natgillin/translations-raw huggingface dataset:
19), according to which ‘[t]he factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
20), jonka perusteluosan mukaan ”kyseisessä kohdassa tarkoitetut seikat oli jätettävä huomioimatta suhdeluvun laskennassa, jotta ne eivät vääristäisi sen tosiasiallista merkitystä, koska kyseiset seikat eivät kuvaa verovelvollisen ammattitoimintaa.
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’.
Nämä toimet jätetään huomioimatta laskennassa vain, jos ne eivät kuulu verovelvollisen tavanomaiseen ammattitoimintaan”.
In that regard, the Court has already held that the purpose of excluding incidental financial transactions from the denominator of the fraction used to calculate the deductible proportion in accordance with Article 19 of the Sixth Directive is to comply with the objective of complete neutrality guaranteed by the common system
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut tältä osin, että kuudennen direktiivin 19 artiklan mukaisella liitännäisten rahoitusliiketoimien jättämisellä pois suhdeluvun laskemisessa käytetyn murtoluvun nimittäjästä halutaan varmistaa yhteisellä arvonlisäverojärjestelmällä taatun täydellisen neutraalisuuden tavoitteen noudattaminen.
By adopting the provisions of Article 19(2) of the Sixth Directive, the Community legislature thus intended to exclude from the calculation of the proportion the turnover attributable to a sale of goods where that sale is of an unusual nature in relation to the normal activities of the taxable person concerned and does not therefore require the use of goods or services for mixed use in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Yhteisön lainsäätäjä on antamalla kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdan säännökset halunnut jättää suhdeluvun laskennassa huomiotta tavaroiden myynnistä muodostuvan liikevaihdon niissä tapauksissa, joissa tämä myynti on epätavanomaista asianomaisen verovelvollisen tavanomaiseen toimintaan nähden eikä siis edellytä sekä verolliseen että verottomaan toimintaan osoitettujen sekakäytössä olevien tavaroiden tai palvelujen käyttöä siten, että se vastaisi suhteellista osuutta liikevaihdosta, jonka se tuottaa.
As the Advocate General stated in point 68 of his Opinion, the inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods or services for mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 68 kohdassa, tämän liikevaihdon sisällyttäminen vähennyksen suhdelukuun vääristäisi laskelman tulosta siten, ettei se enää kuvastaisi tällaisessa sekakäytössä olevien tavaroiden tai palvelujen jakautumista verollisen ja verottoman toiminnan välillä.
In those circumstances, the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive cannot include capital goods the sale of which is, for the taxable person concerned, in the nature of a normal business activity.
Direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa käytetyn käsitteen ”investointitavarat, jotka verovelvollinen käyttää yrityksessään,” alaan eivät siis voi kuulua tavarat, joiden myynti kuuluu asianomaisen verovelvollisen tavanomaiseen taloudelliseen toimintaan.
For the party concerned, the purchase and subsequent sale of such goods means that it has to use goods and services for mixed use on an everyday basis.
Asianosaisena olevan verovelvollisen osalta on sekakäytössä olevien tavaroiden käyttämisen oltava tavanomaista, kun se hankkii ja myy tällaisia tavaroita.
Since that sale is part of the normal taxable activities of the taxable person, the turnover attributable to it must be taken into account in the calculation of the deductible proportion in order for that proportion to reflect as accurately as possible the division of use, in respect of those activities, of the goods and services put to mixed use, since otherwise there would be a failure to have regard to the objective of the neutrality of the common system of VAT.
Silloin kun myynti kuuluu verovelvollisen tavanomaiseen verolliseen toimintaan, on siitä muodostuva liikevaihto otettava huomioon laskettaessa vähennyksen suhdelukua, jotta suhdeluku kuvaisi parhaalla mahdollisella tavalla sekakäytössä olevien tavaroiden ja palvelujen käyttöä sen toiminnassa, muussa tapauksessa sivuutettaisiin yhteisen arvonlisäverojärjestelmän neutraalisuuden tavoite.
Therefore, if, as in the case in the main proceedings, the sale, on termination of the leasing contracts, of the vehicles covered by those contracts is in the nature of a normal activity for the taxable person concerned, who carries out that activity
Näin ollen jos kuten pääasiassa on asianlaita, leasingsopimusten kohteena olevien ajoneuvojen myynti näiden sopimusten päätyttyä on katsottava asianomaisen verovelvollisen tavanomaiseksi toiminnaksi, jota se harjoittaa ammattimaisesti ja
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING by way of business and as a matter of course, it would be contrary to that objective of neutrality if that taxable person were not actually relieved of the portion of VAT imposed on the overall costs incurred to effect that sale and thus to carry on its usual taxable business activity.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING järjestelmällisesti, olisi neutraalisuuden tavoitteen vastaista, ettei tätä verovelvollista todellisuudessa vapautettaisi siitä osasta arvonlisäveroa, joka kohdistuu niihin yleisiin kustannuksiin, joiden avulla tämä myynti on toteutettu, eli sen tavanomaiseen verolliseen liiketoimintaan.
