natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was none the less the case that, were it not for the prior finding by the DSB that the Community regime governing the import of bananas was incompatible with WTO rules, the United States would not have been able to seek or obtain such authorisation from the DSB.
Ilman edeltävää DSB:n toteamusta siitä, että yhteisössä sovellettava banaanien tuontijärjestelmä oli WTO:n sääntöjen vastainen, Yhdysvallat ei olisi voinut pyytää eikä saada DSB:ltä tällaista lupaa.
It was on the basis of the amount of damage suffered by the United States economy as a result of the continued operation of the Community
DSB nimittäin määritti juuri sen vahingon määrän mukaan, joka Yhdysvaltain taloudelle oli aiheutunut yhteisössä sovelletusta WTO:n sääntöjen vastaiseksi katsotun banaanien tuontijärjestelmän voimassa pitämisestä, sen kauppavaihdon määrän, johon asti Yhdysvaltain viranomaiset saivat luvan peruuttaa yhteisölle antamansa
8 — The FIAMM judgment, paragraph 157, and the Fedon judgment, paragraph 150.
8 – Asiassa Fiamm annetun tuomion 157 kohta ja asiassa Fedon annetun tuomion 150 kohta.
9 — The FIAMM judgment, paragraph 159, and the Fedon judgment, paragraph 152.
9 – Asiassa Fiamm annetun tuomion 159 kohta ja asiassa Fedon annetun tuomion 152 kohta.
It remained for the applicants to prove that the damage they had suffered was unusual and special.
Kantajien oli vielä näytettävä toteen, että niille aiheutunut vahinko oli epätavallinen ja erityinen.
First, they claimed in this regard to be victims of discrimination vis-à-vis other European exporters whose products did not appear on the list drawn up by the United States authorities and even, in the case of FIAMM, of discrimination in relation to the other undertakings penalised by the increased customs duty, since it bore, by itself, 6% of the total sum of the retaliatory measures.
Ne väittivät tulleensa syrjityiksi verrattuina muihin eurooppalaisiin vientiyrityksiin, joiden tuotteet eivät sisältyneet Yhdysvaltain viranomaisten laatimaan luetteloon, ja FIAMM väitti tulleensa syrjityksi myös verrattuna niihin muihin yrityksiin, joihin lisätulli kohdistui, koska se maksoi yksinään 6 prosenttia vastatoimien kokonaismäärästä.
Nor could the interest in retaining the rules of the COM for bananas be considered to be an objective of public interest whose importance would justify such adverse consequences.
Banaanien yhteistä markkinajärjestelyä koskevien sääntöjen voimassa pitämiseen liittyvää intressiä ei voitu pitää niin merkittävänä yleistä etua koskevana tavoitteena, että sillä voitaisiin perustella tällaiset kielteiset seuraukset.
Lastly, they added that the possibility of increased rates of duty introduced by nonmember States as a result of a dispute that has arisen in an entirely different sector to the one in which they operate cannot be regarded as a normal risk for an undertaking.
Kantajien mukaan kolmansien maiden mahdollisesti käyttöön ottamia lisätulleja sellaisen riidan seurauksena, joka on syntynyt aivan muulla kuin kyseisen yrityksen toimialalla, ei voida pitää yrityksen kannalta tavanomaisena riskinä.
However, the Court of First Instance refused to acknowledge that the damage suffered by the applicants was unusual since it did not exceed the limits of the economic risks inherent in their export operations.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei kuitenkaan katsonut kantajille aiheutuneen epätavallista vahinkoa, sillä vahinko ei ole suurempi kuin kantajien vientitoimintaan luonnostaan kuuluvat taloudelliset riskit.
The suspension of tariff concessions, which is a measure provided for by the WTO agreements, cannot be regarded as
Tullimyönnytysten peruuttamisen, josta WTO-sopimuksissa määrätään, on katsottava kuuluvan nykymuotoisen kansainvälisen kaupan tavanomaiseen epävarmuuteen.
