natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What is at issue between the parties to these proceedings is essentially the concept of ‘error’, in relation to which the appellant assumes the existence of such an error in this case.
Asianosaiset ovat eri mieltä lähinnä ”virheen” käsitteestä; valittaja katsoo tämän edellytyksen täyttyvän käsiteltävänä olevassa asiassa.
It complains that the Court failed to take into account the active involvement of the Turkish authorities in the issuing and use of the 32 A.TR.1 certificates in question here.
Valittaja moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se ei ottanut huomioon Turkin viranomaisten aktiivista osallistumista kyseisten 32 A.TR.1-todis-tuksen laatimiseen ja käyttämiseen.
By its ninth ground of appeal, the appellant alleges an infringement of Article 220(2)(b) of the CCC, which, for reasons connected with the protection of legitimate expectations and legal certainty, limits subsequent entry in the accounts (post-clearance recovery).
Valittajan yhdeksännen valitusperusteen mukaan on rikottu yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jossa rajoitetaan jälkikäteen tapahtuvaa kirjaamista tileihin (jälkitullausta) luottamuksensuojaan ja oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä.
69That provision is intended to protect the legitimate expectation of the person liable that all the information and criteria on which the decision to recover or not to recover duties is based are correct. 70
69Kyseisen säännöksen tarkoituksena on suojella tullivelallisen perusteltua luottamusta siihen, että kaikki tullien kantamista tai kantamatta jättämistä koskevaan päätökseen sisältyvät seikat ovat perusteltuja. 70
For both legal and factual reasons, that argument cannot be accepted.
Tätä väitettä ei voida hyväksyä oikeudellisista ja tosiseikkoihin liittyvistä syistä.
Under that provision, waiver of postclearance recovery by the national authorities is subject to three cumulative conditions.
Tämän säännöksen mukaan se, että kansalliset viranomaiset voivat olla kantamatta tulleja jälkikäteen, edellyttää kolmen edellytyksen täyttymistä samanaikaisesti.
Provided that those three conditions are fulfilled, the person liable is entitled to waiver of postclearance recovery.
Näiden kolmen edellytyksen täyttyessä tullivelallisella on oikeus vaatia, että tulleja ei kanneta jälkikäteen.
71First, noncollection of the duties must have been as the result of an error made by the competent authorities.
71Ensinnäkin edellytetään, että tullit ovat jääneet kantamatta toimivaltaisten viranomaisten itsensä tekemän virheen vuoksi.
Second, the nature of their error must be such that it could not reasonably be detected by the person liable acting in good faith, despite his professional experience and the diligence shown by him.
Toiseksi edellytetään, että näiden tekemä virhe on luonteeltaan sellainen, että vilpittömässä mielessä toiminut tullivelallinen ei ole voinut kohtuudella sitä havaita, kun otetaan huomioon tämän kokemus alalta ja se huolellisuus, jota tämä on näyttänyt noudattaneensa.
Third, the person liable must have complied with all the
Lopulta edellytetään, että tullivelallinen on noudat-
First, it should be noted that the presentation in good faith of forgeries of official documents, which is possible, in particular, in the case of preference certificates, cannot, in law, result in an ‘error’ within the meaning of Article 220(2)(b) of the CCC.
Aluksi on syytä huomata, että vilpittömässä mielessä tapahtuva virallisten asiakirjojen väärennösten esittäminen, joka on mahdollista varsinkin väärennettyjen tullietuuskohtelutodistusten tapauksessa, ei oikeudellisessa mielessä voi johtaa yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun ”virheeseen”.
73 The Court’s caselaw requires, in order for such an ‘error’ to be assumed, an act attributable to the
73Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tällaisen ”virheen” toteaminen nimittäin edellyttää tulliviranomaisten
72 — Hewlett Packard France, cited in footnote 71, paragraph 13; Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 83; Case C-370/96 Covita [1998] ECR I-7711, paragraphs 25 to 28; and Case C-30/00 William Hinton & Sons [2001] ECR I-7511, paragraphs 68, 69, 71 and 72. 73 — To that effect also Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Article 220, paragraphs 18 and 65.
72 – Edellä alaviitteessä 71 mainittu asia Hewlett Packard France, tuomion 13 kohta; edellä alaviitteessä 13 mainitut yhdistetyt asiat Faroe Seafood ym., tuomion 83 kohta; asia C-370/96, Covita, tuomio 26.11.1998 (Kok. 1998, s.
