natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When she applied for a certificate that she was entitled under the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 to work in Austria as an employed person, Mrs Eyüp had for a period of
Silloin, kun kantaja teki hakemuksen, jossa hän pyysi viranomaisia toteamaan, että hänellä oli päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohdan perusteella oikeus työskennellä Itävallassa, hän ei ollut näiden yli 13 vuoden aikana koskaan eli ei avioliittoajanjaksojen eikä niiden vuosien aikana, jolloin he asuivat avoliitossa - lakannut asumasta puolisonsa kanssa vastaanottavassa valtiossa, joten kantajalla oli hakemusajankohtana oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä määräyksen toisen luetelmakohdan mukaisesti.
latter are, first, independent of the possession of any permit, and, secondly, all national authorities are required to recognise and apply those rights granted directly by Community legislation.
Ei ole enää tarpeen lausua toissijaisesti esitetystä kysymyksestä, joka liittyy mahdollisuuteen laskea avioliittoajanjaksot yhteen silloin, kun ne ovat keskeytyneet useita vuosia kestäneen avoliiton lakia.
The fourth and fifth questions more than 13 years never ceased to cohabit with Mr Eyüp in the host Member State — both during the periods in which they were married and during the years in which they lived as cohabitees — so that, at the date of that application, she was entitled to free access to any paid employment of her choice, in accordance with the second indent of that provision.
Kantajan esittämä väite, jonka mukaan hänellä ei ole mahdollisuutta päästä töihin siksi, että mahdollinen työnantaja joutuu pelkäämään rikosoikeudellisia seuraamuksia palkatessaan ulkomaalaisen työntekijän, jolla ei ole sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä vaadittuja lupia ja. edelleen, jonka mukaan välitoimet olisivat välttämättömiä, jotta hän säilyttäisi oikeutensa työskennellä työntekijänä oikeudenkäynnin päättymiseen saakka, on menettänyt merkityksensä.
It is no longer necessary to rule on the subsidiary question concerning the possibility of aggregating periods of marriage where they are interrupted by a period of cohabitation of several years.
Päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohdan ensimmäiselle alakohdalle tunnustettavasta välittömästä oikeusvaikutuksesta seuraa, että pääasian kantajan kaltainen, tässä määräyksessä asetetut edellytykset täyttävä Turkin kansalainen voi vedota suoraan hänelle tässä määräyksessä myönnettyyn työskentely- ja siitä seuraavaan oleskeluoikeuteen.
Having regard to the answer given to the first three questions, there is no longer any need to reply to the other questions, which essentially concern the point whether, if national law does not allow provisional legal protection to be granted, the courts of a Member State are required under Community law to order provisional measures capable of preserving the right of access to employment of Turkish nationals in the host Member State for as long as no final ruling has been given on the legality of the refusal by the competent national authorities to authorise such access.
Koska kantaja täyttää edellytykset vedotakseen suoraan päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä tai toisessa luetelmakohdassa hänelle myönnettyihin oikeuksiin, nämä oikeudet eivät riipu siitä, onko hänellä tietty lupa. ja kansalliset viranomaiset ovat velvollisia tunnustamaan nämä suoraan yhteisön lainsäädäntöön perustuvat oikeudet ja soveltamaan niitä.
As a result of the direct effect to be accorded to the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 a Turkish national who, like Mrs Eyüp, fulfils the conditions laid down by that provision may directly rely on the individual rights which it confers in the matter of employment and, correspondingly, residence.
Jäsenvaltio ei voi yksipuolisesti muuttaa Turkin kansalaisten asteittaista pääsyä vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille koskevan järjestelmän sisältöä , joten kyseisellä valtiolla ei enää ole oikeutta toteuttaa sellaisia oleskeluun liittyviä toimenpiteitä, jotka ovat omiaan rajoittamaan päätöksellä N: o 1/80 nimenomaisesti annettujen oikeuksien käyttämistä.
A Member State cannot unilaterally modify the scope of the system of gradually integrating Turkish workers into the host Member State's labour force, so that that State no longer has the power to adopt measures such as to impede the exercise of the rights expressly granted by Decision No 1/80.
