natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Preliminary ruling — French Cour de Cassation -Interpretation of Article 15b(8) of Regulation No 1035/72 of the Council on the common organisation of the market in fruit and vegetables — Member States' power to extend certain rules on production and marketing adopted by a producers ' organisation to non-member producers — Member States' power to make the decision to extend application subject to exemptions
Ennakkoratkaisupyyntö — Ranskan Cour de Cassation — Hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 18 päivänä toukokuuta 1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1035/72 15 b artiklan 8 kohdan tulkinta —Jäsenvaltion oikeus määrätä, että tuottajajärjestön laatimia tiettyjä sääntöjä sovelletaan järjestön jäsenistöön kuulumattomiin tuottajiin —Jäsenvaltion oikeuspoiketa tällaista soveltamista koskevasta päätöksestä
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 February 2000.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 24 päivänä helmikuuta 2000.
Appeal against the order dismissing the application in Case T-l24/98 as inadmissible — Time-limit for bringing proceedings — 'Withdrawal' of an initial complaint
Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-124/98, Corrado Politi vastaan Euroopan koulutussäätiö, 9.2.1999 antamasta määräyksestä, jolla asia jätettiin tutkimatta — Kanteen nostamisen määräaika — ValituL·en peruuttaminen
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 February 2000.
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 24 päivänä helmikuuta 2000.
He proposed that the Court should: dismiss the appeal; and order the appellant to pay the costs.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Preliminary ruling - Arbeitsgericht Siegen — Interpretation of Council Directive 90/270/EEC of 29 May 1990 on the minimum safety and health requirements for work with display screen
Ennakkoratkaisupyyntö —Arbeitsgericht Siegen — Turvallisuuttaja terveyttä varten näyttöpäätetyölleasetettavista vähimmäisvaatimuksista 29 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/270/ETY (viides direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) tulkinta — 'Graafisen kuvaruudun' käsite (2 artiklan a alakohta) — 'Koneiden valvomojen' käsite (1 artiklan 3 kohdan a alakohta) — Videomateriaalia muokkaavan filminleikkaajan työpiste
No 08/00
Nro 08/00
Case C-386/98 Commission of the European Communities ν Italian Republic Social policy
Asia C-386/98 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Sosiaalipolitiikka
9 March 2000
9 päivänä maaliskuuta 2000
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Directive working time — Failure to transpose into national law) (Second Chamber) generally applied in the manufacturing sector, does not deny the infringement with which it is charged and maintains that rules ensuring complete transposition of the Directive are in the course of being adopted.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti (toinen jaosto) tarvittavat säännökset, koska jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki direktiivissä säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavat toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle välittömästi.
Since the Directive has thus not been completely transposed within the prescribed period, the Commission's action must be regarded as well founded.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.10.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja/tai koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 26 October 1998 the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations or administrative provisions necessary to comply with Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993, and/or by failing to inform the Commission thereof, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Italian tasavalta toteaa, että sen lainsäädäntö on jo tiettyjen direktiivin säännösten mukainen ja että työmarkkinaosapuolet ovat 11.11.1997 parafoineet direktiivin toimeenpanoa koskevan, tuotantosektorilla yleisesti sovellettavan yhteisen julistuksen, myöntää, ettei se ole noudattanut mainittuja velvoitteitaan, ja väittää, että lainsäädäntö, jolla direktiivi pannaan täytäntöön täysimääräisesti, on jo valmisteilla.
Article 18(l)(a) and (c) of the Directive provides that Member States are to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply "with the Directive by 23 November 1996 or to ensure by that date that the two sides of industry establish the necessary measures by agreement, the Member States being obliged to take any necessary steps to enable them to guarantee at all times that the provisions laid down by the Directive are fulfilled, and to inform the Commission thereof immediately.
Direktiivin 18 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan mukaan jäsenvaltioiden oli annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 23.11.1996 tai varmistettava viimeistään tällöin, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat sopimuksin
The Italian Republic, although contending that national legislation already complies with certain provisions of the Directive and announcing that, on 11 November 1997, both sides of industry had initialled a common declaration concerning implementation of the Directive, which is being
Italian tasavalta ei ole noudattanut tietyistä työajan järjesteltyä koskevista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 16 November 1999.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa toisen jaoston istunnossa 16 päivänä marraskuuta 1999.
