natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case T-56/00 Dole Fresh Fruit International Ltd ν Council of the European Union/Commission of the European Communities Agriculture
Tutkija katsoi lisäksi, että kantaja ei ollut osoittanut, että merkki oli käytössä tullut erottamiskykyiseksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
(Bananas — Common organisation of the markets —Decision 94/800/EC — Regulation (EC) No 478/95 — Export licence scheme — Action for damages) (Fifth Chamber)
Toinen valituslautakunta hylkäsi valituksen 21.3.2001 tekemällään päätöksellä.
The group is engaged worldwide in the production, treatment, distribution and marketing of, in particular, fresh fruit and vegetables, including bananas.
Kantaja nosti tämän kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 6.6.2001 toimittamallaan kannekirjelmällä.
The applicant claims that the Court should:
SMHV:n toteamusta siitä, että kyseessä oleva merkki muodostuu tekijöistä, joita käytetään yleisesti esittämään etusäleikköä, ei näin ollen voida hyväksyä.
— order the Council and the Commission to compensate it for the loss suffered by reason of the adoption of Council Decision 94/800 and Regulation No 478/95.
Näin ollen on todettava, että kyseessä oleva etusäleikkö voi jäädä kohdeyleisön mieleen kaupallisen alkuperän osoittajana ja että sillä siis voidaan erottaa ja yksilöidä moottoriajoneuvot, joissa on tämä etusäleikkö, muista yrityksistä peräisin olevista moottoriajoneuvoista.
Moreover, contrary to what the applicant argued at the hearing, there is nothing to show that the disputed measure was adopted with the intention of placing an unwarranted burden on Category A and C operators.
"1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan 21.3.2001 tekemä päätös (asia R 309/1999-2) kumotaan,
Dismisses the application;
Kantaja on Dole-konserniin kuuluva yhtiö.
Orders the applicant to bear its own costs and to pay those of the Council and the Commission'
Kantaja nosti tämän vahingonkorvauskanteen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 14.3.2000 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Case T-57/00 Banan-Kompaniet AB, Skandinaviska Bananimporten AB v Council of the European Union/Commission of the European Communities Agriculture
— velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan sille vahingon, joka on aiheutunut päätöksen 94/800/EY ja asetuksen N:o 478/95 seurauksena
(Bananas — Common organisation of the markets — Decision 94/800/EC — Regulation (EC) No 478/95 — Export licence scheme — Action for damages) (Fifth Chamber)
On muistettava, että B-luokan toimijoiden vapauttaminenvientitodistusjärjestelmästä on perusteltu lähinnä välttämättömyydellä palauttaa näiden toimijoiden ja A- ja C-luokan toimijoiden välille kilpailullinen tasapaino, joka asetuksella N:o 404/93 oli tarkoitus luoda.
The applicants are engaged in the purchase, import and sale of fruit, vegetables and flowers in Scandinavia.
Lisäksi vastoin kantajan istunnossa esittämää mikään ei osoita, että riidanalaisesta toimenpiteestä olisi päätetty siinä tarkoituksessa, että A- ja C-luokkien toimijoiden kannettavaksi asetetaan perusteeton kustannus.
They were registered in Sweden as Category A operators.
Lopuksi on todettava, että kyseinen toimenpide on vaikuttanut hyvin laajoihin taloudellisten toimijoiden ryhmiin eli A- ja C-luokan toimijoihin.
They state that between 1995 and 1998 they had to obtain export licences in order to be able to import bananas originating from Columbia and Costa Rica into the Community.
Asianosaisten kesken on siten selvää, että esimerkiksi vuonna 19% oli 704 Α-luokan toimijaa ja 2 981 C-luokan toimijaa.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 14 March 2000, the applicants brought this action for damages.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että syrjintäkiellon periaatteen loukkaus ei käsiteltävässä asiassa ole riittävän ilmeinen.
The applicants claim that the Court should: order the Council and the Commission to compensate them for the loss suffered by reason of the adoption of Council Decision 94/800 and Regulation No 478/95.
Koska kantaja ei näin ollen ole pystynyt näyttämään toteen vastaajina olevilla toimielimillä käsiteltävässä asiassa olevan harkintavallan ilmeistä ja vakavaa ylitystä, kanne on hylättävä perusteettomana ilman, että olisi tarpeen tutkia muita yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymisen edellytyksiä tai ratkaista vaatimusta korkojen suorittamisesta.
(For the reasoning of the Court of First Instance, see Case T-56/00).
Yhteisöjen ensimmäisen tuomiolauselman:
Orders the applicants to bear their own costs and to pay those of the Council and the Commission'
Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja komission oikeudenkäyntikulut"
Case C-83/02 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic
Skandinaviska Bananimporten AB v. Euroopan unionin neuvosto Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
Advocate General LA Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 6 March 2003.
Banaanit — Yhteinen markkmajä^estely — Päätös 94/800/EY - Asetus N:o 478/95 — Vientitodistusjärjestelmä — Vahingonkorvauskanne (viides jaosto)
Not available.
Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
Case C-209/01 Theodor Schilling Angelica Fleck-Schilling ν Finanzamt Nürnberg·Süd Süd
Kantajat harjoittavat hedelmien, vihannesten ja kukkien ostamista, tuontia ja myyntiä Skandinaviassa.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Reference for a preliminary ruling — Tribunale Civile di Bologna — Interpretation of Council Directive 92/46/EEC of 16 June 1992 laying down the health rules for the production and placing on the market ofraw milk, heat-treated milk and milk-based products read together with Council Directive 89/395/EEC of 14 June 1989 amending Directive 79/112/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to labelling, presentation and advertising of foodstuffs for sale to the ultimate consumer and Council Directive 89/396/EEC of 14 June 1989 on indications or marks identifying the lot to which a foodstuff belongs — compatibility of a national law providing for a 'best before' date of four days after preparation for milk pasteurised at high temperature.
Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja komission oikeudenkäyntikulut.''
Reference for a preliminary ruling — Tribunale di Roma — Social Security — Compatibility with Ankle 49 of Regulation No 1408/71 and Article 49 of Regulation No 574/72 of a national law which lays down no rime limit for the recovery of undue payments arising from the application of Community law — Old age pension granted on the basis of insured periods completed in Italy and abroad (France and Luxembourg)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pofykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsittelystä (PCB/PCT) 16 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96159¡EY 11 artikla ja 4 artiklan 1 kohta — Direktiivissä edellytettyjen suunnitelmien, pääpiirteittäisten suunnitelmien ja inventaarioluettelojen yhteenvetojen säädetyssä määräajassa suoritettavan toteuttamisen ja niistä komissiolle säädetyssä määräajassa tehtävän ilmoituksen laiminlyönti
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Julkisasiamies L.A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
Reference for a preliminary ruling — Arbeidsrechtbank van het Arrondissement Tongeren — Interpretation of Council Regulation No 1408/71 — National system of unemployment benefits laying down a rule against overlapping of benefits as regards certain income (severance payments etc) — Whether applicable to benefits under Article 28a(3) of the Conditions of Employment of other servants of the European Communities (unemployment benefit in favour of former temporary agents) — Interpretation of Article 7(4) of Council Regulation No 1612/68 on freedom of movement for workers within the Community — Description as occupational training and not occupational activity, for the purposes of a national scheme of unemployment insurance, of the 'individual fellowship' with the Commission's Institute for Reference Materials and Measurements — Discrimination owing to the fact that other Member States regard that fellowship as constituting an occupational activity
Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 14 artiklan 1 kohdan tulkinta — Virkamiesten verotuksellisenkotipaikan säilyttäminen heidän lähtövaltiossaan — Kansallinen tuloverolainsäädäntö, jossa sallitaan kotiapulaisen palkkaamisesta aiheutuneiden kulujen vähentäminen sillä edellytyksellä, että verovelvollinen maksaa sosiaaliturvamaksuja lähtövaltiossaan — EY:nperustamissopimuksen 48 artiklan (josta on tullut EY 39 artikla) 1 ja 4 kohdan tulkinta edellä mainittuun lainsäädäntöön nähden
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
Reference for a preliminary ruling - Bundesfinanzhof- Interpretation of Articles 13B(d)(3), and 17 of Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
EStG:n 10 § 1 momentin 8 alakohdan, jossa säädetään, että verovelvolliset, jotka eivät asu Saksassa eivätkä saa olennaista osaa verotettavista varoistaan tästä valtiosta, eivät saa vähentää kotiapulaisen
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 March 2003.
palkkaamisesta aiheutuneita kuluja tuloverotuksessa,jos lakisääteiset sosiaaliturvamaksut on maksettu ulkomailla, soveltaminen ei ole ristiriidassa EY 39 artiklan kanssa.
