natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Germany, Sweden and the United Kingdom argue that significant practical difficulties preclude adopting a system allowing for deduction of losses combined with recapture of loss relief.
Saksa, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta väittävät, että huomattavat käytännön vaikeudet estävät ottamasta käyttöön järjestelmää, jossa sekä sallitaan tappioiden vähentäminen että myös huomioidaan tappiohyvitys verotuksessa myöhemmin.
However, as indicated above it appears that German legislation previously provided for such a system; indeed Lidl and the Commission have stated without being contradicted that legislation to essentially the same effect was in force in Germany from 1969 26until its repeal in 1999.
Kuten edellä on kuitenkin esitetty, Saksan lainsäädännössä säädettiin aiemmin tällaisesta järjestelmästä. Lidl ja komissio ovat esittäneet, ilman että tätä on tältä osin kiistetty, että Saksassa oli voimassa olennaisilta osiltaan samaan vaikutukseen johtava lainsäädäntö vuodesta 1969 26lähtien sen kumoamiseen asti vuonna 1999.
27Moreover, according to a recent Communication from the Commission 28 five Member States currently provide for deduction of losses sustained by permanent establishments situated in another Member State, even though profits are exempted under a double taxation convention.
27 Lisäksi hiljattain annetun komission tiedonannon 28 mukaan viisi jäsenvaltiota sallii tällä hetkellä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien kiinteiden toimipaikkojen tekemien tappioiden vähentämisen, vaikka tulot on vapautettu verosta kaksinkertaisen verotuksen estämiseksi tehdyn sopimuksen nojalla.
Against that background it is difficult to take seriously the argument that significant practical difficulties preclude such a system.
Tätä taustaa vasten on vaikea ottaa vakavasti väitettä siitä, että huomattavat käytännön vaikeudet estävät tällaisen järjestelmän käyttöönoton.
29In any event,
29 Missään tapauksessa
It is clear from the Court’s caselaw that the financial consequences which might ensue for a Member State from a preliminary ruling do not in themselves justify limiting the temporal effects of the ruling and that such a limitation will be imposed only in very specific circumstances, namely where (a) there is a risk of serious economic
Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on selvää, että ennakkoratkaisupyynnön johdosta annetusta
27 — By the Steuerentlastungsgesetz (Law on tax relief) 1999/2000/2002 of 24 March 1999 (BGBl. 1999 I, p. 402).
27 – Verohelpotuksista vuosina 1999/2000/2002 24.3.1999 annetulla lailla (Steuerentlastungsgesetz 1999/2000/2002) (BGBl. 1999 I, s. 402).
28 — Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee on Tax Treatment of Losses in Cross-Border Situations (COM(2006) 824 final, 19 December 2006); see point 2.2(b)(2).
28 – Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle tappioiden verokohtelusta rajatylittävissä tilanteissa (KOM(2006) 824 lopullinen), 19.12.2006.
30 — Commission v France, cited in footnote 19, paragraph 29, referring to point 30 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer: ‘Once it has been established that the objective pursued can be fulfilled by other means, the principle of proportionality precludes mere administrative difficulties from being cited as absolute grounds justifying discriminatory treatment which, because it is contrary to the fundamental freedoms, must be based on strong reasons in order to be lawful’.
30 – Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia komissio v. Ranska, tuomion 29 kohta, jossa viitataan julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomerin ratkaisuehdotuksen 30 kohtaan, jossa todetaan seuraavaa: ”Kun on osoitettu, että tavoiteltu päämäärä on saavutettavissa muilla keinoin, suhteellisuusperiaate estää sen, että pelkistä hallinnollisista vaikeuksista tulisi ehdottomia perusteluja syrjivälle kohtelulle, ja tällaisen kohtelun sallittavuus edellyttää painavia perusteluja, koska se on edellä mainittujen vapauksien vastaista.”
See also Test Claimants in the FII Group Litigation, cited in footnote 24, paragraphs 155 to 157.
Ks. myös edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Test Claimants in the FII Group Litigation, tuomion 155–157 kohta.
LIDL BELGIUM repercussions owing in particular to the large number of legal relationships entered into in good faith on the basis of rules considered to be validly in force and (b) it appears that both individuals and national authorities have been led into adopting practices which did not comply with Community law by reason of objective, significant uncertainty regarding the implications of Community provisions, to which the conduct of other Member States or the Commission may even have contributed.