State do not enjoy any protection of legitimate expectations under that provision.
C.A.S. v. KOMISSIO anneta luottamuksensuojaa tämän säännöksen nojalla.
77 customs authorities and the causal connection between that act and their error. 74
77Tämä näkemys vastaa toimintaa sekä tämän toiminnan ja virheen välistä syysuhdetta.
Taking that caselaw as a starting point, it is, in my view, reasonable to delimit the legal notion of ‘error’ in relation to that of ‘forgery’ in such a way that the former necessarily presupposes an act (even though an objectively incorrect one) on the part of the customs authorities within their sphere of competence, 75 whereas a forgery in principle implies a deliberate act on the part of unauthorised third parties.
Tämän oikeuskäytännön perusteella on mielestäni hyväksyttävää rajata ”virheen” oikeudellinen käsite suhteessa ”väärennöksen” oikeudelliseen käsitteeseen siten, että ensin mainittu edellyttää ehdottomasti tulliviranomaisten toimintaa toimivaltansa rajoissa (joskin tämä toiminta on objektiivisesti virheellistä), 75 kun taas ”väärennökseen” lähtökohtaisesti sisältyy asiattomien kolmansien osapuolten tahallinen toiminta.
76It is clear from this that both concepts are associated with fundamentally different situations.
76 Tämä osoittaa selvästi, että nämä kaksi käsitettä liittyvät lähtökohtaisesti erilaisiin tilanteisiin.
78The fact that the importer acts in good faith does not release him from his responsibility in relation to the settlement of the customs debt, since he is the person declaring the imported goods.
tömässä mielessä, ei vapauta sitä vastuusta maksaa tullivelka, koska maahantuoja on kuitenkin tehnyt tulli-ilmoituksen maahantuodusta tavarasta.
The importer himself must answer for payment of the duties and the regularity of the documents presented to the customs authorities, even if he is no longer able to pass on his loss.
Maahantuojan on itse vastattava tullien maksamisesta sekä tulliviranomaisille esittämiensä asiakirjojen sääntöjenmukaisuudesta, vaikka se ei enää voikaan vierittää kärsimäänsä vahinkoa muille.
79 The importer alone must therefore, in principle, be responsible for any insolvency resulting from the nonremission of duties.
79Maahantuojan on siis periaatteessa vastattava itse mahdollisesta tullien peruuttamatta jäämisestä aiheutuvasta maksukyvyttömyydestä.
Nor, in itself, is the extent of the debt whose remission is sought a factor capable of influencing the assess-
Sen velan suuruus, jonka peruuttamista vaaditaan, ei myöskään sinänsä ole mikään peruste, joka voisi vaikuttaa peruuttamisen edellytysten arvioin-
Consequently, persons liable for customs duty who, in good faith, rely on forged preference certificates which were not issued by the competent authorities of a third
Tämän vuoksi sellaisille tullivelallisille, jotka vilpittömässä mielessä vetoavat väärennettyihin tullietuuskohtelutodistuksiin, jotka eivät ole kolmannen valtion toimivaltaisten viranomaisten laatimia, ei
78 — Order in CPL Imperial 2 and Unifrigo v Commission, cited in footnote 74, paragraph 37 et seq., and judgment in Joined Cases T-10/97 und T-11/97 CPL Imperial 2 and Unifrigo v Commission [1998] ECR II-2231, paragraph 62 et seq.
78 – Edellä alaviitteessä 74 mainittu asia CPL Imperial 2 ja Unifrigo v. komissio, määräyksen 37 kohta ja sitä seuraavat kohdat; yhdistetyt asiat T-10/97 ja T-11/97, CPL Imperial 2 ja Unifrigo v. komissio, tuomio 9.6.1998 (Kok. 1998, s.
79 — Van Gend and Loos, cited in footnote 11, paragraphs 16 and 17. According to Dolfen, M., ‘Nacherhebung, Erstattung und Erlass von Abgaben nach dem neuen Zollkodex’, in Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, No 24/1993, p.
II-2231, 62 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
76 — In which case the deliberate unauthorised act of the third parties consists in making a false or altering an existing authentic document for the purpose of deception in legal relations.
