edellä mainitut siirtymätoimenpiteet, jotka koskevat asetusta N:o 1612/68, eivät ole merkityksellisiä käsiteltävänä olevassa asiassa.
Article 4 of Directive 2004/38, which concerns the rights of citizens of the Union in general, rather than citizens of the Union who are workers, is unaffected by the abovementioned transitional arrangements and applies in full to Romanian nationals from 1 January 2007.
Direktiivin 2004/38 4 artiklaa, joka koskee unionin kansalaisten oikeuksia yleisesti pikemminkin kuin sellaisten unionin kansalaisten oikeuksia, jotka ovat työntekijöitä, eivät koske edellä mainitut siirtymätoimenpiteet, ja sitä sovelletaan sellaisenaan Romanian kansalaisiin 1.1.2007 alkaen. 4
JIPA for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
JIPA ja itse asiassa monissa tämän luvun säännöksistä käsitellään maahantulo-oikeutta 16ja oleskeluoikeutta, 17tämän direktiivin 27 matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, on EY 18 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 2004/38 4 artiklan vastainen.
By the second part of its second question and the first part of its third question, the national court seeks essentially clarification on whether the ‘illegal residence’ of a Romanian national in another Member State of the Union who was repatriated on foot of the Readmission Agreement, falls within the terms ‘public policy’ or ‘public security’ provided for in Article 27 of Direct ive 2004/38 so that a restriction may be imposed by Romania on that person’s freedom of movement within the territory of another Member State.
Kansallinen tuomioistuin pyytää toisen kysymyksen toisessa osassa ja kolmannen kysymyksen ensimmäisessä osassa selventämään erityisesti sitä, kuuluuko Romanian kansalaisen, joka palautettiin takaisinottosopimuksen nojalla, ”laiton oleskelu” toisessa unionin jäsenvaltiossa direktiivin 2004/38 27 artiklassa tarkoitettujen käsitteiden ”yleinen järjestys” tai ”yleinen turvallisuus” piiriin siten, että Romania voi rajoittaa tuon henkilön vapaata liikkuvuutta toisen jäsenvaltion alueella.
In my view, Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, which reproduces much of the contents of Article 3 of Council Direct - ive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health 18must be interpreted, inter alia, in the light of the caselaw of the Court on Article 3 of Directive 64/221.
Katson, että direktiivin 2004/38 27 artiklan 2 kohtaa, jossa toistetaan suuri osa ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvien erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta
16 — See Article 5 of Directive 2004/38 on the right of entry.
Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että unionin
17 — See Chapter III of Directive 2004/38 on the right of residence.
16 – Ks. direktiivin 2004/38 5 artikla oikeudesta maahantuloon.17 – Ks. direktiivin 2004/38 III luku oleskeluoikeudesta.
Direct- ive 64/221 was repealed by Directive 2004/38 with effect from 30 April 2006.
Direktiivi 64/221 kumottiin direktiivillä 2004/38 30.4.2006 alkaen. Ks. direktiivin 2004/38 38 artiklan 2 kohta.
Pursuant to Article 18(1) EC, limitations and conditions may be imposed on the right to move and reside freely within the territory of the Member States pursuant to the EC Treaty and the measures adopted to give it effect.
Oikeudelle vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella voidaan EY 18 artiklan 1 kohdan nojalla asettaa rajoituksia ja ehtoja EY:n perustamissopimuksessa ja sen soveltamisesta annetuissa säännöksissä.
In my view, the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, which is entitled ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, regulate the circumstances in which Member States may
Näkemykseni mukaan direktiivin 2004/38 VI luvun, jonka otsikko on ”Maahantulo- ja oleskeluoikeuden rajoittaminen yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen taikka kansanterveyteen liittyvistä syistä”, säännöksissä säädetään olosuhteista, joissa jäsenvaltio voi rajoittaa unionin kansalaisten oikeutta vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella. Vaikka direktiivin 2004/38 VI luvun otsikko ei erityisesti viittaa oikeuteen poistua,
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 of public policy presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society.
