natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the information available to the competent national authorities, it must be stated that Article 4 of Regulation No 2630/81 requires them to ascertain whether the conditions for granting an export licence have been satisfied. Accordingly, those authorities must be deemed to be duly informed of detailed production figures and to possess all the information necessary in order to determine the quantities of sugar produced and exported.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on suorittaa tässä suhteessa tarpeellinen tutkinta ja tehdä siitä mahdolliset johtopäätökset ottaen huomioon muun muassa toimivaltaisen kansallisen viranomaisen kyseessä olevaa tilannetta koskeva tietoisuuden aste ja sen osoittama huolellisuus.
It follows that, in order to ensure such monitoring, an export declaration cannot be accepted after export has taken place.
Viidenteen kysymykseen vastattaessa muistettava C-sokerin järjestelmän ominaispiirteet.
When deciding whether there may be justification for exceeding the time-limit fixed by Article 3(2) of Regulation No 2670/81, the national court must therefore take into consideration the fact that the competent national authorities are required to ascertain whether the quantity in
Ensinnäkin C-sokeria, jonka markkinointia ei ole siirretty, ei saa myydä sisämarkkinoilla ja se on
As regards the concept of force majeure used in Article 4(4) of Regulation No 3665/87, it must be emphasised that it is to be understood to refer to unusual circumstances outside the control of the exporter (see, to that effect, Case 11/70
Toimivaltaisten kansallisten käytössä olevien tietojen täsmennettävä, että asetuksen viranomaisten osalta on N:o 2630/81
An exporter's mistake as to the classification of export refunds on agricultural products are laid sugar does not amount to such circumstances.
4 artiklassa edellytetään, että nämä tarkistavat vientitodistuksen myöntämisen edellytykset.
down in Regulation No 3665/87.
Tätä varten on säädetty todistusten myöntämisestä.
In the light of the answer given to the first question, there are no grounds for considering that a situation such as that described by the national court could justify leaving those conditions out of account.
Tästä seuraa, että tämän valvonnan ylläpitämiseksi vientitodistusta ei voida hyväksyä viennin tapahtumisen jälkeen.
The national court's reference to the general principles of Community law must be understood to mean that that court is seeking to ascertain whether, in light of those principles, the circumstances of the case in the main proceedings require the competent national authorities to pay export refunds.
Ylitys ei voi olla oikeutettu, kuten kansallinen tuomioistuin on tässä tapauksessa todennut, jos kansallisella viranomaisella oli käytössään tiedot sen selvittämiseksi, onko yritys tosiasiallisesti tuottanut sen A- ja Bkiintiöiden yhteismäärää vastaavan sokerimäärän vai ei.
It must therefore be stated that, in a situation such as that described by the national court, refusal to pay export refunds does not infringe any general principle of Community law.
Asetuksen N:o 3665/87 4 artiklan 4 kohdassa käytetyn ylivoimaisen esteen käsitteen osalta on korostettava, että sen on ymmärrettävä tarkoittavan epätavallisia seikkoja, joihin viejä ei ole voinut vaikuttaa (ks. vastaavasti asia 11/70, Internationale Handelsgesellschaft, tuomio 17.12.1970, 23 kohta). Viejän sokerin luokittelussa tekemä virhe ei ole tällainen seikka.
The Court ruled:
Kuudes kysymys
Article 24(l)(c) of Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 on the common organisation of the markets in the sugar sector, as amended by Council Regulation (EEC) No 305/91 of 4 February 1991, requires an undertaking to have in fact produced a volume of sugar equal to the sum of its A and Β quotas before it may attribute sugar as C sugar.
Kansallisen tuomioistuimen viittaus yhteisön oikeuden yleisiin periaatteisiin on ymmärrettävä mainitun tuomioistuimen kysymykseksi siitä, velvoittavatko pääasian erityiset olosuhteet, nämä periaatteet huomioon ottaen, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset maksamaan vientituet.
As a matter of principle the competent national authority à not authorised to demand that an undertaking pay a charge pursuant to Article 3(1) of Commission Regulation (EEC) No 2670/81 of 14 September 1981 laying down detailed implementing rules in respect of sugar production in excess of the quota, as amended by Commission Regulation (EEC) No 3559/91 of 6 December 1991, where it has not informed the undertaking of that requirement within the period prescribed by Article 3(2) of that regulation.
