natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That is so where the measure in question affects specific natural or legal persons by reason of certain attributes peculiar to them, or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee.
Kyseisen säännöksen neljännen kohdan mukaan "luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi samoin edellytyksin nostaa kanteen hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen".
In that context, in accordance with the principle of sincere cooperation laid down in Article 5 of the Treaty, national courts are required, so far as possible, to interpret and apply national procedural rules governing the exercise of rights of action in a way that enables natural and legal persons to challenge before the courts the legality of any decision or other national measure relative to the application to them of a Community act of general application, by pleading the invalidin· of such an act
Neljässä valitusperusteessaan, jotka on tutkittava yhdessä, valittaja väittää, että sen nostaman kanteen tutkimatta jättäminen valituksenalaisen määräyksen 61—64 kohdassa esitetyin perustein loukkaa sen oikeutta saada tehokasta oikeussuojaa omien tai jäsentensä etujen puolustamiseksi.
Κ that condition is not fulfilled, a natural or legal person does not, under any circumstances, have standing to bring an action for annulment of a regulation.
Perustamissopimuksen 173 artiklan yhteydessä muut oikeussubjektit kuin toimielimet, Euroopan keskuspankki ja jäsenvaltiot eivät voi nostaa kannetta asetuksesta, joka on yleisesti sovellettava toimi (ks. vastaavasti asia 92/78, Simmenthal v. komissio, tuomio 6.3.1979, 40 kohta).
The European Community is, however, a community based on the rule of law in which its institutions are subject to judicial review of the
Valittaja ei ole myöskään riitauttanut kyseisen määräyksen 56 kohdassa esitettyä toteamusta,
It is not acceptable to adopt an interpretation of the system of remedies, such as that favoured by the appellant, to the effect that a direct action
Yleisesti sovellettava toimi, kuten asetus, voi kuitenkin tietyissä olosuhteissa koskea erikseen tiettyjä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jolloin se on niitä kohtaan päätöksen luonteinen toimi. Tilanne on tällainen, kun kyseinen toimi vaikuttaa luonnollisiin
in the light of the principle of effective judicial protection by taking account of the various circumstances that may distinguish an applicant individually, such an interpretation cannot have the effect of setting aside the condition in question, expressly laid down in the Treaty, without going beyond the jurisdiction conferred by the Treaty on the Community Courts.
henkilöihin tai oikeushenkilöihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu.
for annulment before the Community Court will be available where it can be shown, following an examination by that Court of the particular national procedural rules, that those rules do not allow the individual to bring proceedings to contest the validity of the Community measure at issue.
Ellei luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö täytä tätä edellytystä, hänellä ei missään tapauksessa ole asiavaltuutta nostaa kumoamiskannetta asetuksesta.
Such an interpretation would require the Community Court, in each individual case, to examine and interpret national procedural law.
On kuitenkin huomautettava, että Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö, jossa sen toimielimet ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka kohteena on niiden toteuttamien toimenpiteiden yhteensoveltuvuus perustamissopimuksen ja niiden yleisten oikeusperiaatteiden kanssa, joihin kuuluvat perusoikeudet.
That would go beyond its jurisdiction when reviewing the legality of Community measures.
Tämä oikeus on myös vahvistettu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa.
While it is, admittedly, possible to envisage a system of judicial review of the legality of Community measures of general application different from that established by the founding Treaty and never amended as to its principles, it is for the Member States, if necessary, in accordance with Article 48 EU, to reform the system currently in force.
Tällaisessa järjestelmässä edellytettäisiin kussakin konkreettisessa tilanteessa, että yhteisöjen tuomioistuimet tutkivat ja tulkitsevat kansallisia menettelysääntöjä, mikä ylittäisi niiden toimivallan yhteisön toimien laillisuusvalvonnan alalla.
Finally, it should be added that, according to the system for judicial review of legality established by the Treaty, a natural or legal person can bring an action challenging a regulation only if it is concerned both directly and individually.
On vielä lisättävä, että perustamissopimuksella luodun laillisuusvalvontajärjestelmän mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen asetuksesta ainoastaan, jos se koskee häntä sekä suoraan että erikseen.