'(1) declare that, by not adopting the laws, regulations and administrative provisions needed to implement Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time, or by not informing the Commission thereof, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the Treaty and under that directive;
1) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle, ja
(2) order the Italian Republic to pay the costs.'
2) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-358/98 Commission of the European Communities ν Italian Republic Freedom to provide services
Asia C-358/98 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Palvelujen tarjoamisen vapaus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations ~ Provision of cleansing, disinfection, disinfestation, rodentcontrol and sanitation services - Undertakings established in other Member States — Obligation to register) (Fourth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Siivoukseen, desinfiointiin, tuholaistorjuntaan, rottien hävittämiseen ja hygieeniseen saneeraukseen liittyvät palvelut — Muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneetyritykset—Rekisteriin merkitsemistä koskeva velvollisuus (neljäs jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 2 October 1998, the Commission of the European Communities brought an action in which it sought a declaration that, by making the provision of cleansing, disinfection, disinfestation, rodentcontrol and sanitation services by operators established in other Member States subject to registration in the registers referred to in Article 1 of Italian Law No 82 of 25 January 1994 (hereinafter 'Law No 82/94*), in accordance with Articles 1 and 6 of that Law, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC).
Italian lain nro 82 (jäljempänä laki nro 82/94) 1 ja 6 §:ssä edellytetään, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet, siivoukseen, desinfiointiin, tuholaistorjuntaan, rottien hävittämiseen ja hygieeniseen saneeraukseen liittyviä palveluja tarjoavat elinkeinonharjoittajat merkitään tämän lain
The Commission claims that the obligation to register in the register of undertakings and the severe penalties provided for in the event of noncompliance with that obligation are in clear infringement of Article 59 of the Treaty.
Komission käsityksen mukaan on melko epätodennäköistä, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yritys ryhtyisitäyttämään yritysrekisteriinmerkitsemisen edellyttämiä hallinnollisia velvollisuuksia sekä maksaisi vuosittaisen rekisteröintimaksun vain voidakseen tarjota palvelujaan satunnaisesti ja yksittäistapauksittain tai ainakin vain väliaikaisesti ja epäsäännöllisesti.
It is accepted, and is not disputed by the Italian Government, that, by virtue of the general nature of its terms, Law No 82/94 is intended to apply to every provider of services, whether or not established in Italy, and irrespective of whether or not the provider offers its services in Italy on an occasional or regular basis.
tarjoavat palveluja Italiassa, siitä riippumatta, onko palvelujen tarjoaminen satunnaista vai säännöllistä.
More particularly, it must be pointed out that this legislation does not exclude from its scope a provider of services who is established in a Member State other than the Italian Republic and who, under the legislation of its Member State of establishment, already satisfies formal requirements equivalent to those under the Italian Law.
Erityisesti on syytä todeta, että tämän lainsäädännönsoveltamisalan ulkopuolelle ei ole jätetty palvelujen tarjoajaa, joka on sijoittautunut muuhun jäsenvaltioon kuin Italian tasavaltaan ja joka on jo täyttänyt kaikki sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaiset, Italian lainsäädännössä asetettuja muodollisuuksia vastaavat muodollisuudet.
The Commission takes the view that Law No 82/94 also introduces covert discrimination against undertakings established in the other Member States. This condition of registration has the practical effect of dissuading such undertakings from performing in Italy the cleansing activities covered by that Law.
Asiassa on riidatonta se, ettei Italian hallitus kiistä sitä, että lain nro 82/94 yleisen muotoilun vuoksi sitä voidaan soveltaa kaikkiin palvelujen tarjoajiin, jotka ovat sijoittautuneet Italian valtion alueelle tai sen ulkopuolelle ja jotka
It has consistently been held that such national provisions do not comply with the requirements of Article 59 of the Treaty.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämänkaltaiset kansalliset säännökset eivät noudata perustamissopimuksen 59 artiklan määräyksiä.