Community has failed to exercise a discretionary legislative power and to recognise a direct causal link between the conduct of the institutions and the damage.
FIAMM YM. v. NEUVOSTO JA KOMISSIO toimielinten menettelyn ja vahingon välillä suoran syy-yhteyden.
beyond the normal hazards of international trade as currently organised. Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Kunkin sellaisen toimijan, joka pitää tuotantoaan kaupan jonkin WTO:n jäsenen markkinoilla, on näin ollen välttämättä siedettävä tällaista epävarmuutta.
Hence, any right to compensation based on no-fault liability in the absence of unlawful conduct had to be ruled out in the case in point.
Tästä syystä esillä olevassa asiassa ei ole oikeutta saada vahingonkorvausta ankaran vastuun perusteella.
II — Analysis of the appeals
II Valitusten tarkastelu
In examining whether these various pleas in law are well founded, I shall first investigate whether and on what conditions a DSB decision finding Community legislation to be incompatible with WTO law may be relied upon in an action seeking to establish noncontractual liability of the Community based on the unlawful conduct of its institutions.
Näitä eri valitusperusteita tarkasteltaessa on ensin tutkittava, voidaanko ja millä edellytyksillä DSB:n päätökseen yhteisön lainsäädännön toteamisesta WTO:n oikeuden vastaiseksi vedota yhteisön toimielinten menettelyn lainvastaisuuteen perustuvaa sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta koskevan vaatimuksen yhteydessä.
I shall then consider the principle of, and conditions for, no-fault liability on the part of the Community.
Tämän jälkeen on arvioitava yhteisön ankaran vastuun periaatetta ja edellytyksiä.
Finally, I shall assess whether the length of the proceedings before the Court of First Instance was reasonable.
Lopuksi tarkastelen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn oikeudenkäynnin keston kohtuullisuutta.
A — Entitlement to rely on a DSB decision in support of an action to establish non­contractual Community liability for fault
A Oikeus vedota DSB:n päätökseen oikeu­denvastaisuuteen perustuvaa sopimussuh­teen ulkopuolista yhteisön vastuuta koskevan vaatimuksen tueksi
It is against these two decisions, the FIAMM judgment and the Fedon judgment delivered on 14 December 2005, that FIAMM and Fedon respectively have appealed to the Court of Justice.
FIAMM ja FEDON ovat hakeneet yhteisöjen tuomioistuimelta muutosta näihin asioissa Fiamm ja Fedon 14.12.2005 annettuihin kahteen tuomioon.
The appellants raise identical pleas in support of their actions.
Valitustensa tueksi valittajat ovat esittäneet samat valitusperusteet.
They claim first that the contested judgments lack reasoning since they fail to address one of their principal arguments, relating to their entitlement to rely on the decision adopted by the DSB to establish unlawful conduct on the part of the Community for the purpose of their claim for compensation.
Ne vetoavat ensinnäkin perustelujen puutteellisuuteen, sillä valituksenalaisissa tuomioissa ei oteta kantaa niiden pääasiallisiin väitteisiin, jotka koskevat oikeutta vedota vahingonkorvausvaatimuksen tueksi DSB:n päätökseen yhteisön menettelyn lainvastaisuuden osoittamiseksi.
They also allege an error of law in the reasoning which led the Court of First Instance to conclude that the damage was not unusual.
Ne väittävät niin ikään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen päätellessään, ettei vahinko ole epätavallinen.
Lastly, they claim fair compensation for the allegedly unreasonable length of the proceedings before the Court of First Instance.
Ne vaativat lisäksi kohtuullista korvausta ensimmäisessä oikeusasteessa käydyn oikeudenkäynnin kohtuuttoman keston perusteella.