76 – Kolmansien osapuolten tahallinen luvaton toiminta on väärennetyn asiakirjan laatimista tai olemassa olevan aidon asiakirjan muuttamista, jolloin pyritään asiakirjan alkuperää koskevaan harhaanjohtamiseen oikeudellisissa suhteissa.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P ment of the conditions for such remission.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-204/07 P tiin.
80On the other hand, the Community cannot be expected to bear the detrimental consequences of third parties’ illegal conduct.
80 Sitä vastoin yhteisön ei voida odottaa vastaavan kolmansien osapuolten lainvas- taisen toiminnan haitallisista seurauksista.
Since Article 220(2)(b) of the CCC was not infringed by the contested judgment, the ninth ground of appeal also should be rejected as manifestly unfounded.
Koska valituksenalaisella tuomiolla ei rikottu yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, myös yhdeksäs valitusperuste on hylättävä ilmeisen perusteettomana.
V — Result of my analysis
V Tarkastelun tulos
In the light of the above, the appeal is unfounded.
Edellä esitetystä seuraa, että valitus on perusteeton.
It should therefore be dismissed in its entirety.
Näin ollen se on hylättävä kokonaisuudessaan.
VI — Costs
VI Oikeudenkäyntikulut
That caselaw must be applied to the present case.
Tätä oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa käsiteltävänä olevaan asiaan.
Reference should be made in this connection to the findings of fact made without any error of law by the Court of First Instance, according to which the 32 A.TR.1 certificates in question are forgeries which were made without the involvement of the Turkish authorities.
Tässä yh -teydessä on syytä viitata ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuimen oikeudellises- ti moitteettomiin tosiseikkoja koskeviin toteamuksiin, joiden mukaan kyseiset 32 A.TR.1-todistusta ovat väärennöksiä, joiden laadintaan Turkin viranomaiset eivät ole osallistuneet.
In view of the inadequate evidence produced by the appellant, the Court of First Instance had no grounds for assuming that the competent authorities were actively involved in the issue of the forgeries.
Valittajan esittämä riittämätön näyttö huomioon ottaen ensimmäisen oi -keusasteen tuomioistuimella ei ollut mitään syytä olettaa, että toimivaltaiset viranomaiset olisivat osallistuneet aktiivisesti väärennösten laatimiseen.
In that respect, the Court was fully entitled to reject the third ground of appeal as unfounded.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oli mahdollista perustellusti hylätä kolmas kanneperuste perusteettomana.
80 — The amount of the customs debt imposed on the applicant reflects the financial significance of the goods, in particular the amount of duties and taxes imposed on those goods.
80 – Valittajalle määrätyn tullivelan määrä liittyy tavaroiden taloudelliseen arvoon ja erityisesti kyseisiin tavaroihin kohdistuvien tullien ja verojen määrään.
The fact that the amount claimed by way of import duties is considerable comes within the category of business risks to which the economic operator is exposed (see, to that effect, Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 115).
Se, että tuontitulleina vaadittava määrä voi olla huomattava, kuuluu sellaisten ammatillisten riskien ryhmään, joille taloudellinen toimija on alttiina (vrt. tältä osin edellä alaviitteessä 13 mainitut yhdistetyt asiat Faroe Seafood ym., tuomion 115 kohta).
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which apply to appeals pursuant to Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan, jota sovelletaan saman työjärjestyksen 118 artiklan nojalla valitusmenettelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Since the appellant has been unsuccessful in its submissions, it should be ordered to pay the costs in accordance with the form of order sought by the Commission.
Koska valittaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut komission tältä osin esittämien vaatimusten mukaisesti.
In view of the foregoing considerations, I propose that the Court should
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
— dismiss the appeal in its entirety and
– hylkää valituksen kokonaisuudessaan ja
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 16 April 2007,
Asiassa C-204/07 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 16.4.2007,
C.A.S. SpA, represented by D. Ehle, Rechtsanwalt, appellant, the other party to the proceedings being:
C.A.S. SpA, edustajanaan Rechtsanwalt D. Ehle, valittajana, ja jossa vastapuolena on
Commission of the European Communities, represented by M. Patakia and S. Schønberg, acting as Agents, assisted by M. Núñez Müller, Rechtsanwalt, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään M. Patakia ja S. Schønberg, avustajanaan Rechtsanwalt M. Núñez Müller, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, P. Lindh ja A. Arabadjiev (esittelevä tuomari), julkisasiamies: V. Trstenjak, kirjaaja: hallintovirkamies K. Sztranc-Sławiczek, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 10.1.2008 pidetyssä istunnossa esitetyn,
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: Katarzyna Sztranc-Sławiczek, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
13.3.2008 pidetyssä istunnossa esittämän kuultuaan julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen, on antanut seuraavan tuomion
Legislation relating to the Association Agreement
Assosiaatiosopimusta koskeva säännöstö
This appeal is brought in the context of the Association Agreement establishing an Association between the European Economic Community (EEC) and Turkey, signed on 12 September 1963 in Ankara by the Republic of Turkey, of the one part, and the Member States of the EEC and the Community, of the other part.
Nyt käsiteltävänä oleva valitus liittyy Euroopan talousyhteisön (ETY) ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehtyyn assosiaatiosopimukseen, jonka yhtäältä Turkin tasavalta ja toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963.
The Association Agreement was concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 OJ 1973 C 113, p.
Assosiaatiosopimus tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 1964, 217, s.
1) (‘the Association Agreement’).
3685; jäljempänä assosiaatiosopimus).
It entered into force on 1 December 1964.
Sopimus tuli voimaan 1.12.1964.
The Association Agreement involves a preparatory phase to enable the Republic of Turkey, in accordance with Article 3, to strengthen its economy with the aid of the European Community, a transitional phase during which, in accordance with Article 4, a customs union is progressively to be established and economic policies more closely aligned, and a final phase which, in accordance with Article 5, is to be based on the customs union and to entail closer coordination of economic policies.
Assosiaatiosopimus sisältää valmisteluvaiheen, jonka avulla Turkin tasavalta voi vahvistaa talouttaan Euroopan yhteisön avustuksella (3 artikla), siirtymävaiheen, jonka aikana toteutetaan asteittain tulliliitto ja lähennetään talouspolitiikkaa (4 artikla), sekä viimeisen vaiheen, joka perustuu tulliliittoon ja edellyttää talouspolitiikan yhteensovittamisen vahvistamista (5 artikla).
The final phase provided for by the Association Agreement came into force on 31 December 1995 (Decision No 1/95 of the EC-Turkey Association Council of 22 December 1995 on implementing the final phase of the customs union (OJ 1996 L 35, p.
Assosiaatiosopimuksessa tarkoitettu viimeinen vaihe tuli voimaan 31.12.1995 (tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta 22.12.1995 tehty EY-Turkki-assosiaa-tioneuvoston päätös N:o 1/95 (EYVL 1996, L 35, s. 1)).
Those decisions include, in particular, Decision No 5/72 of 29 December 1972 on methods of administrative cooperation for implementation of Articles 2 and 3 of the Additional Protocol to the Association Agreement (OJ 1973 L 59, p. 74).
Mainittuihin päätöksiin kuuluu erityisesti Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 2 ja 3 artiklan täytäntöönpanemista koskevista hallinnollisen yhteistyön menetelmistä 29.12.1972 tehty päätös N:o 5/72 (EYVL 1973, L 59, s. 74).
Article 11 of Decision No 5/72 provides that the Member States and the Republic of Turkey are to assist each other, through their respective customs administrations, in checking the authenticity and accuracy of the certificates in order to ensure the proper application of the provisions of the decision.
Kyseisen päätöksen 11 artiklan mukaan jäsenvaltiot ja Turkin tasavalta avustavat toisiaan tulliviranomaistensa välityksellä todistusten aitouden ja oikeellisuuden tarkastamisessa tämän päätöksen määräysten asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.
Article 12 of Decision No 5/72 provides that ‘[the Republic of] Turkey, the Member States and the Community shall each take the steps necessary to implement this Decision’.
Saman päätöksen 12 artiklassa määrätään, että ”[Turkin tasavalta], jäsenvaltiot ja yhteisö toteuttavat kukin omalta osaltaan päätöksen määräysten täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet”.
Decision No 1/95 lays down detailed rules for the implementation of the final phase of customs union and Annex 7 to that decision concerns mutual assistance on customs matters between the competent administrative authorities of the Community and those of the Republic of Turkey.
Päätös N:o 1/95 sisältää yksityiskohtaiset tulliliiton viimeisen vaiheen toteuttamista koskevat määräykset, ja sen liite 7 koskee yhteisön ja Turkin tasavallan toimivaltaisten hallintoviranomaisten keskinäistä avunantoa tulliasioissa.
Articles 3 and 7 of that Annex set out the rules governing respectively the assistance which those authorities have a duty to provide at the request of one or other of them and the execution of such a request for assistance.
Saman liitteen 3 ja 7 artiklassa määrätään säännöistä, jotka koskevat kyseisten hallintoviranomaisten pyynnöstä toisilleen antamaa apua ja tällaisen avunantoa koskevan pyynnön täytäntöönpanoa.
Furthermore, under Article 15 of Decision No 1/96 of the EC-Turkey Customs Cooperation Committee of 20 May 1996 laying down detailed rules for the application of Decision No 1/95 (OJ 1996 L 200, p.
Päätöksen N:o 1/95 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20.5.1996 tehdyn EY-Turkki-tulliyhteistyökomitean päätöksen N:o 1/96 (EYVL L 200, s.
14), in order to ensure the proper application of the provisions of that decision the Member States and the Republic of Turkey are to assist each other, through their respective customs administrations and within the framework of mutual assistance provided for in Annex 7 to Decision No 1/95, in checking the authenticity and accuracy of the certificates.
14) 15 artiklan mukaan jäsenvaltiot ja Turkin tasavalta avustavat toisiaan vastaavien tullihallintojensa välityksellä ja päätöksen N:o 1/95 liitteessä 7 tarkoitetun keskinäisen avunannon puitteissa todistusten aitouden ja oikeellisuuden tarkastamisessa tämän päätöksen määräysten asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.
In addition, Article 13(2) of Decision No 1/96 states:
Päätöksen N:o 1/96 13 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
‘The office at which the division shall take place shall issue an extract of the A.TR. certificate for each part of the divided consignment, using for this purpose an A.TR. certificate.
”Toimipaikka, jossa jakaminen toteutetaan, antaa otteen A.TR.-todistuksesta kullekin jaetun lähetyksen osalle käyttäen tähän tarkoitukseen A.TR.-todistusta.
Box 12 of the extract shall show the registration number, date, office and country of issue of the initial certificate …’
Otteen 12 kohdassa ilmoitetaan alkuperäisen todistuksen rekisteröintinumero, päivämäärä, sen antanut toimipaikka ja maa – –.”
Legislation on repayment and remission of customs duty
Tullien palauttamista ja peruuttamista koskeva säännöstö
Article 239(1) of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p.
Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s.
1) (‘the CCC’) states:
1; jäljempänä yhteisön tullikoodeksi) 239 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
‘Import duties … may be repaid or remitted in situations …:
”Tuonti- tai vientitullit voidaan palauttaa taikka peruuttaa – – tilanteissa, jotka:
Article 905(1) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92 (OJ 1993 L 253, p.
Tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s.
1) (‘the CCC implementation regulation’) provides:
1; jäljempänä yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetus) 905 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
‘Where the decisionmaking customs authority to which an application for repayment or remission under Article 239(2) of the [CCC] has been submitted cannot take a decision on the basis of Article 899, but the application is supported by evidence which might constitute a special situation resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned, the Member State to which this authority belongs shall transmit the case to the Commission to be settled under the procedure laid down in Articles 906 to 909 …’
”Jos [yhteisön tullikoodeksin] 239 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyä palautus- tai peruutushakemusta käsittelevä päätöksen tekevä tulliviranomainen ei voi 899 artiklan perusteella tehdä päätöstä ja jos hakemukseen on liitetty todisteita erityistilanteesta, joka johtuu muista kuin asianomaisen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä välinpitämättömyyttä osoittavista olosuhteista, jäsenvaltion, johon mainittu viranomainen kuuluu, on lähetettävä tapaus komissiolle ratkaistavaksi 906–909 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. – –”
Article 904(c) of the CCC implementation regulation provides:
Yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen 904 artiklan c alakohdassa säädetään seuraavaa:
(c) presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment of goods declared for free circulation, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.’
– – c) tullietuuskohtelun myöntämiseksi vapaaseen liikkeeseen ilmoitetuille tavaroille on esitetty asiakirjoja, jos ne myöhemmin todetaan vääriksi, väärennetyiksi tai kyseisen tullietuuskohtelun myöntämiseen kelpaamattomiksi, vaikka ne olisikin esitetty vilpittömässä mielessä.”