natgillin/translations-raw huggingface dataset:
COMMISSION v GIRARDOT by Article 29(1) of the Staff Regulations, the Commission, which might have preferred to have a wider choice …, would certainly have accepted one of Mrs Girardot’s applications and, consequently, that she had every chance of being awarded a temporary staff contract within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment and of obtaining the financial advantages attaching to its performance.
KOMISSIO v. GIRARDOT ensimmäisen vaiheen päätyttyä komissio, joka voi halutessaan ottaa huomioon muitakin hakijoita – – olisi täysin varmasti hyväksynyt yhden Girardot’n hakemuksista ja että Girardot’lla olisi siten ollut kaikki mahdollisuudet saada palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettu väliaikaisen toimihenkilön sopimus ja tästä tehtävästä koituvat rahalliset edut.
It may none the less be considered that Mrs Girardot had a strong chance in that regard, of which she was deprived because of the rejection of her applications by the Commission, which, on the evidence, did not examine them.
On kuitenkin katsottava, että Girardot’lla olisi ollut ainakin vakavasti otettava mahdollisuus, jonka hän oli menettänyt, kun komissio oli hylännyt hänen hakemuksensa ilman toteen näytettyä ansioiden vertailua.
During the stage of the procedure for the filling of vacant posts laid down by Article 29(1)(b) of the Staff Regulations, another candidate, also a temporary staff member, expressed to the Commission his interest in each of the eight posts in which Mrs Girardot had also expressed her interest … .
Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn avoimia toimia koskevan hakumenettelyn aikana toinenkin hakija, joka myös oli väliaikainen toimihenkilö, oli ilmaissut komissiolle kiinnostuksensa näihin kahdeksaan toimeen, joihin myös Girardot oli ilmaissut kiinnostuksensa – –.
The Commission could accept one or other of those candidates.
Komissio olisi näin ollen voinut hyväksyä kumman tahansa näistä hakijoista.
However, the Commission was also at liberty not to accept any of the competing applications, after having examined them, and to proceed to the stage of the procedure laid down by Article 29(1)(c) of the Staff Regulations … .
Se olisi kuitenkin yhtä hyvin hakemukset tutkittuaan voinut olla hyväksymättä ketään hakijoista ja siirtyä henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyyn menettelyn vaiheeseen – –.
The Commission might finally, while respecting the principles stated in the case-law, not pursue that procedure … .
Se olisi myös oikeuskäytännössä vahvistettuja periaatteita noudattaen voinut olla jatkamatta kyseistä menettelyä – –.
Those factors are such as to reduce the chance which Mrs Girardot had that her application to occupy one of the posts in question would be successful.
Nämä seikat ovat omiaan pienentämään Girardot’n mahdollisuutta tulla valituksi johonkin kyseessä olevista toimista.
However, if Mrs Girardot had been entitled to take part in a fresh procedure for the filling of vacant posts, held after annulment of the decisions rejecting her applications …, she might profitably have expressed her interest in other posts of the same kind and, having regard to, inter alia, the factors stated in paragraphs 103 to 106 above, might have been successful in one of them, a point which the Commission does not dispute.
Jos Girardot’lla olisi kuitenkin hänen hakemustensa hylkäämisestä tehtyjen päätösten kumoamisen jälkeen ollut oikeus osallistua uuteen palvelukseenottomenettelyyn, hän olisi voinut ilmaista kiinnostuksensa muihin samankaltaisiin toimiin ja edellä 103–106 kohdassa mainitut seikat huomioon ottaen tulla mahdollisesti valituksi johonkin niistä, mitä komissio ei kiistä.
That factor is such as to increase the chance which Mrs Girardot had that she would succeed in her application to obtain, as a temporary staff member within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment, a permanent post paid from research and investment appropriations, corresponding to Category A, requiring scientific qualifications and vacant within the Joint Research Centre in the Commission’s “Research” DG or in its “Information Society” DG.’
Tämä seikka on omiaan lisäämään Girardot’n mahdollisuutta tulla hyväksytyksi palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan d alakohdassa tarkoitetuksi väliaikaiseksi toimihenkilöksi hoitamaan vakinaista tointa, joka rahoitetaan tutkimus- ja sijoitusmäärärahoista ja joka kuuluu A ura-alueeseen ja edellyttää tieteellistä pätevyyttä, ja hakea tointa yhteisessä tutkimuskeskuksessa, komission tutkimuksen pääosastossa tai tietoyhteiskunnan pääosastossa.”
