natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its first question the national court is essentially asking how the concept of genuine use within the meaning of Article 12(1) of the Directive, which is also found in Article 10(1) of the Directive, is to be interpreted and, in particular, whether that concept may be defined using the same criteria as for 'normal use' in Article 5 of the UBL or whether there are other criteria to which regard should be had.
Kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee sitä, kuinka direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tavaramerkin tosiasiallisen käytön käsitettä, joka on myös direktiivin 10 artiklan 1 kohdassa, on tulkittava, ja voidaanko käsite määritellä samoja kriteereitä käyttäen kuin BTL:n 5 §:ssä tarkoitettu tavaramerkin normaalikäytön käsite vai onko otettava huomioon joitakin muita kriteereitä.
It is incumbent on the Court to give a uniform interpretation of the concept of 'genuine use', as used in Articles 10 and 12 of the Directive.
Yhteisöjen tuomioistuimen on annettava direktiivin 10 ja 12 artiklassa tarkoitetulle tosiasiallisen käytön käsitteelle koko yhteisön kattava yhtenäinen tulkinta.
In defining the concept of 'genuine use' it must first of all be borne in mind that, as the 12th recital in the preamble to the Directive states, 'all Member States of the Community are bound by the Paris Convention for the Protection of Industrial Property [and that] it is necessary that the provisions of this Directive are entirely consistent with those of the Paris Convention'.
Tosiasiallisen käytön määrittelyssä on ensin muistettava se, kuten direktiivin 12. perustelukappaleessa todetaan, että "kaikkia yhteisön jäsenvaltioita sitoo teollisoikeuden suojelemista koskeva Pariisin yleissopimus [ja että] tämän direktiivin säännösten on tarpeen olla täysin yhdenmukaiset Pariisin yleissopimuksen määräysten kanssa".
A 'genuine use' of the mark entails use of the mark on the market for the goods or services protected by that mark and not just internal use by the undertaking concerned.
Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö edellyttää tavaramerkin käyttämistä tavaramerkillä suojattujen tavaroiden tai palvelujen markkinoilla eikä ainoastaan kyseessä olevassa yrityksessä.
The protection the mark confers and the consequences of registering it in terms of enforceability vis-à-vis third parties cannot continue to operate if the mark loses its commercial raison d'être, which is to create or preserve an outlet for the goods or services that bear the sign of which it is composed, as distinct from the goods or services of other undertakings.
Tavaramerkin suoja ja oikeusvaikutukset, joihin sen rekisteröinnin perusteella voidaan vedota kolmatta vastaan, eivät voi jatkua, jos tavaramerkki menettää olemassaolonsa kaupallisen perusteen eli sen, että sen avulla luodaan tai säilytetään markkinat tavaroille tai palveluille, jotka on varustettu tavaramerkin muodostavalla merkillä, muista yrityksistä peräisin olevien tavaroiden tai palvelujen rinnalle.
Use of the mark must therefore relate to goods or services already marketed or about to be marketed and for which preparations by the undertaking to secure customers are under way, particularly in the form of advertising campaigns.
Tavaramerkkiä on siis käytettävä niiden tavaroiden ja palvelujen tunnusmerkkinä, joita myydään tai joiden myynti, jota yritys valmistelee esimerkiksi mainoskampanjalla hankkiakseen asiakkaita, aloitetaan välittömästi.
Such use may be either by the trade mark proprietor or, as envisaged in Article 10(3) of the Directive, by a third party with authority to use the mark.
Tällainen käyttö voi tapahtua joko tavaramerkin haltijan toimesta tai, kuten direktiivin 10 artiklan 3 kohdassa säädetään, sellaisen kolmannen toimesta, jolle on annettu lupa käyttää tavaramerkkiä.
Finally, when assessing whether there has been genuine use of the trade mark, regard must be had to all the facts and circumstances relevant to establishing whether the commercial exploitation of the mark is real, in particular whether such use is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or create a share in the market for the goods or services protected by the mark.
Tavaramerkin käytön tosiasiallisuutta arvioitaessa on otettava huomioon kaikki sellaiset tosiseikat ja olosuhteet, joiden avulla voidaan osoittaa tavaramerkkiä todella kaupallisesti hyödynnettävän ja joita ovat eritoten sellaiset käyttötavat, joita voidaan pitää kyseisellä talouden alalla perusteltuina markkinaosuuksien säilyttämiseksi tai luomiseksi tavaroille tai palveluille, joita tavaramerkki suojaa.
Assessing the circumstances of the case may thus include giving consideration, inter alia, to the nature of the goods or service at issue, the characteristics of the market concerned and the scale and frequency of use of the mark.
