natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Economic Interest Grouping (EEIG)"'' is a legal facility established by Community Law, which allows the formation of a grouping of individual companies or other legal entities, and is particularly tailored to SMEs.
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ET/EY)1* on EU:n oikeuteen perustuva erityisesti pk-yrityksille suunnattu oikeudellinen väline, jonka avulla yksittäiset yhtiöt tai muut oikeushenkilöt voivat muodostaa yhteenliittymiä.
This concept was adopted by the European Council of Ministers as early as 1985 but in order to allow Member States sufficient time to set up provisions for the establishment of EEIGs. the regulation was only implemented in 1989.
EU:n ministerineuvosto hyväksyi järjestelyn jo vuonna 1985, mutta asetus pantiin täytäntöön vasta vuonna 1989. jotta jäsenvaltiot ehtivät laatia eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien perustamista koskevat säädökset.
Despite its widespread use between companies and organisations from all areas of industry and services and the possibility for a participation of public bodies in EEIGs (as long as they come under the law of a Member State), the concept of' EEIGs presents some obstacles for crossborder cooperation, stemming from:
Siitä huolimatta, että yhtiöt ja organisaatiot käyttävät etuyhtymää laajalti kaikilla tuotanto- ja palvelualoilla ja että julkishallintoelimet voivat olla ETEY:ien osapuolia (sikäli kuin ne kuuluvat jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan).
• the fact that they are solely concerned with economic cooperation, with no commitment to other forms of cooperation;
ETEY-järjestelyssä rajanylittävää yhteistyötä haittaavat seuraavat tekijät:
• their nature and legal character: • the particular legal relation between EEIGs, third parties and public law bodies; • management limitations, and especially with regard to INTERREG-programmes.
• Etuyhtymien toimintaalaan kuuluu vain taloudellinen yhteistyö: niissä ei sitouduta muun muotoiseen yhteistyöhön. • Niiden ominaisuudet ja oikeudellinen luonne voivat olla haitaksi.
EEIGs can only act in the context of private law and are therefore unable to take on the statutory functions of local authorities.
• Etuyhtymien, ulkopuolisten yhteistyökumppanien ja julkisoikeudellisten elinten välisten oikeudellisten suhteiden erityinen laatu voi muodostaa esteen.
It is therefore not possible to create any public law suitable for an EEIG.
• Hallinnolliset rajoitukset, joita esiintyy erityisesti Interregohjelmien yhteydessä.
A second restriction on the use of this instrument for the purpose of' crossborder cooperation springs from the particular legal relation between EEIGs. third parties and public law bodies, which can only be controlled by a specific national law, not by the members of the EEIG.
Todettakoon ETEYn ominaisuuksista ja oikeudellisesta luonteesta, että sen soveltamista rajanylittävässä toiminnassa rajoittaa sen oikeudellinen perusta, jonka mukaan ETEYt voivat tukea vain "taloudellista toimintaa".
However, where public law bodies are involved in private law relations, the immediate control of national law no longer applies.
Lisäksi ne voivat toimia vain yksityisoikeudellisissa yhteyksissä eivätkä siis voi hoitaa paikallisviranomaisten lakisääteisiä tehtäviä.
In this case, legal contact comes first under the control of the individual contract of the Grouping, then the Community regulation comes into force.
Tämän johdosta ei ole mahdollista laatia etuyhtymille soveltuvia julkisoikeudellisia säädöksiä.
National laws only come into play after these two options have been utilised.
Kun julkisoikeudelliset elimet osallistuvat yksityisoikeudelliseen toimintaan, ne eivät kuitenkaan enää kuulu valtion oman lainsäädännön välittömään valvontaan.
Relations between third parties under national law are not possible and a new representative body would need to be created for relations of this type.
Tällöin toimijoiden oikeudellisia suhteita valvotaan ensisijaisesti etuyhtymän perustamissopimuksen perusteella, minkä jälkeen sovelletaan EU:n oikeutta.
This is a major limitation for an EEIG in crossborder
Vasta näiden kahden vaihtoehdon jälkeen sovelletaan valtion omaa lainsäädäntöä.
OJ No L 199. .11.7.1985: Council Regulation (EEC) No 2137/85 on (he European Economic Interest Grouping (EEIG).