Declares that, by making the provision of cleansing, disinfection, disinfestation, rodentcontrol and sanitation services by operators established in other Member States subject to registration in the registers referred to in Article 1 of Italian Law No 82 of 25 January 1994, in accordance with Articles 1 and 6 ofthat Law, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC);
Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska 25.1.1994 annetun Italian lain nro 82 1 ja 6 §:ssä edellytetään, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet, siivoukseen, desinfiointiin, tuholaistorjuntaan, rottien hävittämiseen ja hygieeniseen saneeraukseen liittyviä palveluja tarjoavat elinkeinonharjoittajat merkitään tämän lain 1 §:ssä tarkoitettuihin rekistereihin.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 18 November 1999.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 18 päivänä marraskuuta 1999.
Sixth VAT Directive - Directive
— Kuudes arvonlisäverodirektiivi
By order of 18 December 1997, the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court), Austria, referred for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 33 of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977, of Article 3 of Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992, and of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC).
vuonna 1992 annettu laki, jäljempänä Wiener GStG) ja vuoden 1992 Wiener Getränkes teuerverordnungissa (Wienin juomaverosta vuonna 1992 annettu asetus, jäljempänä Wiener GStV ja Wein & Co:n osalta Oberösterreichisches Gemeinde-Getränkes teuergesetzillä (kunnallisesta juomaverosta annettu Ylä-Itävallan laki, jäljempänä Oö GStG. Vaikka näitä kuntakohtaisia veroja koskevat eri osavaltioiden säädökset, ne muistuttavat hyvin paljon toisiaan, joten nimityksellä juomavero tarkoitetaan niitä kaikkia. EKW harjoittaa eräässä sairaalassa kahvilatoimintaa.
The EKW operates a hospital cafeteria. It was, on 6 December 1996, made the subject of a recovery assessment by the Abgabenbehörde Wien (the tax recovery authority in Vienna), under which, pursuant to the Vienna tax legislation, it was requested to pay ATS 309 995 in respect of beverage duty on sales between January 1992 and October 1996.
AbgabenbehördeWien (Wienin toimivaltainen veroviranomainen) teki 6.12.1996 sitä koskevan verotuspäätöksen, jonka mukaan sen on maksettava Wienin verolainsäädännön perusteella 309 995 Itävallan shillinkiä (ATS) juomaveroa vuoden 1992 tammikuun ja vuoden 1996 lokakuun välisenä aikana toteutuneen myynnin perusteella.
Wein & Co. is a wine-trading company established in Leonding, Upper Austria, from which the municipal authorities sought payment of ATS 417 628 in respect of beverage duty owing for the period from 1 December 1994 to 31 March 1995. Those questions have arisen in two disputes between the Evangelischer Krankenhausverein Wien (Protestant Hospital Society, Vienna) ('the EKW') and the Abgabenberufungskommission Wien (Tax Appeals Commission, Vienna, which is the authority in Vienna responsible for ruling at final instance in cases concerning the recovery of taxes) and between Wein & Co. HandelsgesmbH, formerly Ikera Warenhandelsgesellschaft mbH ('Wein & Co.'), and the Oberösterreichische Landesregierung (Government of the Land of Upper Austria) concerning the obligation on the EKW and Wein & Co. to pay the duty on beverages and ice cream ('Getränkesteuer', hereinafter *beverage duty'). The Federal Law in force when the beverage duty was levied in the two cases in the main proceedings was the 1993 Finanzausgleichsgesetz (Revenue Equalisation Law, 'FAG').