Although this last condition must be interpreted
Näin ollen jäsenvaltioiden on luotava oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä,
Orders Unión de Pequeños Agricultores to pay the costs;
Unión de Pequeños Agricultores velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 21 March 2002.
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 21 päivänä maaliskuuta 2002.
Ί) annul the contested order;
1) kumoaa valituksenalaisen määräyksen ja
2) order UPA the Council and the Commission to bear their own costs.'
2) toteaa, että UPA, neuvosto ja komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
10 September 2002
10 päivänä syyskuuta 2002
Preliminary ruling (Directive 69/335/EEC — Indirect taxes on the raising of capital —Articles 10 and 12(1 )(e) — Register of companies — Registration of companies' instruments of incorporation and other company documents — Recovery of sums paid but not due — Procedural time-limits under national law — Interest) (Sixth Chamber) preliminary rulings on which the Court has given judgment in Joined Cases C-71/91 and C-178/91 Ponente Carni and Cispadana Costruzioni [1993], Case C-231/96 Edis [1998], Case C-260/96 Spac [1998] and Joined Cases C-279/96, C-280/96 and C-281/96 Ansaldo Energia and Others [1998].
Ennakkoratkaisu Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 96/43/EY — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti (kuudes jaosto)
By orders of 15 and 12 May 1999, received at the Court on 7 and 10 June 1999 respectively, the Tribunale di Milano (District Court, Milan) and the Corte d'appello di Roma (Court of Appeal, Rome) each referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of Articles 10 and 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital and on the interpretation of Community law on the recovery of sums paid but not due.
Tribunale di Milano ja Corte d'appello di Roma ovat esittäneet yhteisöjen tuomioistuimelle 15.5. ja 12.5.1999 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 7.6. ja 10.6.1999, EY' 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin
Those questions were raised in proceedings between Riccardo Prisco Sri ('Prisco') and CASER SpA ('CASER') and the Italian tax authorities concerning the repayment of charges paid by those two companies between 1985 and 1992 and subsequently held to be contrary to Community law.
Nämä kysymykset on esitetty asioissa, joissa asianosaisina ovat Riccardo Prisco SRL (jäljempänä Prisco) ja CASER SpA (jäljempänä
abolished with effect from 1 January 1998 by Law No 549 of 28 December 1995); it abolished the annual charge for subsequent years and fixed a single amount of ITL 250 000 for the registration of all documents other than the instrument of incorporation.
CASER) sekä Italian verohallinto ja jotka koskevat näiltä yhtiöiltä vuosien 1985 ja 1992 välisenä aikana kannettujen sellaisten maksujen palauttamista, jotka on myöhemmin todettu yhteisön oikeuden vastaisiksi.
In proceedings following claims for repayment of the charges levied until 1992 for registration of the instrument of incorporation and its maintenance in subsequent years, the Corte suprema di cassazione (Court of Cassation) held, in judgment No 3458 of 23 February 1996, that those repayments were subject to the timelimit laid down by Article 13(2) of Decree No 641/1972, which provides: prohibiting, subject to the derogating provisions of Article 12, an annual charge due in respect of the registration of capital companies even though the product of that charge contributes to financing the department responsible for keeping the register of companies.
jollei direktiivin 12 artiklassa toisin säädetä, siinä kielletään vuosittaisen maksun kantaminen pääomayhtiöiden rekisteröinnin perusteella siitä huolimatta, että tämän maksun tuotto käytetään niiden viranomaisten toiminnan rahoittamiseen, joiden tehtäviin kyseisen rekisterin ylläpitäminen kuuluu.
The Court also held that Article 12 of the Directive is to be interpreted as meaning that the duties paid by way of fees or dues referred to in Article 12(l)(e) may be payment collected by way of consideration for transactions required by law in the public interest such as, for example, the registration of capital companies, and that the amount of such duties, which may vary according to the legal form taken by the company, is to be calculated on the basis of the cost of the transaction, which may be assessed on a flatrate basis.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi myös, että direktiivin 12 artiklaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen 1 kohdan e alakohdassa mainittuja korvausluonteisia maksuja voivat olla korvaukset, jotka peritään vastikkeena toimenpiteistä, jotka suoritetaan lain perusteella yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, kuten esimerkiksi pääomayhtiöiden rekisteröinnistä, ja että näiden maksujen määrät, jotka voivat vaihdella yhteisön oikeudellisen muodon mukaan, on laskettava kyseisestä toimesta aiheutuvien kustannusten perusteella, ja nämä kustannukset voivat olla kiinteämääräisiä.
