natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 3(a) of that royal decree provides that the ‘regulated professions’ are all the professions listed in Annex I to that decree.
Tämän saman kuninkaan asetuksen 3 §:n a kohdassa säädetään, että ”säänneltyjä ammatteja” ovat kaikki mainitun asetuksen liitteessä I luetellut ammatit.
That annex does not refer to the profession of hospital pharmacist.
Tässä liitteessä ei mainita sairaalafarmasian alan proviisoria.
On 19 December 2005, the Commission sent to the Kingdom of Spain a letter of formal notice concerning that Member State’s failure to transpose Directive 89/48 as regards the profession of specialist pharmacist.
Komissio lähetti 19.12.2005 Espanjan kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, koska se katsoi, ettei tämä jäsenvaltio ollut pannut täytäntöön direktiiviä 89/48 erikoisproviisorin ammattien osalta.
In its reply of 17 March 2006, the Kingdom of Spain submitted that Directive 89/48 was not applicable to the profession of hospital pharmacist, that being a specialisation
Espanjan kuningaskunta väitti 17.3.2006 antamassaan vastauksessa, että direktiiviä 89/48 ei sovelleta sairaalafarmasian alan proviisorin ammattiin, koska se on provii-
COMMISSION v SPAIN of the profession of pharmacist which is specifically regulated by Directives 85/432 and 85/433, which were transposed into Spanish law by Royal Decree 1667/1989.
KOMISSIO v. ESPANJA sorin ammatin erikoistumisala, josta säädetään erikseen direktiiveissä 85/432 ja 85/433, jotka on pantu Espanjassa täytäntöön kuninkaan asetuksella 1667/1989.
On 4 July 2006, having taken the view that that reply was unsatisfactory, the Commission sent the Kingdom of Spain a reasoned opinion, to which that Member State replied on 12 January 2007, that is to say, after the date of expiry of the period laid down by the Commission in that reasoned opinion, repeating its arguments to the effect that Directive 89/48 was not applicable to specialist qualifications in the area of pharmacy.
Koska komissio katsoi, ettei kyseinen vastaus ollut tyydyttävä, se lähetti 4.7.2006 Espanjan kuningaskunnalle perustellun lausunnon, johon Espanja vastasi 12.1.2007, eli sen jälkeen kun komission asettama kahden kuukauden määräaika oli päättynyt, ja toisti väitteensä siitä, ettei direktiiviä 89/48 sovelleta farmasian erikoistumisalojen muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin.
Since it did not find those arguments convincing, the Commission brought the present action.
Koska tämä väite ei vakuuttanut komissiota, se nosti nyt esillä olevan kanteen.
The Commission claims that, in so far as Article 1 of Royal Decree 2708/1982 precludes holders of a diploma awarded in a Member State and recognised as an equivalent qualification under Article 2 of Directive 85/433 from holding the title of specialist pharmacist and, consequently, pursuing the profession of hospital pharmacist, the defendant Member State has failed to transpose the directive as regards that profession.
Komissio väittää, että vastaajana oleva valtio ei ole pannut direktiiviä täytäntöön sairaalafarmasian alan proviisorin ammatin osalta sikäli kuin kuninkaan asetuksen 2708/1982 1 §:n mukaan ei ole mahdollista, että jäsenvaltion antaman tutkintotodistuksen, joka on tunnustettu vastaavaksi asiakirjaksi direktiivin 85/433 2 artiklassa tarkoitetulla tavalla, haltijat voivat käyttää erikoisproviisorin nimikettä ja näin ollen harjoittaa sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia.
The Commission claims, first, that that title should be treated as a ‘diploma’ within the meaning of Article 1(a) of Directive 89/48, in so far as it is awarded by the designated competent authority, provides evidence of post-secondary training of more than three years and proves that its holder has the qualifications required to pursue the profession of hospital pharmacist in Spain.
Komission mukaan nimittäin yhtäältä tämä nimike tulisi katsoa direktiivin 89/48 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetuksi ”tutkintotodistukseksi”, koska sen on antanut nimetty toimivaltainen viranomainen, se edellyttää vähintään kolmivuotista ammatillista korkeampaa koulutusta ja sillä osoitetaan, että sen haltijalla on vaadittava pätevyys sairaalafarmasian alan proviisorin ammatin harjoittamiseen Espanjassa.
Secondly, the profession reserved to holders of a specialist pharmacist’s diploma is a regulated profession within the meaning of Article 1(c) of Directive 89/48.