In those circumstances, the Court of First Instance concluded, in paragraphs 118 and 119 of the judgment under appeal, that Mrs Girardot had a strong chance that her application would be successful and, consequently, the Court applied ex aequo et bono a multiplying factor of 0.5 to the loss of earnings she suffered.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli valituksenalaisen tuomion 118 ja 119 kohdassa, että Girardot’lla oli vakavasti otettava mahdollisuus tulla valituksi ja siten se sovelsi kohtuuden mukaan hänen palkanmenetykseensä 0,5:n korjauskerrointa.
In paragraph 120 of that judgment, the Court of First Instance declined to raise that factor to 0.996 in accordance with the method proposed by Mrs Girardot, since under that method the extent of the chance lost depended solely on the number of applications lodged by her while disregarding the other factors set out earlier in that judgment.
Tämän saman tuomion 120 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kieltäytyi soveltamasta 0,996:n korjauskerrointa Girardot’n ehdottaman menetelmän mukaisesti, koska tämän menetelmän perusteella menetetyn mahdollisuuden laajuus riippui ainoastaan asianomaisen henkilön jättämien hakemusten määrästä siten, että muut edellä esitetyt seikat jätettiin ottamatta huomioon.
As regards, secondly, the other losses claimed by Mrs Girardot, the Court of First Instance rejected them as irrelevant in paragraphs 123 to 125 of the judgment under appeal, on the ground that the objective of the fair financial compensation, having regard to Mrs Girardot’s applications for annulment, was to give effect to the interim judgment and adequately protect her rights by providing ex aequo et bono compensation for the impossibility of restoring the position prior to the unlawful act and was not, in the absence of a prior claim for damages, to make reparation for any other harm which that unlawful act might additionally have caused her.
Toiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisen tuomion 123–125 kohdassa Girardot’n esittämät muita vahinkoja koskevat väitteet asiaan kuulumattomina siitä syystä, että kohtuullisen rahallisen korvauksen tarkoituksena oli panna välituomio täytäntöön ja suojata asianmukaisesti Girardot’n oikeuksia hänen esittämiensä kumoamisvaatimusten valossa korvaamalla kohtuuden mukaan se, ettei lainvastaisuutta edeltänyttä tilannetta voitu enää palauttaa ennalleen, eikä sen tarkoituksena ollut aikaisemman vahingonkorvausvaatimuksen puuttuessa korvata kaikkia muita vahinkoja, joita tästä lainvastaisuudesta oli voinut hänelle aiheutua.
In any event, the Court of First Instance considered, in paragraphs 125 to 138 of that judgment, that none of the other losses could be taken into consideration when setting the amount of the fair financial compensation.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi joka tapauksessa tämän tuomion 125–138 kohdassa, ettei väitettyjä muita vahinkoja missään tapauksessa voitu ottaa huomioon kohtuullisen rahallisen korvauksen määrittämisessä.
In particular, as regards the nonmaterial harm resulting from the deterioration of Mrs Girardot’s mental health and her depression and the physical harm caused by the unlawful rejection of her applications, the Court of First Instance considered, in paragraphs 133 and 137 of that judgment, that Mrs Girardot had not produced any evidence of their existence, such as a medical certificate or appropriate expert report.
Erityisesti Girardot’n mielenterveyden horjumisesta ja masennuksesta johtuvaan henkiseen kärsimykseen liittyvien seikkojen sekä todetun lainvastaisen menettelyn väitetysti aiheuttaman fyysisen haitan osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi saman tuomion 133 ja 137 kohdassa, ettei Girardot ollut esittänyt mitään sellaisia seikkoja, kuten pätevää lääkärintodistusta tai asiantuntijalausuntoa, jotka olisivat osoittaneet, että tällaisia vahinkoja olisi tapahtunut.
The forms of order sought by the parties
Asianosaisten vaatimukset
By its appeal, the Commission claims that the Court should:
Komissio vaatii valituksellaan, että yhteisöjen tuomioistuin
— annul the judgment under appeal;
– kumoaa valituksenalaisen tuomion
— order the Commission to pay Mrs Girardot a sum of EUR 23 917.40;
– velvoittaa sen maksamaan Girardot’lle 23 917,4 euroa
— order that each of the parties should bear its own costs in relation to the present proceedings and to the proceedings before the Court of First Instance.
– velvoittaa kummankin asianosaisen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
Mrs Girardot contends that the Court should:
Girardot vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— declare the appeal brought by the Commission to be inadmissible and, in any event, unfounded;
– jättää komission valituksen tutkimatta tai ainakin hylkää sen perusteettomana
— declare her cross-appeal to be admissible, to annul the judgment under appeal and to uphold her claims for annulment and damages submitted at first instance;
– ottaa Girardot’n vastavalituksen tutkittavaksi, kumoaa valituksenalaisen tuomion ja hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt kumoamis- ja korvausvaatimukset
— order the Commission to pay the costs.
– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The main appeal
Päävalitus
The Commission submits a single ground of appeal, alleging that the method used by the Court of First Instance to calculate the loss of opportunity is an infringement of Article 236 EC and of the conditions governing the liability of the Commission.
Komissio esittää yhden ainoan valitusperusteen, jonka mukaan menetelmä, jota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käytti mahdollisuuden menettämisestä maksettavan korvauksen laskemiseksi, on EY 236 artiklan vastainen eikä vastaa edellytyksiä, joiden täyttyessä komissio voidaan saattaa korvausvastuuseen.
The Commission explains, first, that, given the conflicting caselaw of the Court of First Instance on the matter, the objective of its appeal is to obtain, in the interests of legal certainty, a ruling from the Court of Justice on the manner of calculating the loss of an opportunity to be recruited by the Commission when it has made an unlawful decision depriving the person concerned of the expectation that his application will be examined.
Tältä osin komissio toteaa aluksi, että kun otetaan huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tältä osin epäjohdonmukainen oikeuskäytäntö, sen valituksen tarkoituksena on oikeusvarmuussyistä saada yhteisöjen tuomioistuin ratkaisemaan tapa, jolla arvotetaan työnsaantimahdollisuuksien menettäminen komissiossa silloin, kun se tekee lainvastaisen päätöksen asianomaisen henkilön hakemuksen jäämisestä tutkimatta.
The Commission adds that the objective of its appeal is thus that the Court of Justice identify a consistent legal argument and a method for the purpose of calculating such loss of opportunity which would be applicable in all situations.
Se lisää, että tämän valituksen tavoitteena on siten se, että yhteisöjen tuomioistuin vahvistaa tämän mahdollisuuden menettämisen laskemiseksi yhdenmukaisen oikeudellisen päättelyn ja yhdenmukaisen laskentamenetelmän, joita on voitava soveltaa kaikissa tilanteissa.
The Commission makes clear on that point that it accepts the idea that the loss of an opportunity to obtain a post is material damage for which compensation can be paid.
Komissio täsmentää tältä osin, että se hyväksyy ajatuksen siitä, että työnsaantimahdollisuuden menettäminen katsotaan korvattavissa olevaksi aineelliseksi vahingoksi.
On the other hand, it cannot accept the manner in which the Court of First Instance quantified the damage suffered by Mrs Girardot.
Sitä vastoin se ei voi hyväksyä tapaa, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rahamääräisesti määrittänyt Girardot’lle aiheutuneen vahingon.
According to the Commission, paragraph 58 of the judgment under appeal is on that point vitiated by errors of law.
Komission mukaan valituksenalaisen tuomion 58 kohta on tältä osin oikeudellisesti virheellinen.
The only damage suffered by Mrs Girardot which is actual and certain is that resulting from the failure to examine her application and not that resulting from a hypothetical loss of earnings for a period which is no less hypothetical.
Girardot’lle aiheutuneena todellisena ja varmana vahinkona on sen mukaan pidettävä vahinkoa, joka on aiheutunut siitä, että komissio ei tutkinut hänen hakemuksiaan, eikä sitä vahinkoa, joka johtuu hypoteettisesta palkanmenetyksestä tiettynä, yhtä hypoteettisesti määritettynä ajanjaksona.
Although, in paragraphs 99 and 116 of that judgment, the Court of First Instance recognises, first, that the Commission was under no obligation to complete the recruitment procedure and, secondly, that it is not the function of the Court to carry out in the place of the Commission a consideration of the comparative merits of candidates, the Court did in fact undertake such a consideration in paragraphs 62 to 95 of that judgment.
Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin myöntääkin tämän tuomion 99 ja 116 kohdassa yhtäältä, että komissiolla ei ollut velvollisuutta saattaa palvelukseenottomenettelyä loppuun asti, ja toisaalta, ettei ole sen tehtävä vertailla komission puolesta hakijoiden ansioita, se on tosiasiassa tutkinut niitä tämän saman tuomion 62–95 kohdassa.
The Court of First Instance therefore did not assess the actual and certain damage linked to the loss of opportunity, but determined the hypothetical damage linked to loss of earnings, which presupposes an entitlement to be recruited.
Ensim -mäisen oikeusasteen tuomioistuin ei siis laskenut mahdollisuuden menettämiseen liittyvää tosiasiallista ja varmaa vahinkoa, vaan se totesi ansionmenetykseen liittyvän hypoteettisen vahingon, minkä edellytyksenä on oikeus tulla otetuksi palvelukseen.
