natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the situation of the pensioners in particular,the Bank also informed the Ombudsman that a conciliation procedure was initiated by the complainant and some otherpensioners from the United Kingdom.
Erityisesti eläkeläisten tilanteen osalta pankki ilmoitti lisäksi oikeusasiamiehelle,ettäkantelija ja jotkut muut eläkeläiset Yhdistyneestä kuningaskunnasta olivat aloittaneetsovittelumenettelyt.
A Conciliation Board as foreseen by Article 41 (2)of the bank’s Staff Regulations was formed and gave its recommendations on 30 July1999.
Pankin henkilöstösääntöjen 41 artiklan 2 kohdassa mainittu sovitteluelin muodostettiin,ja se antoi suosituksensa 30.heinäkuuta 1999.
The Bank’s Management Committee decided not to adopt the measures suggestedby the Conciliation Board but instead offered two supplementary benefits to the pension-holders,namely to compensate to a certain limit for the impact of the unexpected sharprise of certain currencies outside the Euro such as the British pound sterling against the Euro and,secondly,to offer a one-off lump sum of social contribution.
Pankin hallitus päättiolla toteuttamatta sovitteluelimen ehdottamia toimenpiteitä ja tarjosi näiden sijasta kahtalisäetuutta eläkeläisille.
The group of British pensioners did subsequently express their disappointment with the Management Committee’s proposal.
Se tarjoutui korvaamaan tietyin rajoituksin tiettyjen euroalueenulkopuolella olevien valuuttojen odottamattoman jyrkän nousun vaikutuksia, kuten Englannin punnan suhdetta euroon sekä sosiaaliturvan kertakorvausta.Yhdistyneen kuningaskunnan eläkeläisten ryhmä ilmaisi myöhemmin pettymyksensä hallituksen ehdotukseen.
However,discussions were still ongoing in view of defining theadditional benefits to be offered to the pensionholders.
Keskusteluja kuitenkin jatkettiin eläkeläisille tarjottavien lisäetuuksienmäärittämiseksi.
In his observations,the complainant put forward in summary the following:
Yhteenvetona kantelijan huomautuksissa todettiin seuraavaa:
For some pensioners,but not for all,the Bank had offered a one-off flat-rate “social”payment.
Joillekin eläkeläisille,ei kuitenkaan kaikille,pankki oli tarjonnut kertaluontoista kiinteämääräistä “sosiaalista”maksua.
A form of compensation which was however insufficient even to balance thelosses incurred during the three-year transitional period.
Se oli eräänlainen korvaus,joka oli kuitenkin riittämätönedes korvaamaan kolmen vuoden siirtymäaikana syntyneet menetykset.
According to the complainant, the President of the Bank had stated on several occasions that the abolition of the specialconversion rates was not intended to reduce pensioners’incomes and that these consequences were accidental.
Kantelijanmukaan pankin pääjohtaja oli todennut useita kertoja,että erityisten muuntokertoimienlakkauttamisen tarkoitus ei ollut vähentää eläkeläisten tuloja ja että nämä vaikutukset eivätolleet suunniteltuja.
The complainant further underlined that the Bank had presented the abolition of thespecial conversion rates as an inevitable change,compelled by force majeure following theintroduction of the Euro.
Kantelija tähdensi lisäksi,että pankki oli esittänyt erityisten muuntokertoimien lakkauttamisen olevan euron käyttöönoton väistämätön force majeure -seuraus.
The complainant believed that they were misinformed,as otherinstitutions presumably under the same pressure,reacted quite differently and are continuing to pay their pensioners with weightings according to their country of residence andtherefore ensuring that pensioners maintain the same purchasing power as before the Euro.At least the Bank should ensure an alternative to the special conversion rates matching asfar as possible the pension regime adopted by other institutions.
Kantelija uskoi,ettäheille annettiin vääriä tietoja,sillä muut toimielimet reagoivat todennäköisesti samanpaineen alaisina aivan eri tavalla ja soveltavat edelleen eläkkeiden maksuun asuinvaltionperusteella määräytyviä korjauskertoimia ja varmistavat siten,että eläkeläiset säilyttävätsaman ostovoiman kuin ennen euroa. Pankin tulisi ainakin varmistaa erityisille muuntokertoimille vaihtoehto,joka vastaa mahdollisimman paljon muiden toimielinten hyväksymää eläkejärjestelmää.
Moreover,the rates wereintroduced to take into account the differences in the cost of living.
Lisäksi kertoimet otettiin käyttöön elinkustannuserojentasaamiseksi.
There was no changein the cost of living on 1 January 1999.
Elinkustannukset eivät muuttuneet 1.tammikuuta 1999.
The pension Regulation of the Bank was changed on 1 January 1999.
Pankin eläkesääntöjä muutettiin 1.tammikuuta 1999.
Article 33 of the Regulation now stated that benefits shall be paid in Euro and Article 81 states that the“new”Regulation enters into force on 1 January 1999 however the entitlements of insuredhaving left the Bank before the entry into force,shall be determined on the basis of the Regulation applicable at the time of their departure.
Sääntöjen 33 artiklassa todetaan nyt,että etuudet maksetaan euroina,ja 81 artiklassa todetaan,että “uudet”säännöt tulevatvoimaan 1.tammikuuta 1999. Pankista ennen uusien sääntöjen voimaantuloa eläkkeellejäävien vakuutettujen oikeudet määräytyvät kuitenkin eläkkeelle jäämisen ajankohtanasovellettavien sääntöjen mukaan.
The Bank has thus incorrectly treatedthe amendment as affecting all pensioners.
Pankki on näin ollen katsonut virheellisesti,että muutosvaikuttaa kaikkiin eläkeläisiin.
The complainant also claimed that when the Board took the decision to change the Regulation in June 1998,the Bank’s administrationdid not reveal to the Board that the essential consequence of the proposed decision was notthe currency of denomination of pensions but the abolition of the special conversion rates.
Kantelija väitti myös,että kun hallintoneuvosto päättimuuttaa sääntöjä kesäkuussa 1998,pankin hallitus ei paljastanut hallintoneuvostolle,ettäehdotetun päätöksen olennainen merkitys ei niinkään liity eläkkeiden maksussa käytettyynvaluuttaan vaan erityisten muuntokertoimien lakkauttamiseen.
When the Bank amended the system of special conversion rates in 1995 and 1996,thepurpose was to bring them in line with the rules applicable to the other institutions.
Kun pankki muutti erityisiä muuntokertoimia koskevaa järjestelmää vuosina 1995 ja 1996,tarkoitus oli saattaa ne muihin toimielimiin sovellettavien sääntöjen mukaiseksi.
The Bank thus explicitly exercised its autonomy to align itself with the other Community institutions.
Pankkikäytti siten itsemääräämisoikeuttaan ollakseen yhdenmukainen muiden yhteisöntoimielinten kanssa.
In 1998,by abolishing the special conversion rates,the Bank departed from thatpolicy of alignment.
Vuonna 1998 pankki poikkesi tästä yhdenmukaistamisen politiikastalakkauttamalla erityiset muuntokertoimet.
It is a principle common to the laws of the Member States that unilateral staff benefits maybecome an acquired right.
Jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhteisenä periaatteena on,että yksipuolisista henkilöstöeduista voi tulla saavutettuja oikeuksia.
In order to withdraw such a right the withdrawal must be fairand just,i.e. there should be appropriate reasons,consultations,compensations and aperiod of transition.
Jotta tällainen etu voidaan peruuttaa,peruutuksentulee olla oikeudenmukainen ja reilu,ts. tarkoituksenmukaisista perusteluista,kuulemi-sista,korvauksista ja siirtymäajasta tulisi huolehtia.
As regards the admissibility of the complaint,the complainant claimed that the Statute ofthe Ombudsman does not preclude the Ombudsman from dealing with the case.
Kantelun tutkittavaksi ottamisen osalta kantelija väitti,että oikeusasiamiehen ohjesäännöissä ei estetä oikeusasiamiestä ottamasta asiaa tutkittavaksi.
The complainant concluded that the causes of the complaint were the following:discon-tinuation on 1 January 1999 (after 16 years) of pension payments by the Bank in poundsterling; derogation after 16 years of a purchasing power formula using EU weightings;breach of promises made in the “Vademecum for EIB Pensionholders”; refusal by the Bank to recognise the decision of the Conciliation Board of 30 July 1999; and discrimination against the Bank’s pensioners compared to retired staff from all the other Community institutions.
Kantelija totesi lopuksi,että kantelun perusteet olivat seuraavat:pankki ei 1.tammikuuta1999 jälkeen (16 vuoden jälkeen) ole maksanut eläkkeitä Englannin puntina; pankki onpoikennut 16 vuoden jälkeen ostovoimataulukosta,jossa sovelletaan EY:n korjausker-toimia,pankki on rikkonut “EIP:n eläkeläisiä koskevassa käsikirjassa”annetut lupaukset,pankki ei hyväksynyt sovitteluelimen 30.heinäkuuta 1999 tekemää päätöstä ja pankkisyrjii eläkeläisiään verrattuna muiden yhteisön toimielinten eläkeläisiin.
Suspension of the inquiry
Tutkimuksen keskeyttäminen
From the information available to the Ombudsman,it appeared that on 31 August 1999,three members of the Bank’s staff lodged an appeal with the Court of First Instance againstthe Bank concerning the Bank’s decision to abolish the special conversion rates,case T-192/99,Dunnett and others v. European Investment Bank.
Oikeusasiamiehen saatavilla olevan tiedon perusteella vaikutti siltä,että 31.elokuuta 1999kolme pankin toimihenkilöä valitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen pankinpäätöksestä lakkauttaa erityiset muuntokertoimet,asia T-192/99,Dunnett ja muut v.Euroopan investointipankki.
The Statute of the European Ombudsman22excludes from the Ombudsman’s mandate theconsideration of complaints related to cases before courts,or to court’s rulings (Article 1(3)),or those activities of the Court of Justice and the Court of First Instance acting in theirjudicial role (Article 2 (2)).
Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön22mukaan kantelu ei kuulu oikeusasiamiehentoimivaltaan,jos se koskee tuomioistuimessa käsiteltäviä tapauksia tai tuomioistuimenpäätöksiä (1 artiklan 3 kohta) tai jos se koskee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen jaensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimintaa lainkäyttöelimenä (2 artiklan 2kohta).
In the event that the facts of a complaint is the subject of legalproceedings in progress,the Ombudsman shall declare a complaint inadmissible or terminate consideration of it,having to file the outcome of any inquiries carried out in relationto the case up to that point (Article 2 (7)).
Jos kantelussa esiin tuotuja seikkoja käsitellään oikeudenkäynnissä,oikeusasia-miehen on todettava,ettei hän voi ottaa kantelua tutkittavaksi,tai lopetettava sen käsittely,ja kaikki hänen siihen saakka saamansa tutkimustulokset arkistoidaan (2 artiklan 7 kohta).
Taking into account that the merits of the complaint was closely related to those of thecomplaint pending before the Court of First Instance,the Ombudsman did not find itpossible to continue the inquiries into the case without taking a stand on matters which arecurrently before the Court of First Instance.
Kun otetaan huomioon,että kantelun perusteet liittyivät läheisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä olevaan tapaukseen,oikeusasiamies katsoi,että hän eivoinut jatkaa asian tutkimista ottamatta kantaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa parhaillaan käsiteltävänä oleviin kysymyksiin.
In order to avert any such possibility,and torespect the letter and spirit of the above provisions of the Statute of the European Ombudsman, the Ombudsman decided on 22 May 2000 to suspend the inquiries into thecomplaint until the related case pending before the Court of First Instance had beenresolved.
Tällaisen tilanteen välttämiseksi ja Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön edellä mainittujen määräysten kirjaimen jahengen kunnioittamiseksi oikeusasiamies päätti 22.toukokuuta 2000 keskeyttää kanteluntutkimukset,kunnes ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä oleva asiaoli ratkaistu.
Decision 94/262 of 9 March 1994 of the European Parliament on the Regulations and General Conditions Governing the Performance of the Ombudsman’s Duties,OJ 1994 L 113/15.
Euroopan parlamentin päätös 94/262 oikeusasiamiehen ohjesännöstä ja hänen tehtäviensä hoitamisesta koskevista yleisistä ehdoista,tehty 9.maaliskuuta 1994,EYVL L 113,1994,s. 15.
The Bank’s second opinion
Pankin toinen lausunto
In its reply to the Ombudsman’s further inquiries,the Bank explained that the Court’sruling annulled the relevant payslips of the three applicants.
Vastauksessaan oikeusasiamiehen lisätutkimuksiin pankki selitti,että tuomioistuimenpäätöksellä mitätöitiin kolmen kantajan asiaa koskevat palkkakuitit.
Thus,they would be treatedas if the decision of June 1998 to abolish the special conversion rates had never been taken.
Heitä kohdeltaisiinikään kuin kesäkuussa 1998 tehtyä päätöstä lakkauttaa erityiset muuntokertoimet ei olisitehty.
The Bank’s understanding of the ruling was not that it obliged it to extend the applicationto all other staff members or pensioners affected,nevertheless,to ensure equal treatment,the Bank had decided that all staff members entitled to the special conversion rates shouldbe treated on the same basis and that the same principle be applied to pensioners from January 1999.
Pankki ei tulkinnut päätöstä siten,että siinä velvoitettiin sitä laajentamaan soveltamistakaikkiin muihin asiaan liittyviin toimihenkilöihin tai eläkeläisiin. Yhtäläisen kohtelunvarmistamiseksi pankki kuitenkin päätti,että kaikkia toimihenkilöitä,joilla oli oikeuserityisiin muuntokertoimiin,tulisi kohdella samalla tavalla ja että samaa periaatetta tulisisoveltaa eläkeläisiin tammikuusta 1999 lähtien.
The practical arrangements arising from this decision were presently beingput in place.
Tästä päätöksestä aiheutuvia käytännönjärjestelyjä oltiin parhaillaan toteuttamassa.
The Bank also informed the Ombudsman that extensive consultations with pensionerswere already ongoing before the case was lodged with the Court of First Instance. With aview to taking better account of the pensioners’situation,further consultations wereongoing with the Pensioners’Association which progressed satisfactorily.
Pankki ilmoitti myös oikeusasiamiehelle,että eläkeläisten kanssa käytiin jo laajojaneuvotteluja,ennen kuin asiasta valitettiin ensimmäiseen oikeusasteen tuomioistuimeen.Jotta eläkeläisten tilanne otettaisiin paremmin huomioon,eläkeläisten järjestön kanssakäytiin lisäneuvotteluja,jotka edistyivät tyydyttävästi.
The Bankensured the Ombudsman that the forthcoming decision on the matter would of course betaken with full regard to the Court’s ruling and in a manner resulting in equal treatment ofall concerned.
Pankki vakuutti oikeusasiamie-helle,että tulevassa asiaa koskevassa päätöksessä otettaisiin tietenkin huomioon tuomioistuimen päätös kaikilta osin ja päätös tehtäisiin siten,että varmistetaan kaikkien osapuoltenyhdenvertainen kohtelu.
The complainant’s second observations
Kantelijan lisähuomautukset
The complainant found it most satisfactory that the Court’s ruling on the special conversion rates would be applied by the Bank to all staff including pensioners and welcomedthe Bank’s undertaking.
Kantelija oli erittäin tyytyväinen siihen,että pankki soveltaisi tuomioistuimen tekemääpäätöstä erityisistä muuntokertoimista kaikkiin toimihenkilöihin,eläkeläiset mukaan luet-tuna,ja otti tyytyväisenä vastaan pankin sitoumuksen.
The complainant was thus satisfied as regards the past pensionpayments but felt that the Bank’s assurances with regard to future pension paymentslacked in precision.
Kantelija oli siten tyytyväinenaiempien eläkkeiden maksuihin,mutta katsoi,että pankin tulevien eläkkeiden maksujakoskevat lupaukset eivät olleet kovin täsmällisiä.
The complainant admitted that there were ongoing consultations withthe Pensioners’Association but put forward that not all pensioners were members.
Kantelija myönsi,että eläkeläistenjärjestön kanssa käytiin parhaillaan neuvotteluja,mutta toi esiin,että kaikki eläkeläiseteivät ole järjestön jäseniä.
Thecomplainant therefore required that any future decision of the Bank should be applied toall pensioners.
Kantelija vaati,että pankin tulevia päätöksiä pitäisi soveltaakaikkiin eläkeläisiin.
Finally,the complainant asked for a clarification as to whether the Bankadmitted the validity of its undertaking in its so-called “Vademecum for EIBPensionholders”and further that the Bank circulated the Court’s judgement to all staff andpensioners.
Lopuksi kantelija pyysi selvitystä siitä,myönsikö pankki niin kutsutussa “EIP:n eläkeläisiä koskevassa käsikirjassa”esitetyn sitoumuksensa pätevyyden,japyysi lisäksi,että pankki toimittaisi tuomioistuimen päätöksen kaikille toimihenkilöille jaeläkeläisille.
The abolition of the special conversion rates
Erityisten muuntokertoimien lakkauttaminen
1.1The complainant alleged that the Bank decided to abolish the old pension systemunilaterally,although all the other institutions continued their system of compensation.According to the complainant,this resulted in a loss for pensioners resident in the UK.
1.1Kantelija väitti,että pankki päätti yksipuolisesti lakkauttaa vanhan eläkejärjestelmän,vaikka kaikki muut toimielimet jatkoivat omaa korvausjärjestelmäänsä.
Thecomplainant also referred to the provisions in the so-called “Vademecum for EIBPensionholders”. The complainant claimed that the decision resulting in the cut ofpensions paid by the Bank should be reversed or at least suspended until an agreed solution had been found.
Kantelijanmukaan tämä aiheutti menetyksiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuville eläkeläisille.Kantelija viittasi myös niin kutsutun “EIP:n eläkeläisiä koskevan käsikirjan”määräyksiin.Kantelija vaati,että päätös,joka johti pankin maksamien eläkkeiden leikkaukseen,tulisikumota tai sen soveltaminen ainakin keskeyttää,kunnes asiassa päästään yhteisymmärrykseen.
1.2Since the Court of First Instance was dealing with a case which raised this legal issue,the Ombudsman decided on 22 May 2000 to suspend the inquiries into the complaint untiljudgement had been passed on the matter.
1.2Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsitteli tapausta,jossa tämä oikeudellinen kysymys oli esillä,oikeusasiamies päätti 22.toukokuuta 2000 keskeyttääkantelun tutkimukset,kunnes asiassa on tehty päätös.
1.3On 6 March 2001,the Court of First Instance passed its judgement in case T-192/9924.The Court of First Instance found the appeal admissible as far as the claim for annulment of the applicants’salary statements for January 1999 was concerned.
1.3Maaliskuun 6.päivänä 2001 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi päätöksensä asiassa T-192/9924.
The Ombudsman also notes thatthe Bank has undertaken to take full account of the Court’s judgement. The Ombudsman’sunderstanding is therefore that the Bank will take a new decision in accordance with the Court’s judgement.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi,että valitus voitiin ottaa käsiteltäväksi siltä osin kuin se koski kantajien tammikuun 1999 palkkakuit-
Case T-192/99,Dunnett and others v. European Investment Bank,[2001] ECR-SC IA-65,II-313.
Asia T-192/99,Dunnett ja muut vastaan Euroopan investointipankki,kok. 2001,s. II-313.
1.8As regards the complainant’s request for a clarification as to whether the Bankadmitted the validity of its undertaking in its so called “Vademecum for EIBPensionholders”and further that the Bank circulate the Court’s judgement to all staff andpensioners,the Ombudsman does not find it justified under these circumstances to pursueinquiries into these points that were raised by the complainant in his observations to the Bank’s second opinion.
1.8Kantelija pyysi saada selvitystä siitä,myöntääkö pankki niin kutsutussa “EIP:n eläkeläisiä koskevassa käsikirjassa”esittämänsä sitoumuksen pätevyyden,ja lisäksi pyysi,ettäpankki toimittaa tuomioistuimen päätöksen kaikille toimihenkilöille ja eläkeläisille.Näiden pyyntöjen osalta oikeusasiamies totesi,että näissä olosuhteissa ei ollut perusteltuatutkia näitä näkökohtia,jotka kantelija toi esiin pankin toista lausuntoa koskevissahuomautuksissaan.
It appears from the Bank’s second opinion and the complainant’s observations that the Bank has taken steps to settle the matter and has thereby satisfied the complainant.
Euroopan investointipankin lausunnosta ja kantelijan huomautuksista kävi ilmi,ettäpankki oli ryhtynyt toimenpiteisiin asian sopimiseksi ja että kantelija oli tähän tyytyväinen.
