natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The longest part of the period in question was concerned with the judicial assessment of the case, which provided those appellants raising the plea under consideration here with the opportunity to exercise fully their rights of defence. In particular, the measures of organisation of procedure taken by the Court of First Instance during the second half of 1991 enabled them to obtain the desired clarifications as to the circumstances in which the PVC I decision had been adopted.
Tältä osin on todettava, että käsittelyaikojen kohtuullisuutta koskeva yhteisön oikeuden yleinen periaate soveltuu tilanteeseen, jossa komission päätöksestä, jossa määrätään yritykselle sakkoja kilpailuoikeuden rikkomisesta, nostetaan kanne (em. asia Baustahlgewebe ν. komissio, tuomion 21 kohta).
Furthermore, the measure of organisation of procedure taken by the Court of First Instance during 1997 allowed them to have full access to the Commission's file and to submit any relevant observations.
Määräyksellä, joka annettiin 14.7.1995, suullinen käsittely määrättiin näin ollen uudelleen aloitettavaksi ja yhdistämispäätös peruttiin.
It follows from the findings set out above that the duration of the judicial proceedings leading to the contested judgment was justified in the light of the particular complexity of the case.
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on valitusta käsitellessään tutkia Degussan väite, joka erityisesti koskee valituksenalaisen tuomion antamiseen päätyneen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn oikeudenkäynnin kestoa.
(iv) The complaint of infringement of the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time on account of the total duration of the administrative and judicial proceedings in the present case
Tämän jälkeen käsittelyssä jouduttiin täyttämään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 35 artiklassa säädetyn kielijärjestelmän asettamat vaatimukset.
More generally, the judicial proceedings were made subject to the language rules applicable to the Community judicature.
Tämä oikeudenkäynti alkoi siitä, kun 5.­14.10.1994 jätettiin toista PVC­päätöstä koskevia kanteita, ja se päättyi 20.4.1999, jolloin valituksenalainen tuomio julistettiin.
In particular, they involved the submission of a very large number of pleas, some of which raised new and complex legal issues.
Kyseinen oikeudenkäynti on näin ollen kestänyt noin neljä ja puoli vuotta.
In the context of the present case, the Court does not consider it necessary to rule on the question whether and, if so, under what circumstances an infringement of the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time can be established, after a comprehensive assessment, on the basis of the total duration of administrative and judicial proceedings including the final appeal proceedings before the Court of Justice.
Niiden kumoamisperusteiden johdosta, jotka perustuivat siihen, että yritykset eivät olisi riittävässä laajuudessa voineet tutustua toisen PVC­päätöksen taustalla olevaan komission asiakirja­aineistoon, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin myönsi 7.5.1997 prosessinjohtotoimina kantajille oikeuden tutustua komission asiakirja­aineistoon lukuun ottamatta komission sisäisiä asiakirjoja ja niitä asiakirjoja, joissa mainitaan liikesalaisuuksia tai muita luottamuksellisia tietoja.
It should be observed that the aim of promptness — which the Commission, at the stage of the administrative procedure, and the Community judicature, at the stage of judicial proceedings, must seek to achieve — must not adversely affect the efforts made by each institution to establish fully the facts at issue, to provide the parties with every opportunity to produce evidence and submit their observations, and to reach a decision only after close consideration of the existence of infringements and of the penalties (see, with respect to the reasonable period referred to in Article 5(3) of the ECHR, Wemhoff, cited above,
Oikeudenkäynnin tällainen kesto vaikuttaa ensi näkemältä pitkä. Käsittelyajan kohtuullisuutta on kuitenkin arvioitava kunkin asian ominaispiirteiden perusteella ja ottaen erityisesti huomioon asian merkitys asianosaiselle, asian monitahoisuus sekä kantajan ja toimivaltaisten viranomaisten käyttäytyminen (em. asia Baustahlgewebe, tuomion 29 kohta).
Even assuming that the consideration of the plea alleging infringement of the reasonable period principle requires not only a separate examination of each procedural stage but also a
Nyt esillä olevassa tapauksessa on huomautettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsitellyt kanteet olivat 13
paragraph 17, and, with respect to Article 6(1) of the ECHR, Neumeister, paragraph 21).
1997 jolla esittämänsä joulukuussa.
Article 14(2) of Regulation No 17, which does not permit recourse to coercive action in the event of a refusal by an undertaking to submit to such an investigation, as the Court of First Instance rightly observed in paragraph 421 of the contested judgment.
oikeudenkäynnin yhteisvaikutuksella, kokonaiskestoa voidaan myös perustella.