Kolmeen ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen ei ole tarpeen vastata muihin kysymyksiin, jotka koskevat pääasiallisesti sitä, ovatko kansalliset tuomioistuimet silloin, kun kansallisen oikeuden mukaan ei voida myöntää väliaikaista oikeussuojaa, velvollisia yhteisön oikeuden perusteella määräämään sellaisista välitoimista, joilla Turkin kansalaisten työskentelyoikeus vastaanottavassa valtiossa voidaan lunata niin kauan kuin luvan antamiseen toimivaltaisien kansallisten viranomaisten epäämispäätöksen laillisuudesta ei ole vielä lopullisesti päätetty.
It is settled case-law that the issue of a work or residence permit does not constitute the basis of a Turkish national's right to work or reside, such rights being conferred directly by Decision No 1/80, irrespective of whether the authorities of the host Member State have issued those particular documents, which are merely of declaratory and probative value, providing evidence of the existence of those rights.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan työluvan tai oleskeluluvan myöntäminen ci muodosta missään tapauksessa Turkin kansalaisen työ- tai oleskeluoikeuden perustaa, sillä nämä oikeudet on tunnustettu hänelle suoraan päätöksessä N:o 1/80 riippumatta siitä, ovatko vastaanottavan jäsenvaltion viranomaiset antaneet nämä nimenomaiset asiakirjat, joissa ainoastaan todetaan oikeuksien olemassaolo ja joilla on merkitystä tällaisten oikeuksien olemassaolon osoittavana todisteena.
Since Mrs Eyüp fulfilled the conditions for relying directly on the rights conferred upon her by the first or second indent of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80, the
Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustelun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se koskee sellaisen kantajan kaltaisen Turkin kansalaisen tilannetta, jolle on anneltu lupa saapua vastaanottavaan valtioon sen laillisilla työmarkkinoilla työskentelevän turkkilaisen työntekijän puolisona perheen yhdistämisen perusteella silloin, kun viimeksi mainittu henkilö on erottuaan ennen tämän määräyksen ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätyn kolmen vuoden odotusajan päättymistä kuitenkin keskeytyksettä jatkanut yhteiselämää aikaisemman puolisonsa kanssa näiden entisten puolisoiden uudelleen avioitumiseen asti. Tällainen Turkin kansalainen on
Such a Turkish national must therefore be regarded as legally resident in that Member State within the meaning of that provision, so that she may rely directly on her tight, after three years, to respond to any offer of employment, and, after five years, to enjoy free access to any paid employment of her choice.'
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 18 päivänä marraskuuta 1999.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 18 November 1999.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
Preliminary ruling (Waste — Definition of hazardous waste — Directive 91/689/EEC — Decision 94/904/EC -More stringent measures of protection) (Sixth Chamber)
Direktiivi 91/689/ETY
Council Decision 94/904/EC of 22 December 1994.
Päätös 94/904/EY
By order of 16 July 1998, the Pretura Circondariale di Udine, Sezione Distaccata di Cividale del Friuli, referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation of Article 1(4) of Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 and
Pretura circondariale di Udine, sezione distaccata di Cividalc del Friuli, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 16.7.1998 tekemällään päätöksellä kuusi ennakkoratkaisukysymystä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan ja 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY tulkinnasta.
Those questions were raised in criminal proceedings brought against Messrs Fornasar, Strizzolo, Toso, Mucchino, Peressutti and
Nämä kysymykset on esitetty rikosasiassa, jossa vastaajina ovat Fornasar, Strizzolo, Toso, Mucchino, Peresutti ja Chiarcosso, joiden väitetään poistaneen "myrkyllisiä ja epäterveellisiä" jätteitä erityisjätteiden nimikkeellä pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellävoimassaolleenlainsäädännön vastaisesti.
Chiarcosso, who were charged with having released 'toxic-harmful' waste under the description special waste contrary to the legislation in force at the material time.
Toinen, kolmas, neljäs ennakkoratkaisukysymys toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tästä direktiivistä tehtävät väliaikaiset poikkeukset, jotta vaarallisista jätteistä ei aiheudu vaaraa väestölle tai ympäristölle.
It follows from the foregoing that, pursuant to Article 1(4) of Directive 91/689, the list provided for by that directive entitles the Member States to classify any other waste which a Member State considers to display one of the properties listed in Annex III to that directive as hazardous.
Edellä todetusta seuraa, että direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat tässä direktiivissä säädetyn luettelon nojalla luokitella vaarallisiksi kaikki muut jätteet, joilla jäsenvaltio katsoo olevan jokin kyseisen direktiivin liitteessä III luetelluista ominaisuuksista.
Thus, such waste is considered hazardous only in the territory of the Member States which have adopted such a classification.