On muistettava, että maataloustuotteiden vientitukien maksamiseen sovellettavista edellytyksistä on säädetty asetuksessa N:o 3665/87. Ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen valossa ei voida millään perusteella katsoa, että sellainen tilanne, jonka kansallisen tuomioistuin on kuvannut, voisi oikeuttaa näiden edellytysten huomiotta jättämisen.
Exceeding the time-limit may be permissible where the competent national authority, without negligence on its part, did not know the detaUs of the undertaking's sugar production and where that lack of knowledge may reasonably be attributed to the undertaking, because it has not acted in good faith and has not complied with all the relevant provisions.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy kuudennella kysymyksellään, voiko toimivaltainen kansallinen viranomainen rikkomatta asetuksen N:o 3665/87 3 ja 4 artiklaa ja loukkaamatta yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita kieltäytyä hyväksymästä jälkikäteen vientitukien saamiseksi esitettyä vienti-ilmoitusta ja pidentämästä vientiä koskevan todisteen esittämiselle varattua määräaikaa, kun yritys siitä syystä, että se on hakenut ja saanut tältä viranomaiselta C-sokerin vientitodistuksen sokerille, jota ei voida pitää C-sokerina, ei ole hakenut eikä saanut vientitukia, joihin sillä olisi ollut oikeus, jos sokeri olisi viety A- tai B-sokerina.
The competent national authority may, without infringing Articles 3 and 4 of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1987 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products or the general principles of Community law, refuse to accept retrospectively an export declaration presented for the purpose of obtaining export refunds and of extending the period allowed for supplying proof of export where, because the undertaking has applied for and obtained from that authority a C sugar export licence for sugar which it was impossible to regard as C sugar, the undertaking has neither applied for nor obtained the export refunds to which it would have been entitled if the sugar had been exported as A or Β sugar.'
Näin ollen on todettava, että vientitukien maksamisesta kieltäytyminen sellaisessa tilanteessa, jonka kansallisen tuomioistuin on kuvannut, ei loukkaa yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 15 May 2001.
Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston asetuksella N:o 305/91, 24 artiklan 1 kohdan toisen
He proposed that the Court should reply to the first and fifth questions as follows:
c alakohdassa edellytetään, että yritys on tosiasiallisesti tuottanut sen A-ja Bkiintiöiden yhteismäärää vastaavan sokerimäärän ennen kuin se voi pitää sokeria C-sokerina.
— in the circumstances of this case, the national authority is prevented from levying a charge pursuant to Article 3(1) of Commission Regulation (EEC) No 2670/81 of 14 September 1981 laying down detailed implementing rules in respect of sugar production in excess of the quota, since it has not acted within a period of time compatible with the requirements of Community law;' and, if an answer must be given to the third, fourth and sixth questions, that:
Toimivaltainen kansallinen viranomainen ei periaatteessa ole oikeutettu määräämään yrityksen maksettavaksi kiintiötä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 14 päivänä syyskuuta 1981 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna 6.12.1991 annetulla komission asetukselta N:o 3559/91,3 artiklan 1 kohdan mukaista määrää, kun se ei ole ilmoittanut kyseiselle yritykselle tällaisesta vaatimuksesta tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.
'— where a national authority claims that sugar exported as C sugar was A or Β sugar and/or where it seeks to impose a charge pursuant to Article 3 of Regulation No 2670/81 for failure to dispose of C sugar outside the Community, it is not in breach of the principle of protection of legitimate expectations or of the principle of equal treatment or of the principle of proportionality or the principle of the proper use of powers;
Määräajan ylitys voidaan hyväksyä silloin, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen, joka ei ole toiminut huolimattomasti, ei tunne yrityksen sokerintuotannon yksityiskohtia, ja kun tämä tietämättömyys voidaan kohtuudelta katsoa mainitun yrityksen syyksi, koska yritys ei ole toiminut vilpittömässä mielessä ja koska se ei ole noudattanut kaikkia asiaankuuluvia säännöksiä.
— even in circumstances such as those of this case, the national authority is in no way bound to grant refunds for quota sugar which has been exported without prior presentation of the export declaration upon which the Community legislation makes the grant of those refunds conditional.'
Toimivaltainen kansallinen viranomainen voi rikkomatta maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 3 ja 4 artiklaa ja loukkaamatta yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita kieltäytyä hyväksymästä jälkikäteen vientitukien saamiseksi esitettyä vienti-ilmoitusta ja pidentämästä vientiä koskevan todisteen esittämiselle varattua määräaikaa, kun yritys siitä syystä, että se on hakenut ja saanut tältä viranomaiselta C-sokerin vientitodistuksen sokerille, jota ei voida pitää C-sokerina, ei ole hakenut eikä saanut vientitukia, joihin sillä olisi ollut oikeus, os sokeri olisi viety A- tai B-sokerina.