The Court of First Instance thereby misinterpreted the concept of loss of opportunity as loss of the certainty of obtaining a post, and in so doing failed to recognise the margin of discretion and freedom to choose which the Community institutions must have in the area of recruitment.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siis virheellisesti tulkinnut mahdollisuuden menettämisen käsitteen varmuudeksi saada toimi, ja siten se on evännyt sen harkintavallan ja valintamarginaalin, joka yhteisön toimielimille kuuluu palvelukseen ottamisen yhteydessä.
The Commission stressed moreover, at the hearing, that there is no direct causal link between the wrongful act committed by the Commission, namely its failure
Komissio on lisäksi korostanut istunnossa, ettei ole mitään suoraa syyyhteyttä Girardot’n hakemusten huomioon ottamatta jättämisestä muodostuvan komission
COMMISSION v GIRARDOT to take Mrs Girardot’s applications into consideration, and the damage ultimately determined by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
KOMISSIO v. GIRARDOT virheen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisessa tuomiossa lopulta vahvistaman vahingon välillä.
The Commission considers that the error of law is further demonstrated by the fact that, to calculate the loss of earnings, the Court of First Instance took into consideration the earnings received in the interim by the person concerned.
Komission mukaan tämän oikeudellisen virheen osoittaa se, että ensimmäisen oikeus -asteen tuomioistuin on käyttänyt ansionmenetyksen laskentaperusteena asianomaisen henkilön tällä välin saamaa palkkaa.
In the event that the post she held during the period in question had been better paid than that which she could have held at the Commission, she would have suffered no loss of earnings while she would still have suffered a loss of opportunity.
Jos hän olisi ollut kyseisenä aikana työssä, josta olisi maksettu parempaa palkkaa kuin siitä työstä, jonka hän olisi voinut saada samana aikana komissiosta, mitään ansionmenetystä ei olisi aiheutunut, vaikka hän olisikin menettänyt kyseisen mahdollisuuden.
Since that method depends on circumstances which are a matter of chance, it is likely to lead to discrimination between candidates in the same recruitment exercise.
Koska tämä menetelmä riippuu sattumanvaraisista seikoista, se voi siis johtaa samaan palvelukseenottomenettelyyn osallistuvien hakijoiden väliseen syrjintään.
According to the Commission, the error in the reasoning of the Court of First Instance is magnified by the second point made in paragraph 58 of the judgment under appeal, namely that the difference in earnings may, ‘where appropriate’, be adjusted in amount by a percentage representing the chance which the person concerned had of being recruited.
Komission mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmän virheellisyyttä vahvistaa valituksenalaisen tuomion 58 kohdassa esitetty toinen näkemys, jonka mukaan palkkojen erotus olisi ”tarvittaessa” voitu määrittää asianomaisen henkilön prosentuaalisena todennäköisyytenä tulla otetuksi palvelukseen.
That point shows again that the objective of the Court of First Instance was to quantify the damage caused by a hypothetical loss of earnings and not that caused by loss of the chance of being recruited, since the calculation of that loss of earnings may be assessed only by reference to the hypothetical chance of obtaining the post in question.
Tämä seikka osoittaa jälleen kerran, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyrkii määrittämään syntyneen vahingon määrän hypoteettisen ansionmenetyksen avulla eikä työnsaantimahdollisuuden menettämisen avulla, koska tätä ansionmenetystä arvioidaan vain mahdollisesti suhteessa hypoteettiseen mahdollisuuteen tulla otetuksi kyseessä olevaan toimeen.
Moreover, for this purpose the Court of First Instance indulged in indiscriminate speculation when quantifying the degree of probability that Mrs Girardot would be recruited, although she had no right to be recruited.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin turvautuu tältä osin lisäksi sattumanvaraisiin olettamiin määrittääkseen, millä todennäköisyydellä Girardot olisi otettu palvelukseen, vaikka tällä ei ollut oikeutta tulla otetuksi palvelukseen.
Consequently, the Commission considers that in the judgment under appeal takes the opposite approach to the calculation of the loss of an opportunity to be recruited to that which is correct in law, since there was first a calculation of the loss of earn-
Tämän vuoksi komissio katsoo, että valituksenalaisessa tuomiossa on laskettu työnsaantimahdollisuuden menettäminen: tavalla, joka on päinvastainen kuin juridisesti oikea tapa, koska siinä on ensin laskettu Girardot’n hypoteettinen ansionmenetys
The quantification of that loss of opportunity ought to be based on something other than the loss of earnings, which presupposes that recruitment was a certainty.
