natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However in their observations,the complainants indicated that theiropinion on the soundness of the Commission’s arguments was not the object of theircomplaint to the Ombudsman,but merely secondary and subsidiary to their claim.
Kantelijat ilmoittivat kuitenkin huomautuk-sissaan,että heidän käsityksensä komission perustelujen oikeellisuudesta ei ollut oikeusasiamiehelle osoitetun kantelun varsinainen aihe,vaan se oli toisarvoinen ja toissijainen.
2.2In view of the previous considerations,the Ombudsman was of the view that therewere no grounds to pursue an inquiry as regards this aspect of the case.
2.2Tämän perusteella oikeusasiamies katsoi,ettei tutkimuksen suorittamiselle tapauksentästä näkökohdasta ollut perusteita.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,it appearednecessary to make the following critical remark:
Kantelun johdosta suoritetun Euroopan oikeusasiamiehen tutkimuksen johdosta oli esitettävä seuraava kriittinen huomautus:
The complainants lodged a formal complaint under Art. 226 of the EC Treaty with the Commission.
Kantelijat jättivät EY:n perustamissopimuksen 226artiklan perusteella virallisen valituksen komissiolle.
In its reply to the Ombudsman’s own initiative 303/97/PD on administrativeprocedures for dealing with complaints,the Commission undertook to register allcomplaints sent to the institution,without exception. Despite this public undertaking,theresponsible services departed from that rule in the present case.
Vastauksessaan oikeusasiamiehen omasta aloitteesta suorittamaantutkimukseen 303/97/PD komission hallintomenettelyistä sen käsitellessä valituksiakomissio sitoutui rekisteröimään kaikki toimielimelle lähetetyt valitukset poikkeuksetta.Tästä julkisesta sitoumuksesta huolimatta asiasta vastaavat yksiköt poikkesivat säännöstäkyseisessä tapauksessa.
The Ombudsman therefore considered that such failure of the Commission constituted aninstance of maladministration.
Oikeusasiamies katsoo,että tällainen komission toiminta on hallinnollinen epäkohta.
Given that this aspect of the case concerned procedures relating to specific events in thepast,it was not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter. The Ombudsmantherefore closed the case.
Oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn,koska tapauksen tämä näkökohta koski tiettyjämenneisyyteen liittyviä tapahtumia eikä sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut siksiaiheellista.
FOLLOW-UP BY THE INSTITUTION
TOIMIELIMEN TOTEUTTAMAT JATKOTOIMET
In October 2001,the European Commission sent its comments on the Ombudsman’s critical remark.
Euroopan komissio lähetti lokakuussa 2001 kommenttinsa oikeusasiamiehen kriittisestähuomautuksesta.
It first referred to the commitments undertaken in reply to the conclusions of the Ombudsman in decision 995/98/OV (Macedonian Metro Joint Venture case)57. The
Aluksi komissio viittasi oikeusasiamiehen johtopäätöksiä päätöksessä 995/98/OV(Makedonian metron yhteisyrityksen tapaus)57koskevassa vastauksessaan tekemiinsä sitoumuksiin.
Commission had then committed itself to the drafting of consolidated rules regarding relations between the complainant and the Commission’s services in Art. 226 pre-litigationproceedings.
Komissio oli siinä sitoutunut laatimaan kantelijan ja komission yksiköidenvälisiä suhteita koskevat konsolidoidut säännöt EY:n perustamissopimuksen 226artiklaanperustuvia oikeudenkäyntiä edeltäviä menettelyjä varten.
The institution agreed to address the subjectmatter of the critical remark in this casewithin the framework of the procedural code,which it is in the process of drafting.
Toimielin päätti käsitellä tämän tapauksen kriittistä huomautusta parhaillaan luonnosteltavien menettelysääntöjen puitteissa.
See second decision in the present section.
ECIP-OHJELMANPUITTEISSAHYVÄK-SYTYN APURAHANMAKSAMATTAJÄTTÄMINEN
Decision on complaint396/2001/ME againstthe European Commission
Päätös kanteluun396/2001/MEEuroopan komissiotavastaan
According to the complainant,despite the Commission’s decision of 26 November 1998,the grant was never paid.