Ulkopuolisten toimijoiden väliset, valtion omaan lainsäädäntöön perustuvat yhteistyösuhteet eivät ole mahdollisia: niitä varten pitäisi perustaa uusi edustuselin.
Cooperation since EEIGs cannot take over the management of' a large programme of cooperation (which would most likely require 'contact with third parties under public law) without the establishment of another structure.
Tämä on ETEYn suuri puute rajanylittävän yhteistyön kannalta, koska ne eivät voi ottaa hoitaakseen laajamittaisen yhteistyöhankkeen hallintoa (mikä todennäköisesti edellyttäisi yhteyksiä ulkopuolisiin julkisoikeudellisiin toimijoihin) ilman uuden rakenteen luomista.
Under their legal constitution, an EEIG cannot take over the management of any of its participants, it can only carry out auxiliary tasks to develop the economic activities of its members.
ETEY:n lainsäädännöllisen perustan mukaan se ei saa ottaa hoitaakseen jäsentensä toiminnan hallinnointia, vaan se saa toteuttaa jäsentensä taloudellisen toiminnan edistämiseksi vain jäsenten omaan toimintaan nähden liitännäisiä toimia.
It does not have its own legal personality in relation to its members.
Etuyhtymä ei ole erillinen oikeushenkilö suhteessa jäseniinsä.
Public authorities cannot delegate economic activity to an EEIG.
Viranomaiset eivät voi siirtää taloudellista toimintaansa ETEY:n suoritettavaksi.
This means that while EEIGs can be used to access Community funding at the level of projects, they cannot be used to manage economic activity directly.
Tämän vuoksi etuyhtymiä ei voi käyttää suoranaisesti taloudellisen toiminnan hallinnointiin, vaikka niitä voi käyttää yhteisön rahoituksen hakemiseen hanketasolla.
This is a further limitation in terms of the use of an instrument as the institutional framework for crossborder activities.
Tämäkin rajoittaa niiden käyttöä rajanylittävän toiminnan institutionaalisena kehyksenä.
There is a broad range of legal instruments stemming from national legislation that can facilitate cooperation at project level.
Hanketasolla yhteistyötä voidaan helpottaa useilla maakohtaiseen lainsäädäntöön perustuvilla oikeudellisilla välineillä.
An important example is the setting up of a private law based association, which many legal systems provide for".
Tärkeänä esimerkkinä mainittakoon yksityisoikeudellisen yhdistyksen perustaminen, joka on mahdollista useiden valtioiden oikeusjärjestyksen mukaan''7.
They have as a general advantage their flexible status, but from the point of view of public law. some disadvantages can occur: Public authorities must choose a specific national legal system, which may pose in political terms a problem for some authorities (submit themselves to a legal system that is not their own).
Tällaisten yhdistysten yleisenä etuna on joustavuus, mutta julkisoikeudellisesta näkökulmasta niissä saattaa olla seuraavia haittapuolia: Viranomaisten on valittava, minkä valtion oikeusjärjestystä sovelletaan, ja tämä (jonkin muun kuin oman valtion oikeusjärjestykseen sitoutuminen) saattaa olla joillekin viranomaisille poliittisesti ongelmallista.
Furthermore, central state authorities are frequently not satisfied with the conditions of associations for the management of public funds.
Lisäksi voidaan todeta, että keskushallintoviranomaiset eivät useinkaan ole tyytyväisiä yhdistysten edellytyksiin hallinnoida julkisia varoja.
Interesting legal instruments exist under French law, which provide for a participation of other crossborder project partners located in neighbouring EU-Member States.
Ranskan lainsäädännössä säädetään mielenkiintoisista oikeudellisista välineistä, joissa rajanylittäviin yhteistyöhankkeisiin voi osallistua toimijoita myös Ranskan naapureina olevista EU:n jäsenvaltioista'
• Mixed Economy Companies (MECs) receive and utilise public capital/funding and pursue public law objectives.
• Sekatalousyhtiöt (MEC:t) saavat ja käyttävät julkista pääomaa tai rahoitusta, ja niiden toiminnalla on julkisoikeudelliset tavoitteet.
Public law bodies can participate in MECs as can local or regional authorities when linked to public or private organisations.