'(1) on a proper construction of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes - common system of value added tax: uniform basis of assessment - a factoring company acts as a taxable person when it buys debts and assumes liability for the risk of loss in relation to those debts and may accordingly deduct from the tax which it is liable to pay tax which it has paid in respect of goods and services supplied to it for the purposes of its taxable transactions;
EStG:n 10 § 1 momentin 8 alakohdan kaltaisen kansallisen säännöksen soveltaminen sellaisiin verovelvollisiin, jotka eivät asu Saksassa eivätkä saa sieltä olennaista osaa verotettavista varoistaan, ei ole ristiriidassa Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 14 artiklan kanssa siinäkään tapauksessa, että kyseessä olevien verovelvollisten verotuksellinen kotipaikka on edelleen Saksassa sen vuoksi, että heidän asemansa Euroopan yhteisöjen virkamiehinä edellyttää sitä.
(2) such an activity constitutes 'debt collection and factoring * within the meaning of Article 13B(d)(3) of the Directive and is therefore excluded from the exemption laid down by that provision.'
Asiassa C-112/91, Werner, 26.1.1993 annetussa tuomiossa vahvistetut periaatteet eivät ole merkityksellisiä kansallisessa tuomioistuimessa esillä olevan asian kannalta.
Failure by a Member State to fulfil its obligations — Incomplete and incorrect transposition of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora — Council Directive 79/409/EEC of 2 April 1979 on the conservation of wild birds
Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale civile di Bologna — Raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/46IETY sekä kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 79/112/ΕΊΎ muuttamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/395/ETY ja elintarvike-erän tunnistamismerkinnöistä 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/396/ETY tulkinta — Kansallisen lain, jossa korkeassa lämpötilassa pastöroidun maidon viimeiseksi käyttöpäiväksi vahvistetaan neljäs kauppakunnostamisen jälkeinen päivä, yhdenmukaisuus
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 March 2003.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
This bulletin is issued by the Court's Press and Information Division (L-2925 Luxembourg) to provide rapid information on the work of the Court.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 2003.
Original version: French Completed on 10.07.2003 Catalogue No: QD-AC-03-008-EN-C
Julkisasiamies ehdotti, että ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan seuraavasti:
Week 10 to 14 March 2003 n° 09/03
Nro 09/03
CONTENTS page
SISÄLLYS
Case C-40/01 Ansul BV v Ajax Brandbeveiliging BV Approximation of laws
Asia C-40/01 Ansul BV v. Ajax Brandbeveiliging BV Lainsäädännön lähentäminen
Case C-436/01
Asia C-333/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities Customs union
Asia C-156/00 Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio
Case T-186/00 n
Asia T-186/00 Conserve Italia Soc. coop, rl v. Euroopan yhteisöjen komissio
Case T-254/99
Asia T-254/99 Maja Sri v. Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
Case T-174/01Jean M. Goulbourn ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs)
Jean M. Goulbourn v. Sisämarkkinoiden harmonisointi virasto (SMHV) Ympäristö ja kuluttajat
Case T-340/00
Asia T-340/00 Communità montana della Valnerina v. Euroopan yhteisöjen komissio
Case C-236/01 Monsanto Agricultura Italia SpA and Others v Presidenza del Consiglio dei Ministri and Others
Asia T-166/02 José Pedro Pessoa e Costa v. Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstösäännöt
Case C-40/01 Ansul BV ν Ajax Brandbeveiliging BV Approximation of laws
Asia C-40/01 Ansul BV v. Ajax Brandbeveiliging BV Lainsäädännön lähentäminen
11 March 2003
11 päivänä maaliskuuta 2003
Preliminary ruling (Trade marL· —Directive 891104IEEC — Article 12(1) — Revocation of trade mark owner's rights — Concept of genuine use of a trade mark — Maintenance of goods already sold and sales of replacement parts and accessories) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Tavaramerkit — Direktiivi 89/104/ΕΊΎ — Direktiivin 12 artiklan 1 kohta — Tavaramerkin haltijan oikeuteien menettäminen — Tavaramerkin tosiasiallisen käytön käsite — Liiketoiminta, joka muodostuu tavaroiden huollosta ja niiden varaosien ja lisävarusteiden myynnistä (täysistunto)
By a judgment of 26 January 2001 the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 12(1) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 26.1.2001 tekemällään päätöksellä yhteisöjen tuomioistuimelle kaksi ennakkoratkaisukysymystä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ΕΤΎ12 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
Ansul has been the proprietor of the Minimax word mark, which is registered at the Benelux trade mark office under No 052713 for various classes of goods, essentially comprising fire extinguishers and associated products, since 15 September 1971.