Näin ollen näitä jätteitä pidetään vaarallisina vain niiden jäsenvaltioiden alueella, jotka ovat ne tällaisiksi luokitelleet.
In that event, the Member States are bound to notify such cases to the Commission for review in accordance with the procedure laid down in Article 18 of Directive 75/442, with a view to adaptation of the list of hazardous waste.
Siten jäsenvaltioilla on velvollisuus ilmoittaa näistä tapauksista komissiolle, jotta ne tutkitaan uudelleen direktiivin 75/442/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vaarallisten jätteiden luettelon vahvistamiseksi.
By its second, third, fourth and fifth questions, the national court is essentially asking whether Directive 91/689 prevents the Member States, including, for matters within their jurisdiction, the courts, from classifying as hazardous, waste other than that featuring on the list of hazardous waste laid down in Decision 94/904, and thus from adopting more stringent protective measures in order to prohibit the abandonment, dumping or uncontrolled disposal of such waste.
Direktiivistä 91/689/ETY on todettava, että sen viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, että vaarallisten jätteiden hoidon tehostamiseksi yhteisössä on tarpeellista käyttää kokemukseen perustuvaa täsmällistä ja yhtenäistä vaarallisen jätteen määritelmää.
As regards Directive 91/689, it must be borne in mind that the fifth recital of the preamble to that directive states that, in order to improve the effectiveness of the management of hazardous waste in the Community, it is necessary to use a precise and uniform definition of hazardous waste based on experience.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohtaa ja päätöstä 94/904/EY tulkittava niin, että jätteen alkuperän määrittely on välttämätön edellytys sen luokittelemiseksi konkreettisessa tapauksessa vaaralliseksi.
By its first question, the national court is essentially asking whether Article 1(4) of Directive 91/689 and Decision 94/904 must be interpreted as meaning that in a specific case it is a necessary precondition for waste to be classified as hazardous that its origin be determined.
Vaikka perustamissopimuksen 130 r artiklassa mainitaankin tietyt yhteisön tavoitteet. EY:n perustamissopimuksen 130 t artiklassa (josta on tullut EY 176 artikla) sekä direktiivissä 91/689/ETY säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta toteuttaa tiukempia suojatoimenpiteitä.
The term 'hazardous waste' in Article 1(4) of Directive 91/689 must be considered to mean the waste featuring in the list drawn up in accordance with the procedure laid down by Article 18 of Directive 75/442/EEC of the Council of 15 July 1975 on waste, and any other waste which is considered by a Member State to display any of the properties listed in Annex III to Directive 91/689.
Direktiivin 91/689/ETY 7 artiklassa säädetään, että hätätapauksissa tai vakavan vaaran uhatessa jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat
It is clear on the wording alone of Article 1(4) of Directive 91/689 that the decisive criterion, as regards the definition of 'hazardous waste', is whether the waste displays one or more of the properties listed in Annex III to Directive 91/689.
Näin ollen direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan sanamuodosta ilmenee, että "vaarallisen jätteen" käsitteen ratkaiseva kriteeri on tieto siitä, onko jätteellä yksi tai useampi direktiivin 91/689/ETY liitteessä III luetelluista ominaisuuksista.
Although the basis for inclusion in the list of 'hazardous waste' is indeed the origin of the waste, that does not mean that it is essential for its exact origin to be determined for it to be classified as hazardous.
Vaikka jätteen "vaarallisten jätteiden" luetteloon lisääminen perustuukin tosiasiallisesti jätteen alkuperään, se ei merkitse sitä, että alkuperän täsmällinen määrittely olisi välttämätöntä jätteen luokittelemiseksi vaaralliseksi.
The origin of the waste is not the only criterion for classifying it as hazardous but constitutes one of the factors which the list of hazardous waste merely 'takes into account'.
Jätteen alkuperä ei ole ainoa vaarallisuuden luokittelukriteeri, vaan se on yksi niistä tekijöistä, jotka vaarallisten jätteiden luettelossa vain "otetaan huomioon".