It should also be noted that the Council and the Kingdom of Spain, which maintain that the main appeals should be dismissed, have also lodged crossappeals in which they seek to have the contested judgments set aside on the grounds that the Court of First Instance was wrong to establish that the Community can be liable for a lawful act, to rule that such liability could be incurred where the
Lisäksi valitusten hylkäämistä vaativat neuvosto ja Espanjan kuningaskunta ovat tehneet vastavalitukset, joissa ne vaativat valituksenalaisten tuomioiden kumoamista sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti vahvistanut yhteisön vastuun lainmukaisesta toimesta, katsonut yhteisön vastuun voivan syntyä tilanteessa, jossa harkintaan perustuvaa lainsäädäntövaltaa ei ole käytetty, ja todennut
In their first plea, the two appellants rely formally on a defect in the reasoning of the contested judgments in that the Court of First Instance did not address their argument that a DSB decision finding against the Community constitutes a different exception from those of the Nakajima and Fediol hypotheses to the principle that the WTO agreements cannot be invoked, enabling an individual to rely on those agreements in order to establish unlawful conduct on the part of the Community for the purpose of
Ensimmäisellä valitusperusteellaan molemmat valittajat vetoavat muodollisesti valituksenalaisten tuomioiden perustelujen puuttumiseen, sillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut kantaa niiden väitteisiin, joiden mukaan yhteisölle vastainen DSB:n päätös merkitsee muuta kuin asioissa Nakajima vastaan neuvosto ja Fediol vastaan komissio kyseessä olleissa tilanteissa tarkoitettua poikkeusta siihen, että WTO-sopimuk-siin ei voida vedota, ja oikeussubjektit voivat vedota siihen näyttääkseen toteen yhteisön
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P finding it liable.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-120/06 P JA C-121/06 P menettelyn lainvastaisuuden yhteisön saattamiseksi vastuuseen.
According to the appellants, the Court of First Instance merely verified whether the two exceptions to the absence of direct effect of the WTO agreements identified in Fediol and Nakajima were applicable in the case in point.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tässä asiassa ainoastaan tutkinut sitä, voidaanko esillä olevaan asiaan soveltaa asioissa Fediol vastaan komissio ja Nakajima vastaan neuvosto annetuissa tuomioissa tarkoitettuja kahta poikkeusta periaatteesta, jonka mukaan WTO-sopimuksilla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta.
according to which the effect of an adverse DSB decision can be examined and assessed only as part of a review of whether the conditions for applying the two traditional exceptions to the principle that the WTO rules cannot be relied upon are met.
päättelyn, jonka mukaan yhteisölle vastaisen DSB:n päätöksen vaikutusta voidaan tutkia ja arvioida ainoastaan tarkastelemalla WTO:n oikeuteen vetoamisen kieltävästä periaatteesta vahvistetun kahden perinteisen poikkeuksen soveltamisedellytysten täyttymistä.
According to the appellants, apart from the exceptions established by Fediol and Nakajima, it should be possible to rely on a DSB decision finding Community law to be incompatible with the WTO rules in order to establish the unlawfulness of the Community’s conduct if the following circumstances are all present: there is unlawful conduct consisting in the Community’s failure to implement that DSB decision within the reasonable period granted for compliance; the unlawful conduct is relied upon in the context of an action for noncontractual liability; and this action for compensation is intended to obtain reparation for the damage suffered as a result of the adoption, by trading partners of the Community, of retaliatory measures authorised by the DSB owing to the failure to implement the DSB decision.
Valittajien mukaan asioissa Fediol vastaan komissio ja Nakajima vastaan neuvosto annettujen ratkaisujen mukaisten poikkeusten ohella yhteisön menettelyn lainvastaisuuden näyttämiseksi pitäisi voida vedota DSB:n päätökseen, jossa yhteisön oikeus todetaan WTO:n sääntöjen vastaiseksi, seuraavien kumulatiivisten edellytysten täyttyessä: lainvastaisuus muodostuu siitä, että yhteisö ei ole pannut täytäntöön kyseistä DSB:n päätöstä sen noudattamiselle asetetussa kohtuullisessa määräajassa, siihen vedotaan sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan vahingonkorvauskanteen yhteydessä ja tällä vahingonkorvauskanteella pyritään saamaan korvausta vahingosta, joka on aiheutunut yhteisön kauppakumppanien toteutettua DSB:n tämän täytäntöönpanon laiminlyönnin seurauksena hyväksymiä vastatoimia.