It follows that the turnover attributable to such a sale cannot be considered to relate to ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Tästä seuraa, että tällaisesta myynnistä muodostuvan liikevaihdon ei voida katsoa ulottuvan kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ”investointitavaroihin, jotka verovelvollinen käyttää yrityksessään”.
That finding cannot be called into question by the fact that, in the context of Second Council Directive 67/228/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p.
Tässä omaksuttua kantaa ei voida kyseenalaistaa sillä, että jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt – 11.4.1967 annettua toista neuvoston direktiiviä 67/228/ETY (EYVL 1967, 71, s.
In the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, it was for the national court to ascertain, having regard to the Netherlands legislation in force, whether office supplies of low value could be regarded as capital goods which could, under Article 17 of the Second Directive, be excluded from the right to deduct VAT provided for by that directive.
Edellä mainitussa asiassa Verbond van Nederlandse Ondernemingen ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen piti saada selvitettyä, oliko voimassa oleva Alankomaiden lainsäädäntö huomioon ottaen mahdollista katsoa suhteellisen vähäarvoiset toimistotarvikkeet sellaisiksi investointitavaroiksi, jotka voitaisiin toisen direktiivin 17 artiklan nojalla jättää direktiivissä tarkoitetun arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle.
Even if vehicles purchased by a business in order to carry on its business activities may constitute capital goods in terms of the interpretation given, in that context, of Article 17 of the Second Directive, it cannot be inferred merely from the criteria laid down by the Court in that judgment that such vehicles are to be classified as capital goods in respect of the application of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Vaikka yrityksen taloudellista toimintaansa varten ostamat ajoneuvot olisikin tarkoitettu tämän toisen direktiivin 17 artiklasta omaksutun tulkinnan mukaisiksi investointitavaroiksi, kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa ei tällaisten ajoneuvojen voida katsoa kuuluvan tämän määritelmän alaan pelkästään yhteisöjen tuomioistuimen kyseisessä asiassa antamassa tuomiossa vahvistettujen kriteerien perusteella.
To exclude generally from the calculation of the deductible proportion goods which are used for the purposes of a business activity and are indeed distinguishable by their durable nature and their value, such that the acquisition costs are not normally treated as current expenditure but are written off over several years, without taking account of the fact that the sale of those goods, at the end of the leasing contracts, is an integral part of the normal activity of the taxable person, would run directly counter to the objective of neutrality of the common system of VAT.
Se, että vähennyksen suhdelukua laskettaessa ei yleensä otettaisi huomioon taloudelliseen toimintaan käytettyjä tavaroita – vaikka ne erottuvatkin muista tavaroista pysyvyytensä ja arvonsa vuoksi, mistä johtuu, että niiden hankintakustannuksia ei yleensä kirjata juokseviin kuluihin vaan ne jaksotetaan poistoiksi useammalle tilivuodelle – ja sivuutettaisiin se, että niiden myynti leasingsopimusten päätyttyä kuuluu erottamattomana osana verovelvollisen tavanomaiseen toimintaan, olisi suoraan ristiriidassa yhteisen arvonlisäverojärjestelmän neutraalisuuden tavoitteen kanssa.
That is why the definition of the capital goods referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive, which establishes the specific rules for the calculation of the deductible proportion, is not necessarily the same as that which was used in respect of the application of the general scheme of deduction established by the Second Directive.
Tästä syystä kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen investointitavaroiden määritelmä, joka määrää sen, sovelletaanko vähennyksen suhdeluvun laskemisen erityisjärjestelmää, ei välttämättä mene päällekkäin sen määritelmän kanssa, joka on omaksuttu toisella direktiivillä käyttöön otetun yleisen vähennysjärjestelmän soveltamiseksi.
The interpretation given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not therefore relevant for the purpose of answering the question referred for a preliminary ruling in the present case.
Yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Verbond van Nederlandse Ondernemingen omaksumalla tulkinnalla ei siis ole merkitystä esitettyyn kysymykseen annettavan vastauksen kannalta.
It is also not of relevance that Article 20(4) of the Sixth Directive leaves it to the Member States to define the concept of capital goods.
Merkitystä ei myöskään ole sillä, että kuudennen direktiivin 20 artiklan 4 kohdassa jäsenvaltioille jätetään mahdollisuus määritellä investointitavaran käsite.
Firstly, it is clear from the wording of that provision that the right thus given to the Member States applies only for the purposes of applying Article 20(2) and (3), which sets out the rules relating to adjustments of deductions.