In that connection, it must be observed that the Community rules do not seek to effect complete harmonisation in the area of the environment.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Furthermore, Article 7 of Directive 91/689 provides that in cases of emergency or grave danger, Member States are to take all necessary steps, including, where appropriate, temporary derogations from that directive, to ensure that hazardous waste is so dealt with as not to
Vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/689/ETY ei estetäjäsenvaltioita, mukaan lukien kansalliset oikeusviranomaiset niiden
Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 on hazardous waste does not prevent the Member States, including for matters within their jurisdiction, the courts, from classifying as hazardous waste other than that featuring on the list of hazardous waste laid down by Council Decision 94/904/EC of 22 December 1994 establishing a list of hazardous waste pursuant to Article 1(4) of Council Directive 91/689, and thus from adopting more stringent protective measures in order to prohibit the abandonment, dumping or uncontrolled disposal of such waste, if they do so, it is for the authorities of the Member State concerned which have competence under national law to notify the Commission of such cases in accordance with the second indent of Article 1(4) of Directive 91/689.
toimivallan rajoissa, luokittelemasta vaarallisiksi jätteiksi muut kuin ne, jotka sisältyvät vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/904/EY hyväksyttyyn vaarallisten jätteiden luetteloon, ja siten toteuttamasta tiukempia suojatoimenpiteitä tällaisten jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi. Tällaisessa tilanteessa kyseisen jäsenvaltion sellaisten viranomaisten, jotka ovat kansallisen lainsäädännön nojalla toimivaltaisia, on tehtävä tästä komissiolle direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan toisen luetelmakohdan mukainen ilmoitus.
Article 1(4) of Directive 91/689 and Decision 94/904 must be interpreted as meaning that it is not a necessary precondition for waste to be classified, in a specific case, as hazardous, that its origin be determined.'
Direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohtaa ja päätöstä 94/904/EY on tulkittava niin, että jätteen alkuperän määrittely ei ole välttämätön edellytys jätteen Ι^ίΙάΆεΙβηά^ε^ konkreettisessa tapauksessa vaaralliseksi.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 30 September 1999.
Julkisasiamies G. Cosmas on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 30 päivänä syyskuuta 1999.
He proposed that the Court answer the questions as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi seuraavasti:
'(1) The origin of waste cannot be of decisive importance for the purposes of classifying a waste as hazardous within the meaning of Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 on hazardous waste and Council Decision 904/94 of 22 December 1994 establishing a list of hazardous waste pursuant to Article 1(4) of Council Directive 91/689/EEC on hazardous waste.
Jätteiden alkuperällä ei ole ratkaisevaa merkitystä luokiteltaessa jäte vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/689/ETY ja vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyssä neuvoston päätöksessä 94/904/EY tarkoitetuksi vaaralliseksi jätteeksi.
(2) Diphenylmethane diisocynate (MDI) may be classified as hazardous waste under Directive 91/689.
Diphcnylmelaani diisosyanaatti voidaan luokitella direktiivissä 91/689 tarkoitetuksi vaaralliseksi jätteeksi.
(5) Article 1(4), second indent, of Directive 91/689 makes no reference at all to the national procedure which a Member State must follow or to the body competent to classify certain waste as hazardous and to notify the Commission accordingly. Since the Community legislature has not laid down such rules, they must be ascertained under national law.'
Ottaen huomioon EY 130 t artikla, ja kun tämän artiklan soveltamisedellytykset täyttyvät, direktiivin 917/89 säännökset, jotka koskevat jätteen luokittelemista etukäteen vaaralliseksi ja siitä ilmoittamista komissiolle, eivät estä jäsenvaltioita pitämästä tiettyä jätettä vaarallisena kansallisen lainsäädännön perusteella ja soveltamasta kyseiseen jätteeseen ympäristönsuojelua koskevia säännöksiä, vaikka direktiivin liitteessä III säädetyt edellytykset eivät täyttyisikään, vaikka tätä jätettä ei etukäteen ole luokiteltu vaaralliseksi ja vaikka siitä ei olisi ilmoitettu komissiolle.
22 June 2000 of confusion
22 päivänä kesäkuuta 2000
Preliminary ruling (Directive 89/104/EEC — Article 5(l)(b) -- Trade marks — Likelihood Likelihood of association between the sign and the trade mark) (Sixth Chamber) front of the garment, are edged on the outside with a narrow white border and are broken up by a medallion showing a picture of a cat and bearing the word 'TIM'.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 89/104/ETY Direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan b alakohta Tavaramerkit — Sekaannusvaara — Vaara merkin ja tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä (kuudes jaosto)
By judgment of 6 November 1998, the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 5(l)(b) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks.
Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 6.11.1998 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan h alakohdan tulkinnasta.
On 26 June 1996, Adidas AG and Adidas Benelux BV (collectively 'Adidas') made an application for interim relief against Marca Mode before the President of the Rechtbank te Breda (Breda District Court).
Adidas AG ja Adidas Benelux BV (jäljempänä näistä käytetään yhteisnimitystä Adidas) haastoivat Marca Moden 26.6.1996 välitoimimenettelyyn (kort geding -menettelyyn) Rechtbank te Bredan puheenjohtajan luo.
Adidas claimed that Marca Mode had infringed its figurative trade mark composed of three stripes and sought an order restraining that company from using the signs composed of triple or double stripes in the future in the Benelux.
Adidas väitti Marca Moden rikkovan Adidaksen kolmesta raidasta koostuvasta kuviomerkkiä ja vaati, että Marcaa kiellettäisiin Benelux-maissa käyttämästä jatkossa kolmesta tai kahdesta raidasta koostuvia merkkejä.
That question was raised in proceedings between Marca Mode CV ('Marca Mode'), established in Amsterdam, Netherlands, on the one hand, and Adidas AG, established in Herzogenaurach, Germany, and Adidas Benelux BV, established in Etten-Leur, Netherlands, on the other, concerning a figurative trade mark which is registered by Adidas AG at the Benelux Trade Mark Office and is also the subject of an exclusive licence granted by Adidas AG to Adidas Benelux BV for the Benelux.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa valittajana on Marca Mode CV (jäljempänä Marca Mode), kotipaikka Amsterdam (Alankomaat), ja vastapuolina Adidas AG, kotipaikka Herzogenaurach (Saksa), ja Adidas Benelux BV, kotipaikka Etten Leur (Alankomaat), ja joka koskee kuviosta koostuvaa tavaramerkkiä, jonka Adidas AG on rekisteröinyt Beneluxtavaramerkkivirastossa ja jonka osalta se on antanut Be n e lux-maat kattavan yksinoikeuslisenssin Adidas Benelux BV:lle.
The judge hearing the application for interim relief allowed the claim in respect of seven items of clothing and the T-shirt bearing the word 'TIM'.
Puheenjohtaja hyväksyi vaatimuksen seitsemän vaatteen osalta ja kirjaimilla TIM varustetun T-paidan osalta.
The Gerechtshof te 's-Hertogenbosch ('sHertogenbosch Regional Court of Appeal) upheld the order made.
Gerechtshof te 's-Hertogenbosch määräyksen voimassa.
The figurative mark registered by Adidas AG at the Benelux Trade Mark Office is composed of three parallel stripes.
Adidas AG:n Beneluxtavaramerkkivirastossa rekisteröimä kuviomerkki muodostuu kolmesta samansuuntaisesta raidasta.
It covers, in particular, sports clothes and articles connected with sport.
Kyseinen tavaramerkki kattaa muun muassa urheiluvaatteet ja urheiluun liittyviä tuotteita.
Marca Mode then appealed on a point of law against the judgment of the Gerechtshof to the Hoge Raad.
Marca Mode teki tämän jälkeen Gerechtshofin päätöksestä kassaatiovalituksen Hoge Raad der Nederlandeniin.
Marca Mode put up for sale in its establishment in Breda, Netherlands, a sports clothes collection, a number of the items in which bore on the sides two parallel stripes running longitudinally. Those clothes were white with black stripes or black with white stripes.
Tässä tuomioistuimessa Marca Mode väittää muutoksenhakutuomioistuimen soveltaneen virheellisesti Benelux-maiden tavaramerkkilain 13 A §:n 1 momentin b kohtaa, kun kyseinen tuomioistuin teki päätöksensä pelkästään sen perusteella, että kohderyhmän keskuudessa on vaara riidanalaisten merkkien ja rekisteröidyn
Before the Hoge Raad, Marca Mode argues, in particular, that the Gerechtshof misapplied Article 13A(l)(b) of the Uniform Benelux Law on Trade Marks by basing its decision solely on the finding that there existed a risk of association on the part of the public concerned of the signs in question and the registered mark.
Marca Mode on Bredassa (Alankomaat) sijaitsevassa liikkeessään pitänyt kaupan urheiluvaatekokoelmaa. jonka tietyissä vaatekappaleissa oli sivuilla kaksi samansuuntaista koko vaatteen pituista raitaa.
Relying on Case C-251/95 SABEL ν Puma [1997], Marca Mode submits that, under Artide 5(1)(b) of the Directive, the Gerechtshof should have based its
Nämä vaatteet olivat joko valkeita, jolloin raidat olivat mustia, tai mustia, jolloin raidat olivat valkeita.