Tämän mahdollisuuden menettämisen rahamääräisen määrittelyn pitäisi siis perustua muuhun kuin sellaiseen ansionmenetykseen, jonka edellytyksenä on varmuus palvelukseen ottamisesta.
In those circumstances, the Commission, in accordance with the second sentence of the first paragraph of Article 61of the Statute of the Court of Justice, invites the Court to declare that the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot may be made good fairly by the award of a lump sum equivalent to three months’ net salary corres- ponding to the sum which would be paid to her during the notice period for a contract of indefinite duration — namely in this case EUR 18 917.43 — together with the sum, also a lump sum payment, of EUR 5 000 as compensation for the fact the person concerned may no longer take part in a later recruitment procedure.
Näin ollen komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaisesti, että vahinko, joka Girardot’lle aiheutui, voidaan hyvittää kohtuullisesti maksamalla tälle 18 917,43 euron kiinteämääräinen korvaus, joka vastaa kolmen kuukauden nettopalkkaa ja siis sitä summaa, joka komission olisi pitänyt maksaa Girardot’lle toistaiseksi tehdyn työsopimuksen irtisanomisajalta, korotettuna niin ikään kiinteämääräisellä 5 000 euron summalla, joka on tarkoitettu korvaukseksi siitä, ettei asianomainen henkilö voi enää osallistua tuleviin palvelukseenottomenettelyihin.
Mrs Girardot contends that the appeal is inadmissible for two reasons.
Girardot väittää, että valitus on jätettävä tutkimatta kahdesta syystä.
Firstly, the Court of First Instance alone has jurisdiction to carry out an assessment of the damage resulting from the loss of an opportunity.
Ensinnäkin ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen arvioimaan mahdollisuuden menettämisestä aiheutuvia vahinkoja.
Accordingly, unless the Commission complains that the Court of First Instance did not specify the criteria adopted to carry out the assessment of the damage suffered, the Commission is not justified in criticising the assessment made in the judgment under appeal on that matter nor, a fortiori, in expecting the Court of Justice to issue a decision of principle on the method to be used to calculate compensation for material damage resulting from the loss of an opportunity.
Jos komissio näin ollen ei siis moiti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei se eritellyt hänelle aiheutuneen vahingon rahamääräisessä määrittämisessä käyttämiään perusteita, se ei voi perustellusti riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointia valituksenalaisessa tuomiossa saati odottaa yhteisöjen tuomioistuimelta periaatepäätöstä laskentamenetelmästä, jota on käytettävä laskettaessa korvausta mahdollisuuden menettämisestä aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.
Moreover, there are a vast number of different situations which can only be looked at on a case-by-case basis.
Esille tulevat tilanteet ovat tältä osin erittäin vaihtelevia, joten ne on aina arvioitava tapauskohtaisesti.
Secondly, the ground of appeal to the effect that the Court of First Instance was providing compensation for the loss of a certainty of obtaining a post and not the loss of an opportunity was not raised at first instance and, consequently, represents a new ground of appeal, production of which is prohibited by Article 42(2) and Article 118 of the Rules of Procedure.
Toiseksi valitusperustetta, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määrännyt korvauksen varman työpaikan menettämisestä eikä työnsaantimahdollisuuden menettämisestä, ei esitetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ja näin ollen se on uusi peruste, jonka esittäminen on yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan ja 118 artiklan nojalla kiellettyä.
In any event, as to the merits, Mrs Girardot states that the damage she has suffered is actual and certain since the Commission’s unlawful refusal to examine her applications deprived her of the chance, first, to have one or several of them accepted and secondly, to subsequently express her interest in any other post if she had still
Girardot korostaa joka tapauksessa pääasian osalta, että hänelle aiheutunut vahinko on tosiasiallinen ja varma, koska komission kieltäydyttyä lainvastaisesti tutkimasta hänen hakemuksiaan hän menetti ensinnäkin mahdollisuuden siihen, että yksi tai
COMMISSION v GIRARDOT been entitled to do so.
KOMISSIO v. GIRARDOT useampi niistä hyväksyttäisiin, ja toiseksi mahdollisuuden ilmaista myöhemmin kiinnostuksensa myös muihin avoimiin toimiin, sikäli kuin hänellä edelleen olisi ollut oikeus hakea niitä.
That method is suited to the making good of damage resulting from the loss of an opportunity, which, by definition, is not certain to materialise.
Koska hakijoiden tilanteet eivät ole toisiinsa verrattavissa, ei voida katsoa, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukattaisiin.