natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows from this that the Republic of Austria cannot justify the discrimination applied in respect of the ocial authorisation issued in the Czech Republic for the operation of the nuclear power plant at Temelín.
Sitä ei voida oikeuttaa myöskään elämän, kansanterveyden, ympäristön tai omistusoikeuden suojelun tavoitteilla, siltä osin kuin on olemassa yhteisön säännöstöä, jota tähän käyttölupaan osittain sovelletaan ja jolla varmistetaan tämä suojelu.
Although the conditions governing the admissibility of actions for annulment have been the subject of a considerable body of caselaw, in Joined Cases C-445/07°P and C-455/07°P Commission v Ente per le Ville Vesuviane (judgment of 10 September 2009) the Court, ruling on an appeal, was required once again to address the conditions governing the admissibility of actions brought by authorities within a State which are a¥ected by the grant of ¤nancial assistance.
Vaikka kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevaa oikeuskäytäntöä on runsaasti, unionin tuomioistuin sai yhdistetyissä asioissa komissio vastaan Ente per le Ville Vesuviane (C-445/07 P ja C-455/07 P, tuomio 10.9.2009) vielä kerran pohtia sellaisten valtion viranomaisten, joita rahoitustuen myöntäminen koskee, nostaman kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä.
After recalling that, under the fourth paragraph of Article 230°EC, a local or regional entity may, to the extent that it has legal personality under national law, institute proceedings against a decision addressed to it or which is of direct and individual concern to it, the Court explained that the condition of being directly concerned requires two cumulative criteria to be met, namely, the contested Community measure must, ¤rst, directly a¥ect the legal situation of the individual and, second, leave no discretion to the addressees entrusted with the task of implementing it.
Unionin tuomioistuin muistutti ensinnäkin, että EY 230 artiklan neljännen kohdan perusteella alueellinen tai paikallinen yksikkö voi, jos se on kansallisen oikeuden perusteella oikeushenkilö, nostaa kanteen sille osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka koskee sitä suoraan ja erikseen, ja täsmensi, että se, että päätös koskee tällaista oikeushenkilöä suoraan, vaatii kahden kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä. Näistä ensimmäinen on se, että riidanalaisella yhteisön päätöksellä on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan, ja toinen se, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, lainkaan harkintavaltaa.
In that regard, unlike the General Court, the Court of Justice took the view that the designation of a regional or local entity in a decision to grant Community ¤nancial assistance as the authority responsible for the implementation of a European Regional Development Fund project does not imply that that entity is itself entitled to the assistance.
Tältä osin unionin tuomioistuin katsoi unionin yleisestä tuomioistuimesta poiketen, että se, että alueellinen tai paikallinen yksikkö on yhteisön taloudellisen tuen myöntämisestä tehdyssä päätöksessä nimetty Euroopan aluekehitysrahaston hankkeen toteuttamisesta vastuussa olevaksi viranomaiseksi, ei tarkoita sitä, että tämä yksikkö itse olisi mainittua tukea koskevan oikeuden haltija.
Also, the very fact that the national authorities stated their intention to recover the sums wrongly received by that regional or local entity was, in the absence of obligations in that regard pursuant to Community law, an expression of an autonomous will on their part, which clearly demonstrated a discretion on the part of the Member State concerned.
Se, että kansalliset viranomaiset ovat ilmaisseet aikomuksensa periä takaisin mainitun paikallisen tai alueellisen yksikön perusteettomasti saamat summat, ilmaisee niiden itsenäistä tahtoa, eikä tältä osin ole olemassa yhteisön oikeuteen perustuvia velvollisuuksia, mikä osoittaa hyvin kyseisen jäsenvaltion harkintavallan.
Therefore, the Court decided that the entity in question was not directly concerned by the Commission’s decision and, as a result, could only turn to its national courts in order to challenge the legality of national measures relating to the application of a Community act.