Before the Court of First Instance, DSM pleaded the illegality of all the investigations carried out in this case on the basis of written authorisations under Article 14(2) of Regulation No 17 or decisions under Article 14(3).
Valituksenalainen tuomio annettiin 20.4.1999, ja sen 1269 kohtaa käsittävissä perusteluissa ratkaistiin erittäin monia oikeudenkäyntiväitteitä ja pääasiaa koskevia perusteita.
It alleged, in that respect, that there had been a failure to observe the principle of the inviolability of the home within the meaning of Article 8 of the ECHR concerning the right to respect for private and family life, home and correspondence, as interpreted by the European Court of Human Rights (judgment of 16 December 1992 in Niemietz, Series A No 251-B, paragraph 31).
Edellä esitetyistä toteamuksista ilmenee näin ollen, että valituksenalaiseen tuomioon päätynyt oikeudenkäynti ei ole kestänyt perusteettoman kauan, kun otetaan huomioon tapauksen erityinen monitahoisuus.
Accordingly, the complaint made by DSM against paragraph 420 of the contested judgment must be rejected as irrelevant without its being necessary to rule on the merits of the statement in that paragraph that the development of the case-law of the European Court of Human Rights relating to Article 8 of the ECHR has no direct impact on the merits of the solutions adopted in Hoechst, Dow Benelux and Dow Chemical Iberica.
Olennaisin osa kyseisestä ajanjaksosta kului tapauksen käsittelyyn tuomioistuimessa, jossa valittajille, jotka olivat esittäneet tarkasteltavana olevan perusteen, tarjoutui tilaisuus käyttää täysimääräisesti puolustautumisoikeuksiaan. Erityisesti on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vuoden 1991 jälkimmäisellä puoliskolla toteuttamien prosessinjohtotoimien ansioista valittajat saivat haluamansa lisätiedot niistä olosuhteista, joissa ensimmäisen PVC-päätös tehtiin.
The ground of judgment challenged relates only to the examination by the Court of First Instance, in paragraph 419 of the contested judgment, of the decisions to investigate sent by the Commission pursuant to Article 14(3) of Regulation No 17, which are not mentioned in the appeal.
Lisäksi sen prosessinjohtotoimen ansiosta, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteutti vuonna 1997, valittajat saivat täysimääräisesti oikeuden tutustua komission asiakirjaaineistoon ja ne pystyivät tämän jälkeen esittämään kaikki hyödylliset huomautukset.
Before the Court of First Instance, LVM and DSM disputed the legality, in particular under Article 6 of the ECHR, of all the information obtained from the undertakings by the Commission pursuant to Article 11(2) or (5) of Regulation No 17 irrespective of the addressees of the requests for information or decisions requiring information.
Yhteisöjen tuomioistuin ei pidä nyt esillä olevassa tapauksessa tarpeellisena lausua siitä, voidaanko kokonaisvaltaisen arvioinnin perusteella todeta hallintomenettelyn ja oikeudenkäyntimenettelyjen kokonaiskeston, johon luetaan mukaan yhteisöjen tuomioistuimessa valituksen johdosta käytävä viimeinen oikeudenkäynti, olevan ristiriidassa käsittelyaikojen kohtuullisuutta koskevan periaatteen kanssa, ja jos voidaan, niin millä edellytyksillä.
the judgments in Hoechst, Dow Benelux and Dow Chemical Iberica, which DSM considers to have been superseded by that case-law, examined generally the nature and scope of the powers of investigation conferred by Article 14 of Regulation No 17 before ruling on the validity of decisions to investigate under Article 14(3), which, in the circumstances described in Article 14(6), permit recourse to coercive measures in the event of opposition from an undertaking to an investigation ordered by a decision.
Tältä osin on korostettava, että nopeuden vaatimus, jonka on ohjattava komissiota sen ryhtyessä toimenpiteisiin ja yhteisöjen tuomioistuimia oikeudenkäynnissä, ei saa vahingoittaa niitä ponnisteluja, joita kukin toimielin suorittaa selvittääkseen asian tosiseikat perusteellisesti, antaakseen asianosaisille osapuolille kaikki mahdollisuudet esittää näyttönsä ja huomautuksensa sekä tehdäkseen ratkaisunsa rikkomisien olemassaolosta ja seuraamuksista vasta kypsän harkinnan jälkeen (ks.