Kantelijan mukaan apurahaa ei koskaan maksettu huolimatta komission 26.marraskuuta1998 tekemästä päätöksestä.
The establishment in Morocco should have commenced in June1999,but was now faced with difficult delays.
Tehtaan perustamistöiden olisi pitänyt alkaa Marokossa kesäkuussa 1999,mutta ne olivat viivästyneet nyt huomattavasti.
The complainant had tried to contact the Commission by phone,but did not receive any explanation.
Kantelija oli yrittänyt ottaakomissioon yhteyttä puhelimitse,mutta ei saanut minkäänlaista selitystä.
It contacted the Commissionby letters of 27 January and 28 March 2000 which were not replied to.
Se lähetti komissiolle kirjeet 27.tammikuuta ja 28.maaliskuuta 2000,mutta niihin ei vastattu.
On 2 November2000,Suède-Maroc Marzipan wrote again to the Commission.
Suède-Maroc Marzipan kirjoitti komissiolle jälleen 2.marraskuuta 2000.
There was therefore no legal basisfor the Commission to proceed with the financing of the complainant’s project.
15.marraskuuta 2000kantelija kääntyi oikeusasiamiehen puoleen siksi,ettei ollut saanut komissiolta vastausta
The complaint was forwarded to the European Commission.
Ks. tämän kappaleen toinen tapaus.
Council Regulation (EC) No 213/96 of 29 January 1996 on the implementation of the European Communitiesinvestment partners financial instrument for the countries of Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [1996] 28/2.
Neuvoston asetus (EY) N:o213/96,annettu 29päivänä tammikuuta 1996,EC Investment Partners -rahoitusvä-lineen täytäntöönpanosta Latinalaisen Amerikan,Aasian ja Välimeren alueen maissa sekä Etelä-Afrikan tasa-vallassa,EYVL L [1996] 28/2.
167 the Council of the European Union,which meant that the programme ceased to exist.
(kantelu nro1467/2000/ME). Oikeusasiamies puuttui asiaan,minkä johdosta komissiolähetti väliaikaisen vastauksen 23.marraskuuta ja varsinaisen vastauksen ranskaksi30.marraskuuta 2000 ja ruotsiksi 21.joulukuuta 2000.
Anew Regulation59was adopted in April 2001 but it only foresees the financing of the closure and liquidation of ongoing projects.
Komissio vahvisti,että hanke olikatsottu tukikelpoiseksi 26.marraskuuta 1998,mutta komissio ei voinut panna sopimustatäytäntöön,sillä puitesopimus komission ja rahoituslaitos BMCE Bankin välillä olimennyt umpeen kesäkuussa 1997.
On 20 March 1998,Suède-Maroc Marzipan applied for a grant under the ECIPprogramme (Facility No 4) through the financial institution,BMCE Bank.
Komissio kirjoitti 21.marraskuuta ja 4.joulukuuta 2000 BMCE Bankille selvittääkseen,ettei niiden välillä enää ollut puitesopimusta.
The examination of thefile revealed that the Commission could not proceed with the signing of the contract for the grant since the necessary framework agreement between the Commission and BMCEBank had expired on 30 June 1997 and had not been renewed.
BMCE Bank kirjoitti komissiolle 15.tammi-kuuta 2001 ja totesi,että se oli valmis allekirjoittamaan sopimuksen,jotta kantelijan hankevoisi saada rahoituksensa.
The Commission couldtherefore neither sign the contract with BMCE Bank nor decide to finance the projectpresented by Suède-Maroc Marzipan.
Myöhemmin 26.tammikuuta 2001 kantelija kirjoitti komissiolle ilmoittaakseen,että BMCE Bank oli valmis allekirjoittamaan sopimuksen.
Moreover,since Regulation 213/96 had expired andno legal basis existed,no new financial commitment was possible which the Commissioninformed BMCE Bank and Suède-Maroc Marzipan of by letters of 21 and 30 November,4 and 21 December 2000 and 9 March 2001.
Komissiolähetti 9.maaliskuuta 2001 kirjeen sekä kantelijalle että BMCE Bankille.
The Commission pointed out that the framework agreement that was signed under Regulation 213/96 between the financial institution and itself did not create any legal linkbetween the Commission and the final beneficiary,in this case the complainant.