Niinpä unionin tuomioistuin totesi, että komission päätös ei koske suoraan kyseistä kansallista viranomaista, jonka ainoana mahdollisuutena on täten sellaisen päätöksen tai muun kansallisen toimen, joka liittyy yhteisön toimen soveltamiseen, laillisuuden riitauttaminen kansallisessa tuomioistuimessa.
The Court also had occasion to recall the requirements of the rule that the parties should be heard, which governs proceedings before the Community Courts.
Unionin tuomioistuimella oli myös mahdollisuus muistuttaa unionin tuomioistuimissa käytävissä menettelyissä sovellettavan kontradiktorisen periaatteen asettamista vaatimuksista.
In Case C-89/08°P Commission v Ireland and Others (judgment of 2 December 2009) it held that that principle does not, as a rule, merely confer on each party to proceedings the right to be apprised of the documents produced and observations made to the Community Courts by the other party and to discuss them, and does not merely prevent the Community Courts from basing their decision on facts and documents which the parties, or one of them, have not had an opportunity to examine and on which they have therefore been unable to comment, but also implies a right for the parties to be apprised of pleas in law raised by those Courts of their own motion, on which they intend basing their decisions, and to discuss them.
Se totesi asiassa komissio vastaan Irlanti ym. (C-89/08 P, tuomio 2.12.2009), että tämä periaate ei pääsääntöisesti tarkoita ainoastaan oikeudenkäynnin kunkin asianosaisen oikeutta tutustua asiakirjoihin ja huomautuksiin, jotka vastapuoli on toimittanut tuomioistuimelle, ja keskustella niistä eikä se estä ainoastaan sitä, että yhteisöjen tuomioistuimet perustavat päätöksensä tosiseikkoihin ja asiakirjoihin, joihin asianosaiset tai edes yksi niistä ei ole voinut tutustua ja joihin ne eivät näin ollen voineet ottaa kantaa.
In order to satisfy the requirements associated with the right to a fair hearing, it is important for the parties to be apprised of, and to be able to debate and be heard on, the matters of fact and of law which will determine the outcome of the proceedings.
Se merkitsee myös asianosaisten oikeutta tutustua oikeudellisiin perusteisiin, jotka tuomioistuin on ottanut huomioon omasta aloitteestaan ja joihin se aikoo perustaa ratkaisunsa, ja keskustella niistä.
Accordingly, except in particular cases such as, inter alia, those provided for by the rules of procedure of the Community Courts, those Courts cannot base their decisions on a plea raised of their own motion, even one involving a matter of public policy and — as in the present case — based
Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen liittyvien vaatimusten täyttämiseksi asianosaisten on näet saatava tieto sellaisista tosiseikoista ja
Proceedings on the absence of a statement of reasons for the decision at issue, without ¤rst having invited the parties to submit their observations on that plea.
Kehitys ja toiminta oikeudellisista seikoista, jotka ovat oikeudenkäyntimenettelyn tuloksen kannalta ratkaisevia, ja niillä on oltava tilaisuus lausua näistä kontradiktorisesti.
In the present case, it was apparent from the ¤le and from the hearing before the Court of Justice that, by the judgment under appeal, the General Court annulled the Commission’s decision on the basis of a plea that it had raised of its own motion concerning an infringement of Article 253°EC without ¤rst having invited the parties, in the course of the written or oral procedures, to submit their observations on that plea.
Asiakirja-aineistosta ja unionin tuomioistuimessa käydystä suullisesta käsittelystä ilmenee esillä olevassa asiassa, että unionin yleinen tuomioistuin kumosi valituksenalaisella tuomiolla komission päätöksen sellaisen omasta aloitteesta huomioon ottamansa perusteen nojalla, joka koski EY 253 artiklan virheellistä soveltamista, kehottamatta asianosaisia ensin kirjallisen käsittelyn tai suullisen käsittelyn kuluessa esittämään kyseistä perustetta koskevia huomautuksiaan.
In so doing, the General Court failed to have regard to the rule that the parties should be heard, thereby adversely a¥ecting the interests of the Commission.
Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi näin tehdessään kontradiktorista periaatetta ja näin ollen myös komission etuja.
The Court of Justice explained that, as the Advocate General had noted, while an inadequate statement of reasons is a defect which, in principle, cannot be remedied, the ¤nding of such a defect nevertheless follows from an assessment which, as has consistently been held, must take certain matters into consideration.
Unionin tuomioistuin selitti, että kuten julkisasiamies on esittänyt, vaikka perustelujen puuttuminen on tosin virhe, jota ei lähtökohtaisesti voida korjata, tällaisen virheen toteaminen pohjautuu kuitenkin arviointiin, jossa on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan otettava huomioon tietyt seikat.
Such an assessment may be open to debate, particularly where it relates to the reasons for a spe-ci¤c point of fact and of law rather than to the total absence of reasons.
Tällainen arviointi voi antaa aihetta keskusteluun erityisesti silloin, kun se ei koske perustelujen puuttumista kokonaisuudessaan, vaan tiettyä nimenomaista tosiseikkaa tai oikeudellista seikkaa koskevia perusteluja.
In the present case, if the Commission had been in a position to submit its observations, it could, inter alia, have put forward the same arguments as those advanced in relation to the fourth and ¤fth grounds of the appeal.
Jos komissiolle olisi annettu tilaisuus esittää huomautuksensa, se olisi tässä tapauksessa voinut etenkin vedota samoihin väitteisiin, jotka on esitetty valituksen neljännen ja viidennen valitusperusteen yhteydessä.
With regard to the obligations which Community law places on Member States, the Court had the opportunity, in Case C-445/06 Danske Slagterier (judgment of 24 March 2009), to recall the principles of the Member States’ non-contractual liability for breach of Community law, while at the same time providing clari¤cation and explanations in relation to their speci¤c application.
Jäsenvaltioiden yhteisön oikeuteen perustuvien velvoitteiden osalta unionin tuomioistuimella oli asiassa Danske Slagterier (C-445/06, tuomio 24.3.2009) tilaisuus muistuttaa jäsenvaltioiden sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun periaatteista yhteisön oikeuden rikkomisen tilanteessa ja esittää tiettyjä tarkennuksia ja selityksiä niiden konkreettisesta soveltamisesta.
As regards the enforcement of that liability, the Court observed that, in the absence of Community legislation, it is on the basis of the rules of national law on liability that the State must make reparation for the consequences of the loss or damage caused to individuals by the breach of Community law, provided that the conditions, including time limits, for reparation of loss or damage laid down by national law accord with the principles of equivalence and e¥ectiveness.
Unionin tuomioistuin huomautti tämän velvoitteen täytäntöönpanon osalta, että ellei yhteisön lainsäädäntöä ole annettu, jäsenvaltion on korvattava yhteisön oikeutta rikkomalla yksityisille oikeussubjekteille aiheutettu vahinko kansallisen vahingonkorvausoikeuden mukaisesti.
The laying down in advance of reasonable time limits for bringing proceedings has already been held to be compatible with Community law.
Tällöin on selvää, että kansallisissa lainsäädännöissä säädettyjen vahingonkorvauksen edellytysten on etenkin määräaikojen osalta oltava vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden mukaisia.
The Court added that such a time limit must also be suciently foreseeable for individuals.
Oikeussuojakeinojen käyttämistä koskevien, etukäteen asetettujen kohtuullisten preklusiivisten määräaikojen on aikaisemmin todettu olevan sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.
It is for the national court, taking account of all the features of the legal and factual situation at the material time, to determine whether that is the case.
Unionin tuomioistuin lisäsi, että määräajan on lisäksi oltava yksityisten oikeussubjektien riittävästi ennakoitavissa.
Next, ruling on the speci¤c application of the limitation period, the Court held that Community law does not require the period to be interrupted or suspended where the European Commission has brought infringement proceedings under Article 226°EC.