'A taxpayer may claim repayment of charges paid in error within a timelimit of three years from the date of payment or, in the event of rejection of the document subject to the charge, from the date of notification of rejection.'
Rekisteröintimaksusta, joka kannetaan yhtiöiden perustamista ja toimintaa koskevien tärkeimpien toimenpiteiden merkitsemisestä tuomioistuinten kirjaamojen pitämään yritysrekisteriin, on säädetty 26.10.1972 annetulla tasavallan presidentin asetuksella nro 641.
On a reference for a preliminary ruling from a court of another Member State, the Court held in Case C-188/95 Fantask and Others [1997] that Article 12(1)(e) of the Directive is to be interpreted as meaning that, in order for charges levied on registration of public and private limited companies and on their capital being increased to be by way of fees or dues, their amount must be calculated solely on the basis of the cost of the formalities in question; it may, however, also cover the costs of minor services performed without charge.
Asiassa C-188/95, Fantask ym., 2.12.1997 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin, jolle erään toisen jäsenvaltion tuomioistuin oli esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, totesi, että direktiivin 12 artiklan 1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että osakeyhtiöiden ja rajavastuuyhtiöiden rekisteröinnistä sekä niiden pääoman korotusten rekisteröinnistä kannettavat maksut on määritettävä pelkästään kyseisistä muodollisuuksista aiheutuvien kustannusten perusteella, jotta niitä voitaisiin pitää korvausluonteisina; tällöin ne voivat kattaa myös ilmaiseksi suoritettavista vähäisistä toimenpiteistä aiheutuvat menot.
In calculating their amount, a Member State is entitled to take account of all the costs related to the effecting of registration, including the proportion of the overheads which may be attributed thereto.
Jäsenvaltiolla on näitä määriä laskiessaan oikeus ottaa huomioon kaikki rekisteröintitoimenpiteisiinliittyvätkustannukset, mukaan lukien niihin kohdistettavissa oleva osuus yleiskuluista.
Furthermore, a Member State may impose flatrate charges and fix their amount for an indefinite period, provided that it checks at regular intervals that they continue not to exceed the average cost of the registrations at issue.
Lisäksi jäsenvaltiolla on oikeus määrätä kiinteämääräisiä maksuja ja vahvistaa niiden määrät toistaiseksi, kunhan se varmistaa säännöllisin väliajoin, että nämä määrät eivät edelleenkään ylitä kyseisten toimenpiteiden keskimääräisiä kustannuksia.
In response to references by several Italian courts for preliminary rulings on the compatibility of such a timelimit with Community law, the Court ruled in the Edis, Spac and Ansaldo Energia judgments that the fact that the Court has given a preliminary ruling interpreting a provision of Community law without limiting the temporal effects of its judgment does not affect the right of a Member State to impose a timelimit under national law within which, on penalty of being barred, proceedings for repayment of charges levied in breach of that provision must be commenced.
Kyseistä maksua kannetaan seuraavien toimenpiteiden merkitsemisestä rekisteriin: perustaminen, pääoman korottaminen, yhtiön olemassaolon jatkaminen, yhtiön tarkoituksen tai luonteen muuttaminen, sulautuminen, muut perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen muutokset ja sellaiset yhtiöoikeudelliset toimenpiteet, joiden rekisteröiminen on siviililain säännösten mukaan pakollista.
The Court further ruled that Community law does not prohibit a Member State from resisting actions for repayment of charges levied in breach of Community law by relying on a timelimit under national law of three years, by way of derogation from the ordinary rules governing actions between private individuals for the recovery of sums paid but not due, for which the period allowed is more favourable, provided that that timelimit applies in the same way to actions based on Community law for repayment of such charges as to those based on national law.
Koska asiassa Ponente Carni yhtiöt olivat väittäneet, että rekisteröintimaksu oli direktiivin 10 ja 12 artiklan vastainen siltä osin kuin se koski perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröimistäjarekisterimerkinnänsäilyttämistä seuraavina vuosina, yhteisöjen tuomioistuin, jolle oli esitetty ennakkoratkaisupyyntö, totesi, että direktiivin 10 artiklaa on tulkittava siten, että
Following the Ponente Carni judgment, the levying of the administrative charge for registration of the instrument of incorporation and in each subsequent year was held by several national courts to be contrary to Community law, and the Italian authorities adopted Decree-Law No 331 of 30 August 1993, converted into law, after amendment, by Law No 427 of 29 October 1993.
Asiassa Ponente Carni annetun tuomion jälkeen useat kansalliset tuomioistuimet ovat todenneet yhteisön oikeuden vastaiseksi sen, että rekisteröintimaksu kannetaan perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröinnistä ja tämän jälkeen vuosittain, ja Italian viranomaiset ovat antaneet 30.8.1993 asetuksen (decreto-legge) nro 331, joka on muutettuna muutettu laiksi 29.10.1993 annetulla lailla nro 427.
charges in question, even if, at that date, the directive concerned had not yet been properly transposed into national law.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi lopuksi, että sille ilmoitettujen kaltaisissa olosuhteissa yhteisön oikeuden vastaista ei ole myöskään se, että jäsenvaltio ei palauta direktiivin vastaisesti kannettuja veroja tai maksuja sen vuoksi, että oikeus palautukseen on menetetty sellaisen kansallisen määräajan päättymisen vuoksi, joka alkaa kulua kyseisten verojen tai maksujen maksamispäivästä, ja näin on siitä riippumatta, onko direktiivi pantu asianmukaisesti täytäntöön kyseisenä ajankohtana.
In addition, in Ansaldo Energia, on the question of the interest payable on such repayments, the Court ruled that Community law does not preclude, in the event of the repayment of charges levied in breach thereof, payment of interest calculated by methods less favourable than those applicable under the ordinary rules governing actions for the recovery of sums paid but not due between private individuals, provided that those methods apply in the same way to such actions brought under Community law as to those brought under national law.
Riita-asioissa, jotka ovat syntyneet niiden maksujen palauttamisvaatimusten perusteella, joita vuoteen 1992 asti kannettiin perustamiskirjan tai yhtiösopimuksen rekisteröinnistä ja rekisteröintimerkinnän säilyttämisestä seuraavina vuosina, Corte suprema di cassazione totesi 23.2.1996 antamassaan tuomiossa nro 3458 (jäljempänä tuomio nro 3458/1996), että näihin palautuksiin sovelletaan vanhentumisaikaa, josta säädetään asetuksen nro 641/1972 13 §:n toisessa momentissa seuraavaa:
Article 11 of Law No 448 of 29 December 1998, the Finance Law for 1999, the application of which is the subject of the main proceedings, was subsequently adopted to regulate retroactively the question of repayment of the registration charges levied in the period from 1985 to 1992, that is, the period preceding the application of the provisions of Decree-Law No 331/1993 summarised in paragraph 10 above.
"Verovelvollinen voi vaatia virheellisesti suoritettujen maksujen palauttamista kolmen vuoden vanhentumisajassa, joka lasketaan maksupäivästä tai, jos asiakirja, josta maksu kannetaan, on hylätty, päivästä, jona hylkääminen annettiin tiedoksi."
The main proceedings and the questions referred for preliminary rulings legislation should be worded unequivocally so as to give the persons concerned a clear and precise understanding of their rights and obligations and enable the national courts to ensure that those rights and obligations are observed — and the Community principle of proportionality preclude a Member State from pleading national rules on time-limits such as those deriving from the provisions of Article 11(2) of Law No 448 of 23 December 1998 in conjunction with Article 13(2) of Decree of the President of the Republic No 641/1972, regard being had to the fact that the said Article 11 retroactively extended to taxes paid but not due the three-year timelimit which, however, in the said Article 13(2) — on the basis of the true meaning of the words used in context — was expressly limited solely to the case of "repayment of charges paid in error" so as to induce not only the interested parties but also all the trial judges to interpret it in that manner? In short, does the principle of legal certainty allow the national court to apply — a posteriori - a timelimit based on a provision which, having regard to the ordinary meaning of the words, does not apply to the case before it?
Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa asiassa Ansaldo Energia ym. antamassaan tuomiossa tällaisista palautuksista maksettavien korkojen osalta, että yhteisön oikeuden vastaisena ei ole pidettävä sitä, että yhteisön oikeuden vastaisesti kannettujen verojen ja maksujen palauttamisen osalta korkojen maksuun sovelletaan laskentasääntöjä, jotka eivät ole yhtä edullisia kuin perusteettoman edun palautusta koskevan, yksityisiin sovellettavan yleisen järjestelmän säännöt, jos ensiksi mainittuja laskentasääntöjä sovelletaan samalla tavalla sekä yhteisön oikeuteen perustuviin vaatimuksiin, jotka koskevat tällaisten verojen ja maksujen palauttamista, että kansalliseen oikeuteen perustuviin vastaaviin vaatimuksiin.
The tax authorities pleaded the three-year timelimit mentioned in Article 13 of Decree No 641/1972 against Prisco's claim for reimbursement of the sums it paid from 1987 to 1992 as charges for registration of the instrument of incorporation and its maintenance in the following years under the system of administrative charges originally applicable.
Kun useat italialaiset tuomioistuimet esittivät yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen siitä, onko tällaisen määräajan asettaminen yhteisön oikeuden mukaista, yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainituissa asioissa Edis, Spac ja Ansaldo Energia ym., että se, että yhteisöjen tuomioistuin on antanut ennakkoratkaisun, jossa se on tulkinnut yhteisön oikeussääntöä rajoittamatta tämän tuomion ajallisia vaikutuksia, ei vaikuta jäsenvaltion oikeuteen olla palauttamatta tämän oikeussäännön vastaisesti kannettuja veroja ja maksuja sen vuoksi, että oikeus palautukseen on menetetty kansallisen määräajan päättymisen vuoksi.
Do the principles of legal certainty and the protection of individuals — which, according to the judgment of the Court of Justice of 21 June 1988 in Case 257/86 [Commission ν Italy [1988] ECR 3249] and other judgments, require that, in areas covered by Community law, the Member States'
Yhteisöjen tuomioistuin totesi myös, että yhteisön oikeuden vastaista ei ole se, että jäsenvaltio ei palauta yhteisön oikeuden vastaisesti kannettuja veroja tai maksuja sen vuoksi, että oikeus palautukseen on menetetty
Must the provisions of Articles 10 and 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC be interpreted as preventing the introduction of national legislation such as that introduced by the Italian legislature in Article 11(1) and (2) of Law No 448/1998, which — a posteriori — reduces the amounts to be repaid as having been paid but not due by way of annual charge on an arbitrary flatrate basis for registration in the register of companies (kept at that time by court registries) of company documents for each of which each company has already paid a sum provided for by the national legislation?
Vuoden 1999 finanssilakia koskevan 29.12.1998 annetun lain nro 448 11 §, jonka soveltamisesta kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevissa asioissa on kyse, on annettu jälkikäteen, jotta taannehtivasti voitaisiin säännellä kysymystä sellaisten rekisteröintimaksujen palauttamisesta, jotka on kannettu vuosina 1985—1992 eli ennen kuin asetuksen nro 331/1993 säännöksiä, jotka on mainittu tämän tuomion 10 kohdassa, alettiin soveltaa.
CASER obtained from the Tribunale di Roma (District Court, Rome) a judgment, published on 4 February 1995, ordering the tax authorities to repay the sum of ITL 78 000 000, plus statutory interest from the date of bringing the action, corresponding to the charges it had paid from 1985 to 1992 under the system of administrative charges originally applicable, for the maintenance of the registration of its instrument of incorporation.
Asia C-216199 että kansallinen tuomioistuin soveltaa taannehtivasti vanhentumisaikaa sellaisen säännöksen nojalla, jota ei käytettyjen sanojen yleiskielen mukaisen merkityksen perusteella olisi sovellettava esillä olevassa riita-asiassa?