Nämä kysymykset on esitetty kahdessa asiassa, joista toisessa asianosaisina ovat Evangelischer Krankenhausverein Wien (jäljempänä EKW) ja Abgabenberufungskommission Wien(wieniläinen viranomainen, joka on viimeisenä asteena toimivaltainen ratkaisemaan verotusta koskevat asiat), ja toisessa Wein & Co. HandelsgesmbH, aiemmin Ikera Warenhandelsgesellschaft mbH (jäljempänä Wein & Co.) ja Oberösterreichische Landesregierung (Ylä-Itävallan osavaltion hallitus) ja joissa on kyse EKW:n ja Wein & Corn velvollisuudesta maksaa juoma- ja jäätelöveroa (Getränkesteuer; jäljempänä juomavero). Wein & Co. on viinejä myyvä yhtiö, jolla on toimipaikka Ylä-Itävallassa Leondingissa ja jolta kunnan viranomaiset ovat vaatineet 417 628 ATS juomaveroa ajanjakson 1.12.1994—31.3.1995 osalta. Ajankohtana, jolloin kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa kyseessä olevaa juomaveroa kannettiin, sovellettiin liittovaltion Finanzausgleichsgesetziä vuodelta 1993 (verotulojen tasauksesta annettu laki, jäljempänä FAG.
The Verwaltungsgerichtshof is unsure whether the beverage duty is compatible with the Sixth Directive and with the excise duty directive.
Verwaltungsgerichtshof pohtii, onko juomavero yhteensopiva kuudennen direktiivin ja valmisteverodirektiivin kanssa.
It is also unsure whether the exemption from beverage duty enjoyed by wine sold directly at the place of production constitutes aid incompatible with the common market.
Se pohtii myös, onko tuotantopaikalla tapahtuvan viinin suoramyynnin osalta myönnetty verovapautus tukea, joka ei sovellu yhteismarkkinoille.
The first question
alkoholittomista juomista ja jäätelöstä vai alkoholijuomista.
The municipal taxes which form the background to the disputes in the main proceedings are provided for, in the case of the EKW, by the 1992 Wiener Getränkesteuergesetz (Viennese Law on Beverage Duty, hereinafter 'Wiener GStG') and the 1992 Wiener Getränkesteuerverordnung (VienneseRegulation on Beverage Duty, hereinafter 'Wiener GStV), and, in the case of Wein & Co., by the Page 7
Tässä tilanteessa Verwaltungsgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By its first question, the national court is in substance asking whether Article 33(1) of the Sixth Directive precludes the maintenance of a tax such as the beverage duty at issue in the main proceedings.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko kansallisessa tuomioistuimessa kyseessä olevan juomaveron kaltaisen veron pitäminen voimassa kuudennen direktiivin 33 artiklan 1 kohdan vastaista.
is levied on products other than those listed in paragraph 1 or which is levied on the supply of services and cannot be characterised as a turnover tax may be retained by Member States on condition that it does not give rise to bordercrossing formalities in trade between Member States.
Itävallan kunnallisen veron kaltaisen veron osalta, joka kannetaan alkoholittomista juomista ja jäätelöstä, on todettava valmisteverodirektiivin 3 artiklan 3 kohdasta ilmenevän, että jäsenvaltiot voivat pitää voimassa veron, jota kannetaan muista kuin 1 kohdassa mainituista tuotteista tai jota kannetaan muista kuin 1 kohdassa mainituista palveluista ja joka ei ole liikevaihtoveron luonteinen, jos tästä ei aiheudu jäsenvaltioiden välisessä kaupassa rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia.
The Court observes that Article 33 of the Sixth Directive precludes the maintenance or introduction of stamp duties or other types of taxes, duties or charges which have the essential characteristics of VAT.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että kuudennen direktiivin 33 artiklan vastaista on pitää voimassa tai ottaa käyttöön rekisteröintimaksuja tai muuntyyppisiä veroja, tulleja tai maksuja, jos ne ovatkeskeisiltä ominaispiirteiltäänarvonlisäveron kaltaisia.
It is not disputed in the main proceedings or before the Court that the duty on nonalcoholic beverages and ice cream satisfies that condition.
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa tai yhteisöjen tuomioistuimessa ei ole kiistetty sitä, että alkoholittomista juomista ja jäätelöstä kannettu vero täyttää tämän edellytyksen.
That duty is therefore compatible with Article 3(3) of the excise duty directive.
Tällainen vero on siis yhteensopiva valmisteverodirektiivin 3 artiklan 3 kohdan kanssa.
A duty of the kind described by the national court is not a general tax since it is not intended to apply to all economic transactions in the Member State concerned.