Sekatalousyhtiöiden osapuolina voi olla julkisoikeudellisia elimiä sekä alue- ja paikallisviranomaisia, kunhan ne ö'
• The Public Interest Grouping (GIP) is an instrument only recently permitted under French legislation.
Sekalalousyhtiöt voivat toimia Ranskan rajojen ulkopuolella yksityisoikeudellisesti tunnusteltuna elimenä, käyttää julkista rahoitusta (esim. julkishallintoelinten pääomaa) ja palvella yleistä etua.
It was originally intended for scientific research and technological development, mainly for relations between universities and firms and later also in areas of social and health matters as well as training and management.
Sekatalousyhtiöiden taloudellista joustavuutta haittaavat kuitenkin monet tekijät, mm. rahoituksen ja valtion viranomaisten kanssa tehtyjen sopimusten tiukka julkinen valvonta: vähintään puolet pääomasta on tultava viranomaisilta, ja viranomaisilla on vähintään puolet äänistä hallintoneuvostossa.
GIPs are formed by agreement between private and public law entities, and may include regional and local authorities.
Alun perin sitä oli tarkoitus käyttää tieteellisen tutkimuksen ja teknologisen kehityksen tarpeisiin lähinnä korkeakoulujen ja yritysten välisissä yhteyksissä ja sittemmin myös sosiaali-ja terveysasioissa, koulutuksessa ja hallinnossa.
The GIP is therefore authorised to conclude agreements between public bodies, private individuals and non-profit organisations (under both public and private law).
GIP:t perustetaan yksityis-ja julkisoikeudellisten kokonaisuuksien välisellä sopimuksella, minkä johdosta tällainen ryhmittymä voi tehdä julkishallintoelinten, yksityishenkilöiden ja voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden (sekä yksityis- että julkisoikeudellisten) välisiä sopimuksia.
It can carry out a wide range of activities such as the management of public amenities (in a broad sense), or the undertaking of joint research and technological development between the private and public sectors.
Se voi hoitaa erilaisia tehtäviä, esim. hallinnoida julkisia palveluja (laajassa merkityksessä) tai toteuttaa tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevia yksityisen ja julkisen sektorin yhteistoimia.
GIPs can be considered dynamic instruments for project management, which facilitate the creation of intermediary structures.
Ryhmittymiä voidaan pitää dynaamisina projektinhallintavälineinä. jotka helpottavat välittävien rakenteiden luomista.
Restrictions, however, lie in lhe fact that GIPs are liable, under French law and are subject to strict supervision by national authorities (namely for the financial control of operations).
Rajoituksena on kuitenkin se, että GIP:t ovat Ranskan lainsäädännön alaisia ja Ranskan viranomaisten tiukassa valvonnassa (toiminnan varainhoidon valvonta).
procedures, coupled with the slowness of their decisionmaking process, are the major obstacle to their utilisation in crossborder cooperation.
Toistaiseksi ainoan kansainvälisen aloitteen alue- ja paikallisyhteisöjen välisen yhteistyön edistämiseksi on valmistellut Euroopan neuvosto.'"
Despite the possibilities offered by this new legal instrument, no crossborder GIPs have been established yet in France.
Euroopan neuvoston alue- ja paikallishallintoasiain pysyvän konferenssin antamista päätöslauselmista'" rohkaistuneena Euroopan neuvosto tiivisti päätöslauselmien antamista seuraavina vuosina työskentelyään alueja paikallisyhteisöjen yhteistyötä7" koskevan yleissopimuksen laatimiseksi.
Other national legal instruments frequently used for projectlevel crossborder cooperation are the Dutch law based "stichting", the "Società Per Azioni" in Italy or the "Regies" in Portugal.
Prosessin kuluessa hylättiin lopulta ajatus uuden yleissopimuksen laatimisesta ja ryhdyttiin ajamaan alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyötä koskevan lisäpöytäkirjan nro 2 liittämistä Madridin puiteyleissopimukseen.