Ansul on ollut 15.9.1971 alkaen Benelux-maiden tavaramerkkiviraston numerolle 052713 tulensammuttimia ja niihin liittyviä eri tavaralajeja varten rekisteröidyn Minimax-sanamerkin haltija.
In 1988 the authorisation for the fire extinguishers sold by Ansul under the Minimax trade mark expired.
Vuonna 1988 Ansulin Minimax-tavaramerkillä myymien tulensammuttimien myyntiluvan voimassaolo päättyi.
Since 2 May 1989 at the latest, therefore, Ansul has no longer been selling fire extinguishers under that mark.
Ansul ei siis ole ainakaan 2.5.1989 jälkeen myynyt tulensammuttimia tällä tavaramerkillä.
From May 1989 to 1994 Ansul none the less sold component parts and extinguishing substances for fire extinguishers bearing the mark to undertakings with responsibility for maintaining them.
Vuodesta 1989 vuoteen 1994 Ansul myi kuitenkin Minimax-merkkisten tulensammuttimien varaosia ja niissä käytettäviä tulensammutusaineita yrityksille, jotka huolsivat näitä laitteita.
During the same period it also maintained, checked and repaired equipment bearing the Minimax mark itself, used the mark on invoices relating to those services and affixed stickers bearing the mark and strips bearing the words 'Gebruiksklaar Minimax' (Ready for use Minimax) to the equipment.
Tämän lisäksi se huolsi, tarkasti ja korjasi kyseisellä ajanjaksolla Minimax-merkkisiä laitteita, käytti tätä tavaramerkkiä näihin palvelusuorituksiin liittyvässä laskutuksessaan ja laittoi laitteisiin tällä tavaramerkillä varustetut tarrat ja nauhat, joissa oli maininta "Gebruiksklaar Minimax" (käyttövalmis Minimax).
Ansul also sold such stickers and strips to undertakings that maintain fire extinguishers.
Lisäksi Ansul myi tarroja ja nauhoja tulensammuttimia huoltaville liikkeille.
Ajax is a subsidiary of the German company Minimax GmbH.
Ajax on Saksan oikeuden mukaan perustetun Minimax GmbH:n tytäryhtiö.
It sells in the Netherlands fire protection materials and related items, including fire extinguishers, made by Minimax GmbH.
Se myy Alankomaissa tulensammutusmateriaalia ja siihen liittyviä tarvikkeita, kuten Minimax GmbHrn valmistamia tulensammuttimia.
In Germany Minimax GmbH has been the proprietor of the Minimax trade mark for over 50 years.
Minimax GmbH on ollut Saksassa yli 50 vuoden ajan Minimax-tavaramerkin haltija.
Since 16 March 1992 it has also owned the word and figurative mark registered under No 517006 and composed of the word 'Minimax', drawn and configured in a particular way, in the Benelux countries for various goods, in particular fire extinguishers and extinguishing substances, and for certain services, including the installation, repair, maintenance and refilling of fire extinguishers.
Se on ollut 16.3.1992 alkaen myös Benelux-maissa Minimax-sanasta ja kuviosta ryhmiteltynä muodostuvan, erityisesti tulensammuttimia ja tulensammutusaineita sekä tiettyjä palveluja, kuten näiden laitteiden asennus-, korjaus-, huolto- ja täyttöpalveluja varten numerolle 517006 rekisteröidyn tavaramerkin haltija.
In 1994 Ajax and Minimax GmbH actually began to use the Minimax trade mark in the Benelux countries.
Ajax ja Minimax GmbH ottivat vuonna 1994 Minimax-tavaramerkin käyttöön Benelux-maissa.
Ansul objected by a letter of 19 January 1994.
Ansul vastusti tavaramerkin käyttöä 9.1.1994 päiväämällään kirjeellä.
On 13 June 1994 Ansul filed an application for the word mark Minimax for certain services, including the maintenance and repair of fire extinguishers.
Ansul teki 13.6.1994 hakemuksen Minimax-sanamerkin rekisteröimiseksi tulensammuttimien huolto- ja korjauspalveluja varten.
The mark was registered by the Benelux trade mark office under No 549146.
Benelux-maiden tavaramerkkivirasto rekisteröi tämän palvelumerkin numerolle 549146.