On todettava, että kansallisen tuomioistuimen kuvaaman kaltainen vero ei ole yleisluonteinen, koska sen tarkoituksena ei ole kattaa kaikkia kyseisessä jäsenvaltiossa suoritettavia liiketoimia.
According to Paragraph 14.1.8 of the FAG, Paragraph 1 of the Wiener GStV and Paragraph 1 of the Oö GStG, the duty applies only to a limited category of goods, being levied only on the supply for consideration of ice cream (including fruits processed therein or added thereto) and of beverages, in each case including the containers and accessories sold with the products.
FAG:n 14 §:n 1 momentin 8 kohdasta, Wiener GStV:n 1 §:stä ja Oö GStG:n 1 §:stä nimittäin ilmenee, että veroa kannetaan ainoastaan tietyistä tavaroista eli vain juomista ja jäätelöstä, kun niitä toimitetaan vastiketta vastaan, mukaan lukien jäätelön sisältämät hedelmäjalosteet tai sen lisukkeena olevat hedelmät, ja kussakin tapauksessa myös tuotteiden mukana myydyistä pakkauksista ja tarvikkeista.
As regards a tax such as the Austrian municipal duty, in so far as it is levied on alcoholic beverages, it must be borne in mind that, under Article 3(2) of the excise duty directive, the products listed in paragraph 1 of that article (which include alcoholic beverages) may be subject to indirect taxes other than excise duty if those indirect taxes pursue one or more specific purposes in the sense contemplated by that provision and comply with the tax rules applicable for excise duty and VAT purposes as far as determination of the tax base, calculation of the tax, and chargeability and monitoring of the tax are concerned.
Itävallan kunnallisen veron kaltaisesta verosta, jota kannetaan alkoholijuomista, on todettava, että valmisteverodirektiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaan tämän artiklan 1 kohdassa mainituista tuotteista (joihin kuuluvat alkoholijuomat) voidaan kantaa muita välillisiä veroja kuin valmisteveroa, jos näillä veroilla pyritään yhteen tai useampaan tässä säännöksessä tarkoitettuun erityistarkoitukseen ja jos näiden verojen kannossa noudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteen määräämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta ja valvontaa koskevia verotussääntöjä.
Consequently, without its being necessary to examine the other characteristics of the beverage duty, the answer to the first question must be that Article 33 of the Sixth Directive, as amended by Directive 91/680, does not preclude the maintenance of a tax such as the beverage duty at issue in the main proceedings.
Ensimmäiseen kysymykseen voidaan siis vastata muita juomaveron ominaispiirteitä tutkimatta, että kuudennen direktiivin 33 artiklan vastaista, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 91/680, ei ole pitää voimassa kansallisessa tuomioistuimessa kyseessä olevan kaltainen juomavero.
According to the Austrian Government, the specific purpose of the beverage duty is to reinforce the municipalities' tax autonomy.
Itävallan hallituksen mukaan juomaveron erityistarkoituksena on kunnallisen taloudellisen itsehallinnon vahvistaminen.
The reinforcement of municipal autonomy through the grant of a power to generate tax income constitutes a purely budgetary objective which cannot, taken alone, constitute a specific purpose in the sense contemplated by Article 3(2) of the excise duty directive.
Kunnallisen itsehallinnon vahvistaminen antamalla toimivalta verojen kantamiseen on kuitenkin pelkästään tulo- ja menoarvioon liittyvä tavoite, joka ei yksinään ole valmisteverodirektiivin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu erityistarkoitus.
By its second question, the national court is asking, essentially, whether Article 3(2) and (3) of the excise duty directive precludes the maintenance of a tax such as the beverage duty in force in Vienna and Upper Austria at the material time in the cases in the main proceedings.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden tosiseikkojen tapahtuma-aikana Wienissä ja Ylä-Itävallassa voimassa olleen juomaveron kaltaisen veron voimassa pitäminen valmisteverodirektiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan vastaista.
According to the Court, it is necessary to draw a distinction according to whether the duty is levied on nonalcoholic beverages and ice-cream, on the one hand, or on alcoholic beverages, on the other.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan on tehtävä ero sen mukaan, kannetaanko juomavero