It would be easy to dismiss this plea on the ground that, far from having constituted the essence of their arguments as to the unlawfulness of the conduct of the Community, that proposition was referred to in only a very ancillary manner before the Court of First Instance, in a footnote to Fedon’s application and in only two of the 177 paragraphs of FIAMM’s application.
Tämä valitusperuste voitaisiin helposti hylätä sillä perusteella, että tämä väite ei suinkaan muodosta yhteisön menettelyn lainvastaisuutta koskevien perustelujen olennaista osaa, vaan se on esitetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vain täysin liitännäisesti FEDON:n kannekirjelmän alaviitteessä ja vain kahdessa FIAMM:n kannekirjelmään sisältyneestä 177 kohdasta.
Indeed, ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party’, 10nor to provide an account that follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case.
Kuitenkaan ”ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle asetetun velvollisuuden, jonka mukaan sen on perusteltava päätöksensä, ei voida katsoa edellyttävän sitä, että sen olisi vastattava yksityiskohtaisesti kaikkiin asian osapuolen esittämiin väitteisiin” 10 tai että sen olisi esitettävä ”selvitystä, jossa seurattaisiin tyhjentävästi ja kohta kohdalta kaikkia riidan asianosaisten esittämiä päätelmiä”.
11 Moreover, the Court of First Instance implicitly rejected the applicants’ proposition, because it assessed any effect of a DSB decision only from the point of view of the applicability of the two traditional exceptions to the absence of direct effect of the WTO rules. 12
11Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on implisiittisesti hylännyt kantajien väitteen, sillä se on arvioinut DSB:n päätöksen vaikutusta ainoastaan WTO:n sääntöjen välitöntä oikeusvaikutusta koskevan kahden perinteisen poikkeuksen sovellettavuuden kannalta. 12
But in reality, under cover of alleging a formal failure to state adequate reasons, the appellants question the very soundness of this reasoning of the Court of First Instance,
Todellisuudessa valittajat kyseenalaistavat perustelujen puutteellisuutta koskevaan muodolliseen virheeseen vetoamalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
12 — See the FIAMM judgment, paragraph 115, and the Fedon judgment, paragraph 108.
12 – Ks. asiassa Fiamm annetun tuomion 113 kohta ja asiassa Fedon annetun tuomion 108 kohta.
In order to assess the merits of the appellants’ arguments on this point, I consider it essential to review the caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements in general and on WTO law in particular.
Valittajien väitteiden merkityksen arvioimiseksi on mielestäni välttämätöntä tarkastella yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee yleensä oikeutta vedota kansainvälisiin sopimuksiin ja erityisesti WTO:n oikeuteen.
Only by reminding ourselves of the effect of the caselaw and the reasons underlying it will we be able to determine whether it is appropriate to apply it and thus deny the appellants, for the purposes of the claim for compensation and in the specific circumstances of the cases in point, the possibility of relying on the DSB decision finding against the Community.
Pelkästään palauttamalla mieleen tämän oikeuskäytännön sisältö ja sen taustalla olevat perustelut voidaan ratkaista, voidaanko sitä soveltaa siten, että valittajilta evätään mahdollisuus esillä olevien asioiden erityisissä olosuhteissa vedota vahingonkorvausvaatimuksensa yhteydessä yhteisölle vastaiseen DSB:n päätökseen.
In other words, external agreements which are concluded in accordance with Community law 15and which therefore have binding effect on the Communities constitute a source of Community legality.