Legal instruments that facilitate interterritorial or transnational cooperation
"Les nouveaux instruments juridiques du Conseil de l'Europe", teoksessa Commission européenne & GIE PACTE ARE-CCRE, 1997, Ut coopération décentralisée. Paris. " Päätöslauselma nro 227 vuodelta 1991 ja päätöslauselma nro 248 vuodella 1993. 70
This process finally excluded the option of a new convention and promoted the adoption of a Second Additional Protocol on interterritorial cooperation to the Madrid Outline Convention, which was opened for signature on 5 May I99871.
alue- ja paikallisviranomaisten väliset suhteet valtiollisten rajojen yli ovat olleet siinä määrin dynaamiset, että maantieteellisesti etäisetkin viranomaiset ovat solmineet keskinäisiä sopimuksia.
Based on the observation that relations between territorial communities across national borders have been so dynamic that agreements have emerged between geographically remote authorities, the Council of Europe questions whether such schemes should remain without a legal framework at international level or whether they should be put from the outset into a well-known, tried and tested framework.
Euroopan neuvosto pohtii, tulisiko tällaiset järjestelyt säilyttää tulevaisuudessakin ilman kansainvälisiä oikeudellisia puitteita vai tulisiko ne alusta lähtien laatia tunnetuissa, tutkituissa ja testatuissa puitteissa.
In order to closes the gap between the intense practice of networking and the legal reality, the additional protocol aims at organising lhe development of this type of cooperation and at providing it with an adequate legal framework.
Lisäpöytäkirjan avulla pyritään organisoimaan kyseisentyyppisen yhteistyön kehitystä ja tarjoamaan sille asianmukaiset oikeudelliset puitteet, jotta vilkkaan verkostoitumisen ja juridisen todellisuuden välinen kuilu voitaisiin kuroa umpeen.
The Protocol defines interterritorial cooperation (Art. 1) and stresses that the right of territorial communities or authorities to conclude mutual agreements for interterritorial cooperation shall be respected by the Stales signing the text (Art. 2).
Lisäpöytäkirjassa esitetään alueidenvälisen yhteistyön määritelmä ( 1 artikla) ja korostetaan, että allekirjoittajavaltioiden tulee kunnioittaa alue- ja paikallisyhteisöjen tai -viranomaisten oikeutta tehdä alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyötä koskevia sopimuksia (2 artikla).
In order to enable for the setting up of a broad range of possible institutional solutions, the Second Protocol recommends that the entire Outline Convention and its first Additional Protocol is applied "mutatis mutantis".
Jotta institutionaalisten vaihtoehtojen joukosta tulisi mahdollisimman monipuolinen, lisäpöytäkirjassa suositetaan, että puiteyleissopimusta ja siihen liitettyä lisäpöytäkirjaa nro 1 sovelletaan mutatis mutandis.
This means that in both texts the words "transfrontier cooperation" shall be read as "inter-territorial cooperation" (Art. 5).
Ilmaisu "yhteistyö yli valtakunnan rajojen" (transfrontier cooperation) merkitsee siis molemmissa asiakirjoissa alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyötä (5 artikla).
With regard to the legal nature of interterritorial cooperation structures (public or private law based entity). States can however choose via a "declaration" how they intend to implement the present protocol (Art.6).
Valtiot voivat kuitenkin valita alueja paikallisyhteisöjen yhteistyön rakenteiden oikeudellisen luonteen (julkis- tai yksityisoikeudellinen kokonaisuus) ilmoittamalla, miten ne aikovat panna kyseisen lisäpöytäkirjan täytäntöön (6 artikla).
Despite this initiative, practical activities in the field of interterritorial cooperation have to be established on the ground of broadly suitable legal instruments based on Community law or national law that are already in use in the context of crossborder cooperation at project level (See: Section 3.1.).
Edellä mainitusta aloitteesta huolimatta alue- ja paikallisyhteisöjen yhteistyöhön liittyvät käytännön toimet on edelleen perustettava EU:n oikeuden tai maakohtaisen lainsäädännön mukaisiin oikeudellisiin välineisiin, jotka sopivat kyseiseen tarkoitukseen jotakuinkin ja joita jo käytetään hanketason rajanylittävässä yhteistyössä (ks. tekstijakso 3.1).
At the lime of writing, no specific over-arching framework instrument exists for transnational cooperation.
Tutkimusta kirjoitettaessa ei transnationaalista yhteistyötä varten vielä ole erillistä kattavaa puitevälinettä.