Kansallisen tuomioistuimen on tosiseikkojen tapahtuma-ajalle ominainen oikeudellinen ja tosiasiallinen kokonaistilanne huomioon ottaen tarkistettava, onko tilanne tällainen.
Likewise, in the case of an action for damages against the State for incorrect transposition of a directive, as in the case in point, Community law does not preclude the limitation period from beginning to run on the date on which the ¤rst injurious e¥ects of the incorrect transposition have been produced and on which the further
Kansallisen tuomioistuimen on myös tarkistettava, etteivät kyseisen jäsenvaltion yhteisön oikeutta rikkomalla yksityisille oikeussubjekteille aiheuttamien vahinkojen korvaamisedellytykset ole kansallisessa lainsäädännössä säädetyn määräajan analogisen soveltamisen vuoksi epäedullisempia kuin edellytykset, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia.
Court of Justice injurious e¥ects thereof are foreseeable, even if that date is prior to the correct transposition of the directive.
Unionin tuomioistuin totesi vanhentumisajan konkreettisen soveltamisen osalta, että yhteisön oikeudessa ei edellytetä, että vanhentumisaika keskeytyy tai lykkääntyy Euroopan komission vireille paneman, EY 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn ajaksi.
Finally, as regards the requisite attitude on the part of the injured party, the Court decided that national legislation which lays down that an individual cannot obtain reparation for loss or damage which he has wilfully or negligently failed to avert by utilising a legal remedy is compatible with Community law, provided that utilisation of that remedy can reasonably be required of the injured party, a matter which was for the referring court to determine.
Vahinkoa kärsineeltä osapuolelta edellytettävän asenteen osalta unionin tuomioistuin totesi, että yhteisön oikeuden vastaista ei ole sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltaminen, jonka mukaan yksityinen oikeussubjekti ei voi saada korvausta vahingosta, jos hän on tahallaan tai huolimattomuuttaan laiminlyönyt oikeussuojakeinoihin turvautumisen vahingon ehkäisemiseksi, edellyttäen, että tämän oikeussuojakeinon käyttäminen on vahinkoa kärsineen henkilön kannalta kohtuullista, mitä kansallisen tuomioistuimen on arvioitava kaikkien pääasiaa koskevien seikkojen perusteella.
The likelihood that a national court will make a reference for a preliminary ruling under Article 234°EC or the existence of infringement proceedings pending before the Court of Justice cannot, in itself, constitute a sucient reason for concluding that it is not reasonable to have recourse to a legal remedy.
Se todennäköisyys, että kansallinen tuomioistuin esittää EY 234 artiklan perusteella ennakkoratkaisupyynnön, tai jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen vireilläolo yhteisöjen tuomioistuimessa ei sellaisinaan voi olla riittävä syy katsoa, että oikeussuojakeinojen käyttäminen on kohtuutonta.
With regard to the law governing the Community’s external relations, an opinion and three cases are particularly noteworthy.
Yhteisön ulkosuhteita koskevan oikeuden osalta on syytä mainita yksi lausunto ja kolme oikeustapausta.
In Opinion 1/08 of 30 November 2009, the Court ruled pursuant to Article 300(6)°EC, at the request of the Commission, on whether the European Community’s competence to conclude with certain members of the World Trade Organisation (WTO) agreements modifying the Schedules of Speci¤c Commitments of the Community and its Member States under the General Agreement on Trade in Services (GATS) is exclusive or merely shared with the Member States, and on what the appropriate legal basis is to which recourse must be had when concluding those agreements.
Unionin tuomioistuin otti komission EY 300 artiklan 6 kohdan perusteella esittämän pyynnön johdosta 30.11.2009 antamassaan lausunnossa 1/08 kantaa yhtäältä siihen, onko Euroopan yhteisöllä yksinomainen toimivalta vai vain jäsenvaltioiden kanssa jaettu toimivalta tehdä tiettyjen Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenten kanssa sopimuksia, joilla on tarkoitus muuttaa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden erityisten sitoumusten listoja palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) mukaisesti, ja toisaalta siihen, mikä on asianmukainen oikeusperusta, jota on käytettävä, kun näitä sopimuksia tehdään.