On 8 February 1995 Ajax brought an action before the Arrondissementsrechtbank te Rotterdam (District Court, Rotterdam) (Netherlands) for an order for, first of all, revocation of Ansul's rights in the Minimax trade mark registered in 1971 under No 052713 owing to non-use and, secondly, annulment of the registration of that mark effected in 1994 under No 549146, on the ground that the mark had been filed in bad faith.
Ajax haastoi 8.2.1995 Ansulin vastaamaan Arrondissementsrechtbank te Rotterdamissa (Alankomaat) kanteeseen, jossa se vaati vuonna 1971 numerolle 052713 rekisteröityyn Minimax-tavaramerkkiin liittyvien Ansulin oikeuksien julistamista menetetyksi tämän tavaramerkin käyttämättä jättämisen vuoksi ja vuonna 1994 numerolle 549146 rekisteröidyn Minimax-tavaramerkin rekisteröinnin toteamista mitättömäksi sillä perusteella, että rekisteröintihakemus oli tehty vilpillisessä mielessä.
Ansul resisted those applications and counterclaimed for an injunction barring Ajax from using the Minimax mark in the Benelux countries.
Ansul vastusti Ajaxin vaatimuksia ja nosti tavaramerkin loukkaamista koskevan vastakanteen, jossa se vaati, että Ajaxia kielletään käyttämästä Minimax-merkkiä Benelux-maiden alueella.
By a judgment of 18 April 1996, the Arrondissementsrechtbank te Rotterdam dismissed Ajax's application and upheld Ansul's counterclaim.
Arrondissementsrechtbank te Rotterdam hylkäsi 18.4.1996 tekemällään päätöksellä Ajaxin vaatimukset ja hyväksyi Ansulin vastakanteen.
Ajax was thus prohibited from using the Minimax trade mark in the Benelux countries.
Ajaxia kiellettiin käyttämästä Minimax-tavaramerkkiä Benelux-maiden alueella.
That court found that Ansul had not been putting the Minimax trade mark to normal use since 1989.
Tämä tuomioistuin katsoi, ettei tapaa, jolla Ansul oli käyttänyt Minimax-tavaramerkkiä vuodesta 1989 alkaen, voitu pitää normaalikäyttönä.
Consequently, by a judgment of 5 November 1998 the Gerechtshof overturned the decision under appeal, revoking Ansul's rights to the mark registered under No 052713 in 1971 and annulling its rights to the mark registered under No 549146 in 1994, and ordering that those registrations be struck off.
Gerechtshof hyväksyi valituksen 5.11.1998 tekemällään päätöksellä ja muutti riitautettua alemman tuomioistuimen päätöstä julistaen Ansulin oikeuden vuonna 1971 numerolle 052713 rekisteröityyn tavaramerkkiin menetetyksi ja julistaen mitättömäksi merkin, joka oli rekisteröity vuonna 1994 numerolle 549146, ja määräsi nämä tavaramerkit poistettavaksi rekisteristä.
Ansul appealed in cassation to the Hoge Raad der Nederlanden.
Ansul on tehnyt kassaatiovalituksen Hoge Raad der Nederlandeniin.
That court considered that the outcome of the main proceedings depended on the interpretation of the concept of 'normal use' of the trade mark for the purposes of Article 5(3) of the Uniform Benelux Law on Trade Marks of 19 March 1962 (hereinafter 'the UBL').
Tämä tuomioistuin on katsonut, että asian ratkaiseminen riippuu Benelux-maiden yhdenmukaisen tavaramerkkilain (jäljempänä BTL) 5 §:n 3 momentissa tarkoitetun tavaramerkin "normaalikäytön" tulkinnasta.
The Hoge Raad found, first of all, that there is normal use of a mark within the meaning of the UBL where 'the sign in question is actually used in trade to distinguish the goods or services of an undertaking'.
Hoge Raad on todennut, että tavaramerkin BTL:ssä tarkoitettu normaalikäyttö on kyseessä silloin, kun ■kyseistä merkkiä käytetään tosiasiallisesti elinkeinotoiminnassa tietyn yrityksen tuotteiden tai palvelujen erottamiseksi muista tuotteista tai palveluista".
The Hoge Raad der Nederlanden further found that the interpretation given to Article 5(3) of the UBL must be compatible with the interpretation of the corresponding concept of 'genuine use' in Article 12(1) of the Directive.
Hoge Raad der Nederlanden on myös katsonut, että BTL:n 5 §:n 3 momentin tulkinnan on noudatettava vastaavaa, direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa käytetyn "tosiasiallisen käytön" käsitteen tulkintaa.
Accordingly it decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Tämän vuoksi se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.