LIDL BELGIUM tuomiosta jäsenvaltiolle mahdollisesti aiheutuvat taloudelliset seuraukset eivät sellaisenaan oikeuta rajoittamaan kyseisen tuomion ajallisia vaikutuksia ja että tällaista rajoitusta on käytettävä vain hyvin täsmällisesti määritetyissä olosuhteissa erityisesti, kun vaarana ovat vakavat taloudelliset seuraukset, jotka aiheutuvat erityisesti vilpittömässä mielessä perustettujen sellaisten oikeussuhteiden lukuisuudesta, jotka perustuvat pätevästi voimassa olevana pidettyyn säännöstöön, ja kun oli ilmeistä, että objektiivinen ja huomattava epäselvyys – johon on mahdollisesti myötävaikuttanut myös muiden jäsenvaltioiden tai komission toiminta – yhteisön säännösten ulottuvuudesta on saanut yksityiset ja kansalliset viranomaiset toimimaan yhteisön säännösten vastaisesti. 31
31 of the subsidiaries were resident in other Member States was contrary to Article 43 EC 32and that the freedom of companies exercising their right of establishment to choose whether to do so by a subsidiary or branch (permanent establishment) must not be limited by discriminatory tax provisions.
EY 43 artiklan ulottuvuudesta sai sen toimimaan näin. Vuoteen 1999 mennessä yhteisöjen tuomioistuin oli jo todennut, että kansallinen lainsäädäntö, jolla estettiin konsernin sisäinen tappiontasaus, jos suurin osa tytäryhtiöistä asui muussa jäsenvaltiossa, oli EY 43 artiklan vastainen 32 ja että syrjivillä verosäännöksillä ei saa rajoittaa sijoittautumisoikeuttaan käyttävien yhtiöiden vapautta valita, käyttävätkö ne sitä tytäryhtiön vai sivuliikkeen (kiinteä toimipaikka) välityksellä.
33Morever the Proposal for a Council directive concerning arrangements for the taking into account by enterprises of the losses of their permanent establishments and subsidiaries situated in other Member States, 34issued in 1991, makes the Commission’s view clear: national legislation which does not permit enterprises to take into account the losses incurred by their permanent establishments situated in other Member States is incompatible with the internal market. 35
33Lisäksi vuonna 1991 annetussa ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi järjestelmästä, jolla yritykset ottavat huomioon muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien kiinteiden toimipaikkojen ja tytäryhtiöiden tappiot, 34 esitetään selvästi komission kanta siitä, että kansallinen lainsäädäntö, jossa ei sallita yritysten ottavan huomioon tappioita, joita niiden muissa jäsenvaltioissa sijaitseville kiinteille toimipaikoille on aiheutunut, on sisämarkkinoille soveltumaton. 35
Accordingly I am not persuaded that there is in the present case any justification for limiting the temporal effects of the ruling.
Täten en ole vakuuttunut siitä, että esillä olevassa asiassa on perusteita tuomion vaiku- tusten rajoittamiseksi ajallisesti.
In the present case I agree with Lidl that the second of those cumulative conditions is not satisfied.
Nyt esillä olevassa asiassa olen samaa mieltä Lidlin kanssa siitä, että jälkimmäinen noista kumulatiivisista edellytyksistä ei täyty.
I cannot accept that, when Germany repealed the earlier legislation and thus in effect reinstated the contested measure, it can plausibly be described as having been led into taking that step by reason of objective, significant uncertainty regarding the implications of Article 43 EC.
En voi hyväksyä sitä, että kun Saksa kumosi aiemman lainsäädäntönsä ja näin käytännössä otti uudelleen käyttöön riidanalaisen toimenpiteen, voitaisiin uskottavasti väittää, että objektiivinen ja huomattava epäselvyys
34 — Cited in footnote 21.
34 – Mainittu edellä alaviitteessä 21.
31 — See most recently Case C-313/05 Brzeziński [2007] ECR I-513, paragraphs 57 and 58.
31 – Ks. viimeisimpänä asia C-313/05, Brzeziński, tuomio 18.1.2007 (Kok. 2007, s. I-513, 57 ja 58 kohta).
35 — See the first recital in the preamble and point 1 of the Explanatory Memorandum.
35 – Ks. johdantoosan ensimmäinen perustelukappale ja selittävien huomautusten 1 kohta.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-414/06
JULKISASIAMIES SHARPSTONIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-414/06
In the light of the above I am of the view that the Court should answer the question referred by the Bundesfinanzhof as follows:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Bundesfinanzhofin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
‘It is not compatible with Article 43 EC for a Member State to preclude a company, when calculating its taxable profits, from deducting losses from a permanent establishment in another Member State on the ground that, according to the applicable double taxation convention, the corresponding income from such a permanent establishment is not subject to taxation in the first Member State.’