Asiassa vallitsevien olosuhteiden arviointi voi näin perustella sen, että kyseessä olevan tavaran tai palvelun luonne, kyseessä olevien markkinoiden ominaispiirteet sekä tavaramerkin käytön laajuus ja taajuus otetaan huomioon.
Use of the mark need not, therefore, always be quantitatively significant for it to be deemed genuine, as that depends on the characteristics of the goods or service concerned on the corresponding market.
Ei siis ole välttämätöntä, että tavaramerkin käyttö on aina määrällisesti huomattavaa, jotta käyttöä voitaisiin pitää tosiasiallisena, koska se, onko käyttö tosiasiallista, riippuu kyseessä olevan tavaran tai palvelun ominaispiirteistä näiden tavaroiden tai palvelujen markkinoilla.
When assessing whether use of the trade mark is genuine, regard must be had to all the facts and circumstances relevant to establishing whether the commercial exploitation of the mark is real, particularly whether such use is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or create a share in the market for the goods or services protected by the mark, the nature of the goods or services at issue, the characteristics of the market and the scale and frequency of use of the mark.
Tavaramerkin käytön tosiasiallisuuden arvioinnin on perustuttava kaikkiin niihin tosiseikkoihin ja olosuhteisiin, joiden avulla voidaan osoittaa tavaramerkkiä todella kaupallisesti hyödynnettävän; tällaisia ovat eritoten sellaiset käyttötavat, joita voidaan pitää kyseisellä talouden alalla perusteltuina markkinaosuuksien säilyttämiseksi tai luomiseksi tavaroille tai palveluille, joita tavaramerkki suojaa, näiden tavaroiden tai palvelujen luonne, kyseessä olevien markkinoiden ominaispiirteet sekä tavaramerkin käytön laajuus ja taajuus.
The fact that a mark that is not used for goods newly avouable on the market but for goods that were sold in the past does not mean that its use is not genuine, if the proprietor makes actual use of the same mark for component parts that are integral to the make-up or structure of such goods, or for goods or services directly connected with the goods previously sold and intended to meet the needs of customers of those goods.
Se, että tavaramerkin käyttö ei liity markkinoilla tarjo tl aviin uusiin tavaroihin vaan jo myytyihin tavaroihin, ei merkitse sitä, että käyttö ei olisi tosiasiallista, jos tavaramerkin haltija todella käyttää samaa tavaramerkkiä varaosissa, jotka ovat osa näiden tavaroiden koostumusta tai rakennetta, tai tavaroissa taikka palveluissa, jotka liittyvät välittömästi jo myytyihin tavaroihin ja joilla pyritään tyydyttämään näitä tavaroita ostaneiden asiakkaiden tarpeet.
It is for the national court to draw the consequences for the resolution of the dispute before it of the interpretation of the Community law concept of "genuine use" of the trade mark given in the reply to the first question referred for a preliminary ruling. '
Ratkaistakseen käsiteltävänään olevan asian kansallisen tuomioistuimen on tehtävä tarvittavat johtopäätökset yhteisön oikeudessa tarkoitetun tavaramerkin "tosiasiallisen käytön" käsitteen tulkinnasta sen perusteella, mitä ensimmäiseen kysymykseen vastattiin.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 2 July 2002.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 2 päivänä heinäkuuta 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Hoge Raadin kysymyksiin seuraavasti:
'There can only be "genuine use" within the meaning of Article 12(1) of Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988, First Directive to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, where the trade mark, in the form in which it is registered (or with changes that do not alter its distinctive character), is used consistently, publicly and in the outside world to create an outlet in the market for the goods and services which it identifies, and not for the sole purpose of maintaining it.
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ΕΤΎ 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tosiasiallisesta käytöstä voi olla kyse ainoastaan silloin, kun tavaramerkkiä, sellaisena kuin se on rekisteröity (tai sellaisin poikkeuksin, jotka eivät vaikuta merkin erottuvuuteen), käytetään jatkuvasti, julkisesti ja ulospäinsuuntautuneesti paikan saamiseksi markkinoilla niille tuotteille tai palveluille, joita merkki edustaa, eikä ainoastaan tavaramerkin voimassa pitämiseksi.
It is for the national court to determine whether the use made by the trade mark owner is appropriate at least to a minimum degree to fulfilling that aim, taking account of the circumstances of each case, and in particular the nature of the goods or service, the structure and limits of the relevant market and the perception of the mark by the average consumer of the goods or services in question.'