3.3 FRIENDLYSOLUTIONSACHIEVED BYTHEOMBUDSMAN
3.3 SOVINTORAT-KAISUT
According to the complainant (a firm),it took part in the programme European Community Investment Partners (ECIP) in November 1995 and was awarded a grant from Community funds.
Kantelija (yritys) ilmoitti,että se osallistui European Community Investment Partners -ohjelmaan (ECIP) marraskuussa 1995 ja että sille myönnettiin avustus yhteisön varoista.Komissio maksoi avustuksen ensimmäisen osan ajallaan.
The first part of the grant was paid by the Commission in due time.However,the complainant alleged that the final payment was only made two years later on15 June 1998 and that the Commission had provided no explanation for the delay.
Kantelija väitti kuitenkin,ettälopullinen maksu suoritettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin 15.kesäkuuta 1998 ja ettäkomissio ei ollut antanut mitään selvitystä viivästykseen.
Due tothe delayed payment,the complainant was forced to take a bank loan in order to cover thecosts.
Maksun viivästymisen takiakantelijan oli pakko ottaa pankkilaina kustannusten kattamiseksi.
In its complaint to the Ombudsman on 25 June 1999,the complainant claimed compensation for the delay in receiving the final payment from the Commission.
Oikeusasiamiehelle 25.kesäkuuta 1999 tekemässään kantelussa kantelija vaati korvaustakomission lopullisen maksun viivästymisestä.
The amountclaimed was ECU13132,corresponding to the interest on the bank loan.
Vaadittu summa oli 13132 ecua,jokavastasi pankkilainan korkoa.
Decision on complaint860/99/(IJH)MMagainst the European Commission
Päätös kanteluun860/99/(IJH)MMEuroopan komissiotavastaan
In its opinion,the Commission made the following comments:
Komissio esitti lausunnossaan seuraavat huomautukset:
In the framework of the ECIP-Programme,a grant was awarded to the complainant fororganising an investment promotion meeting between Chilean and Argentinean businessrepresentations.
ECIP-ohjelman puitteissa kantelijalle myönnettiin avustus Chilen ja Argentiinan yritysedustustojen välisen investointeja edistävän kokouksen järjestämiseksi.
Based on the complainant’s budgetary estimates,the Commission agreedto pay “50% of the actual costs or ECU92080,of both amounts whichever is inferior”.
Kantelijanlaatiman budjettiarvion perusteella komissio lupautui maksamaan “50 prosenttia todellisista kustannuksista tai 92080 ecua sen mukaan,kumpi näistä on pienempi”.
As the complainant’s final accounts differed substantially from the specified estimates, the Commission restricted payment to a total of ECU78541,thus applying the customarypayment formula to each item of expenditure.
Koska kantelijan lopulliset tilit erosivat huomattavasti esitetyistä arvioista,komissio rajasimaksun enintään 78541 ecuun ja sovelsi täten tavanomaista maksukäytäntöä kuhunkinmenoon.
Nonetheless,the complainant claimed thetotal amount of ECU92080,as the formula in question was – in its view - only applicableto the total project costs,which exceeded the initial budget.
Kantelija vaati kuitenkin 92080 ecun kokonaissummaa,sillä kyseistä käytäntöätulisi – sen mielestä – soveltaa ainoastaan hankkeen kokonaiskustannuksiin,jotka ylittivätalustavan budjetin.
The Commission considered that it did not owe any further payment.
Komissio katsoi,että se ei ollut enää velvollinen suorittamaan lisämaksuja.
After a lengthydispute about the interpretation of the contract,especially as the Commission made exceptions to the rule in the past,the Commission a further ECU13438 in order to settle thedispute,whilst underlining the exceptional character of the payment.
Sopimuksentulkinnasta kiisteltiin pitkään erityisesti siksi,että komissio oli aiemmin tehnyt poikkeuksia sääntöön ja lopulta komissio maksoi 13438 ecua kiistan ratkaisemiseksi ja korostisamalla maksun poikkeuksellisuutta.
As a result,the Commission refused to pay the complainant the amount of ECU13132 asa compensation for the alleged late payment of the contested ECU13438.
Tämän seurauksena komissio kieltäytyi maksamasta kantelijalle 13132 ecua väitetyn13438 ecun maksun viivästymisen korvauksena.