Toisaalta erikoisproviisorin tutkintotodistuksen haltijoille varattu ammatti on direktiivin 89/48 1 artiklan c alakohdassa säännelty ammatti.
That profession consists in the practice of a regulated activity within the meaning of Article 1(d) of that directive, in so far as access to it is subject to the possession of a diploma.
Tämä ammatti koostuu nimittäin tämän direktiivin 1 artiklan d alakohdassa tarkoitetusta säännellyn toiminnan harjoittamisesta, koska ryhtyminen ammatin harjoittamiseen edellyttää tutkintotodistusta.
The Commission points out, in this connection, that Directive 89/48 does not exclude any regulated profession from its scope, with the exception of those which are already the subject of a specific directive on mutual recognition.
Komissio katsoo tältä osin, että direktiivissä 89/48 ei suljeta mitään säänneltyä ammattia sen soveltamisalan ulkopuolelle, mistä on poikkeuksena ne säännellyt ammatit, joiden vastavuoroisesta tunnustamisesta on erikseen säädetty direktiivillä.
In particular, Directive 89/48 does not include any provision which can be interpreted as excluding from its scope the pharmaceutical professions or, more generally, the health professions.
Direktiivi 89/48 ei etenkään sisällä yhtään säännöstä, jota voitaisiin tulkita siten, että sillä suljetaan farmasian alan ammatit, tai yleisemmin terveydenhoitoalan ammatit, direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Including such professions in the general system for the recognition of diplomas is not contrary to Article 47(3) EC, which states that the progressive abolition of restrictions on the right of establishment must be preceded or accompanied by a correlating coordination of the conditions for the exercise of those professions.
Tällaisten ammattien sisällyttäminen tutkintotodistusten yleiseen tunnustamisjärjestelmään ei ole vastoin EY 47 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan näitä ammatteja koskevien sijoittautumisoikeuden rajoitusten asteittainen poistaminen on tehtävä siten, että sitä edeltää tai siihen liittyy niiden harjoittamisen edellytysten yhteensovittaminen eri jäsenvaltioissa.
The objective of that directive is not to establish a system for the automatic recognition of diplomas, but to establish a general method to facilitate the recognition of diplomas.
Mainitun direktiivin tavoitteena ei ole perustaa tutkintotodistusten automaattisen tunnustamisen järjestelmää vaan vahvistaa yleinen menetelmä, jonka avulla tutkintotodistusten tunnustaminen on helpompaa.
In addition, Directives 85/432 and 85/433 are not applicable to the profession of hospital pharmacist, since they concern only the diploma evidencing a degree in
Lisäksi komission mukaan direktiivejä 85/432 ja 85/433 ei sovelleta sairaalafarmasian alan proviisorin ammattiin, koska ne koskevat vain proviisorin tutkintotodistusta.
Directive 85/432, which coordinates the training requirements for the award of the diploma evidencing a degree in pharmacy, to which the regime for recognition laid down in Directive 85/433 applies, is not directed at specialisations in pharmacy, within the meaning of Article 3 thereof, and in particular the hospital pharmacy specialisation.
Nimittäin direktiivi 85/432, jossa säädetään proviisorin tutkintotodistuksen, johon sovelletaan direktiivissä 85/433 säädettyä tunnustamisjärjestelmää, edellyttämien koulutusvaatimusten yhteensovittamisesta, ei koske sen 3 artiklan mukaan farmasian erikoistumisaloja eikä erityisesti sairaalafarmasian erikoistumisalaa.
Secondly, the diploma evidencing a degree in pharmacy is the only diploma listed in the annex to Directive 85/433 with regard to the Kingdom of Spain.
Toisaalta proviisorin tutkintotodistus on Espanjan kuningaskunnan osalta ainoa direktiivin 85/433 liitteessä mainittu tutkintotodistus.
In reply, the Kingdom of Spain contends that the profession of hospital pharmacist, as a specialisation of the profession of pharmacist, does not fall within the scope of Directive 89/48.
Espanjan kuningaskunta puolestaan väittää, että sairaalafarmasian alan proviisorin ammatti ei farmasian alan erikoisammattina kuulu direktiivin 89/48 soveltamisalaan.
That profession, it argues, can be governed only by specific legislation, since Article 47(3) EC inserts an express proviso relating to, inter alia, the abolition of restrictions on the exercise of the pharmaceutical professions.
Tuollaista ammattia ei sen mukaan voida säännellä kuin erityisillä säännöksillä, koska EY 47 artiklan 3 kohdassa määrätään nimenomaisesta varaumasta erityisesti apteekkialan ammatteja koskevien rajoitusten poistamisen osalta.