EY 43 artiklan kanssa yhteensopivaa ei ole se, että jäsenvaltio estää yhtiötä voittonsa määrittämisen yhteydessä vähentämästä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tappiota, koska asian kannalta merkityksellisen kaksinkertaisen verotuksen estämiseksi tehdyn sopimuksen mukaan vastaavat kiinteän toimipaikan tulot eivät ole ensin mainitussa jäsenvaltiossa veronalaisia.
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)15 May 2008 *
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)
In Case C-414/06,
15 päivänä toukokuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Bundesfinanzhof (Germany), made by decision of 28 June 2006, received at the Court on 11 October 2006, in the proceedings
Asiassa C-414/06, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 28.6.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 11.10.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (Rapporteur), E. Juhász and T. von Danwitz, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), E. Juhász ja T. von Danwitz,
* Language of the case: German.
* Oikeudenkäyntikieli: saksa
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 29 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
TUOMIO 15.5.2008 – ASIA C-414/06 julkisasiamies: E. Sharpston, kirjaaja: hallintovirkamies B. Fülöp, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 29.11.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the German Government, by M. Lumma, C. Blaschke and H. Kube, acting as Agents,
– Saksan hallitus, asiamiehinään M. Lumma, C. Blaschke ja H. Kube,
— the Greek Government, by M. Papida, I. Pouli and K. Georgiadis, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään M. Papida, I. Pouli ja K. Georgiadis,
— the Netherlands Government, by H.G. Sevenster, P. van Ginneken and M. de Grave, acting as Agents,
– Alankomaiden hallitus, asiamiehinään H. G. Sevenster, P. van Ginneken ja M. de Grave,
— the Finnish Government, by J. Heliskoski and J. Himmanen, acting as Agents,
– Suomen hallitus, asiamiehinään J. Heliskoski ja J. Himmanen,
— the Swedish Government, by K. Wistrand and S. Johannesson, acting as Agents,
– Ruotsin hallitus, asiamiehinään K. Wistrand ja S. Johannesson,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, and S. Lee, Barrister,
– Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään Z. Bryanston-Cross, avustajanaan barrister S. Lee,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and W. Mölls, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään R. Lyal ja W. Mölls, kuultuaan julkisasiamiehen 14.2.2008 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 43 EC and 56 EC.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 43 ja EY 56 artiklan tulkintaa.
The reference was made in proceedings between Lidl Belgium GmbH & Co. KG (‘Lidl Belgium’) and the Finanzamt Heilbronn (‘the Finanzamt’) relating to the tax treatment by the German competent authorities of losses incurred by a permanent establishment of Lidl Belgium situated in Luxembourg. Legal context
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Lidl Belgium GmbH & Co. KG (jäljempänä Lidl Belgium) ja Finanzamt Heilbronn (jäljempänä Finanzamt) ja joka koskee Saksan toimivaltaisten viranomaisten tapaa käsitellä verotuksessa Lidl Belgiumin Luxemburgissa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tappioita. Asiaa koskevat oikeussäännöt
The second subparagraph of the first paragraph of Article 2 of the Convention between the Grand Duchy of Luxembourg and the Federal Republic of Germany for the avoidance of double taxation and relating to mutual administrative and legal assistance in the fields of taxation of income and capital and of business and land taxation of 23 August 1958 (BGBl. II 1959, p.
Kaksinkertaisen verotuksen estämisestä ja keskinäisestä virka- ja oikeusavusta tulo, varallisuus, elinkeino- ja kiinteistöverotuksessa Luxemburgin suurherttuakunnan ja Saksan liittotasavallan välillä 23.8.1958 tehdyn sopimuksen (BGBl. II 1959, s.
1270), as amended by the additional protocol of 15 June 1973 (‘the Convention’), provides that the expression ‘permanent establishment’ is to mean ‘a fixed place of business at which the undertaking carries on all or part of its activities’.
1270), sellaisena kuin se on muutettuna 15.6.1973 tehdyllä lisäpöytäkirjalla (jäljempänä verosopimus), 2 artiklan 1 kappaleen 2 kohdan mukaan käsitteellä ”kiinteä toimipaikka” tarkoitetaan ”kiinteää liikepaikkaa, jossa yrityksen liiketoimintaa kokonaan tai osaksi harjoitetaan”.
The second subparagraph, point (a), of the first paragraph of Article 2 of the Convention lists a number of types of premises which are to be treated as being a permanent establishment for the purposes of the Convention.
Verosopimuksen 2 artiklan 1 kappaleen 2 kohdan a alakohdassa luetellaan esimerkkejä kyseisessä verosopimuksessa tarkoitetuista kiinteistä toimipaikoista.