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko haltija käyttänyt tavaramerkkiä edes jossain määrin tämän tavoitteen toteuttamiseen soveltuvalla tavalla ottaen huomioon kussakin tapauksessa vallitsevat olosuhteet ja erityisesti tavaran tai palvelun lajin, kyseessä olevien markkinoiden rakenteen ja rajat sekä käsityksen, joka kyseessä olevan tuotteen tai palvelun keskivertokuluttajalla on tavaramerkistä.
Case C-186/01 Alexander Dory ν Federal Republic of Germany Social policy
Asia C-186/01 Alexander Dory ν. Bundesrepublik Deutschland Sosiaalipolitiikka
Preliminary ruling (Inapplicability of Community law to compulsory military service — Equal treatment of men and women —Article 2 of Directive 761207IEEC — Compulsory military service in Germany limited to men only — Directive not applicable) (Full Court)
Ennakkoratkaisu YJiteisön oikeuden soveltamatta jättäminen asevelvollisuuteen Miesten ja nahten tasa-arvoinen kohtelu — Direktiivin 76/207'/ETY 2 artikla — Asevelvollisuuden asettaminen SaL·assa ainoastaan miehille — Direktiivin soveltumattomuus (täysistunto)
By order of 4 April 2001 the Verwaltungsgericht Stuttgart (Administrative Court, Stuttgart) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 2 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions and, more generally, on the compatibility with Community law of limiting compulsory military service in Germany to men.
Verwaltungsgericht Stuttgart on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 4.4.2001 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan tulkinnasta sekä yleisemmin siitä, onko se, että ainoastaan miehillä on Saksassa asevelvollisuus, yhteensopivaa yhteisön oikeuden kanssa.
Mr Dory was born on 15 June 1982.
Dory on syntynyt 15.6.1982.
After receiving a questionnaire in September 1999 as a preliminary to the medical examination to determine his fitness for military service, he requested the Kreiswehrersatzamt Schwäbisch Gmünd (District Recruiting Office, Schwäbisch Gmünd, 'the KSG') to be exempted from call-up by the army and compulsory military service.
Saatuaan syyskuussa 1999 kyselylomakkeen, joka lähetetään asevelvollisille ennen lääkärintarkastusta, jossa määritetään heidän soveltuvuutensa asepalvelukseen, Dory pyysi Kreiswehrerszamt Schwäbisc Gmündiltä (jäljempänä KSG) vapautusta kutsunnoista ja asevelvollisuuden suorittamisesta.
In support of that request, he submitted that the Wehrpflichtgesetz was contrary to Community law, citing Case C-285/98 Kreil [2000], in which the Court held that women were not to be excluded from access to all posts in the German armed forces.
Hakemuksensa tueksi hän esitti, että Wehrpflichtgesetz on yhteisön oikeuden vastainen, ja hän vetosi tältä osin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-285/98, Kreil, 11.1.2000 antamaan tuomioon,
By decision of 3 February 2000, the KSG rejected his request, stating that the judgment in Kreil concerned only the voluntary access of women to careers in the armed forces, not the question of compulsory military service, and that the obligation to perform such service remained within the sole competence of the Member States.
KSG hylkäsi 3.2.2000 tekemällään päätöksellä tämän hakemuksen ja totesi, että edellä mainitussa asiassa Kreil annettu tuomio koski ainoastaan naisten vapaaehtoista työskentelyä puolustusvoimien palveluksessa eikä se koskenut asevelvollisuutta, josta säätäminen kuuluu edelleen jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan.
Mr Dory's appeal against that decision was dismissed by the Wehrbereichsverwaltung (Military Area Administration). He thereupon brought an action in the Verwaltungsgericht Stuttgart.
Dory vaati tämän päätöksen oikaisemista, mutta Wehrbereichsverwaltung hylkäsi oikaisuvaatimuksen. Dory on saattanut asian Verwaltungsgericht Stuttgartiin.
The Verwaltungsgericht Stuttgart considered it necessary for the Court to define the scope of Community law in this respect.
Verwaltungsgericht Stuttgart on katsonut olevan tarpeen, että yhteisöjen tuomioistuin täsmentää tätä alaa koskevan yhteisön oikeuden ulottuvuutta.
It therefore decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Siksi se on päättynyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
'Having regard in particular to the interpretation of Article 2 of Directive 76/207/EEC ..., is the fact that in Germany military service is compulsory only for men contrary to Community law?'
"Kun otetaan huomioon erityisesti direktiivin 76/207/ETY 2 artikla, onko se, että Saksassa asevelvollisuus koskee ainoastaan miehiä, ristiriidassa eurooppaoikeuden kanssa?"
The question referred for a preliminary ruling
Ennakkoratkaisukysymyksen oikeudellinen arviointi
It is for the Member States, which have to adopt appropriate measures to ensure their internal and external security, to take decisions on the organisation of their armed forces.