They submitted that Article 6 of the ECHR, as interpreted by the European Court of Human Rights (judgment of 25 February 1993 in Funke, Series A No 256 A, paragraph 44; see also the opinion of the European Commission of Human Rights of 10 May 1994 in Saunders ν United Kingdom), lays down a right to remain silent and in no way to contribute to one's own incrimination, without any distinction being made according to the type of information requested. That right precludes the situation in which an undertaking is itself required to provide evidence of infringements which it has committed in any form, including documentary form.
Vaikka näet oletettaisiin, että käsittelyaikojen kohtuullisuutta koskevan periaatteen loukkaamista koskevan perusteen tarkastelu edellyttää paitsi sitä, että tarkastellaan erikseen kutakin menettelyvaihetta, niin myös hallintomenettelyn ja mahdollisten oikeudenkäyntien muodostaman kokonaisuuden kokonaisvaltaista arviointia, nyt esillä olevassa tapauksessa olisi todettava, että käsittelyaikojen kohtuullisuutta koskevaa periaatetta ei ole loukattu, huolimatta siitä, että hallintomenettelyn alkamisen ja tämän tuomion antamisen välillä on kulunut poikkeuksellisen pitkä ajanjakso.
However, it is clear from the wording of the appeal that it is directed solely against the examination by the Court of First Instance of the investigation carried out on the premises of DSM on 6 December 1983 pursuant to an authorisation dated 29 November 1983.
Tältä osin on korostettava, että tämän ajanjakson kokonaiskesto selittyy monitahoisen hallintomenettelyn ja neljän toisiaan seuraavan
It therefore relates only to the application of
DSM on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vedonnut kaikkien tapauksessa
or those decisions requiring information which were addressed, under Article 11(5) of Regulation No 17, to undertakings other than the appellants and against which the appellants were unable to bring an action for annulment.
14 artiklan 2 kohdan soveltamista, eikä tässä kohdassa sallita turvautumista pakkokeinoihin, jos yritys kieltäytyy alistumasta tällaiseen tarkastukseen, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on aivan oikein todennut valituksenalaisen tuomion 421 kohdassa.
All of the responses should have been excluded from consideration.
Tältä osin on todettava, että
LVM and DSM submit that, contrary to the finding of the Court of First Instance, their plea related not only to those questions posed by the Commission in the decisions requiring information referred to in paragraphs 451 to 453 of the contested judgment, which remained unanswered, but also to the answers of certain undertakings which the Commission used as evidence.
Näin ollen DSM:n valituksenalaisen tuomion 420 kohdasta esittämä väite on hylättävä merkityksettömänä ilman, että olisi syytä lausua tähän kohtaan sisältyvän sen väitteen paikkansapitävyydestä, jonka mukaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa koskevalla oikeuskäytännöllä ei olisi vaikutusta edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Hoechst vastaan komissio, asiassa Dow Benelux vastaan komissio ja yhdistetyissä asioissa Dow Chemical Ibérica ym. vastaan komissio annetuissa tuomioissa tehtyjen ratkaisujen paikkansapitävyyden kannalta.
In that respect, they rely on six answers, namely two given by ICI and four given by BASF, Elf Atochem, Solvay and Shell respectively, to which they specifically referred in the replies lodged by them in the proceedings before the Court of First Instance.
Riitautettu peruste nimittäin liittyy vain siihen, kuinka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 419 kohdassa arvioinut komission asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan nojalla tekemiä tarkastuksia koskevia päätöksiä eli päätöksiä, joista valituksessa ei ole kyse.
They maintain that application of the legal criteria resulting from the case-law of the European Court of Human Rights should have led to those six answers being excluded from use as evidence.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan 2 kappaleessa tarkoitettua viranomaisten puuttumista oikeuksien käyttöön ja johon valittaja on vedonnut, koskee toimia, joita viranomaiset ovat suorittaneet epäillyn tahdon vastaisesti pakkokeinoin;
It should be pointed out that, in paragraphs 441 and 442 of the contested judgment, to which the appellants raised no reasoned objection, the Court of First Instance declared the plea inadmissible, in so far as it sought to have the decisions requiring information which were addressed to each of them declared illegal, on the ground that the undertakings in question did not bring actions for annulment of those decisions within two months of their notification.
LVM ja DSM ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa riitauttaneet kaikkien niiden tietojen, jotka komissio on saanut yrityksillä asetuksen N:o 17 11 artiklan 2 tai 5 kohdan perusteella.lainmukaisuudenerityisestiEuroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan valossa, olivatpa tietojensaantipyynnöt tai tietojen vaatimista koskevat päätökset osoitettu kenelle tahansa.
