natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I take the view that no error of law vitiates the Court of First Instance’s assessment.
Mielestäni tähän ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointiin ei liity minkäänlaista oikeudellista virhettä.
It is clear from the caselaw that, in order for a person to be able to be regarded as individually concerned by a Community measure
Oikeuskäytännöstä nimittäin seuraa, että jotta yhteisön toimen voitaisiin katsoa koskevan erikseen yksityistä oikeussubjektia,
The Court of First Instance correctly noted, first of all, that persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned by that decision only if it affects them by virtue of attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomautti aluksi perustellusti, että muut kuin ne, joille päätös on osoitettu, voivat väittää päätöksen koskevan niitä erikseen ainoastaan, jos päätös vaikuttaa niiden asemaan tiettyjen niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla
30 — Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraph 11.
30 – Em. asia Piraiki-Patraiki ym. v. komissio, tuomion 11 kohta.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-125/06 P jolle sitä ei ole osoitettu, tämä on täytynyt yksilöidä tai tämän on täytynyt olla yksilöitävissä kyseisen toimen antamisajankohtana.
Kingdom wishing to broadcast that event in that State.
31 ulkopuolelle sijoittautuneelle maksutelevisiokanavalle, joka haluaisi lähettää kyseisen tapahtuman viimeksi mainitussa valtiossa.
which is not addressed to him, he must have been identified or identifiable at the time of the adoption of that measure. 31It follows from the Court of First Instance’s analysis that Infront was clearly identifiable by the Commission at the time of the contested measure’s adoption, since it was the holder of the exclusive broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, events covered by the list in the measures notified by the United Kingdom.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnista ilmenee, että Infront oli täysin komission yksilöitävissä, kun riidanalainen toimi annettiin, sillä kyseisellä yhtiöllä oli yksinoikeus lähettää vuosien 2002 ja 2006 FIFA:n maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelut, jotka kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittamien toimenpiteiden luettelossa yksilöityihin tapahtumiin.
In other words, the Court of First Instance held that the contested measure affected Infront’s right to property.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toisin sanoen todennut, että riidanalainen toimi vaikutti Infrontin omistusoikeuteen.
The acceptance of the admissibility of Infront’s action seems to me to be consistent with well-established caselaw, according to which an individual can challenge the legality of a Community measure where it alters rights acquired by that individual prior to its adoption.
Infrontin kanteen tutkittavaksi ottaminen voidaan mielestäni perustaa vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan yksityinen oikeussubjekti voi riitauttaa yhteisön toimen lainmukaisuuden, kun tällä toimella muutetaan kyseisen oikeussubjektin ennen toimen antamista hankkimia oikeuksia.
Next, while, as the Commission submits, purely economic loss is not sufficient, in principle, to entitle an individual to bring an action for annulment of a Community measure, it should be pointed out that the Court of First Instance did not decide that Infront was individually concerned by the contested measure for the sole reason that the measure would involve adverse economic consequences for that company.
Vaikka, kuten komissio toteaa, puhtaasti taloudellinen vahinko ei lähtökohtaisesti riitä antamaan yksityiselle oikeussubjektille oikeutta nostaa kumoamiskanne yhteisön toimesta, on huomattava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole katsonut riidanalaisen toimen koskevan Infrontia erikseen pelkästään sillä perusteella, että siitä aiheutui sille haitallisia taloudellisia seurauksia.
It stated, in paragraph 165 of the judgment under appeal, that the measure impeded Infront’s ability freely to dispose of its broadcasting rights to the event exclusively to a pay television channel established outside the United
Se totesi valituksenalaisen tuomion 165 kohdassa, että kyseisellä toimella rajoitettiin Infrontin mahdollisuutta luovuttaa vapaasti yksinoikeus kyseisen tapahtuman lähettämiseen Yhdistyneen kuningaskunnan
The Court so held in Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission, in which it accepted for the first time that a person could be individually concerned by a decision addressed to a Member State. 32
Yhteisöjen tuomioistuin otti tämän kannan edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Toepfer ja Getreide-Import Gesellschaft vastaan komissio antamassaan tuomiossa, jossa se katsoi ensimmäisen kerran, että jäsenvaltiolle osoitettu päätös saattoi koskea yksityistä oikeussubjektia erikseen. 32Se teki tällaisen ratkaisun myös asiassa Bock
31 — Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission [1965] ECR 405, 411; Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraphs 21, 28 and 31; Case C-152/88 Sofrimport v Commission [1990] ECR I-2477, paragraph 11; Case C-390/95 P Antillean Rice Millsand Others v Commission [1999] ECR I-769, paragraphs 25 to 30; Joined Cases T-480/93 and T-483/93 Antillean Rice Millsand Others v Commission [1995] ECR II-2305, paragraph 67; and Case T-47/00 Rica Foods v Commission [2002] ECR II-113, paragraph 41.