JULKISASIAMIES MAZÁKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-33/07
24 tation and that derogations from that principle must be interpreted strictly.
24 kansalaisuus on asema, joka edellyttää, että tähän vapauteen tehtäviä poikkeuksia on tulkittava erityisen ankarasti.
In addition, the Court has held that a particularly restrictive interpretation of the derogations from that freedom is required by virtue of a person’s status as a citizen of the Union. 19The Court has nevertheless also held that the particular circumstances justifying recourse to the concept of public policy may vary from one country to another and from one period to another, and it is therefore necessary in this matter to allow the competent national authorities an area of discretion within the limits imposed by the Treaty. 20
19Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin myös katsonut, että ne erityisolosuhteet, joilla voidaan perustella turvautuminen yleisen järjestyksen käsitteeseen, voivat vaihdella maasta ja aikakaudesta toiseen ja että näin ollen toimivaltaisille kansallisille viranomaisille on tältä osin myönnettävä tietty harkintavalta perustamissopimuksessa asetetuin rajoituksin. 20
According to Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, ‘measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned’.
Direktiivin 2004/38 27 artiklan 2 kohdan mukaan ”yleisen järjestyksen tai yleisen turvallisuuden vuoksi toteutettujen toimenpiteiden on oltava suhteellisuusperiaatteen mukaisia, ja niiden on perustuttava yksinomaan asianomaisen henkilön omaan käyttäytymiseen”.
21It is clear, not only from the terms of Article 27(2) of Directive 2004/38, but also the settled caselaw of the Court, that restrictions imposed on grounds of public policy and for the maintenance of public security cannot be based on grounds extraneous to the individual case or on considerations of general prevention.
21 Paitsi direktiivin 2004/38 27 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan myös yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että yleisen järjestyksen ja yleisen turvallisuuden vuoksi toteutetut toimenpiteet eivät voi perustua yksittäiselle tapaukselle ulkopuolisiin syihin tai yleisestäviin näkökantoihin.
22In addition, Article 27(2) of Directive 2004/38 provides that previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for adopting such restrictions.
22Lisäksi direktiivin 2004/38 27
23According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept
artiklan 2 kohdassa säädetään, että aiemmat rikostuomiot eivät yksin saa olla perusteena tällaisten toimenpiteiden toteuttamiselle. 23
In the present case nothing in the facts, as presented by the referring court, would
Käsiteltävänä olevassa asiassa mikään kansallisen tuomioistuimen esittämä
21 — In accordance with the principle of proportionality, national measures adopted on grounds of public policy or public security must be necessary and appropriate to attain the objective pursued.
21 – Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti yleisen järjestyksen tai yleisen turvallisuuden vuoksi toteutettujen kansallisten toimenpiteiden on oltava tarpeellisia tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi ja tähän soveltuvia.
See, to that effect, Baumbast and R, cited in footnote 8, paragraph 91.
Ks. tältä osin edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Baumbast ja R, tuomion 91 kohta.
25 — Cited in footnote 24.
25 – Mainittu edellä alaviitteessä 24.
C — Personal conduct
C Oma käyttäytyminen
By the second part of its third question, the national court seeks clarification on whether a Member State may automatically impose pursuant to Article 27 of Direct- ive 2004/38 restrictions on the freedom of movement and residence of a citizen of the Union on grounds of ‘public policy’ and ‘public security’, without that person’s ‘personal conduct’ being examined.