The parties agree that, since Orkem, there have been further developments in the case-law of the European Court of Human Rights which the Community judicature must take into account when interpreting the fundamental rights, as introduced by the judgment in Funke, cited above, on which the appellants rely, and the judgments of 17 December 1996 in Saunders ν United Kingdom and of 3 May 2001 in J.B. ν Switzerland.
edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Hoechst vastaan komissio, asiassa Dow Benelux vastaan komissio ja yhdistetyissä asioissa Dow Chemical Ibérica ym. vastaan komissio annetuissa tuomiossa, joiden DSM katsoo olevan edellä mainittua oikeuskäytäntöä kehittymättömämpiä, tarkastellaan yleisesti asetuksen N:o 17 14 artiklassa annettujen tarkastusvaltuutuksien luonnetta ja laajuutta ennen kuin niissä lausutaan kyseisen artiklan 3 kohdan nojalla tehtyjen tarkastusta koskevien päätösten pätevyydestä.
Accordingly, in paragraphs 443 to 459 of the contested judgment, the merits of the plea were considered only to the extent that it alleged infringement of the privilege against selfincrimination by virtue of:
Näiden päätösten osalta voidaan kyseisen artiklan 6 kohdassa säädetyissä olosuhteissa turvautua pakkokeinoihin, mikäli jokin yritys vastustaa päätöksessä määrätyn tarkastuksen suorittamista.
However, both the Orkem judgment and the recent case-law of the European Court of Human Rights require, first, the exercise of coercion against the suspect in order to obtain information from him and, second, establishment of the existence of an actual interference with the right which they define.
Valituksen sanamuodosta ilmenee kuitenkin selvästi, että valitus koskee yksinomaan sitä, kuinka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut DSM:n luona 29.11.1983 annetun valtuutuksen nojalla 6.12.1983 tehtyä tarkastusta. Valitus siis koskee vain asetuksen N:o 17
Examined in the light of that finding and the specific circumstances of the present case, the either the requests for information made under Article 11(2) of Regulation No 17, irrespective of the addressees, inasmuch as such measures could not be challenged by way of a direct action for annulment;
LVM ja DSM ovat esittäneet, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa, sellaisena kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut (asia Funke, tuomio 23.2.1993, A­sarja, nro 256 A, 44 kohta; ks. myös asia Saunders v. Yhdistynyt kuningaskunta, Euroopan ihmisoikeustoimikunnan lausunto 10.5.1994) vahvistetaan oikeus vaikenemiseen ja oikeus olla mitenkään myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä toteamiseen, ilman, että olisi syytä tehdä eroa vaadittujen tietojen laadun perusteella. Tämän oikeuden vastaista on, että
which they relied in the replies lodged by them in the proceedings before the Court of First Instance.
yritys pakotettaisiin itse toimittamaan missä tahansa muodossa, kuten asiakirjojen muodossa, näyttöä sellaisista rikkomisista, joihin sen itse väitetään syyllistyneen.
ground of appeal alleging infringement of the privilege against selfincrimination does not permit annulment of the contested judgment on the basis of the developments in the case-law of the European Court of Human Rights.
Tästä seuraa, että valituksenalaisen tuomion 443—459 kohdassa tämä peruste on tutkittu aineellisesti vain siltä osin kuin se koskee sen oikeuden rikkomista, jonka mukaan jokaisella on oikeus olla myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä toteamiseen
The appellants thus make it impossible for the Court of Justice to determine whether the Court of First Instance distorted the facts in its assessment of the answers given to the questions contained in the decisions which it ruled to be illegal.
Mitään yritysten vastauksista ei näiden valittajien mukaan annettu vapaaehtoisesti. Kaikki vastaukset annettiin asetuksen N:o 17 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyjen seuraamusten uhalla.
First, regarding the requests for information under Article 11(2) of Regulation No 17, the appellants have raised no express arguments against the grounds set out in therein, on the basis of which the Court of First Instance rejected the complaint made by them.
joko sellaisilla tietojensaantipyynnöillä, jotka on esitetty asetuksen N:o 17 11 artiklan 2 kohdan nojalla, ovatpa ne osoitettu kelle tahansa, siltä osin kuin tällaisista toimista ei voitu nostaa välitöntä kumoamiskannetta;
Nor do they show that the answers given to the other questions contained in the decisions which it did not consider to be illegal were used for the purposes of incrimination.
LVM ja DSM ovat vaatineet, että toinen PVC-päätös kumotaan siltä osin kuin se perustui sellaiseen näyttöön, joka oh saatu rikkoen oikeutta olla myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä toteamiseen.