32 – Yhteisöjen tuomioistuin otti tutkittavaksi kahden saksalaisen viljantuontiyrityksen nostaman kanteen komission päätöksestä, jolla tälle jäsenvaltiolle annettiin taannehtivasti lupa toteuttaa suojatoimenpiteitä, joiden perusteella niiden hakemus tuontitodistusten saamiseksi oli evätty.
COMMISSION v INFRONT WM
KOMISSIO v. INFRONT WM vastaan komissio antamassaan tuomiossa 33sekä asiassa Agricola commerciale olio ym.
It also adopted that solution in Bock v Commission, 33 as well as in Agricole commer­ time of its adoption and put in question the benefit of rights acquired in respect of future transactions.
netta ja kun sillä kyseenalaistetaan saavutetut oikeudet tulevien liiketoimien osalta.
36 ciale olio and Others v Commission and Savma v Commission. 34
36 vastaan komissio ja asiassa Savma vastaan komissio 34 antamissaan tuomioissa.
An expression of that caselaw can also be found in Codorniu v Council, to which the Commission refers, in which a company incorporated under Spanish law, the owner of the trade mark ‘Gran Cremant de Codorniu’ since 1924, sought the annulment of the article of a Council regulation prohibiting it, in due course, from using the word ‘crémant’. 37
Tätä oikeuskäytäntöä ilmentää myös edellä mainitussa asiassa Codorniu vastaan neuvosto annettu tuomio, johon komissio viittaa ja jossa Espanjan oikeuden mukaan perustettu yhtiö ja tavaramerkin Gran Cremant de Codorniu haltija vuodesta 1924 vaati kumoamaan neuvoston asetuksen artiklan, jossa sitä kiellettiin käyttämästä tietyn ajan kuluttua merkintää ”crémant”. 37
In CAM v EEC, 35the Court also accepted that an individual had standing to bring proceedings where the contested measure covered a situation ongoing at the
Asiassa CAM vastaan komissio 35 yhteisöjen tuomioistuin katsoi niin ikään, että yksityisellä oikeussubjektilla on asiavaltuus, kun riidanalainen toimenpide koskee sen toteuttamisajankohtana vireillä olevaa tilan-
That caselaw is, I consider, applicable to this case, since Infront had entered into possession of exclusive broadcasting rights to the FIFA World Cup finals before the adoption of the contested measure and even, as the Court of First Instance pointed out, before the entry into force of Article 3a of the
Tätä oikeuskäytäntöä voidaan mielestäni soveltaa esillä olevaan tapaukseen, sillä Infront oli saanut yksinoikeuden FIFA:n maailmanmestaruuskilpailujen lähettämiseen ennen riidanalaisen toimen antamista ja jopa ennen tämän toimen perusteena olleen
33 — Case 62/70 [1971] ECR 897.
33 – Asia 62/70, tuomio 23.11.1971 (Kok. 1971, s. 897).
Thus, on 4 September 1970, the applicant had applied to the competent German authority for an import licence for a consignment of preserved Chinese mushrooms which was in free circulation in the Netherlands.
Kantaja oli 4.9.1970 hakenut toimivaltaiselta Saksan viranomaiselta lupaa tuoda erä kiinalaisia herkkusienisäilykkeitä, jotka oli saatettu vapaaseen vaihdantaan Alankomaissa.
On 11 September 1970, that authority had informed the applicant that it would reject the application as soon as the Commission so authorised.
Kyseinen viranomainen ilmoitti kantajalle 11.9.1970 hylkäävänsä tämän hakemuksen heti kun komissio antaisi siihen luvan.
By decision of 15 September 1970, the Commission authorised the Federal Republic of Germany to exclude from Community treatment not only future applications for licences to import black mushrooms originating in China, but also pending applications for import licences.
Komissio antoi 15.9.1970 Saksan liittotasavallalle luvan jättää yhteisökohtelun ulkopuolelle paitsi Kiinasta peräisin olevia mustia herkkusieniä koskevat tulevat tuontilupahakemukset myös vireillä olevat tuontilupahakemukset.