Article 5 of the Convention provides:
Verosopimuksen 5 artiklassa määrätään seuraavaa:
Where a person residing in one of the Contracting States receives income in his capacity as owner or co-owner of an industrial or commercial undertaking the activities of which extend to the territory of the other Contracting State, that income shall be taxable in that other State only in so far as it is attributable to a permanent establishment situated in the territory of that State.
Jos sopimusvaltiossa asuva henkilö saa elinkeinonharjoittajana tai yhtenä heistä tuloa elinkeinotoimintaa harjoittavasta yrityksestä, jonka toiminta ulottuu toisen sopimusvaltion alueelle, näiden tulojen verotusoikeus kuuluu tälle toiselle sopimusvaltiolle vain siltä osin kuin tuloja saadaan kyseisen valtion alueella sijaitsevasta kiinteästä toimipaikasta.
In this connection, the income which is to be attributed to the permanent establishment is that income which it would have received had it constituted a separate undertaking carrying out the same or similar activities in the same or similar conditions and carrying on business in the same way as an independent undertaking.
Tältä osin kiinteään toimipaikkaan kuuluvaksi on luettava se tulo, jonka toimipaikan olisi voitu olettaa tuottavan, jos se olisi ollut samaa tai samanluonteista toimintaa samojen tai samanluonteisten edellytysten vallitessa harjoittava erillinen yritys, joka toimii itsenäisen yrityksen tavoin.
Article 6(1) of the Convention states:
Verosopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa määrätään seuraavaa:
‘Where an undertaking of one of the Contracting States, by reason of its participation in the management or financial structure of an undertaking of the other State, agrees economic or financial conditions with that undertaking which differ from
”Milloin sopimusvaltiossa oleva yritys sopii siitä syystä, että se osallistuu toisessa sopimusvaltiossa olevan yrityksen johtoon tai rahoitusrakenteeseen, tämän yrityksen
Article 20 of the Convention states:
Verosopimuksen 20 artiklassa määrätään seuraavaa:
Where, in accordance with the preceding articles, the State of residence has the right to tax income or capital, the other State shall not tax such income or capital. …
Milloin asuinvaltiolla on edellä olevien artiklojen mukaisesti oikeus verottaa tuloa tai varallisuutta, toinen sopimusvaltio ei voi verottaa tätä tuloa tai varallisuutta. – –
There shall, unless paragraph 3 applies, be excluded from the tax base of the State of residence any income and capital which is taxable in the other State by virtue of the preceding articles.
Jollei 3 artiklasta muuta johdu, asuinvaltiossa veron määräytymisperusteeseen on jätettävä lukematta sellainen tulo ja varallisuus, jonka verotusoikeus on edellä olevien artikloiden nojalla myönnetty toiselle sopimusvaltiolle.
However, taxes on income or capital which may be taxed in the State of residence shall be levied at the rate applicable to the taxpayer’s total income or total capital.
Sellaiseen tuloon tai varallisuuteen, jonka osalta verotusoikeus on asuinvaltiolla, kohdistuvat verot kannetaan verovelvollisen kokonaistuloon tai -varallisuuteen sovellettavan verokannan mukaisesti. – –
I - 3622
Lidl Belgium kuuluu Lidl & Schwarz -konserniin ja harjoittaa liiketoimintanaan vähittäismyyntiä. Lidl Belgium, joka harjoitti toimintaansa ensin Belgian markkinoilla, sai I - 3622
Belgian market, was given the further task of establishing itself in Luxembourg from 1999.
LIDL BELGIUM tehtäväkseen ryhtyä toimimaan myös Luxemburgissa vuodesta 1999 lähtien.
To that end, Lidl Belgium created a permanent establishment there.
Tätä varten Lidl Belgium perusti Luxemburgiin kiinteän toimipaikan.
Lidl Belgium is a limited partnership with its registered office in Germany, the partners of which include Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH, as a limited partner, and Lidl Stiftung & Co. KG, as a general partner. 10
Lidl Belgium on Saksan oikeuden mukaan perustettu kommandiittiyhtiö, jonka kotipaikka on Saksassa ja jossa yhtiömiehinä ovat Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH vastuunalaisena yhtiömiehenä ja Lidl Stiftung & Co. KG äänettömänä yhtiömiehenä. 10
During the 1999 accounting period, which is the period at issue in the main proceedings, Lidl Belgium’s permanent establishment in Luxembourg incurred a loss.
Pääasiassa kyseessä olevana tilikautena 1999 Lidl Belgiumin Luxemburgissa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tulos oli tappiollinen.