In this instance, the enlargements which took place in 1995 and 2004 made it necessary to draw up a new schedule, including the 13 new Member States which until then had had their own schedules of commitments in relation to GATS.
Esillä olleessa asiassa vuosina 1995 ja 2004 tapahtuneiden laajentumisten vuoksi oli laadittava uusi lista, joka kattaa 13 uutta jäsenvaltiota, joilla oli siihen asti omat GATS-sitoumuslistansa.
In order to merge the schedules of commitments of the 13 new Member States with the existing schedule of the Community and of its Member States, the Commission noti¤ed the list of modi¤cations and withdrawals of commitments on 28 May 2004.
Komissio ilmoitti 28.5.2004 listan sitoumusten muutoksista ja peruutuksista 13 uuden jäsenvaltion listojen yhdistämiseksi yhteisön ja sen jäsenvaltioiden nykyiseen listaan.
Under Article XXI of GATS, those modi¤cations to the schedule of commitments resulted in requests for compensation for the WTO members a¥ected by the various adjustments to the lists on account of the merger.
GATS-sopimuksen XXI«ar-tiklan mukaisesti näistä sitoumuslistoihin tehdyistä muutoksista on seurannut vaatimuksia korvauksista tietyille WTO:n jäsenille, joihin yhdistämisestä johtuvat listojen muutokset vaikuttivat.
The Court recalled, ¤rst of all, that the choice of the appropriate legal basis has constitutional signi¤cance.
Unionin tuomioistuin huomautti ensinnäkin, että asianmukaisen oikeudellisen perustan valinnalla on perustuslaillinen merkitys.
Since the Community has conferred powers only, it must tie the agreement that it seeks to conclude to a Treaty provision which empowers it to approve such a measure.
Koska yhteisöllä on ainoastaan rajoitettu erityistoimivalta, sen on sopimuksen, jonka se aikoo tehdä, osalta viitattava perustamissopimuksen määräykseen, jossa sille annetaan toimivalta hyväksyä tällainen toimi.
It therefore considered the Community’s competence to conclude the agreements at issue and the possible legal bases for such a conclusion, the two questions being inextricably linked.
Se tutki siten yhteisön toimivallan tehdä kyseessä olevat sopimukset ja ajateltavissa olevat oikeusperustat niiden tekemiseksi. Nämä kysymykset liittyivät kiinteästi toisiinsa.
Having analysed Article 133(1), (5) and (6)°EC, the Court came to the conclusion that the agreements with the a¥ected WTO members fall within the sphere of shared competence of the European Community and the Member States.
Unionin tuomioistuin tuli EY 133 artiklan 1, 5 ja 6 kohdan tutkimisen perusteella siihen tulokseen, että sopimusten tekeminen niiden WTO:n jäsenten, joihin muutokset vaikuttivat, kanssa kuului Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan.
With regard to the appropriate legal basis, it stated that the ‘transport’ aspect of the agreements at issue falls, in accordance with the third subparagraph of Article 133(6)°EC, within the sphere of transport policy and not that of the common commercial policy.
Se täsmensi asianmukaisen oikeusperustan osalta, että kyseessä olevien sopimusten sisältämä liikennettä koskeva osa kuuluu EY 133 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti liikennepolitiikan eikä yhteisen kauppapolitiikan alaan.
Finally, the Court’s analysis led it to conclude that the Community act concluding the abovementioned agreements must be based both on Article 133(1), (5) and (6), second subparagraph, EC and on Articles 71°EC and 80(2)°EC, in conjunction with Article 300(2) and (3), ¤rst subparagraph, EC.
Lopuksi unionin tuomioistuin päätteli arviointinsa perusteella, että kyseisten sopimusten tekemistä koskevan yhteisön säädöksen on perustuttava sekä
Proceedings in freely convertible currency, of payments connected with an investment.