36 — The case concerned a company which had, on 19 July 1974, obtained an export licence, which was valid until 16 October 1974, for 10 000 tonnes of barley.
36 – Kyseessä oli yritys, joka oli 19.7.1974 saanut 10 000:ta tonnia ohraa koskevan tuontitodistuksen, joka oli voimassa 16.10.1974 asti.
Under a Council regulation, the target and intervention prices applicable, among other things, to cereals were, with effect from 7 October 1974, to increase by 5%.
Neuvoston asetuksen nojalla muun muassa viljatuotteisiin sovellettavia tavoite- ja interventiohintoja oli korotettava viidellä prosentilla 7.10.1974 alkaen.
However, the Commission, by a regulation of 4 October 1974, laid down that the measure would not apply to export licences issued before 7 October, thus depriving the applicant of the benefit of the increase provided for by the Council for the 3 978 tonnes which it was still to export between 7 and 16 October.
Komissio päätti kuitenkin 4.10.1974 antamallaan asetuksella, että tätä toimenpidettä ei sovelleta ennen 7.10 annettuihin vientitodistuksiin, jolloin kantaja ei voinut hyötyä neuvoston säätämästä korotuksesta niiden 3 978 tonnin osalta, jotka sen piti vielä viedä 7.–16.10.
The Court held that the applicant’s action against the Commission regulation was admissible.
Yhteisöjen tuomioistuin otti tutkittavaksi kantajan komission asetuksesta nostaman kanteen.
It held that the regulation, in denying to a class of traders, for specific exports, the benefit of the increase in the amount of the refund, applied to a fixed and known number of cereal exporters and that the measure, even though it formed part of a legislative act, affected those exporters because of a factual situation which differentiated them from all other persons.
Se katsoi, että kyseinen asetus, jolla evättiin tietyltä taloudellisten toimijoiden ryhmältä määrätyn viennin osalta vientituen määrän korotuksesta saatava hyöty, koski määrättyä ja tunnettua määrää viljanviejiä ja että vaikka tämä toimenpide oli osa normatiivista säädöstä, se vaikutti näihin viejiin sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä erottuivat kaikista muista.
34 — Case 232/81 [1984] ECR 3881 and Case 264/81 [1984] ECR 3915.
34 – Asia 232/81, tuomio 27.11.1984 (Kok. 1984, s.
The Court observed that, since the position had been determined between the parties to the sale, ‘any intervention on the part of the Community institutions, preventing [the Italian intervention agency] from carrying out its obligations to the tenderers designated by the drawing of lots, necessarily constitutes a measure of direct and individual concern to them’ (Agricola commerciale olioand Others v Commission, paragraph 11, and Savma v Commission, paragraph 11).
Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että koska tilanteesta oli sovittu kaupan osapuolten kesken, ”yhteisön toimielinten puuttuminen tilanteeseen tavalla, joka estäisi [italialaista interventioelintä] täyttämästä velvoitteitaan arvonnassa määriteltyihin tarjoajiin nähden, oli väistämättä niitä suoraan ja erikseen koskeva toimi” (em. asia Agricola commerciale olio ym. v. komissio, tuomion 11 kohta ja em. asia Savma v. komissio, tuomion 11 kohta).
Directive, on the basis of which that measure was adopted.
C Oikeudenkäyntikulut direktiivin 3 a artiklan voimaantuloa, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on korostanut.
In accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure, which apply to appeals by virtue of Article 118 of those rules, and having regard to Infront’s application, if the Court follows my analysis the Commission should bear the costs.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn saman työjärjestyksen 118 artiklan nojalla, komission on Infrontin vaatimukset huomioon ottaen korvattava oikeudenkäyntikulut, mikäli yhteisöjen tuomioistuin yhtyy arviointiini.
That is why I am of the opinion that, in the light of that caselaw, the Court of First Instance correctly held that Infront was individually concerned by the contested letter.
Kyseisen oikeuskäytännön valossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on mielestäni näin ollen perustellusti katsonut, että riidanalainen kirje koski Infrontia erikseen.
The appeal should also be dismissed as unfounded in so far as it relates to that finding.
Valitus on hylättävä perusteettomana myös siltä osin kuin se koskee tätä arviointia.
Having regard to the foregoing considerations, I suggest that the Court should:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:
(2) Order the Commission of the European Communities to bear the costs.’