When calculating its revenue for tax purposes, Lidl Belgium sought to deduct that loss from the amount of its tax base.
Lidl Belgium vaati Saksassa veron määrittämisen yhteydessä tämän tappion vähentämistä veron määräytymisperusteestaan.
The Finanzamt disallowed the deduction of that loss on the basis, inter alia, of the exemption of income relating to that permanent establishment by virtue of the provisions of the Convention.
Finanzamt epäsi tappion vähentämisen erityisesti sillä perusteella, että kyseiseen kiinteään toimipaikkaan liittyvät tulot on verosopimuksen määräysten nojalla vapautettu verosta.
On 30 June 2004, the Finanzgericht Baden-Würtemberg (Finance Court, Baden-Würtemberg), before which Lidl Belgium had brought proceedings, dismissed the latter’s action against the decision of the Finanzamt.
Finanzgericht Baden-Württemberg, jonka ratkaistavaksi Lidl Belgium oli asian saattanut, hylkäsi 30.6.2004 mainitun yhtiön Finanzamtin päätöksestä nostaman kanteen.
An appeal having been brought before it by Lidl Belgium, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Lidl Belgium teki asiasta Revision-muutoksenhaun Bundesfinanzhofiin, joka päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Is it compatible with Articles 43 EC and 56 EC for a German company with income from industrial or commercial activities to be precluded, when calculating its income,
”Onko EY 43 ja EY 56 artiklan kanssa yhteensopivaa se, että saksalainen yritys, jolla on elinkeinotoiminnasta saatuja tuloja, ei saa vähentää toisessa jäsenvaltiossa (tässä
JUDGMENT OF 15. 5.
TUOMIO 15.5.2008 – ASIA C-414/06
By its question, the national court essentially asks whether Articles 43 EC and 56 EC preclude a national tax regime which does not allow a resident company, for the purposes of determining its profits and calculating its taxable income, to deduct losses incurred in another Member State by a permanent establishment belonging to it, when that tax regime does allow losses incurred by a resident permanent establishment to deduct those losses.
Kansallinen tuomioistuin haluaa ennakkoratkaisukysymyksellään selvittää, ovatko EY 43 ja EY 56 artikla esteenä kansalliselle verojärjestelmälle, jonka mukaan maassa asuva yhtiö ei voi voittonsa määrittämisessä ja veronalaisen tulonsa laskemisessa ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan ja sille kuuluvan kiinteän toimipaikan tappioita, vaikka samaisessa verojärjestelmässä myönnetään tällainen mahdollisuus maassa asuvan kiinteän toimipaikan tappioiden osalta.
As the national court has referred to each of the provisions mentioned above in the question referred, it should be noted that the creation and the outright ownership by a natural or legal person established in a Member State of a permanent establishment not having a separate legal personality situated in another Member State falls within the scope of application ratione materiae of Article 43 EC.
Koska kansallinen tuomioistuin on esittämässään kysymyksessä maininnut nämä kaksi määräystä, on muistutettava, että tilanteet, joissa jäsenvaltiossa asuva luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö perustaa tai omistaa täysin kiinteän toimipaikan, joka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa ja joka ei ole erillinen oikeushenkilö, kuuluvat EY 43 artiklan aineelliseen soveltamisalaan.
Even if it were to be accepted that the tax regime at issue in the main proceedings has restrictive effects on the free movement of capital, such effects would have to be seen as an unavoidable consequence of any restriction on freedom of establishment and
Jos oletetaan, että pääasiassa kyseessä olevalla verojärjestelmällä on pääomien vapaata liikkuvuutta rajoittavia vaikutuksia, tällaisia vaikutuksia olisi pidettävä väistämättömänä seurauksena mahdollisesta sijoittautumisvapauden rajoittamisesta,
Accordingly, the tax regime at issue in the main proceedings must be assessed in the light of Article 43 EC.
Tämän johdosta pääasiassa kyseessä olevaa verojärjestelmää on arvioitava EY 43 artiklan valossa.
Whether a restriction on the freedom of establishment exists
Sijoittautumisvapauden rajoituksen olemassaolo
Those considerations also apply where a company established in a Member State carries on business in another Member State through a permanent establishment.
Näitä perusteluja sovelletaan myös, kun jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö toimii toisessa jäsenvaltiossa kiinteän toimipaikan välityksellä.
Indeed, and as is shown by the provisions of the Convention, a permanent establishment constitutes, under tax convention law, an autonomous entity.
Kuten verosopimuksen määräyksistä ilmenee, kiinteä toimipaikka muodostaa verosopimusoikeuden kannalta itsenäisen yksikön.