Case C-480/99 Ρ Gerry Plant and Others ν Commission of the European Communities South Wales Small Mines Association ECSC
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 15 päivänä toukokuuta 2001.
(Appeal — Action f or annulment under Article 33 of the ECSC Treaty —Admissibility —Audi alteram partem rule in judicial proceedings) (Sixth Chamber)
tuomioistuin vastaa ensimmäiseen ja viidenteen
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 20 December 1999, Mr Plant and 16 other appellants brought an appeal pursuant to Article 49 of the ECSC Statute of the Court of Justice against the order of the Court of First Instance of 29 September 1999 in
Julkisasiamies ehdottaa että yhteisöjen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti: yhteisön sokerijärjestelmän ja erityisesti sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 24 artiklan 1 kohdan c alakohdan perusteella yritys, jolle kansallinen viranomainen on myöntänyt kiintiön, ei voi pitää markkinointivuoden aikana tuotettua sokeria C-sokerina ennen kuin se on tosiasiallisesti tuottanut A- ja B-kiintiöidensä yhteismäärää vastaavan määrän käsiteltävän asian olosuhteet huomioon ottaen kansallinen viranomainen ei saa periä kiintiötä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 14 päivänä syyskuuta 1981 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2670/81 3 artiklan 1 kohdan mukaista määrää, koska se ei ole toiminut yhteisön oikeuden vaatimusten mukaisessa määräajassa ja, jos vastaus on annettava kolmanteen, neljänteen ja kuudenteen kysymykseen: kun kansallinen viranomainen osoittaa, että C-sokerina viety sokeri oli A- tai B-sokeria ja/tai kun se haluaa määrätä asetuksen N:o 2670/81 3 artiklan perusteella maksun, koska C-sokeria ei ole myyty yhteisön ulkopuolella, se ei loukkaa luottamuksensuojan periaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta, syrjintäkiellon periaatetta tai suhteellisuusperiaatetta eikä käytä väärin harkintavaltaansa
Joined Cases T-148/98 and T-162/98 Evans and Others ν Commission ('the order under appeal'), by which the Court of First Instance dismissed as inadmissible their action for annulment of Commission Decision No 15656 of 30 July 1998 refusing to act upon a complaint lodged by an association of coal producers concerning alleged discriminatory pricing practices ('the contested decision').
kun otetaan huomioon käsiteltävän asian olosuhteet, asetuksen N:o 2670/81 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrätyn seuraamuksen määrää on kohtuullistettava, jos kansallinen tuomioistuimen havaitsee selvän virheen kansallisen interventioelimen toiminnassa kansallinen viranomainen ei ole edes käsiteltävän asian olosuhteissa mitenkään velvollinen myöntämään vientitukia kiintiösokerille, joka on viety esittämättä etukäteen vienti-ilmoitusta, jota yhteisön lainsäädännössä edellytetään tällaisten vientitukien myöntämiseksi.
Background and procedure before the Court of First Instance
10 päivänä tammikuuta 2002 kumoamiskanne käsiteltäessä
The section of the order under appeal headed 'Facts and procedure' states in particular:
Muutoksenhaku — EHTYm perustamissopimuksen 33 artiklan mukainen — Tutkittavaksi ottaminen — Kontradiktorinen periaate asiaa tuomioistuimessa (kuudes jaosto)
The South Wales Small Mines Association (hereinafter "SWSMA") is an unincorporated association under English law founded to represent the interests of small coal producers in South Wales.
South Wales Small Mines Association (Etelä-Walesin pienten kaivosyritysten yhdistys, jäljempänä SWSMA) on Englannin oikeuden mukaan perustettu rekisteröimätön yhdistys, joka on luotu valvomaan Etelä-Walesissa toimivien pienten hiilikaivosyritysten etuja.
Some of those small producers collectively submitted to the Commission a complaint dated 5 June 1990 in SWSMA's name concerning the alleged application of discriminatory business terms contrary to the relevant provisions of the ECSC Treaty.
Osa kyseisistä pienyrityksistä kanteli 5.6.1990 SWSMAn nimissä komissiolle EHTYm perustamissopimuksen asiaan kuuluvien määräysten vastaisten syrjivien kaupanehtojen soveltamisesta.