Such an abolition of restrictions cannot, as a result, be achieved through the general system for the recognition of diplomas laid down by Directive 89/48.
Tällaista rajoitusten poistamista ei näin ollen voida tehdä tässä direktiivissä säädetyssä yleisessä tunnustamisjärjestelmässä.
That interpretation, it submits further, is borne out by Directives 85/432 and 85/433, which meet the requirement that special rules be laid down for the coordination of legislation relating to certain pharmaceutical activities for the purpose of allowing mutual recognition of qualifications and diplomas in pharmacy.
Tämä tulkinta vahvistetaan Espanjan kuningaskunnan mukaan direktiiveissä 85/432 ja 85/433, jotka täyttävät vaatimuksen erityisten säännösten säätämisestä tiettyihin farmasian alan toimintoihin liittyvän lainsäädännön yhteensovittamiseksi, jotta mahdollistetaan farmasian alan nimikkeiden ja tutkintotodistusten vastavuoroinen tunnustaminen.
By contrast, Directive 89/48, in which the sole condition laid down for the recognition of diplomas is a minimum duration of studies, is insufficient to ensure compliance with the obligation to provide specific rules laid down in Article 47(3) EC.
Sitä vastoin direktiivi 89/48, jossa säädetään ainoana edellytyksenä tutkintotodistusten tunnustamiselle opintojen vähimmäisajasta, ei voi täyttää EY 47 artiklan 3 kohdan mukaista erityisyysvaatimusta.
It follows that, in the absence of any specific legislation adopted in that matter pursuant to Article 3 of Directive 85/432, the Commission cannot rely on Directive 89/48 for the purpose of challenging the failure of the national legislation to comply with the general system for the recognition of diplomas.
Tällä perusteella on katsottava, että kun ei ole olemassa direktiivin 85/432 3 artiklan nojalla hyväksyttyä erityistä säännöstöä, komissio ei voi vedota direktiiviin 89/48 tukeakseen sitä väitettä, että kansallinen lainsäädäntö ei ole sopusoinnussa tutkintotodistusten tunnustamista koskevan yleisen järjestelmän kanssa.
The two parties to the proceedings accept that Directives 85/432 and 85/433 do not apply to the diploma of specialist pharmacist giving access to the profession of hospital pharmacist.
Asianosaiset myöntävät, että direktiivejä 85/432 ja 85/433 ei sovelleta erikoisproviisorin tutkintotodistuksiin, jotka antavat oikeuden ryhtyä harjoittamaan sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia.
However, they draw two different conclusions from that interpretation.
Ne tekevät tästä tulkinnasta kuitenkin kaksi erilaista johtopäätöstä.
The Commission submits that the absence of a specific directive means that that diploma falls within the scope of Directive 89/48, whereas the Kingdom of Spain submits that, in the absence of such a directive, recognition of that diploma must be regarded as being governed neither by Directive 89/48 nor by any other measure of secondary legislation.
Komission mukaan erityisen direktiivin puuttuminen tarkoittaa sitä, että tämä tutkintotodistus kuuluu direktiivin 89/48 soveltamisalaan, kun taas Espanjan kuningaskunnan mukaan tällaisen direktiivin puuttuessa on katsottava, että mainitun tutkintotodistuksen tunnustamisesta ei säädetä direktiivissä 89/48 eikä muussakaan johdetussa oikeudessa.
In this connection, it should be noted at the outset that the scope of Directive 89/48 is not restricted according to the field or type of the diplomas concerned.
Tältä osin on aluksi todettava, että direktiivin 89/48 soveltamisalaa ei ole rajattu kyseessä olevien tutkintojen alan tai tyypin mukaan.
It is apparent from Article 1(a) thereof that that directive applies to, inter alia, any diploma of higher education awarded on completion of a post-secondary course of at least three years’ duration and allowing its holder to take up a regulated profession.
Sen 1 artiklan a alakohdasta johtuu nimittäin, että direktiiviä sovelletaan etenkin kaikkiin vähintään kolmivuotisesta korkeammasta koulutuksesta annettuihin tutkintotodistuksiin, jotka antavat haltijalleen oikeuden ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia.
In the present case, it must be noted that, on the basis of the relevant national legislation, the diploma of specialist pharmacist is a diploma of higher studies giving access to a regulated profession, namely that of hospital pharmacist.
Käsiteltävänä olevassa asiassa on kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön perusteella todettava, että erikoisproviisorin tutkintotodistus on korkeammasta koulutuksesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia eli sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia.