Jäsenvaltioiden, joiden on päätettävä asianmukaisista toimenpiteistä sisäisen ja ulkoisen turvallisuutensa suojaamiseksi, asiana on tehdä asevoimiensa organisointia koskevat päätökset.
The decision of the Federal Republic of Germany to ensure its defence in part by compulsory military service is the expression of such a choice of military organisation to which Community law is consequently not applicable.
Se, että Saksan liittotasavallassa on päätetty toteuttaa maanpuolustus osittain asevelvollisuuden avulla, on asevoimien organisointiin liittyvä valinta, johon ei siis sovelleta yhteisön oikeutta.
It is true that limitation of compulsory military service to men will generally entail a delay in the progress of the careers of those concerned, even if military service allows some of them to acquire further vocational training or subsequently to take up a military career.
On totta, että asevelvollisuuden asettaminen ainoastaan miehille viivästyttää tavallisesti asianomaisten henkilöiden ammatillisen uran kehitystä, vaikka asevelvollisuutta suorittaessaan jotkut varusmiehet saavatkin lisäkoulutusta tai pääsevät asepalveluksen kautta myöhemmin sotilasuralle.
Nevertheless, the delay in the careers of persons called up for military service is an inevitable consequence of the choice made by the Member State regarding military organisation and does not mean that that choice comes within the scope of Community law.
Varusmiesten ammatillisen uran viivästyminen on kuitenkin väistämätön seuraus siitä valinnasta, jonka jäsenvaltio on tehnyt asevoimien organisoinnin osalta, eikä se merkitse sitä, että tämä valinta kuuluisi yhteisön oikeuden soveltamisalaan.
The existence of adverse consequences for access to employment cannot, without encroaching on the competences of the Member States, have the effect of compelling the Member State in question either to extend the obligation of military service to women, thus imposing on them the same disadvantages with regard to access to employment, or to abolish compulsory military service.
Jäsenvaltioille kuuluvaa toimivaltaa loukattaisiin, jos siitä, että asevelvollisuudesta aiheutuu työhön pääsyn kannalta epäsuotuisia seurauksia, seuraisi, että asianomaisen jäsenvaltion olisi ulotettava asevelvollisuus koskemaan myös naisia ja kohdistettava näin myös naisiin samat epäsuotuisat seuraukset työhön pääsyn osalta taikka että jäsenvaltion olisi poistettava asevelvollisuus.
'Community law does not preclude compulsory military service being reserved to men.'
Yhteisön oikeus ei ole esteenä sille, että asevelvollisuus koskee ainoastaan miehiä.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Full Court on 28 November 2002.
Asia C-333/01 Euroopan yhteisöjen komissio ν.
She proposed that the Court should answer as follows:
Espanjan kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
13 March 2003
13 päivänä maaliskuuta 2003
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 98/81/EC — Failure to transpose within the prescribed period) (Second Chamber)
Direktiivi 98/81/EY-
By application lodged at the Court Registry on 6 September 2001, the Commission of the European Commuities brought an action for a declaration that, by failing to adopt, or to notify to the Commission, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998.
Euroopan yhteisöjen komissio on kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.9.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.
In the present case, the Directive was not transposed within the period laid down by the reasoned opinion.
Nyt esillä olevassa asiassa direktiiviä ei ole pantu täytäntöön perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa.
Accordingly, the Commission's action must be considered well founded.
Näin ollen komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
Declares that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998 amending Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive;
Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 901219¡ETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 16 January 2003.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa toisen jaoston istunnossa 16 päivänä tammikuuta 2003.
Case C-436/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Environment and consumers
Asia C-436/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 98/81/EC — Failure to transpose within the prescribed period) (Second Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 98/81/EY— Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti (toinen jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 12 November 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt, within the prescribed period, all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998, or, in any event, by failing to notify it of those provisions, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.11.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut 26. päivänä lokakuuta 1998 annetun direktiivin direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.
Declares that, by failing to adopt, within the prescribed period, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998 amending Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive;
Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90I219IETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the Kingdom of Belgium to pay the costs.'
2) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
'(1) declare that, by not adopting the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998 amending Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the directive;
1) toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja
Case C-156/00 Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities Customs union
Asia C-156/00 Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio Tulliliitto
(Action for annulment of Commission Decision C (2000) 485 final — Remission of import duties — Inward processing—Lack of equivalence between Community products and imported products) (Fifth Chamber)
Komission päätöksen C(2000) 485 lopull. kumoaminen — Tuontitullien peruuttaminen -Sisäinen jalostusmenettely - Yliteisötuotteiden ja tuontituotteiden välisen vastaavuuden puuttuminen (viides jaosto)