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kolmannen kysymyksensä toisessa osassa selvittämään, voiko jäsenvaltio automaattisesti asettaa direktiivin 2004/38 27 artiklan nojalla rajoituksia unionin kansalaisen vapaalle liikkuvuudelle ja oleskeluoikeudelle ”yleiseen järjestykseen” ja ”yleiseen turvallisuuteen” liittyvistä syistä, vaikka tuon henkilön ”omaa käyttäytymistä” ei ole tutkittu.
tend to indicate that Mr Jipa’s personal behaviour, present or past, give cause to fear that he might constitute a danger to the fundamental interests of society thereby necessitating the adoption of a measure by Romania limiting his right to freedom of movement pursuant to Article 18(1) EC on grounds of public policy or public security.
tosiseikka ei osoita, että Jipan tämänhetkinen tai aikaisempi oma käyttäytyminen antaisi aihetta pelätä hänen olevan vaaraksi perustavanlaatuiselle yhteiskunnan edulle, minkä vuoksi Romanian olisi välttämätöntä hyväksyä toimenpide, jolla rajoitetaan hänen EY 18 artiklan 1 kohdan mukaista oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
Indeed, subject to verification by the referring court, it would appear from the order for reference and from the submissions of the Romanian Government that the Ministry regularly seeks from the Romanian courts, even following the accession of that Member State to the EU, on foot of the national provisions in question, orders limiting the right of Romanian citizens to leave that Member State and to travel to another Member State where those citizens have been repatriated on foot of a readmission agreement.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ja Romanian hallituksen toteamuksista nimittäin ilmenee, että ministeriö hakee kyseessä olevien kansallisten säännösten nojalla säännöllisesti Romanian tuomioistuimilta määräyksiä, joilla rajoitetaan Romanian kansalaisten oikeutta poistua tuosta jäsenvaltiosta matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, josta nuo kansalaiset on palautettu takaisinottosopimuksen nojalla, jopa sen jälkeen, kun Romania liittyi EU:hun, mikä on kansallisen tuomioistuimen selvitettävä asia.
In my view, in the light of the reasoning outlined in points 40 to 44 above, a Member State may not automatically impose, pursuant to Article 27 of Directive 2004/38, restrictions on the freedom of movement and residence of a citizen of the Union on grounds of public policy and public security.
Katson, että kun otetaan huomioon edellä 40–44 kohdassa esitetyt perustelut, jäsenvaltio ei saa automaattisesti rajoittaa direktiivin 2004/38 27 artiklan nojalla unionin kansalaisen vapaata liikkuvuutta ja oleskeluoikeutta yleiseen järjestykseen ja yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
In accordance with Article 27(2) of Directive 2004/38, Member States must, when imposing such restrictions and as a minimum sine qua non, examine the personal conduct of the person in question.
Direktiivin 2004/38 27 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltion on tuollaisten rajoitusten asettamisen minimiedellytyksenä tutkittava asianomaisen henkilön omaa käyttäytymistä.
Moreover, Article 27(2) of Directive 2004/38 unequivocally states that measures taken on grounds of public policy or public security shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
Lisäksi direktiivin 2004/38 27 artiklan 2 kohdassa todetaan yksiselitteisesti, että yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä toteutettujen toimenpiteiden on perustuttava vain asianomaisen henkilön omaan käyttäytymiseen.
I consider therefore that failure by a Member State to examine the personal conduct of a person when restricting, on grounds of public policy or public security, his right to move and reside freely in the territory of the Member States invalidates any justification of the restriction in question.
Näin ollen katson, että kyseinen rajoitus ei ole perusteltu, koska jäsenvaltio ei ole tutkinut henkilön omaa käyttäytymistä, kun se on rajoittanut hänen oikeuttaan vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
I therefore consider that, in the absence of a specific finding by a Member State in relation to one of its own nationals, adopted in compliance with the principle of proportionality and based exclusively on the personal conduct of the individual concerned, that the exercise by him of his right pursuant to Article 18(1) EC and Article 4 of Direct- ive 2004/38 to leave his own Member State to travel to another Member State may pose a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society, the Member State of origin may not impose, on grounds of ‘public policy’ or ‘public security’ as provided by Article 27 of that directive, restrictions on the freedom of movement of that person.