Even though it does not dispute such a classification of the diploma and profession at issue, the Kingdom of Spain takes the view that, since Directive 89/98 does not apply to diplomas of specialisations in pharmacy, it is not obliged to provide for the option for nationals of other Member States to take up the profession of hospital pharmacist.
Vaikka Espanjan kuningaskunta ei kiistä kyseessä olevan tutkintotodistuksen ja ammatin tällaista ominaisuutta, se katsoo, että koska direktiiviä 89/48 ei sovelleta farmasian erikoistumisalojen tutkintotodistuksiin, sillä ei ole velvollisuutta säätää muiden jäsenvaltioiden kansalaisten mahdollisuudesta ryhtyä harjoittamaan sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia.
Such an interpretation of the directive must be rejected.
Direktiivin tuollainen tulkinta on hylättävä.
First of all, the right to recognition of diplomas is guaranteed as an expression of the fundamental right to freedom of establishment by the second paragraph of Article 43 EC.
Tältä osin on aiheellista korostaa aluksi, että oikeus tutkintojen tunnustamiseen on taattu, koska se on osa EY 43 artiklassa määrättyä sijoittautumisvapautta koskevaa perusoikeutta.
Directive 89/48, as is apparent from the third recital in its preamble, lays down a ‘method of recognition’ of the diplomas which it covers.
Kuten direktiivin 89/48 kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee, sillä luodaan siinä tarkoitettujen tutkintotodistusten tunnustamismenetelmä.
It establishes a general system for the recognition of higher-education diplomas enabling the holder to gain access to a regulated profession and thus to exercise a right enshrined in the Treaty.
Siinä säädetään korkea-asteen tutkintotodistusten, jota antavat oikeuden ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia, yleisestä tunnustamisjärjestelmästä ja näin ollen EY:n perustamissopimuksessa turvatun oikeuden käyttämisestä.
Moreover, as the Commission has pointed out, Directive 89/48 does not establish a system of automatic recognition.
Lisäksi, kuten komissio on muistuttanut, direktiivissä 89/48 ei perusteta automaattisen tunnustamisen järjestelmää.
Although it recognises the right of access to regulated professions, that directive, under Article 4(b) thereof, allows the host State to require an applicant who is a national of another Member State to complete an adaptation period or to take an aptitude test, in particular where the matters covered by the education and training he has received differ substantially from those covered by the diploma required in the host Member State, or where the profession regulated in the host Member State comprises one or more regulated professional activities which are not in the profession regulated in the Member State from which the applicant originates or comes and that difference between the professional activities in the two Member States concerned corresponds to different specific training.
Nimittäin vaikka direktiivissä tunnustetaan oikeus ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia, vastaanottava jäsenvaltio voi sen 4 artiklan b alakohdan nojalla vaatia hakijaa, joka on toisen jäsenvaltion kansalainen, suorittamaan sopeutumisajan tai kelpoisuuskokeen, etenkin jos hänen saamansa koulutuksen sisältö olennaisesti eroaa vastaanottavan jäsenvaltion edellyttämän tutkinnon sisällöstä tai jos viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa säännelty ammatti koostuu yhdestä tai useammasta sellaisesta säännellystä ammattitoiminnasta, joka ei sisälly säänneltyyn ammattiin siinä jäsenvaltiossa, josta hakija on peräisin tai josta hän tulee, ja tämä kyseisten kahden jäsenvaltion ammattitoiminnan ero vastaa erilaista erikoiskoulutusta.
The Kingdom of Spain submits that Article 47(3) EC precludes, in any event, a directive designed to implement a general system for the recognition of diplomas from being applied to the health professions, since that article expressly inserts a proviso concerning the medical and allied and pharmaceutical professions, restrictions on the access to which cannot be removed in the absence of a measure fixing the rules relating to the ‘coordination of the conditions for their exercise in the various Member States’.
Espanjan kuningaskunta väittää, että EY 47 artiklan 3 kohdassa suljetaan joka tapauksessa pois se, että direktiiviä, jonka tarkoituksena on toteuttaa yleinen tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmä, voitaisiin soveltaa terveydenhoitoalan ammatteihin, koska tässä artiklassa määrätään nimenomaisesta varaumasta, joka koskee lääkärinammattia, lääketieteeseen liittyviä ammatteja ja apteekkialan ammatteja, joita koskevia rajoituksia ei voida poistaa ilman säädöstä, jossa vahvistetaan ”niiden harjoittamisen edellytysten yhteensovittamista eri jäsenvaltioissa” koskevat säännökset.