2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 28 February 2006,
Asiassa C-125/06 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 28.2.2006,
Commission of the European Communities, represented by K. Banks and M. Huttunen, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään K. Banks ja M. Huttunen, prosessiosoite Luxemburgissa, valittajana, ja jossa valittajan vastapuolena ja muina osapuolina ovat
French Republic,
Ranskan tasavalta,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland,
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta,
European Parliament,
Euroopan parlamentti ja
Council of the European Union, interveners at first instance,
Euroopan unionin neuvosto, väliintulijoina ensimmäisessä oikeusasteessa,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász ja J. Malenovský (esittelevä tuomari), julkisasiamies: Y. Bot, kirjaaja: R. Grass, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn, kuultuaan julkisasiamiehen 18.10.2007 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
COMMISSION v INFRONT WM gives the following
KOMISSIO v. INFRONT WM on antanut seuraavan tuomion
Community Legislation
Yhteisön säännöstö
Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by Law, Regulation or Administrative Action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p.
Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetulla neuvoston direktiivillä 89/552/ETY (EYVL L 298, s.
60; ‘Directive 89/552’), is intended to ensure freedom of reception and retransmission of television broadcasts within the European Community by laying down minimum rules with which the Member States are required to ensure that television broadcasters under their jurisdiction comply.
60; jäljempänä direktiivi 89/552), pyritään varmistamaan vapaus vastaanottaa ja lähettää edelleen televisiolähetyksiä Euroopan yhteisössä antamalla minimisäännökset, joita jäsenvaltioiden on velvoitettava niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan harjoittajat noudattamaan.
The 18th and 19th recitals in the preamble to Directive 97/36 read as follows:
Direktiivin 97/36 johdanto-osan 18 ja 19 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
… it is essential that Member States should be able to take measures to protect the right to information and to ensure wide access by the public to television coverage of national or non-national events of major importance for society, such as the Olympic games, the football World Cup and the European football championship; … to this end Member States retain the right to take measures compatible with Community law aimed at regulating the exercise by broadcasters under their jurisdiction of exclusive broadcasting rights to such events;
”18 on tärkeää, että jäsenvaltiot voisivat toteuttaa toimenpiteitä suojatakseen tiedonsaantioikeuden ja taatakseen televisiolähetysten laajan saatavuuden yleisölle, kun on kyse kansallisista tai muista kuin kansallisista yhteiskunnallisesti erityisen merkittävistä tapahtumista, kuten olympialaiset, jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ja jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut; tätä tarkoitusta varten jäsenvaltiot varaavat itselleen oikeuden toteuttaa yhteisön oikeuden mukaisia toimenpiteitä säännelläkseen lainkäyttövaltaansa kuuluvien lähetystoiminnan harjoittajien käyttämiä yksinoikeuksia tällaisten tapahtumien osalta,
… it is necessary to make arrangements within a Community framework, in order to avoid potential legal uncertainty and market distortions and to reconcile free circulation of television services with the need to prevent the possibility of circumvention of national measures protecting a legitimate general interest’.
19 on tarpeen toteuttaa järjestelyjä yhteisön puitteissa mahdollisen oikeudellisen epävarmuuden ja markkinoiden vääristymisen välttämiseksi sekä televisiopalvelujen vapaan liikkuvuuden yhteensovittamiseksi oikeutettua yleistä etua suojaavien kansallisten toimenpiteiden mahdollisen kiertämisen estämisen tarpeen kanssa”.
Under Article 1(b) of Directive 89/552, ‘broadcaster’ means the natural or legal person who has editorial responsibility for the composition of schedules of television programmes and who transmits them or has them transmitted by third parties.
Direktiivin 89/552 1 artiklan b alakohdan mukaan ”lähetystoiminnan harjoittajalla” tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, jolla on toimituksellinen vastuu tele-visio-ohjelmien lähetysaikojen suunnittelusta ja joka lähettää televisio-ohjelmia tai lähetyttää niitä kolmansien osapuolten toimesta.
Article 3a of Directive 89/552, as inserted by Directive 97/36, is in these terms:
Direktiivin 89/552 3 a artiklassa, joka on lisätty direktiivillä 97/36, säädetään seuraavaa:
Each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive
Jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa yhteisön lainsäädännön mukaisesti toimenpiteitä varmistaakseen, että sen lainkäyttövaltaan kuuluvat lähetystoiminnan
COMMISSION v INFRONT WM basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following such events via live coverage or deferred coverage on free television.