Since the objection to admissibility raised vis-à-vis the applicants in Case T-148/98 (who appeared as former members of SWSMA) was founded on their alleged failure to comply with the time-limit for bringing an appeal prescribed by the third paragraph of Article 33 of the ECSC Treaty, the Court of First Instance, by letter from the Registry of 28 April 1999, questioned the applicants about the circumstances in which they had learned of the contested decision.
Plant ja 16 muuta valittajaa (jäljempänä Plant ym.) ovat yhteisöjen tuomioistuimeen 20.12.1999 toimittamallaan valituksella hakeneet EHTYm tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan nojalla muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-148/98 ja T-162/98, Evans ym. vastaan komissio, 29.9.1999 antamaan määräykseen (jäljempänä valituksenalainen määräys), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta heidän kanteensa, jossa vaadittiin kumoamaan komission 30.7.1998 tekemä päätös nro 15656, jolla komissio oli kieltäytynyt ryhtymästä toimenpiteisiin hiilikaivosyritysten yhteenliittymän tekemän kantelun johdosta, jolla ilmiannettiin hintasyrjintä (jäljempänä riidanalainen päätös).
By Decision No 15656 (hereinafter "the Decision"), which was contained in a letter of 30 July 1998, the Commission stated that it would not be acting on the complaint.
Komissio totesi päätöksessä nro 15656 (jäljempänä päätös), joka sisältyi 30.7.1998 päivättyyn kirjeeseen, ettei se aikonut ryhtyä toimenpiteisiin kantelun johdosta.
On 5 August 1998, the letter of 30 July 1998 containing the Decision was notified to SWSMA by registered post with form of acknowledgement of receipt.
Tosiseikat ja asian käsittelyn ensimmäisessä oikeusasteessa
The letter containing the decision was delivered to Mr Bernard John Llewellyn, who had been secretary of SWSMA at the time when the complaint was lodged.
SWSMA sai 5.8.1998 kyseisen 30.7.1998 päivätyn ja päätöksen sisältävän kirjeen tiedoksi kirjeellä, joka oli kirjattu ja varustettu vastaanottotodistuksella.
After learning on 16 September 1998 that SWSMA had not challenged the Decision within the prescribed time-limit, those producers, by application lodged at the Registry of the Court on 21 September 1998 (Case T-148/98), brought an action against the Commission under the second
Valituksenalaisen määräyksen "tosiseikkoja ja oikeudenkäyntimenettelyä" koskevassa osassa todetaan muun muassa seuraavaa:
By letters of 25 June 1999, the Registrar of the Court of First Instance asked the parties in Cases T-148/98 and T-162/98 to submit observations on the possibility of the two cases.
Kantajat täsmensivät kannekirjelmänsä 2 kohdassa seuraavaa: 'Kopio päätöksestä on tämän kannekirjelmän liitteenä 1'.
Only the Commission replied within the prescribed period and did so by letters received at the Registry on 3 July 1999.
Mutta SWSMA:n mukaan sen neuvonantaja ei ollut saanut kopiota kyseisestä komission päätöksestä ja se sai tiedon siitä vasta 8.9.1998.
The excusable error relied on by the applicant in order to obtain an extension of a mandatory time-limit for bringing an action concerns only exceptional circumstances in which, in particular, the conduct of the institution concerned has been, either alone or to a decisive extent, such as to give rise to a pardonable confusion in the mind of the party concerned.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaaja on pyytänyt 25.6.1999 päivätyissä kirjeissään asian T-148/98 ja T-162/98 asianosaisia esittämään huomautuksensa näiden kahden asian mahdollisesta yhdistämisestä.
PowerGen UK pic, National Power pic and British Coal Corporation applied for leave to intervene in both cases in support of the form of order sought by the Commission.
Ainoastaan komissio on vastannut asetetussa määräajassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 3.7.1999 toimittamillaan kirjeillä.
Even if, as the applicant claims, its solicitors did not receive a copy of the Decision from the Commission, the risk of an oversight, or that a letter sent by ordinary post might be lost, should have prompted the applicant to give them appropriate instructions without delay for the defence of its interests.
Komissio esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti molemmissa asioissa tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevat oikeudenkäyntiväitteet asiakirjoilla, jotka se toimitti 23.11.1998 (asia T-162/98) ja 14.12.1998 (asia T-148/98)."
By letter lodged on 25 June 1999, an application for legal aid was made under Article 94 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance on behalf of some of the applicants in Case T148/98.