Such an interpretation of Article 47(3) EC would result, in fact, not only in a failure to apply Directive 89/48 but more generally in precluding the right of Community nationals to recognition of diplomas of specialisations in pharmacy, even though that right stems from the second paragraph of Article 43 EC.
Tällainen EY 47 artiklan 3 kohdan tulkinta johtaisi nimittäin sekä direktiivin 89/48 soveltamatta jättämiseen että yleisemmin siihen, että yhteisön kansalaisilta viedään oikeus farmasian erikoistumisalojen tutkintotodistusten tunnustamiseen, vaikka tämä oikeus seuraa EY 43 artiklan toisesta alakohdasta.
On the contrary, the objective of Article 47(3) EC is not to restrict the scope of the right to recognition of diplomas, but to avoid the implementation of a system for the automatic recognition of diplomas giving access to the health professions in the absence of coordination of the provisions governing the exercise of those professions.
Päinvastoin EY 47 artiklan 3 kohdan tavoitteena ei ole rajoittaa oikeutta tutkintotodistusten tunnustamiseen vaan estää terveydenhoitoalan tutkintotodistusten automaattisen tunnustamisen järjestelmän käyttöönotto ennen näiden ammattien harjoittamista koskevien säännösten yhteensovittamista.
That provision of the Treaty therefore concerns a system which must be designed in such a way as to correspond with the progressive harmonisation of the provisions on the exercise of those professions.
Tämä EY:n perustamissopimuksen määräys koskee näin ollen sellaista järjestelmää, joka on luotava mainittujen ammattien harjoittamista koskevien säännösten asteittaisen yhdenmukaistamisen avulla.
In the light of the foregoing, it must be held that, by failing to adopt all the measures necessary to transpose Directive 89/48, as far as the profession of hospital pharmacist is concerned, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 89/48 mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä sairaalafarmasian alan proviisorin ammatin osalta.
Since the Commission has applied for the Kingdom of Spain to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Kingdom of Spain must be ordered to pay the costs.
Koska komissio on vaatinut Espanjan kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Espanjan kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Joined Cases C-95/07 and C-96/07
Yhdistetyt asiat C-95/07 ja C-96/07
(References for a preliminary ruling from the Commissione tributaria provinciale di Genova)
(Commissione tributaria provinciale di Genovan (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt)
(Sixth VAT Directive — Reverse charge procedure — Right to deduct — Time-bar — Irregularity in accounts and tax returns affecting transactions subject to the reverse charge procedure)
Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Käännetty verovelvollisuus – Vähennysoikeus – Preklusiivinen määräaika – Kirjanpitoon ja veroilmoituksiin liittyvä sääntöjenvastaisuus, joka koskee liiketoimia, joihin sovelletaan käännetyn verovelvollisuuden järjestelmää
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 13 March 2008 . . . . .
Julkisasiamies E. Sharpstonin ratkaisuehdotus 13.3.2008 . . . . . . . . . . .
I - 3460Judgment of the Court (Third Chamber), 8 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.5.2008 . . . . . . . . .
SUMMARY — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
TIIVISTELMÄ – YHDISTETYT ASIAT C-95/07 JA C-96/07
tax authority at a date subsequent to the date from which the limitation period applicable to the right to deduct of a taxable person begins to run is not such as to infringe the principle of equality
ja koska yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei loukkaa se seikka, että preklusiivinen määräaika alkaa kulua veroviranomaisten osalta myöhemmin kuin preklusiivinen määräaika, jonka kuluessa verovelvollinen voi käyttää vähennysoikeuttaan.
Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 2000/17, do not preclude national legislation which lays down a limitation period for the exercise of the right to deduct by a taxpayer, provided that the principle of equivalence which requires that the limitation period applies in the same way to analogous rights in tax matters founded on domestic law and to those based on Community law, and the principle of effectiveness, pursuant to which the limitation period may not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of the right to deduct, are respected.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/17, 17 artiklan, 18 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa ei ole ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään preklusiivinen määräaika verovelvollisen vähennysoikeuden käyttämiselle, jos noudatetaan vastaavuusperiaatetta, joka edellyttää, että tätä määräaikaa sovelletaan samalla tavalla sekä kansalliseen lainsäädäntöön perustuviin että yhteisön oikeuteen perustuviin vastaaviin oikeuksiin, ja tehokkuusperiaatetta, jonka nojalla preklusiivinen määräaika ei saa tehdä käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi vähennysoikeuden käyttämistä.