Toisin sanoen yhteisön oikeuden mukaisesti 15tehdyt ulkosuhteita koskevat sopimukset, jotka siis sitovat yhteisöjä, muodostavat osan yhteisön oikeuslähteistä.
The Court has expressly deduced from this that they have primacy over secondary Community legislation 16and has recognised that it in principle has jurisdiction to determine questions as to the validity of a Community act in the light of an external agreement by which the Communities are bound. 17
Yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti katsonut niiden olevan ensisijaisia johdetun oikeuden säädöksiin nähden 16ja tunnustanut periaatteellisen toimivaltansa käsitellä yhteisön toimen pätevyyttä koskevaa kysymystä yhteisöjä sitovaan, ulkosuhteita koskevaan sopimukseen nähden. 17
Hence, the settled caselaw on WTO law, according to which ‘the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions’, 18may appear contradictory.
WTO:n oikeutta koskeva vakiintunut oikeuskäytäntö voi näin ollen vaikuttaa ristiriitaiselta, kun sen mukaan ”WTO-sopi-mukset eivät lähtökohtaisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimien lainmukaisuutta”.
How can an international agreement be a rule of the Community legal system but at the same time not a criterion for reviewing the legality of Community acts?
18Miten kansainvälinen sopimus voi samalla olla sekä yhteisön oikeusjärjestykseen kuuluva normi että olla kuulumatta niihin normeihin, joiden perusteella yhteisön toimien lainmukaisuutta valvotaan?
15 — For a reminder of that condition, see my Opinion in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, pending before the Court, point 23.
15 – Ks. muistutuksena tästä edellytyksestä asiassa C-402/05 P, Kadi v. neuvosto ja komissio, 16.1.2008 antamani ratkaisuehdotus (23 kohta, edelleen vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa).
These solutions are no more than the application, to the particular case of the WTO agreements, of the solutions developed by the Court on the possibility of relying on international agreements in general in the Community legal system.
Kyseisissä ratkaisuissa on ainoastaan sovellettu WTO-sopimusten erityistapaukseen yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisuja, jotka koskevat oikeutta vedota yleensä kansainvälisiin sopimuksiin yhteisön oikeusjärjestyksessä.
I would point out from the outset that agreements duly concluded by the Community with third countries or international organisations are ‘binding on the institutions of the Community and on Member States’ under the terms of Article 300(7) EC.
Todettakoon heti alkuun, että yhteisön kolmansien maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa säännönmukaisesti tekemät sopimukset ”sitovat yhteisön toimielimiä ja jäsenvaltioita” jo EY 300 artiklan 7 kohdan sanamuodonkin perusteella.
This wording is both a reminder of an agreement’s compulsory nature under international law and a statement of the binding force of these agreements under Community law.
Tällä ilmaisulla sekä muistutetaan sopimuksen sitovuudesta kansainvälisen oikeuden kannalta että todetaan näiden sopimusten olevan sitovia yhteisön oikeudessa.
The Court has logically deduced from this that the provisions of such an agreement, 13 just as those of unilateral acts adopted by the organs established by an external agreement with binding
Yhteisöjen tuomioistuin on päätellyt tästä johdonmukaisesti, että tällaisen sopimuksen määräykset, 13aivan kuten yhteisöjä sitovalla ulkosuhteita koskevalla sopimuksella perustettujen elinten tekemien yksipuolisten
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – YHDISTETYT ASIAT C-120/06 P JA C-121/06 P a) Kansainvälisiin sopimuksiin vetoamista koskevalle oikeudelle asetettu edellytys lemättä selittää joitakin väärinymmärryksiä.
(a) The condition for reliance on international agreements concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law differ.
Kansainvälisten sopimusten välittömän oikeusvaikutuksen ja yhteisön oikeuden välittömän oikeusvaikutuksen käsitteet kuitenkin eroavat toisistaan.