Tiettyjen asian T-148/98 kantajien puolesta haettiin 25.6.1999 toimitetulla kirjeellä maksutonta oikeudenkäyntiä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan mukaisesti.
The order under appeal
Valituksenalainen määräys
In relying entirely on the initiative of its solicitors, the applicant therefore did not conduct itself in the manner of a reasonably diligent party.
Valituksenalaisella määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on yhdistänyt asiat T-148/98 ja T-162/98 ensimmäisenoikeusasteentuomioistuimen työjärjestyksen 50 artiklan nojalla
In those circumstances, the fact that the Decision bears the indorsement "cc: T. Llewellyn Jones" cannot constitute an exceptional circumstance such as to render the applicant's error excusable.'
Tässä tilanteessa päätöksessä ollutta merkintää 'cc: T. Llewellyn Jones' ei voida pitää sellaisena poikkeuksellisena tilanteena, joka tekisi kantajan tekemän virheen anteeksiannettavaksi.
Case T-148/98 ruled on the objections to admissibility raised by the Commission without a hearing on the substance of the case and without an oral procedure, pursuant to Article 114 of its Rules of Procedure;
ratkaissut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan mukaisesti tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan komission väitteen käsittelemättä itse pääasiaa ja pitämättä suullista käsittelyä jättänyt molemmat kanteet tutkimatta.
The Court of First Instance also stated that it was unnecessary to rule on either the application for legal aid or the applications for leave to intervene.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätynyt siihen, että kun molemmat sen käsiteltävänä olevat kanteet on jätettävä tutkimatta, ja todennut seuraavaa:
Given that the Commission notified the Decision only to SWSMA and that the Decision was not even sent to SWSMA's solicitors, who did not learn of it until 8 September 1998, it seems unlikely that, as has been asserted, one of the applicants received a copy of the Decision on 10 August 1998 from an unidentified third party.
Asia T-162/98
In reaching its finding that the two actions before it were inadmissible, the Court of First Instance reasoned as follows:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin annetut vastaukset vahvistavat tätä epäuskottavuutta entisestään.
of them, have not been able to take cognisance and in relation to which they have not therefore been able to state their views.
Mostyn Jones esittää ainoana täsmennyksenään, että hän uskoo saaneensa asiakirjan yhdeltä SWSMA:n neuvonantajan Sarah Llewellyn Jonesin edustamista henkilöistä.
runs counter to the statements of Bernard John Llewellyn, who says that he took no further action following the receipt by him of the letter containing the Decision, and to the fact that the Decision did not come to the attention of SWSMA's solicitors until 8 September 1998.
Tämä väite on kuitenkin ristiriidassa Bernard John Llewellynin toteamusten kanssa, koska viimeksi mainittu on todennut, ettei hän ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin saatuaan päätöksen sisältävän kirjeen, ja sen seikan kanssa, että SWSMA:n solicitorit saivat päätöksestä tiedon vasta 8.9.1998.
It follows that the applicants have been unable to make out a sufficiently detailed and convincing case for their claim that the starting point of the period prescribed for initiating proceedings was such as to enable the Court to hold that their action was brought in time.
Tästä seuraa, että kantajat eivät ole kyenneet riittävän eritellysti ja sitovasti esittämään sitä ajankohtaa, josta alkaen kannemääräajan olisi pitänyt katsoa kuluvan, jotta heidän olisi katsottu nostaneen kanteensa määräajassa.
In that connection, the appellants refer to the statements of Mr Bernard John Llewellyn, mentioned in paragraph 46 of the order under appeal, according to which he took no further action on receipt of the contested decision.
Tästä seuraa välttämättä se, että asiassa T-148/98 nostettua kannetta on pidettävä myöhästyneenä.
- declare that the application for annulment is admissible and that the Court of First Instance should adjudicate on the substance of the case;
Luottaessaan ainoastaan solicitoriensa aloitekykyyn kantaja ei näin ollen ole toiminut kuten tavanomaista huolellisuutta noudattava yksityinen oikeussubjekti.
- order the Commission to pay the costs of the appeal and the application before the Court of First Instance.
Kyseinen kanne on näin ollen jätettävä tutkimatta "
As regards, next, the question whether the appellants were undertakings within the meaning of Article 80 of the Treaty, it is not disputed that they had that status at the time of the practices which were the subject of the complaint rejected by the contested decision.
Plant ym. vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen määräyksen siltä osin kuin se koskee asiaa T-148/98