KOMISSIO v. INFRONT WM harjoittajat eivät lähetä yksinoikeudella tapahtumia, joilla kyseinen jäsenvaltio katsoo olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä siten, että estetään merkittävää osaa jäsenvaltion yleisöstä seuraamasta näitä tapahtumia suorana tai nauhoitettuna lähetyksenä maksuttoman television kautta.
Within a period of three months from the notification, the Commission shall verify that such measures are compatible with Community law and communicate them to the other Member States.
Komissio varmistaa kolmen kuukauden ku -luessa ilmoituksesta, että toimenpiteet ovat yhteisön oikeuden mukaisia, ja ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille.
Sections 98 and 101 in Part IV of the Broadcasting Act 1996, as amended by the Television Broadcasting Regulations 2000 (‘the Broadcasting Act’), provide:
Vuoden 1996 televisio- ja radiotoimintalain (Broadcasting Act 1996) IV osan, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2000 televisiolähetysasetuksilla (The Television Broadcasting Regulations 2000, jäljempänä televisio- ja radiotoimintalaki), 98 ja 101 §:ssä säädetään seuraavaa:
(a) those television programme services and EEA satellite services which for the time being satisfy the qualifying conditions, and
1) Televisio-ohjelmapalvelut ja [Euroopan talousalueen, jäljempänä ETA] satelliittipalvelut jaetaan tässä osassa kahteen luokkaan seuraavasti: a) televisio-ohjelmapalvelut ja ETA-satelliittilähetyspalvelut, jotka tällä hetkellä täyttävät asetetut edellytykset, ja b) kaikki muut televisio-ohjelmapalvelut ja ETA-satelliittilähetyspalvelut.
(2) In this section “the qualifying conditions”, in relation to a service, means the conditions:
2) Tämän pykälän yhteydessä ’asetetut edellytykset’, jotka palveluiden on täytettävä, ovat seuraavat: a) palvelun vastaanottamisesta ei ole maksettava vastiketta ja
(b) that the service is received by at least 95% of the population of the United Kingdom.
KOMISSIO v. INFRONT WM b) vähintään 95 prosentin Yhdistyneen kuningaskunnan asukkaista on voitava vastaanottaa palvelu.
(1) A television programme provider providing a service falling within either of the categories set out in subsection (1) of section 98 (“the first service”) for reception in the United Kingdom or in any area of the United Kingdom shall not, without the previous consent of the [Independent Television Commission (“the ITC”)], include in that service live coverage of the whole or any part of a listed event unless:
1) Televisio-ohjelmapalvelun toimittaja, joka tarjoaa jompaankumpaan 98 §:n 1 momentin luokkaan kuuluvaa palvelua (’ensimmäistä palvelua’) vastaanotettavaksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai jollakin siihen kuuluvalla alueella, ei saa ilman [riippumattoman televisiokomission, Independent Television Commission, jäljempänä ITC-komissio] ennalta antamaa lupaa sisällyttää tarjoamaansa palveluun suoraa lähetystä luetteloidusta tapahtumasta tai sen osasta, elleivät seuraavat edellytykset täyty: a) toinen televisio-ohjelmien tarjoaja, joka tarjoaa kyseisessä momentissa määritettyyn toiseen luokkaan kuuluvaa palvelua (’toinen palvelu’), on hankkinut oikeuden sisällyttää tähän palveluun suoran lähetyksen koko tapahtumasta tai tapahtuman kyseisestä osasta, sekä b) alue, jolla toinen palvelu lähetetään, kattaa tai sisältää kokonaan tai lähes kokonaan sen alueen, jolla ensimmäinen palvelu vastaanotetaan.
Those provisions were notified to the Commission on the basis of Article 3a(2) of Directive 89/552 and published in the Official Journal of the European Communities (OJ 2000 C 328, p. 2).
Näistä säännöksistä ilmoitettiin komissiolle direktiivin 89/552 3 a artiklan 2 kohdan perusteella, ja ne julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (EYVL 2000, C 328, s. 2).
The factors to be considered in giving the consent referred to in Section 101(1) are specified in the Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events, as amended.
Tekijät, jotka on otettava huomioon annettaessa 101 §:n 1 momentin mukaista lupaa, ilmoitetaan urheilutapahtumia ja muita luetteloituja tapahtumia koskevissa riippumattoman televisiokomission ohjeissa (Independent Television Commission Code on Sports and Other Listed Events), sellaisina kuin ne ovat muutettuina.