Se korosti, että ECIP-ohjelma perustui asetukseen213/96,jonka voimassaolo oli päättynyt 31.joulukuuta1999.
Moreover,the agreement did not create any rights,such as a right to receive a grant or compensationin case the application was turned down,for the final beneficiary.
Komissiolla ei näin ollen ollut oikeudellista perustaa toteuttaa kantelijan hankkeenrahoittamista.
The letter of 15December 1998 explicitly explained that it was without prejudice to the formal approvalof the proposal by the Commission and as such the letter did not constitute any commitment on the Commission’s part.
Tätä taustaa vasten kantelija kanteli oikeusasiamiehelle. Kantelija väitti,(i) että komissioei ollut ilmoittanut rahoituslaitos BMCE Bankille,että sen ja komission välinen sopimusoli välttämätön,(ii) että komissio ei ollut lähettänyt BMCE Bankille uutta sopimusta ja(iii) että komissio ei ollut ilmoittanut kantelijalle,miksi myönnettyä apurahaa ei maksettu.
As regards the complainant’s first allegation that the Commission failed to inform BMCEBank that an agreement between it and the Commission was necessary,the Commissionpointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30 June 1997.
Kantelu välitettiin Euroopan komissiolle. Komissio viittasi lausunnossaan asetuk-seen213/96,joka oli ECIP-ohjelman oikeudellinen perusta,sekä siihen seikkaan,ettäasetuksen voimassaoloaika päättyi 31.joulukuuta 1999.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “After the termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitled to presentnew actions”.
Komissio päätti 22.joulukuuta1999 olla ehdottamatta Euroopan parlamentille ja Euroopan unionin neuvostolle asetuksenvoimassaolon jatkamista,mikä merkitsi ohjelman olemassaolon lakkaamista.
The Commission was therefore of the opinion that BMCE Bank,as thefinancial institution,knew that no project applications could be accepted without an agreement in force.
Huhtikuussa2001 hyväksyttiin uusi asetus59,mutta siinä mahdollistetaan vain keskeneräisten hankkeiden loppuun saattamisen ja päättämisen rahoittaminen.
Regarding the second allegation that the Commission failed to send BMCE Bank a newagreement,the Commission referred to Article XI of the agreement,which stated “This Agreement shall enter into force on the date of signature and shall remain in force until30 June 1997.
Suède-Maroc Marzipan haki 20.maaliskuuta 1998 ECIP-ohjelmasta (toimenpideryhmänro4) apurahaa rahoituslaitos BMCE Bankin kautta.
It can be renewed for successive periods of one year by an express exchangeof letters between the parties to this Agreement”.
ECIPin ohjauskomitean annettuapuoltavan lausunnon 26.marraskuuta 1998 komissio ilmoitti rahoituslaitos BMCEBankille 15.joulukuuta 1998,että se puolsi kantelijan hankkeen rahoittamista150000eurolla.
The Commission stated that BMCEBank therefore knew when the agreement expired.
Asiakirjojen tarkastelusta kävi ilmi,ettei komissio voinut allekirjoittaaapurahasopimusta,sillä komission ja BMCE Bankin välillä tarvittu puitesopimus oli päättynyt 30.kesäkuuta 1997,eikä sitä ollut uudistettu.
BMCE Bank did not at any stageinform the Commission that it wished the agreement to be renewed.
Komissio ei voinut siksi allekirjoittaasopimusta BMCE Bankin kanssa eikä tehdä päätöstä Suède-Maroc Marzipanin esittelemän hankkeen rahoittamisesta.
Since the Commissionhandled 150 similar agreements at the time,it did not itself take the initiative to renew theagreement but considered that such an initiative should naturally come from the financialinstitution.
Lisäksi asetus213/96 ei enää ollut voimassa eikä oikeudellista perustaa enää ollut,joten uusien rahoitussitoumuksien tekeminen ei ollutmahdollista,mistä komissio ilmoitti BMCE Bankille ja Suède-Maroc Marzipanille 21.ja30.marraskuuta,4.ja 21.joulukuuta 2000 ja 9.maaliskuuta 2001 lähetetyissä kirjeissä.
In respect of the third allegation that the Commission failed to inform the complainant ofthe reasons for not paying the approved grant,the Commission stated that according to theframework agreement,its contacts were with the financial institution,in this case the BMCE Bank,and not with the complainant as the final beneficiary.