Community programmes supporting crossborder cooperation12
4.1 Rajanylittävään yhteistyöhön suunnatut yhteisön tukiohjelmat
Since 1990 the European Union has provided financial support for internal and external crossborder cooperation through a number of initiatives and programmes.
Euroopan unioni on tukenut sisäistä ja ulkoista rajanylittävää yhteistyötä rahallisesti useiden aloitteiden ja ohjelmien kautta vuodesta 1990 lähtien.
The first of these instruments was the Community Initiative INTERREG (launched in 1990), which was followed in 1994 by PHARE CBC (Cross-Border Cooperation) covering border regions in Central European countries.
Ensimmäinen tukiväline oli (vuonna 1990 käynnistetty) Interreg-yhteisöaloite. Sen jälkeen käynnistettiin vuonna 1994 Phare CBC -ohjelma (Cross-Border Cooperation), joka koskee Keski-Euroopan valtioiden raja-alueita.
INTERREG and PHARE CBC have advanced considerably throughout the 1990's and they will be supporting substantial programmes in the 2000-06 period.
Interreg ja Phare CBC ovat kehittyneet huomattavasti koko 1990-luvun ajan, ja ohjelmakaudella 2000-2006 niistä tuetaan merkittäviä ohjelmia.
Other less developed EU instruments supporting crossborder cooperation, include TACIS CBC (for some of the border regions of countries of the exSoviet Union), MEDA (for Mediterranean nonmember countries) and CARDS the new programmes for Western Balkan countries).
Lisäksi EU:lla on muita, edellä mainittuja kehittymättömämpiä tukivälineitä, mm. Tacis CBC (suunnattu aiemmin Neuvostoliittoon kuuluneiden valtioiden tietyille raja-alueille), Meda (suunnattu EU:n ulkopuolisille Välimeren alueen valtioille) ja Cards (Länsi-Balkanin valtioiden hyväksi suunnatut uudet ohjelmat).
Support programmes for internal crossborder cooperation
Sisäiseen rajanylittävään yhteistyöhön suunnatut tukiohjelmat
After a pilot phase financed by Art. 10 of the ERDF regulation between 1988 and 1989, the INTERREG programme was launched in 1990 and concerns border regions of the EU.
Kokeiluvaiheessa vuosina 1988-1989 Interreg-ohjelma rahoitettiin EAKR-asetuksen 10 artiklan mukaisesti. Tämä EU-valtioiden raja-alueita koskeva ohjelma käynnistettiin
During the 1990s.
varsinaisesti vuonna 1990.
INTERREG I and IIA have provided about €6.5 billion for crossborder cooperation enabling the realisation of several thousand additional crossborder projects.
Interreg on tärkein rajanylittävän yhteistyön tukemiseen suunnattu yhteisöaloite, ja siinä tunnustetaan rajaalueiden ja rajanylittävän yhteistyön alati kasvava merkitys Euroopan yhdentymisprosessille.
Under INTERREG I (1991-1993), the Member States proposed 31 Operational Programmes that had been funded jointly by the ERDF, ESF and the EAGGF.
Vuosina 1991-1993 toteutetussa Interreg I -aloitteessa jäsenvaltioilla oli 31 toimenpideohjelmaa, joita rahoittivat yhdessä EAKR. ESR ja EMOTR.
22 Programmes related to internal EU-borders and nine to external EU-borders.
Ohjelmista 22 kohdistui unionin sisäisille rajoille ja yhdeksän EU:n ulkorajoille.
They represented the diverse range of border regions and experiences of crossborder cooperation within the EU.
Niissä olivat edustettuina EU:n erilaiset rajaalueet ja erilaiset kokemukset rajanylittävästä yhteistyöstä.
Programmes covered underdeveloped Objective-1 -regions and "core" regions of the EU or regions with experience of local and regional crossborder cooperation and structures ("bottom-up" programmes) and those with a more centralised national approach to crossborder cooperation ("top-down" programmes).
Ohjelmat koskivat kehityksessä jälkeen jääneitä tavoite 1 -alueita ja EU:n "ydinalueita" tai alueita, joilla on kokemusta alueellisista ja paikallisista rajanylittävistä yhteistyötoimista ja rakenteista (alhaalta ylös suuntautuvat ohjelmat), ja alueita, joiden edustamissa valtioissa rajanylittävää yhteistyötä toteutetaan keskitetymmin (ylhäältä alas suuntautuvat ohjelmat).