Tämän säännöksen sanamuodosta käy selvästi ilmi, että jäsenvaltioille siinä annettu oikeus pätee vain sovellettaessa juuri 20 artiklan, jossa vahvistetaan vähennysten oikaisujärjestelmä, 2 ja 3 kohtaa.
Secondly, that right cannot be conferred on the Member States in respect of the application of the rules for the calculation of the proportion set out in Article 19(2) of the Sixth Directive without thereby failing to have regard to the intention of the Community legislature, expressed in the 12th recital in the preamble to that directive, that the proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Oikeutta tähän ei voida tunnustaa jäsenvaltioille kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen suhdeluvun laskusääntöjen soveltamiseksi sivuuttamatta yhteisöjen lainsäätäjän tahtoa, joka on ilmaistu direktiivin 12. perustelukappaleessa ja jonka mukaan suhdeluku on laskettava samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa.
In those circumstances, the rules for adjustments of deductions as established in Article 20 of the Sixth Directive and the specific rule contained in the last sentence of Article 19(2), which provides for the inclusion, in the calculation of the proportion, of disposals of the capital goods referred to, in the context of those adjustment rules, in Article 20(5) of that directive, have no bearing on the interpretation which must be given to the concept of capital goods excluded from the calculation of the proportion pursuant to the first sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive, as that concept must be given an autonomous and uniform interpretation within the Community.
Kuudennen direktiivin 20 artiklassa vahvistettu vähennysten oikaisujärjestelmä ja sen 19 artiklan 2 kohdan viimeisessä virkkeessä oleva erityissääntö, jossa säädetään investointitavaroiden luovutuksesta saadun tuoton sisällyttämisestä suhdeluvun laskelmaan 20 artiklan 5 kohdan mukaisessa oikaisujärjestelmässä, eivät näin ollen vaikuta tulkintaan, joka on annettava niiden investointitavaroiden käsitteelle, joita ei oteta huomioon suhdeluvun laskennassa kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla, koska tämä käsite on määriteltävä yhteisössä itsenäisesti ja yhdenmukaisesti.
In view of the foregoing, the answer to the question referred must be that Article 19(2) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että kuudennen direktiivin 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että käsitteen ”investointitavarat, jotka verovelvollinen käyttää yrityksessään” alaan eivät kuulu ajoneuvot, jotka lea -singyritys hankkii, kuten esillä olevassa asiassa, vuokratakseen niitä ja myydäkseen ne sitten leasingsopimusten päätyttyä, silloin kun näiden ajoneuvojen myynti sopimusten päätyttyä kuuluu erottamattomana osana tämän yrityksen tavanomaiseen taloudelliseen toimintaan.
Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että käsitteen ”investointitavarat, jotka verovelvollinen käyttää yrityksessään,” alaan eivät kuulu ajoneuvot, jotka leasingyritys hankkii, kuten esillä olevassa asiassa, vuokratakseen niitä ja myydäkseen ne sitten leasingsopimusten päätyttyä, silloin kun näiden ajoneuvojen myynti sopimusten päätyttyä kuuluu erottamattomana osana tämän yrityksen tavanomaiseen taloudelliseen toimintaan.
Case C-420/06
Asia C-420/06
(Common agricultural policy — Regulations (EC) No 1254/1999 and (EC) No 1782/2003 — Beef and veal — Integrated administration and control system for certain Community aid schemes — Regulations (EEC) No 3887/92, (EC) No 2419/2001 and (EC) No 796/2004 — Applications for ‘livestock’ aid — Suckler cow premium — Irregularities — Noncompliance with the provisions concerning the identification and registration of unclaimed bovine animals — Regulation (EC) No 1760/2000 — Exclusion from the benefit of aid — Article 2(2) of Regulation (EC, Euratom) No 2988/95 — Principle of retroactive application of the more lenient penalty)
Yhteinen maatalouspolitiikka – Asetus (EY) N:o 1254/1999 ja asetus (EY) N:o 1782/2003 – Naudanliha – Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä – Asetukset (ETY) N:o 3887/92, (EY) N:o 2419/2001 ja (EY) N:o 796/2004 – Eläintukihakemukset – Emolehmäpalkkio – Väärinkäytös – Nautaeläinten, joista tukea ei ole haettu, tunnistamista ja rekisteröintiä koskevien säännösten noudattamatta jättäminen – Asetus (EY) N:o 1760/2000 – Tuen ulkopuolelle jättäminen – Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohta – Lievemmän seuraamuksen taannehtivan soveltamisen periaate
Opinion of Advocate General Bot delivered on 27 November 2007 . . . .
Julkisasiamies Y. Botin ratkaisuehdotus 27.11.2007 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Grand Chamber), 11 March 2008 . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 11.3.2008 . . . . . . . . .