Komissio ilmoitti,että asetuksen213/96 nojalla rahoituslaitoksen ja komission välillä allekirjoitettu puitesopimus ei luonut mitään oikeudellista yhteyttä komission ja lopullisenedunsaajan eli tässä tapauksessa kantelijan välille. Sopimuksessa ei myöskään aseteta
Regulation (EC) No 772/2001 of the European Parliament and the Council of 4 April 2001 regarding the closure and liquidation of projects adopted by the Commission under Council Regulation (EC) No 213/96 of 29on the implementation of the European Communities investment partners financial instrument for the countriesof Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [2001] 112/1.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 772/2001,annettu 4 päivänä huhtikuuta 2001,komissionaiemmin EC Investment Partners -rahoitusvälineen täytäntöönpanosta Latinalaisen Amerikan,Aasian ja Välimeren alueen maissa sekä Etelä-Afrikan tasavallassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o213/96 soveltamiseksi hyväksymien hankkeiden loppuun saattamisesta ja päättämisestä,EYVL L [2001] 112/1.
It followed from the Commission’s opinion that it rejected the complainant’s claim forpayment.
Kolmannen väitteen osalta,jonka mukaan komissio ei ilmoittanut kantelijalle,miksimyönnettyä apurahaa ei maksettaisi,komissio totesi,että puitesopimuksen mukaankomissio piti yhteyttä rahoituslaitokseen,tässä tapauksessa BMCE Bankiin,eikä kanteli-jaan,joka oli lopullinen edunsaaja.
In its observations,the complainant maintained its complaint.
Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelussaan.
It pointed out that the Commission’s letter of 15 December 1998 approving the grant,did not mention the factthat the framework agreement had expired.
Kantelija ilmoitti,että komission15.joulukuuta 1998 lähettämässä kirjeessä,jossa apuraha hyväksyttiin,ei mainittu,etteipuitesopimus ollut enää voimassa.
According to the complainant,the Commissionhad a duty to immediately inform BMCE Bank when the application arrived that theagreement had expired.
Kantelijan mukaan komission velvollisuutena oliilmoittaa välittömästi BMCE Bankille hakemuksen saavuttua,ettei sopimus ollutvoimassa.
The complainant also referred to the fact that from January to September 2000 it tried to get in contact with the person responsible for the ECIPprogramme.
Kantelija viittasi myös siihen seikkaan,että tammikuusta syyskuuhun 2000 seoli yrittänyt saada yhteyttä ECIP-ohjelmasta vastaavaan henkilöön.
Only when it contacted the Ombudsman did the Commission react.
Komissio vastasivasta,kun kantelija otti yhteyttä oikeusasiamieheen.
Thecomplainant was of the view that the letter of 15 December 1998 was a legally bindingcontract that it expected the Commission to follow.
Kantelijan mielestä 15.joulukuuta1998 lähetetty kirje oli oikeudellisesti sitova sopimus,jota komission olisi noudatettava.
Moreover,in a telephone conversation with the Ombudsman’s secretariat,the complainantproposed,in case of a negative decision,that the project could be funded through another Commission programme.
Oikeusasiamiehen sihteeristön kanssa käymässään puhelinkeskustelussa kantelija ehdottilisäksi,että jos vastaus olisi kielteinen,hanke rahoitettaisiin jonkin muun komissionohjelman kautta.
The Ombudsman notes that it is not the role of the Ombudsman to try to obtain fundingfor complainants for specific projects.
Oikeusasiamies huomautti,ettei oikeusasiamiehen tehtäviin kuulu rahoituksen hoitaminenjollekin yksittäiselle hankkeelle.
The complainant itself is however free to apply forfunding from the Commission.
Kantelija itse voisi kuitenkin vapaasti hakea komissioltarahoitusta.
The failure to inform about the necessity of the agreement
Sopimuksen tarpeellisuudesta ilmoittamatta jättäminen
1.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the financial institu-tion,BMCE Bank,that an agreement between it and the Commission was necessary.
1.1Kantelija väitti,että komissio ei ilmoittanut rahoituslaitos BMCE Bankille,että sen jakomission välinen sopimus oli välttämätön.
1.2The Commission pointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30June 1997.
1.2Komissio ilmoitti,että sopimus oli olemassa,mutta sen voimassaolo päättyi 30.kesä-kuuta 1997.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “Afterthe termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitledto present new actions”.
Komissio viittasi sopimuksen 13artiklan 4kohtaan,jossa todetaan,että ”sopi-
The Commission was therefore of the opinion that BMCE Bank,as the financial institution,knew that no project applications could be accepted without anagreement in force.
Komissio oli siis sitä mieltä,että BMCE Bank rahoituslaitoksena tiesi,etteihankehakemuksia voitaisi hyväksyä ilman voimassaolevaa sopimusta.
1.3The Ombudsman notes that according to Regulation 213/9660a framework agreementis signed by the Commission with the financial institution.
1.3Oikeusasiamies huomautti,että asetuksen213/9660mukaan komissio allekirjoittaapuitesopimuksen rahoituslaitoksen kanssa.
An agreement was signed with BMCE Bank,and it expired on 30 June 1997.
BMCE Bankin kanssa oli allekirjoitettusopimus,jonka voimassaoloaika päättyi 30.kesäkuuta 1997.
The mere signature of the agreement shouldhave made BMCE Bank aware of the fact that it was needed,but also the agreement itselfprovides that it was requisite.
Pelkän sopimuksen allekirjoittamisen olisi pitänyt riittää BMCE Bankille sen tietämiseksi,että sopimus tarvittiin,mutta lisäksi sopimuksessa itsessään todettiin sen olevan välttämätön.
Moreover,the Regulation does not lay down any duty forthe Commission to inform about the necessity of an agreement.
Asetuksessa eimyöskään aseteta komissiolle minkäänlaista velvollisuutta ilmoittaa sopimuksen tarpeellisuudesta.
1.4The Ombudsman therefore considers that there was no maladministration by the Commission as regards this aspect of the complaint.
1.4Oikeusasiamies katsoi siksi,että kantelun tässä näkökohdassa ei ilmennyt hallinnollista epäkohtaa.
The failure to send a new agreement
Uuden sopimuksen lähettämättä jättäminen
2.1The complainant alleged that the Commission failed to send BMCE Bank a newagreement.
2.1Kantelija väitti,että komissio ei ollut lähettänyt BMCE Bankille uutta sopimusta.
2.2The Commission referred to Article XI of the agreement,which stated “This Agreement shall enter into force on the date of signature and shall remain in force until30June 1997. It can be renewed for successive periods of one year by an expressexchange of letters between the parties to this Agreement”.
2.2Komissio viittasi sopimuksen XIartiklaan,jossa todetaan:”Tämä sopimus tuleevoimaan allekirjoittamispäivänä ja on voimassa 30.päivään kesäkuuta 1997 saakka.Sopimus voidaan uudistaa vuoden pituisiksi kausiksi sopimusosapuolten välisen pikakirjeenvaihdon avulla”.
The Commission stated that BMCE Bank therefore knew when the agreement expired.
Komissio totesi BMCE Bankin tienneen,milloin sopimuksenvoimassaoloaika päättyi.
BMCE Bank did not at anystage inform the Commission that it wished the agreement to be renewed.
BMCE Bank ei missään vaiheessa ilmoittanut komissiolle,ettäse olisi halunnut uudistaa sopimuksen.
2.3The Ombudsman notes that neither Regulation 213/96 nor the framework agreementappear to oblige the Commission to renew the agreement.
2.3Oikeusasiamies totesi,ettei asetus213/96 eikä puitesopimus velvoita komissiotauudistamaan sopimusta.
The agreement refers to “anexpress exchange of letters between the parties”.
Sopimuksessa viitataan ”sopimusosapuolten väliseen pikakirjeenvaihtoon”.
Under these circumstances, the Commission cannot be criticised for not having sent a new agreement to BMCE Bank.
Komissiota ei siksi voi syyttää siitä,ettei se lähettänyt BMCE Bankilleuutta sopimusta.
2.4The Ombudsman therefore considers that there was no maladministration by the Commission as regards this aspect of the complaint.
2.4Oikeusasiamies katsoikin,ettei kantelun tässä näkökohdassa ilmennyt hallinnollistaepäkohtaa.
The failure to inform about the nonpayment
Maksun hylkäämisen syistä ilmoittamatta jättäminen
3.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the complainant of thereasons for not paying the approved grant.
3.1Kantelija väitti,että komissio ei ilmoittanut kantelijalle,miksi myönnettyä apurahaaei maksettaisi.
3.2The Commission stated that according to the framework agreement,its contacts werewith the financial institution,in this case BMCE Bank,and not with the complainant asthe final beneficiary.
3.2Komissio totesi,että puitesopimuksen mukaan se piti yhteyttä rahoituslaitokseen elitässä tapauksessa BMCE Bankiin,eikä kantelijaan,joka oli lopullinen edunsaaja.
3.3According to the Ombudsman,the Commission has a responsibility not only towardsthe financial institution but also vis-à-vis the complainant as the beneficiary61.
3.3Oikeusasiamiehen mukaan komissiolla oli velvollisuuksia rahoituslaitoksen lisäksimyös kantelijaa eli edunsaajaa kohtaan61. Tässä tapauksessa komissio ilmoitti BMCE
In the present case,the Commission informed BMCE Bank on 15 December 1998 that thecomplainant’s project could be funded following the signing of a contract.
Bankille 15.joulukuuta 1998,että kantelijan hanke voitaisiin rahoittaa,kun sopimus olisiallekirjoitettu.
Thecomplainant contacted the Commission by letters of 27 January and 28 March 2000.
Kantelija otti komissioon yhteyttä 27.tammikuuta ja 28.maaliskuuta 2000lähetetyillä kirjeillä.
The Commission only replied in November and December 2000 following another letter fromthe complainant of 2 November 2000 and the intervention of the Ombudsman.
Komissio vastasi vasta marraskuussa ja joulukuussa 2000 kantelijan2.marraskuuta 2000 lähettämään kirjeeseen ja vasta oikeusasiamiehen puututtua asiaan.
3.4The Ombudsman acknowledges that the Commission has now informed thecomplainant,in its letters from November and December 2000 and March 2001,of thereasons for not paying the grant.
3.4Oikeusasiamies myönsi,että komissio ilmoitti kantelijalle marraskuussa ja joulukuussa 2000 sekä maaliskuussa 2001 lähettämissään kirjeissä syistä,joiden vuoksiapurahaa ei maksettu.
This was however not done in due time.
Ilmoitusta ei kuitenkaan tehty ajallaan.
In the present case,the Commission did not reply to thecomplainant’s letters and thereby failed to inform it in due time of major difficulties whichwere likely to affect its interests. This constitutes an instance of maladministration.
Neuvoston asetus (EY) N:o213/96,annettu 29päivänä tammikuuta 1996,EC Investment Partners -rahoitusvä-lineen täytäntöönpanosta Latinalaisen Amerikan,Aasian ja Välimeren alueen maissa sekä Etelä-Afrikan tasa-vallassa,EYVL L [1996] 28/2.
See the Further Remarks in the Decision of the European Ombudsman of 12 December 2000 on complaint573/2000/GG against the European Commission. Available on the Ombudsman’s Website:http://www.euro-ombudsman.eu.int.
Ks. lisähuomautukset Euroopan oikeusasiamiehen 12.joulukuuta 2000 tekemässä päätöksessä kante-luun573/2000/GG Euroopan komissiota vastaan,joka on saatavilla oikeusasiamiehen verkkosivuillahttp://www.euro-ombudsman.eu.int.
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
3.5Hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät,että yhteisön toimielimet ja laitoksetvastaavat kansalaisten kirjeisiin.
The Ombudsmantherefore closes the case.
3.6Päätöksestä seurasi,ettei kantelijan vaatimusta voitu toteuttaa.
THE COMPLAINT
Johtopäätös
The complainant,a translator,had submitted an offer in reply to a call for tenders (reference 2000/S 144-094468 - Translations into German) published by the European Commission.
Kantelija,joka on ammatiltaan kääntäjä,oli jättänyt tarjouksen vastauksena Euroopankomission julkaisemaan tarjouspyyntöön (viite2000/S 144-094468 – käännökset saksankieleen).
Decision on complaint866/2001/GG againstthe European Commission
Päätös kanteluun866/2001/GGEuroopan komissiotavastaan