Katson näin ollen, että ilman jäsenvaltion sen omaa kansalaista koskevaa yksittäispäätöstä, joka on suhteellisuusperiaatteen mukainen ja joka perustuu yksinomaan asianomaisen henkilön omaan käyttäytymiseen ja jonka mukaan se, että henkilö käyttää EY 18 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 2004/38 4 artiklan mukaista oikeuttaan poistua omasta jäsenvaltiostaan matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, voi merkitä perustavanlaatuista yhteiskunnan etua uhkaavaa todellista ja riittävän vakavaa vaaraa, lähtöjäsenvaltio ei voi rajoittaa henkilön vapaata liikkuvuutta tämän direktiivin 27 artiklassa tarkoitetuista ”yleiseen järjestykseen” tai ”yleiseen turvallisuuteen” liittyvistä syistä.
I consider accordingly, that the Court should answer the questions referred by the Tribunalul Dâmboviţa, as follows:
Edellä esitetyillä perusteilla ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Tribunalul Dâmboviţan esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
(1) Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC preclude, in circumstances such as those in the case before the referring court, national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
1) Kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään unionin kansalaisille asetettavista rajoituksista poistua lähtöjäsenvaltiostaan matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, on niissä olosuhteissa, jotka ovat kyseessä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa, EY 18 artiklan 1 kohdan ja Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella annetun asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 4 artiklan vastainen.
(2) In the absence of a specific finding by a Member State in relation to one of its own nationals, adopted in compliance with the principle of proportionality and based exclusively on the personal conduct of the individual concerned, that the exercise by him of his right pursuant to Article 18(1) EC and Article 4 of Dir -ective 2004/38 to leave his own Member State to travel to another Member State may pose a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society, the Member State of origin may not impose, on grounds of ‘public policy’ or ‘public security’ as provided by Article 27 of that directive, restrictions on the freedom of movement of that person.
2) Kun jäsenvaltio ei ole tehnyt sen omaa kansalaista koskevaa yksittäispäätöstä, joka on suhteellisuusperiaatteen mukainen ja joka perustuu yksinomaan asianomaisen henkilön omaan käyttäytymiseen ja jonka mukaan se, että henkilö käyttää EY 18 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 2004/38 4 artiklan mukaista oikeuttaan poistua omasta jäsenvaltiostaan matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, voi merkitä perustavanlaatuista yhteiskunnan etua uhkaavaa todellista ja riittävän vakavaa vaaraa, lähtöjäsenvaltio ei voi rajoittaa henkilön vapaata liikkuvuutta direktiivin 27 artiklassa tarkoitetuista ”yleiseen järjestykseen” tai ”yleiseen turvallisuuteen” liittyvistä syistä.
(3) Failure by a Member State to examine the personal conduct of a person when restricting, on grounds of public policy or public security, his right to move and reside freely in the territory of the Member States invalidates any justification of the restriction in question.
3) Kyseinen rajoitus ei ole perusteltu, koska jäsenvaltio ei ole tutkinut henkilön omaa käyttäytymistä, kun se on rajoittanut hänen oikeuttaan vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Tribunalul Dâmboviţa (Romania), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 24 January 2007, in the proceedings
Asiassa C-33/07, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Tribunalul Dâmboviţa (Romania) on esittänyt 17.1.2007 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.1.2007, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
* Language of the case: Romanian.
* Oikeudenkäyntikieli: romania.
Advocate General: J. Mazák, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
TUOMIO 10.7.2008 – ASIA C-33/07 julkisasiamies: J. Mazák, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Romanian Government, by E. Ganea, acting as Agent,
– Romanian hallitus, asiamiehenään E. Ganea,
— the Greek Government, by E. Skandalou and G. Papagianni, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään E. Skandalou ja G. Papagianni,
— the Commission of the European Communities, by D. Maidani and I. Trifa, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään D. Maidani ja I. Trifa,
JIPA gives the following
JIPA on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Article 18 EC and Article 27 of Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 18 artiklan ja Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s.
77, and corrigenda OJ 2004 L 229, p.
77 ja oikaisu EUVL L 229, s.