With a total EU contribution of 1,082 MEURO. roughly 2.500 projects implemented in the framework of these programmes were supported.
EU:n kokonaistuki oli 1 082 miljoonaa euroa, ja ohjelmissa tuettiin noin 2 500:aa hanketta.
Approximately half of the expenditure was devoted to communication and energy infrastructure (especially in Objective 1 regions) and other measures such as tourism (26.4%). environment (8.9%) or SMEs (7.5%).
Noin puolet tuesta suunnattiin viestintä- ja energiainfrastruktuurin kehittämiseen (erityisesti tavoite I -alueilla) ja muihin toimenpiteisiin, esim. matkailun (26,4 %), ympäristön (8,9 %) tai pkyritysten (7,5 %) kehittämiseen.
Two thirds of these crossborder projects could not have operated without support of the INTERREG programme, and a further 20% were significantly enhanced in scale or time-scale.
Kahta kolmannesta kyseisistä rajanylittävistä hankkeista ei olisi voitu toteuttaa ilman Interreg-ohjelmasta saatua tukea, ja lisäksi 20:tä prosenttia hankkeista voitiin laajentaa ja pidentää huomattavasti tuen avulla.
Following the success of INTERREG I. the European Council at its Edinburgh "summit", identified crossborder cooperation as a priority for Community Initiatives in the 1994-99 period of the Structural Funds.
Interreg I -aloitteen onnistuttua Eurooppa-neuvosto nimesi Edinburghissa pitämässään kokouksessa rajanylittävän yhteistyön yhteisöaloitteiden painopistealaksi rakennerahasto kaudella 1994-1999. Interreg II A, jossa EU:n kokonaistuki oli 2 562 miljoonaa euroa, oli tärkein rajanylittävään yhteistyöhön suunnattu ohjelmalohko.
INTERREG IIA was the main strand focusing on crossborder cooperation with a total EU allocation of €2.562 million, whereas INTERREG IIB aimed to complete selected energy networks (former REGEN Initiative) and had been allocated €550 million.
Interreg II B:n tavoitteena oli puolestaan tiettyjen energiaverkkojen täydentäminen (aiemmin Regen-aloile). Siihen myönnettiin 550 miljoonaa euroa.
For INTERREG IIA. the European Commission has adopted a total of 59 Operational Programmes (OPs).
Euroopan komissio hyväksyi Interreg II A:ssa yhteensä 59 toimenpideohjelmaa.
If one adds to EU-1'iinding lhe required co-financing (national, regional, local including private funds), financial aid attributed to crossborder cooperation under
Jos mukaan lasketaan EU-rahoituksen lisäksi tarvittava muu rahoitus (maakohtainen, alueellinen ja paikallinen rahoitus mukaan luettuna yksityinen rahoitus).
INTERREG IIA rises to over €4 billion.
Interreg II A -aloitteessa osoitettiin rajanylittävään yhteistyöhön tukea yli 4 miljardia euroa.
The scope of intervention in the OPs is multi-sectoral, while the eligible measures concern nearly all main economic and sociocultural activities (creation of SMEs. tourism, energy and environment, agriculture and rural development, transport and telecommunications. R & D. health, training and employment).
Toimenpideohjelmat ovat monialaisia, ja tukikelpoisia toimenpiteitä on lähes kaikilla keskeisillä talous, yhteiskunta- ja kulttuurielämän aloilla (pk-yritysten perustaminen, matkailu, energia ja ympäristö, maatalous ja maaseudun kehittäminen, liikenne ja televiestintä, t & k-toiminta, terveys, koulutus ja työllisyys).
The main types of action are joint planning and implementation of crossborder programmes, the introduction of measures to improve the follow of information from either side of the border (public and private) and the implementation of common institutional and administrative structures to support cooperation.
Keskeisiä toimintamuotoja ovat rajanylittävien ohjelmien yhteinen suunnittelu ja toteutus, tiedonkulkua parantavien toimien kehittäminen molemmin puolin rajaa (julkisella ja yksityisellä sektorilla) ja yhteistyötä tukevien yhteisten institutionaalisten ja hallintorakenteiden käyttöönotto.