(i) The concept of the direct effect of an international agreement
i) Kansainvälisen sopimuksen välittömän oikeusvaikutuksen käsite
In order to serve as a yardstick for assessing the legality of a Community act and, in more general terms, in order that application of the provisions of an international agreement can be sought before a court, an international agreement must also be capable of judicial application.
Jotta kansainvälistä sopimusta voitaisiin pitää normina, jonka perusteella voidaan arvioida yhteisön toimen lainmukaisuutta, ja jotta yleisemmällä tasolla sopimuksen määräysten soveltamiseen voitaisiin tehokkaasti vedota tuomioistuimessa, sitä on lisäksi voitava soveltaa tuomioistuimessa.
In other words, it must also be capable of being relied upon before the courts, that is to say ‘be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts’, 19that is to say again to have ‘direct effect’. 20
Siihen on toisin sanoen voitava vedota tuomioistuimessa, eli sen on ”oltava luonteeltaan sellainen, että yhteisön yksityisillä oikeussubjekteilla on oikeus vedota siihen tuomioistuimessa”, 19eli sillä on siis oltava ”välitön oikeusvaikutus”. 20
It may have been thought that this requirement to have direct effect was linked to, and confined to, proceedings for a preliminary ruling as to an act’s validity, the context in which it had initially been laid down.
Tämän välitöntä oikeusvaikutusta koskevan edellytyksen voitaisiin luulla olevan sidottu ja rajoitettu pätevyyden arviointia koskevaan ennakkoratkaisumenettelyyn, jonka yhteydessä tämä edellytys on alun perin asetettu.
In International Fruit Company and Others the Court had expressly ruled that the condition of direct effect had to be met ‘before invalidity can be relied upon before a national court’.
Edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa International Fruit Company ym. antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi nimenomaisesti välitöntä oikeusvaikutusta edellytettävän, ”jos pätemättömyyteen vedotaan kansallisessa tuomioistuimessa”.
21This wording contributed to a degree of confusion between the questions of the possibility of relying on international agreements and of the direct effect of Community law, 22and it undoubtedly explains some of the misunderstandings. However, the two
21 Tämä sanamuoto ei ole voinut olla vaikuttamatta siihen, että kysymykset kansainvälisiin sopimuksiin vetoamista koskevasta oikeudesta ja yhteisön oi- keuden välittömästä oikeusvaikutuksesta ovat aiheuttaneet sekaannusta, 22ja se epäi-
The two concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law are assessed differently.
Kansainvälisten sopimusten välitöntä oikeusvaikutusta ja yhteisön oikeuden välitöntä oikeusvaikutusta koskevia käsitteitä arvioidaan eri tavoin.
By reason of the object and general scheme of the Treaty establishing the European Community, Community law as a whole has a capacity to produce direct effects, an ability confirmed when the Community provision at issue is clear, precise and unconditional.
Yhteisön perustamissopimuksen tarkoituksesta ja systematiikasta tiedetään seuraavan, että yhteisön oikeudella voi kokonaisuudessaan olla välitön oikeusvaikutus, kun kysymyksessä oleva yhteisön säännös on selvä, täsmällinen ja ehdoton.
23Nothing of the kind applies to international agreements binding on the Communities.
23Mikään tällainen ei sovellu yhteisöjä sitoviin kansainvälisiin sopimuksiin.
20 — Dior and Others, paragraph 45.21 — International Fruit Company and Others, paragraph 8.
20 – Em. yhdistetyissä asioissa Dior ym. annetun tuomion 45 kohta.
23 — See Case 26/62 van Gend & Loos [1963] ECR 1. 24 — Portugal v Council, paragraph 34; for an earlier judgment, see Case 104/81 Kupferberg [1982] ECR 3641, paragraph 17.
21 – Em. yhdistetyissä asioissa International Fruit Company ym. annetun tuomion 8 kohta.