EY 133«artiklan 1 ja 5 kohtaan ja 6 kohdan toiseen alakohtaan että EY 71 artiklaan ja EY 80 artiklan 2 kohtaan luettuina yhdessä EY 300 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa.
To that extent, those agreements were consistent with the wording of Article 56(1)°EC which prohibits any restriction on the movement of capital and of payments between Member States and between Member States and third countries.
Nämä sopimukset vastaavat tältä osin EY«56«ar-tiklan 1 kohdan sanamuotoa, jonka mukaan kiellettyjä ovat kaikki rajoitukset, jotka koskevat pääomanliikkeitä ja maksuja jäsenvaltioiden välillä taikka jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä.
However, the provisions of Articles 57(2)°EC, 59°EC and 60(1)°EC confer on the Council power to restrict, in certain speci¤c circumstances, movements of capital and payments between Member States and third countries.
Sen sijaan EY 57 artiklan 2 kohdan, EY 59 artiklan ja EY 60 artiklan 1 kohdan määräyksissä annetaan neuvostolle toimivalta rajoittaa tietyissä tarkkaan määritellyissä tilanteissa pääomanliikkeitä ja maksuja jäsenvaltioiden ja kolmansien valtioiden välillä.
The Court ¤rst of all observed that, in order to ensure the e¥ectiveness of those provisions, measures restricting the free movement of capital must be capable, where adopted by the Council, of being applied immediately with regard to the States to which they relate, which may include some of the States party to one of the agreements at issue with the Kingdom of Sweden and the Republic of Austria.
Unionin tuomioistuin on aikaisemmin katsonut, että kyseisten määräysten tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi on tarpeen, että pääomien vapaata liikkuvuutta rajoittavia toimenpiteitä voidaan, mikäli neuvosto niitä antaa, soveltaa välittömästi valtioihin, joita tällaiset toimenpiteet koskevat ja jotka voivat olla joitakin niistä valtioista, jotka ovat allekirjoittaneet jonkin kyseessä olevan sopimuksen Ruotsin kuningaskunnan ja Itävallan tasavallan kanssa.
Those powers of the Council, which consist in the unilateral adoption of restrictive measures with regard to third countries on a matter which is identical to or connected with that covered by an earlier agreement concluded between a Member State and a third country, reveal an incompatibility with that agreement where, ¤rst, the agreement does not contain a provision allowing the Member State concerned to exercise its rights and to ful¤l its obligations as a member of the Community and, second, there is also no international law mechanism which makes that possible.
Tällainen neuvostolla oleva toimivalta antaa yksipuolisesti kolmansiin valtioihin kohdistuvia rajoittavia toimenpiteitä alalla, joka on sama kuin aikaisemmalla jäsenvaltion ja kolmannen valtion välisellä sopimuksella säännelty ala tai joka liittyy tällaiseen aikaisemmin säänneltyyn alaan, tarkoittaa sitä, että kyseessä on ristiriita kyseisen sopimuksen kanssa silloin, kun yhtäältä sopimuksessa ei ole määräystä, jonka nojalla kyseinen jäsenvaltio voi käyttää oikeuksiaan ja täyttää velvoitteensa yhteisön jäsenenä, ja kun toisaalta tämä ei ole mahdollista myöskään minkään kansainvälisen oikeuden keinon nojalla.
The Court stated, moreover, that the periods of time necessarily involved in any international negotiations which would be required in order to reopen discussion of the agreements at issue were inherently incompatible with the practical e¥ectiveness of those measures.
Unionin tuomioistuin täsmensi lisäksi, että aika, joka kaikille kansainvälisille neuvotteluille ominaisesti on tarpeen kyseessä olevien sopimusten neuvottelemiseksi uudelleen, on luonnostaan ristiriidassa kyseisten toimenpiteiden tehokkaan vaikutuksen kanssa.