natgillin/translations-raw huggingface dataset:
X AB is the parent company in a group currently owned in equal shares by X and Y and a Maltese company. X and Y have no proprietary interest in this latter company.
Käsiteltävänä olevassa asiassa ennakkotietopyyntö koskee veroseuraamuksia, jotka liittyvät X:n ja Y:n aikomukseen luovuttaa ruotsalaisesta X AB ­yhtiöstä omistamansa osakkeet niiden hankintahintaan toiselle ruotsalaiselle Ζ AB ­yhtiölle, joka puolestaan on belgialaisen Y SA ­yhtiön tytäryhtiö.
Y SA is also a parent company owned by the current owners of X AB.
X ja Y ovat nimittäin katsoneet tarkoituksenmukaiseksi siirtää eräät toiminnat Y SA:lle ennen konsernin uudelleenjärjestelyä.
That question was raised in proceedings brought by two Swedish nationals, X and Y, against a preliminary decision given by the Skatterättsnämnden (Revenue Law Commission) concerning the exclusion of X and Y, as transferors at undervalue of shares in companies, from the benefit of deferral of tax due on capital gains made on those shares through the application of a national rule providing for such exclusion where the transfer is to a foreign legal person in which the transferor directly or indirectly has a holding or to a Swedish limited company in which such a foreign legal person either directly or indirectly has a holding.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa Ruotsin kansalaiset X ja Y ovat valittaneet Skatterättsnämndenin (keskusverolautakunta) antamasta ennakkotiedosta, jonka mukaan X ja Y eivät luovuttaessaan yhtiöiden osakkeita alihintaan ole oikeutettuja näistä osakkeista syntyneiden voittojen verottamisen lykkäämiseen, koska asiassa sovellettavan kansallisen oikeussäännöksen mukaan lykkääminen ei tule kysymykseen, jos luovutuksensaajana on ulkomaalainen oikeushenkilö, josta luovuttaja omistaa suoraan tai välillisesti osuuden, tai ruotsalainen osakeyhtiö, jonka osakkaana tällainen ulkomaalainen oikeushenkilö on suoraan tai välillisesti.
In their application, X and Y asked the Skatterättsnämnden, inter alia, whether the difference in the tax implications depending on whether the shares were transferred at undervalue to a Swedish company without foreign owners (first paragraph of Section 3(l)(h) of the SIL) or to a Swedish company with such owners (second sentence of the third paragraph of Section 3(l)(h) of the SIL) could be sustained, both in the light of the provisions of the Belgo-Swedish Convention and of the provisions of the EC Treaty concerning freedom of establishment and free movement of capital.
Luonnolliset henkilöt X ja Y, jotka ovat Ruotsissa asuvia Ruotsin kansalaisia, pyysivät Skatterättsnämndeniltä ennakkotietoa lagen om statlig inkomstskatt ­nimisen lain (laki valtion tuloverosta), sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä SIL) 3 §:n 1 momentin h kohdassa olevien, osakkeiden luovutusta koskevien säännösten soveltamisesta.
In its preliminary decision, delivered on 27 September 1999, the Skatterättsnämnden held that if the transfer of shares in X AB were to
X ja Y ovat ennakkotietopyynnössään tiedustelleet Skatterättsnämndeniltä erityisesti sitä, onko verokohtelun erilaisuus siitä riippuen, luovutetaanko osakkeet alihintaan ruotsalaiselle yhtiölle, jossa ei ole ulkomaalaisia osakkaita (SIL:n 3 §:n 1 momentin h kohdan ensimmäinen alakohta), vai ruotsalaiselle yhtiölle, jossa on ulkomaalaisia osakkaita (SIL:n 3 §:nl momentin h kohdan kolmannen alakohdan toinen virke), edelleen mahdollinen, kun otetaan huomioon Belgian ja Ruotsin välisen sopimuksen määräykset sekä sijoittautumisvapautta ja
The purpose of the Swedish system of preliminary decisions on tax matters is to provide, on application by a taxpayer, a binding decision as to how a certain matter, which is of importance to that taxpayer, should be interpreted in the light of the tax legislation.