SUMMARY — CASE C-420/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-420/06
Community law — Principles — Principle of retroactive application of the more lenient penalty
Yhteisön oikeus – Periaatteet – Lievemmän seuraamuksen taannehtivan soveltamisen periaate
(Council Regulation No 2988/95, Art. 2(1) and (2))
(Neuvoston asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 1 ja 2 kohta)
Agriculture — Common agricultural policy — Integrated administration and control system for certain aid schemes
Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto­ ja valvontajärjestelmä
(Council Regulations No 2988/95, Art. 2(2), and No 1782/2003; Commission Regulations No 3887/92, Art. 10c, No 2419/2001, Art. 39(1), and No 796/2004, Arts 66 and 67)
(Neuvoston asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohta ja neuvoston asetus N:o 1782/2003; komission asetuksen N:o 3887/92 10 c artikla, komission asetuksen N:o 2419/2001 39 artiklan 1 kohta ja komission asetuksen N:o 796/2004 66 ja 67 artikla)
sions contained in Community sectoral rules introducing less severe administrative penalties.
vät alakohtaiseen yhteisön säännöstöön, jossa säädetään lievemmistä hallinnollisista seuraamuksista.
The principle of the retroactive application of the more lenient penalty forms part of the constitutional traditions common to the Member States and, accordingly, must be considered to be one of the general principles of Community law, which the Court ensures are respected and which national courts are required to abide by.
Lievemmän seuraamuksen taannehtivaa soveltamista koskeva periaate kuuluu jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen niin, että sen on katsottava olevan yhteisön oikeuden yleinen periaate, jonka kunnioittamisen yhteisöjen tuomioistuin varmistaa ja joka kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon.
The second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests is to be interpreted as meaning that the provisions laid down by Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 laying down detailed rules for the implementation of crosscompliance, modulation and the integrated administration and control system provided for in Regulation No 1782/2003 establishing common rules for direct support schemes under
Tätä periaatetta ilmentää erityisellä tavalla Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetun asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan toinen virke, jonka mukaan toimivaltaisten viranomaisten on sovellettava tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun väärinkäytöksen tunnusmerkit täyttävään menettelyyn taannehtivasti myöhempiä muutoksia ja säännöksiä, jotka sisälty-
That principle is expressed more specifically in the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests, pursuant to which the competent authorities are required to apply retroactively to conduct constituting an irregularity within the meaning of Article 2(1), subsequent amendments made by provi-
Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetun asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa asetuksessa N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto-
JAGER icles 66 and 67 does not therefore reflect a revised assessment by the Community legislature as to whether the penalty is commensurate with the gravity of the irregularity at issue.
Mainituissa 66 ja 67 artiklassa perustettu järjestelmä ei näin ollen heijasta muutosta yhteisön lainsäätäjän näkemyksessä siitä, mikä on asianmukainen seuraamus kunkin väärinkäytöksen vakavuuteen nähden.
the common agricultural policy and establishing certain support schemes for farmers, as amended and corrected by Regulation No 239/2005, may not be applied retroactively to an application for ‘livestock’ aid falling within the scope ratione temporis of Regulation No 3887/92 laying down detailed rules for applying the integrated administration and control system for certain Community aid schemes, as amended by Regulation No 2801/1999, which gave rise to an exclusion from the benefit of aid under Article 10c of that regulation.
ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 796/2004, sellaisena kuin se on muutettuna ja oikaistuna asetuksella N:o 239/2005, 66 ja 67 artiklan säännöksiä ei voida soveltaa takautuvasti eläintukihakemukseen, joka kuuluu ajallisesti tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2801/1999, jonka 10 c artiklan nojalla tuki on suljettu pois, soveltamisalaan.
The system of penalties established in Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 is not designed to change the nature or severity of the penalties applicable in the context of the aid system for bovine animals established by Regulation No 1254/1999 on the common organisation of the market in beef and veal, but is aimed at adapting those penalties, from the entry into force of Regulation No 1782/2003, to the new regulatory context resulting from reform of the common agricultural policy introduced by the latter regulation, in order to maintain the coherence of the system of penalties applicable to the aid schemes concerned in the light of the principles underlying that reform. The system introduced by Art-
Asetuksen N:o 796/2004 66 ja 67 artiklassa perustetun seuraamusjärjestelmän tavoitteena ei nimittäin ole muuttaa nau-danliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella N:o 1254/1999 perustetussa nautaeläinten tukijärjestelmässä sovellettavien seuraamusten luonnetta tai suuruutta, vaan näillä artikloilla pyritään mukauttamaan seuraamukset asetuksen N:o 1782/2003 voimaantulosta alkaen uuteen, viimeksi mainitulla säädöksellä toteutetulla yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksella luotuun säädösyhteyteen, jotta säilytetään kyseessä oleviin tukijärjestelmiin sovellettavan seuraamusjärjestelmän johdonmukaisuus, kun otetaan huomioon tämän uudistuksen perustana olevat periaatteet.