Second, regarding the decisions requiring information adopted under Article 11(5) of Regulation No 17, the Court of First Instance stated that it was undisputed that the questions contained in the decisions and challenged by the appellants were the same as those annulled by the Court of Justice in Orkem and that they were therefore vitiated by the same illegality.
tai sellaisilla tietojen vaatimista koskevilla päätöksillä, jotka oli asetuksen N:o 17 11 artiklan 5 kohdan nojalla osoitettu muille yrityksille kuin valittajille ja joista valittajat eivät voineet nostaa kumoamiskannetta.
It follows that the complaint against the decisions requiring information must likewise be rejected without its being necessary to rule on the question whether the Court of First Instance erred in law in holding, in paragraphs 446 to 449 of the contested judgment and by reference to the Orkem judgment, that such decisions are illegal only in so far as a question obliges an undertaking to supply answers leading it to admit that there has been an infringement.
LVM ja DSM väittävät, että toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, niiden esittämä peruste ei koskenut ainoastaan niitä kysymyksiä, jotka komissio oh esittänyt valituksenalaisen tuomion 451—453 kohdassa tarkoitetuissa tietojen vaatimista koskevissa päätöksissä, joihin ei ollut vastattu, vaan myös niitä vastauksia, jotka tietyt yritykset, jotka olivat myötävaikuttaneet komission suorittamaan asian selvittämiseen, olivat antaneet.
In thus ruling on the decisions adopted under Article 11(5) of Regulation No 17, it implicitly rejected, as a matter of law, the appellants' complaint concerning those questions posed in that legal context which did not involve answers of the undertakings which led them to admit the existence of the infringement with which the investigation was concerned.
Tältä osin ne viittaavat kuuteen vastaukseen eli kahteen ICI:n antamaan vastaukseen ja neljään muuhun vastaukseen, jotka BASF, Elf Atochem, Solvay ja Shell olivat antaneet, ja jotka ne olivat nimenomaisesti maininneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetuissavastauskirielmissä.
In that connection, it should be observed that, under Articles 20(1) and 14(2) and (3) of Regulation No 17, information obtained during investigations must not be used for purposes other than those indicated in the order or decision pursuant to which the investigation is carried out (Dow Benelux, paragraph 17).
Ne esittävät, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmevien oikeudellisen arviointiperusteiden soveltamisen olisi pitänyt johtaa siihen, että näitä kuutta vastausta ei olisi käytetty näyttönä.
With respect to the questions in those decisions which it held to be illegal, the Court of First Instance found essentially, without referring exclusively to those which remained unanswered, that they did not lead to answers constituting admissions or incriminations of third parties since they were countered either by refusals to answer or by denials.
Muille yrityksille osoitetuista tietojensaantipyynnöistä ja tietojen vaatimista koskevista päätöksistä esitetty väite sisältää implisiittisesti kaksi näkökohtaa eli yhtäältä sen, että komissiota arvostellaan siitä, että se on saanut näiden yritysten vastauksista kyseisten yritysten syyllisyyttä puoltavia tietoja, ja toisaalta siitä, että se on näissä samoissa vastauksissa saanut LVM:n ja DSM:n syyllisyyttä puoltavia tietoja.
That requirement is intended to protect, in addition to the professional secrecy expressly referred to in Article 20(1) of Regulation No 17, the undertakings' defence rights (see Dow Benelux, paragraph 18), which not only form part of the fundamental principles of Community law but are also enshrined in Article 6 of the ECHR.
Asiassa Orkem vastaan komissio on tunnustettu yhteisön oikeuden, jonka osana perusoikeudet ovat, yleisiksi oikeusperiaatteiksi, joiden valossa kaikkia yhteisön oikeuden säädöksiä on tulkittava, yritysten oikeus siihen, että komissio ei pakota niitä asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla tunnustamaan osallisuuttaan kilpailusääntöjen rikkomiseen (ks. em. asia Orkem v. komissio, tuomion 28 kohta, 38 kohdan loppu ja 39 kohta).
It then proceeded to carry out an appraisal of the facts which does not constitute, save where the clear sense of the evidence produced before it is distorted, a question of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice.
Tämän oikeuden suojaaminen edellyttää siinä tapauksessa, että jonkin kysymyksen laajuus riitautetaan, että varmistetaan, merkitseekö sen, jolle kysymys on osoitettu, vastaus tosiasiallisesti rikkomisen tunnustamista, jolloin puolustautumisoikeuksia loukataan.