Ruotsin vero­oikeudellisen ennakkotietojärjestelmän tarkoituksena on antaa verovelvollisten pyynnöstä sitovia lausuntoja siitä, miten tietty verovelvollisten kannalta
take place it should be treated as a transfer for consideration equivalent to market value and that X and Y should thus be taxed on a gain equivalent to the difference between the value of those shares and their acquisition cost.
pääomien vapaata liikkuvuutta koskevat EY:n perustamissopimuksen määräykset.
Application of the national provision at issue in the present case constitutes, both for type A share transfers, where the condition mentioned in paragraph 37 above is satisfied, and for type B share transfers, a restriction on the exercise of freedom of establishment conferred by the Treaty.
Pääasian oikeudenkäyntiin liittyvän kansallisen säännöksen soveltaminen merkitsee sekä Atyypin osakeluovutusten, edellyttäen kuitenkin että tämän tuomion 37 kohdassa mainittu edellytys täyttyy, että Btyypin osakeluovutusten osalta perustamissopimuksessa taatun sijoittautumisvapauden käyttämiseen kohdistuvaa rajoitusta.
The Skatterättsnämnden also held that freedom of establishment was not at issue and, as regards free movement of capital, that the exception provided for by Article 58(l)(a) EC was applicable.
Lisäksi Skatterättsnämnden katsoi, ettei sijoittautumisvapaus liittynyt asiaan ja että pääomien vapaan liikkuvuuden osalta sovelletaan EY 58 artiklani kohdana alakohdassamäärättyä poikkeusta.
Refusal by a Member State of a tax advantage in respect of any transfer at undervalue of shares to a company established under the law of another Member State or to a branch of that company established on its territory (as provided for by the national provision at issue here) cannot be justified on the ground of abuse of freedom of establishment.
Sitä, että jäsenvaltio epää tietyn verotuksellisen edun pääasian oikeudenkäyntiin liittyvän kansallisen säännöksen mukaisella tavalla aina, kun osakkeita luovutetaan alihintaan toisen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti perustetulle yhtiölle tai sen alueella perustetulle tämän yhtiön tytäryhtiölle, ei voida perustella sijoittautumisvapauden väärinkäytöllä.
X and Y appealed against this decision to the Regeringsrätten claiming that the Regeringsrätten should declare that the transfer should be taxed on the basis of the proposed transfer price.
X ja Y hakivat tähän päätökseen muutosta Regeringsrättenissä vaatien erityisesti, että tämä vahvistaisi, että luovutuksesta on verotettava aiotun luovutushinnan perusteella.
Before the Regeringsrätten, X and Y argued essentially that the much less advantageous tax treatment of share transfers at undervalue to Swedish companies in which the transferor has a holding through a foreign legal person constitutes a clear obstacle both to the free movement of capital under Article 56 EC and to freedom of establishment under Article 43 EC.
He väittivät Regeringsrättenissä, että epäedullisemman verotuskohtelun soveltaminen osakkeidenalihintaisiinluovutuksiinruotsalaisille yhtiöille, joista luovuttaja omistaa osuuden ulkomaalaisen oikeushenkilön välityksellä, muodostaa selvästi esteen EY 56 artiklassa määrätylle pääomien vapaalle liikkuvuudelle ja EY 43 artiklassa määrätylle sijoittautumisvapaudelle.
Taking the view that the solution of the dispute before it turned on an interpretation of Community law, the Regeringsrätten decided to refer a question to the Court for preliminary ruling.
Regeringsrätten katsoi, että siinä vireillä olevan oikeusriidan ratkaiseminen edellyttää yhteisön oikeuden tulkitsemista, ja päätti sen vuoksi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
In any event, the measure implemented by the Kingdom of Sweden is not capable of achieving the objective it is supposed to pursue, that is to say, ensuring that the transferor is actually taxed in Sweden on gains made on shares transferred, particularly if the transfer is made prior to his definitive move abroad.
Joka tapauksessa on syytä todeta, ettei Ruotsin kuningaskunnan toteuttamalla toimenpiteellä voida saavuttaa sitä tavoitetta, johon sillä on tarkoitus pyrkiä, eli sen varmistamista, että luovutetuista osakkeista saadusta voitosta verotetaan Ruotsissa, varsinkaan jos luovutus tapahtuu ennen luovuttajan muuttoa pysyvästi ulkomaille.
In the case of type C share transfers, the transferor benefits in any event from a deferral of tax on gains made on shares transferred.
On nimittäin todettava, että C-tyypin osakeluovutusten yhteydessä luovuttajalla on joka tapauksessa oikeus luovutetuista osakkeista saadusta voitosta perittävän veron lykkäykseen.
In answer to a question put by the Court, the Swedish Government was unable to establish that, for this type of transfer, there were objective differences in the situation which would imply that the potential risk, for the purposes of taxation of the transferor in Sweden, inherent in a definitive move abroad by that transferor, is of an essentially different nature from that for type A and type B transfers.
Vastatessaan yhteisöjen tuomioistuimen esittämään kysymykseen Ruotsin hallitus ei kyennyt osoittamaan, että tämäntyyppisiin luovutuksiin liittyisi sellaisia objektiivisia eroja, joista johtuisi, että luovuttajan muutosta pysyvästi ulkomaille aiheutuva hänen verottamiseensa Ruotsissa kohdistuva riski ilmenisi olennaisesti eri tavalla kuin A- ja Btyypin osakeluovutusten yhteydessä.
The referring court is asking essentially whether Articles 43 EC, 46 EC and 48 EC concerning freedom of establishment, and Articles 56 EC and 58 EC on free movement of capital preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings, which subjects transfers at undervalue of shares in companies to tax treatment which differs according to the nature of the transferee.
Kansallinen tuomioistuin haluaa kysymyksellään selvittää, ovatko sijoittautumisvapautta koskevat EY 43, EY 46 ja EY 48 artikla sekä pääomien vapaata liikkuvuutta koskevat EY 56 ja EY 58 artikla esteenä pääasian oikeudenkäynnissä kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan yhtiöiden osakkeiden alihintaisten luovutusten verotuskohtelu riippuu luovutuksensaajan ominaisuuksista.
Although, on a type A share transfer, Article 43 does not preclude the national provision at issue where there is an insufficient level of participation of the transferor in the transferee company established in another Member State, that national provision none the less constitutes a restriction on free movement of capital within the meaning of Article 56 EC, which cannot be justified under Article 58 EC.
On todettava, että vaikka EY 43 artikla ei ole Atyypin osakeluovutuksen yhteydessä esteenä pääasian oikeudenkäyntiin liittyvälle kansalliselle säännökselle, koska luovuttajan osuus toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavassa luovutuksensaajana olevassa yhtiössä ei ole riittävän suuri, tämä kansallinen säännös merkitsee joka tapauksessa EY 56 artiklassa tarkoitettua pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitusta, jota ei voida perustella EY 58 artiklan nojalla.
Articles 43 EC and 48 EC preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings, which excludes the transferor at undervalue of shares in companies from the benefit of deferral of tax due on capital gains made on those shares where the transfer is to a foreign legal person in which the transferor directly or indirectly has a holding —provided that that holding gives him definite influence over the decisions of that foreign legal person and allows him to determine its activities — or to a Swedish limited company which is a brunch of such a foreign legal person.
EY 43 ja EY 48 artikla ovat esteenä pääasian oikeudenkäynnissä kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan luovuttajalla ei yhtiöiden osakkeiden alihintaisen luovutuksen yhteydessä ole oikeutta näistä osakkeista saadusta voitosta perittävän veron lykkäykseen, jos luovutus tehdään ulkomaalaiselle oikeushenkilölle, josta luovuttaja omistaa suoraan tai välillisesti osuuden — edellyttäen kuitenkin, että tämä osuus antaa heille selvän vaikutusvallan yhtiön päätöksiin ja mahdollisuuden määrätä yhtiön toiminnasta —, tai ruotsalaiselle osakeyhtiölle, joka on tällaisen ulkomaalaisen oikeushenkilön tytäryhtiö.
Articles 56 EC and 58 EC preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings, which excludes the transferor at undervalue of shares in companies from the benefit of deferral of tax due on capital gains made on those shares where the transfer is to a foreign legal person in which the transferor directly or indirectly has a holding which is not such as to give him definite influence over the decisions of that foreign legal person or allow him to determine its activities'
EY 56 ja EY 58 artikla ovat esteenä pääasian oikeudenkäynnissä kysymyhessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan luovuttajalla ei yhtiöiden osakkeiden alihintaisen luovutuksen yhteydessä ole oikeutta näistä osakkeista saadusta voitosta perittävän veron tykkäykseen, jos luovutus tehdään ulkomaalaiselle oikeushenkilölle, josta luovuttaja omistaa suoraan tai välillisesti osuuden, vaikka tämä osuus ei anna hänelle selvää vaikutusvaltaa yhtiön päätöksiin eikä mahdollisuutta määrätä yhtiön toiminnasta.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 June 2002.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 6 päivänä kesäkuuta 2002.
Preliminary ruling (Directive 93/13/EEC — Unfair terms in consumer contracts — Action brought by a seller or supplier — National provision prohibiting the national court from finding a term unfair, of its own motion or following a plea raised by the consumer, after the expiry of a limitation period) (Fifth Chamber) d'instance de Vienne (District Court, Vienne) referred to the Court for a preliminary ruling a
Ennakkoratkaisu Direktiivi 93/13/ETY — Kuluttajasopimusten kohtuuttomat sopimusehdot — Elinkeinonharjoittajan nostama kanne — Kansallinen säännös, jolla kielletään kansallista
question on the interpretation of Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts.
esittämän tuomiobtuinta vanhentumisajan päätyttyä viran puolesta tai kuluttajan oikeudenkäyntiväitteen nojalla tutkimasta sopimusehdon kohtuuttomuutta (viides jaosto)
contract concluded between them, prohibits the national court, on expiry of a limitation period, from finding, of its own motion or following a plea raised by the consumer, that a term of the contract is unfair.
Tässä tilanteessa tribunal d'instance de Vienne on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
That question was raised in proceedings between Cofidis SA, a company incorporated under French law, and Mr Fredout concerning the payment of sums due under a credit contract concluded between them.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhtiö Cofidis SA (jäljempänä Cofidis) ja Jean-Louis Fredout ja jossa on kyse viimeksi mainitun henkilön ja kyseisen yhtiön välillä tehdyn luottosopimuksen toimeenpanon edellyttämien määrien maksamisesta.
By a contract of 26 January 1998, Cofidis granted Mr Fredout the opening of a credit.
Cofidis myönsi 26.1.1998 tehdyllä sopimuksella Fredoutille luoton.
When instalments remained unpaid, Cofidis brought an action against him on 24 August 2000 in the Tribunal d'instance de Vienne for payment of the sums due.
Koska kuukausierät jäivät maksamatta, Cofidis nosti 24.8.2000 tribunal d'instance de Viennessä Fredouta vastaan velkomuskanteen.
The Court ruled in paragraph 28 of Case C240/98 Océano Grupo Editorial and Salvat Editores [2000] that the court's power to determine of its own motion whether a term is unfair constitutes a means both of achieving the result sought by Article 6 of the Directive, namely preventing an individual consumer from being bound by an unfair term, and of contributing to achieving the aim of Article 7, since if the court undertakes such an examination, that may act as a deterrent and contribute to preventing unfair terms in contracts concluded between consumers and sellers or suppliers.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan on syytä muistuttaa, että yhdistetyissä asioissa Océano Grupo Editorial ja Salvat Editores, asia C-240/98, annetun tuomion 28 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että tuomioistuimen mahdollisuus tutkia viran puolesta tietyn sopimusehdon kohtuuttomuus on keino, jonka avulla voidaan samanaikaisesti saavuttaa direktiivin 6 artiklassa asetettu tavoite eli sen estäminen, että kohtuuton sopimusehto sitoisi yksittäistä kuluttajaa, ja edistää direktiivin 7 artiklassa tarkoitetun tavoitteen toteuttamista, koska tällainen tutkiminen voi omalta osaltaan vaikuttaa siihen, että elinkeinonharjoittaja lakkaa käyttämästä kohtuuttomia ehtoja kuluttajien kanssa tekemissään sopimuksissa.
That power of the court has been regarded as necessary for ensuring that the consumer enjoys effective protection, in view in particular of the real risk that he is unaware of his rights or encounters difficulties in enforcing them (Océano Grupo Editorial and Salvat Editores, paragraph 26).
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että luottotarjous on tehty molemmin puolin painetulla paperiarkilla ja että sen etupuolella on suurin painokirjaimin maininta "ilmainen luottohakemus", kun taas sopimuskorkoa ja sopimusrikkomuksesta aiheutuvia seuraamuksia koskevat ehdot on merkitty sen takapuolelle pienin painokirjaimin.
According to the national court's judgment, the offer of credit took the form of a leaflet printed on both sides, with the words 'Free application for money reserve' in large letters on the front, while the references to the contractual interest rate and a penalty clause were in small print on the reverse.
Kansallinen tuomioistuin on päätellyt näistä havainnoista, että "taloudelliset sopimusehdot ovat vaikeasti luettavissa" ja että "tätä vaikeaa luettavuutta on tarkasteltava yhdessä erityisen hyvin näkyvän maininnan 'ilmainen' kanssa", joka oli omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan.
The Tribunal d'instance de Vienne therefore concluded that 'the financial clauses ... lack legibility' and that 'that lack of legibility is to be contrasted with the word "free" ... in a particularly obvious form', which was likely to mislead the consumer.
Se on näin päätellyt, että "taloudellisia sopimusehtoja voidaan pitää kohtuuttomina".
However, as the dispute was one concerning a consumer credit transaction, the Tribunal d'instance de Vienne considered that the limitation period of two years under Article L. 311-37 of the Code de la consommation applied and prevented it front annulling the terms it had found to be unfair.
Tällä tuomioistuimelle annetulla mahdollisuutta on pidetty tarpeellisena tosiasiallisen kuluttajansuojan turvaamiseksi, kun otetaan huomioon muun muassa se vähäistä suurempi vaara, että kuluttaja ei tunne oikeuksiaan tai kohtaa vaikeuksia niiden käyttämisessä (em. yhdistetyt asiat Océano Grupo Editorial ja Salvat Editores, tuomion 26 kohta).
In those circumstances, the Tribunal d'instance de Vienne decided to stay the proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Direktiivillä annetaan kuluttajansuojaa siis tilanteissa, joissa kuluttaja, joka on tehnyt
It is therefore apparent that, in proceedings aimed at the enforcement of unfair terms brought by sellers or suppliers against consumers, the fixing of a time-limit on the court's power to set aside such terms, of its own motion or following a plea raised by the consumer, is liable to affect the effectiveness of the protection intended by Articles 6 and 7 of the Directive.
Koska kyseessä on kuitenkin kulutusluottosopimusta koskeva riita, tribunal d'instance de Vienne on katsonut, että kuluttajansuojalain L. 311-37 §:ssä säädetty kahden vuoden pituinen vanhentumisaika on sovellettavissa ja estää sitä kumoamasta sen kohtuuttomiksi toteamat sopimusehdot.
enforcement of the unfair terms they would continue to use in contracts.
epäämiseen riittäisi tällöin nimittäin, että elinkeinonharjoittajat odottaisivat kansallisen lainsäätäjän asettaman määräajan päättymistä ja vaatisivat sitten kohtuuttomien sopimusehtojen toimeenpanoa ja jatkaisivat niiden käyttöä sopimuksissaan.
A procedural rule which prohibits the national court, on expiry of a limitation period, from finding of its own motion or following a plea raised by a consumer that a term sought to be enforced by a seller or supplier is unfair is therefore liable, in proceedings in which consumers are defendants, to render application of the protection intended to be conferred on them by the Directive excessively difficult.
elinkeinonharjoittajan kanssa kohtuuttoman sopimusehdon sisältävän sopimuksen, pidättyy vetoamasta tämän sopimusehdon kohtuuttomuuteen joko sen vuoksi, ettei hän tunne oikeuksiaan, tai sen vuoksi, että hän joutuu luopumaan siitä oikeudenkäynnistä aiheutuvien kulujen vuoksi.
'Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts precludes a national provision which, in proceedings brought by a seller or supplier against a consumer on the basis of a contract concluded between them, prohibits the national court, on expiry of a limitation period, from finding of its own motion or following a plea raised by the consumer, that a term of the contract is unfair.'
Sellainen kansallinen lainsäädäntö, jolla kansallista tuomioistuinta kielletään tietyn vanhentumisajan päätyttyä elinkeinonharjoittajan kuluttajaa vastaan nostamaa ja niiden väliseen sopimukseen perustuvaa kannetta käsitellessään viran puolesta tai kuluttajan tekemän oikeudenkäyntiväitteen perusteella tutkimasta, onko kyseisessä sopimuksessa oleva sopimusmääräys kohtuuton, on kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY vastainen.
Case C-23/01 Robelco NV ν Robeco Groep NV Approximation of laws
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
Preliminary ruling (Directive 89/104/EEC —Article 5(5) — Provisions on protection against use of a sign other than for the purposes of distinguishing goods or services — Extent of such protection — Signs similar to the mark) (Sixth Chamber)
Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY ei sovelleta lakeja tai asetuksia heijastaviin vakiosopimusehtoihin.
Those questions were raised in proceedings between Robelco NV and Robeco Groep NV in which the latter requested that the former be ordered to desist from using the name Robelco, or any other name similar to the name Robeco, inter alia as a trade name or company name.
Toissijaisesti, eli jos yhteisöjen tuomioistuin katsoisi, että direktiiviä sovelletaan kyseisen sopimuksen taloudellisiin sopimusehtoihin, ehdotan, että se toteaisi seuraavaa:
By a judgment of 15 January 2001 the Hof van Beroep te Brussel (Court of Appeal, Brussels) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 5(5) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Kansallinen säännös, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei saa viran puolesta tai oikeuteen haastetun vastaajan esitettyä tästä oikeudenkäyntiväitteen tutkia, onko vakiosopimuksessa oleva sopimusehto kohtuuton, jos sopimuksen tekemisestä on kulunut yli kaksi vuotta, on kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY vastainen.
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Asia C-23/01 Robelco NV v. Robeco Groep NV Lainsäädännön lähentäminen
The appellant claimed that the application should be dismissed in its entirety on the ground that Robeco Groep NV was in fact seeking trade mark protection under Article 13A(l)(b) of the UBL, as amended. In the alternative it argued that neither infringement of Article 13A(l)(d) of the UBL, as amended, nor damage to the trade name had been established.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 89/104/ETY — 5 artiklan 5 kohta — Säännökset merkin suojasta muuta tavaroiden tai palvelujen erottamiseksi tapahtuvaa käyttämistä vastaan — Tällaisen laajuus — Merkit, jotka ovat samankaltaisia kuin tietty tavaramerkki (kuudes jaosto) sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, perustuvan luokan 36 palveluja (rahatalousasiat ja raha-asiat, mukaan lukien säästämiseen ja sijoittamiseen liittyvät palvelut).