natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Only when it received that letter and Annex A thereto, setting out in detail the method for calculating those ceilings and, in particular, the effect of the 'corrections' provided for in Annex III to those guidelines, was that Member State in a position to appreciate the true effect of those guidelines for it and to prepare its submission of the map of eligible regions.
Komission mukaan riidanalaisen päätöksen tässä osassa pelkästään vahvistetaan komission aiempi 16.12.1997 tehtyjä 16.12.1998 ajantasaistettu päätös, jossa
Second, the Commission argues, in the alternative, that the contested decision should be construed as an implied rejection of a further request by the Federal Republic of Germany that an additional 5.67% of its population be taken into account.
Tältä osin on todettava yhtäältä, että kyseiset "päätökset" ovat olleet tarpeellisia aluetukia koskevien suuntaviivojen täydentäjinä, vaikka ne ovat suuntaviivoista aineellisesti erillisiä ja vaikka toinen niistä tehtiin lähes vuotta myöhemmin.
This part of the contested decision, the Commission argues, merely confirms its earlier decision fixing the ceilings for coverage, taken on 16 December 1997 and updated on 16 December 1998, which was not the subject of a legal challenge and therefore became definitive. The present action, it submits, is thus invalid on the ground that it was brought out of time.
Saksan liittotasavalta sai tiedon tästä tukeen oikeutetun väestön enimmäismäärästä, joka on komission olennainen arviointiperuste ja joka seuraa kyseisistä suuntaviivoista, riittävällä tavalla vasta, kun sitä koskevat luvut ilmoitettiin 30.12.1998 päivätyllä kirjeellä.
stages in a process designed to lay down the general conditions governing Community examination of regional aid schemes.
Toisaalta, kuten komissio itsekin myöntää, näitä "päätöksiä" ei ole edeltänyt minkäänlainen muodollinen tekomenettely.
That being so, those 'decisions' should be construed as forming an integral part of the guidelines on regional aid and as having, in themselves, binding force only on condition that they have been accepted by the Member States (see IJssel-Vliet, paragraphs 42 and 43).
Tässä tilanteessa näitä "päätöksiä" on pidettävä erottamattomana osana aluetukia koskevia suuntaviivoja, ja ne sitovat ainoastaan, jos jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ne (em. asia Ussel-Vliet, tuomion 42 ja 43 kohta).
Contrary to the Commission's assertion, the first decision binding in its effects on the Federal Republic of Germany is thus indeed the decision under challenge in the present action, in which the Commission declared a map of the regions representing 17.7% of the German population to be compatible with the common market, and not the intermediate measures of 16 December 1997 and of 30 December 1998.
Toisin kuin komissio väittää, ensimmäinen Saksaa koskeva sitova päätös on näin ollen käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen päätös, jossa komissio piti yhteismarkkinoille soveltuvina alueita, jotka vastaavat 17,7 prosenttia Saksan väestöstä, eivätkä 16.12.1997 ja 30.12.1998 tehdyt väliaikaiset toimenpiteet.
That being so, it is necessary to dismiss the objection that the action is inadmissible as being directed against a decision confirming previous Commission measures which, not having themselves been the subject of an action brought by the Federal Republic of Germany, had become definitive.
ilmoituksessaan ja tämän jälkeen vuoden 1999 loppupuolen tapaamisissa komission edustajien kanssa itse ehdottanut komissiolle, että se lähettäisi muutetun alueluettelon, joka vastaa 17,7 prosenttia Saksan väestöstä.
The documents on the case-file disclose that, after maintaining its initial notification in letters of 17 September and 4 October 1999, the Federal Republic of Germany, during discussions at the end of 1999 with the Commission's services, itself proposed to forward to the Commission a revised list of regions representing 17.7% of the German population.
Saksan hallitus toivoi saavansa näin päätöksen, jossa vahvistettaisiin, että tämä ensimmäinen luettelo on perustamissopimuksen mukainen, ja varasi itselleen mahdollisuuden ehdottaa myöhemmin täydentävää luetteloa,joka ylittäisi 17,7 prosentin enimmäismäärän.
The German Government thus wished to secure a decision recognising the compatibility of that first list with the Treaty, while reserving to itself the possibility of submitting, at a later date, an additional list going beyond the ceiling of 17.7%.
Kirjeessä, joka on päivätty 2.2.2000, todetaan, että komissiolle toimitettu ehdotus koskee "aluksi" alueluetteloa, jossa otetaan huomioon kyseinen enimmäismäärä.
The letter of 2 February 2000 also points out that the proposal forwarded relates 'initially* to a list of regions taking account of that ceiling.
Kuten komissio huomauttaa, ellei Saksan liittotasavalta olisi tehnyt tätä uutta ehdotusta, sen osalta olisi tehty päätös, jossa yhteismarkkinoille soveltumattomaksi olisi todettu koko aluetukikartta, joka kattaa 23,4 prosenttia väestöstä, ellei komissio olisi itse voinut osoittaa tukitoimien alueellista tärkeysjärjestystä aluetukea koskeviin suuntaviivoihin perustuvaa enimmäiskattavuutta noudattaen.
As the Commission notes, the Federal Republic of Germany was running the risk, had it not made this new proposal, of being bound by a decision ruling that a map detailing regions covering 23.4% of the population was totally incompatible, as the Commission would itself have been unable to establish the order of regional priorities for intervention in compliance with the ceiling resulting from the guidelines on regional aid.
Saksan hallitus ei näin ollen voi perustellusti väittää, että sen on katsottava pitäytyneen enimmäiskattavuutta koskevan vaatimuksen osalta aina riidanalaisen päätöksen antamiseen saakka siinä, mitä se oli vaatinut 30.3.1999 tehdyssä ilmoituksessa.
The German Government cannot therefore validly argue that its request in regard to the ceiling on coverage should be reflected, until the adoption of the contested decision, in the maintenance of the terms of the notification given on 30 March 1999.
Näissä olosuhteissa on hylättävä oikeudenkäyntiväite, joka koskee sitä, että kanne on nostettu päätöksestä, jolla vahvistetaan komission aiemmat toimet, jotka ovat tulleet lainvoimaisiksi, koska Saksan liittotasavalta ei ole nostanut kannetta niistä.
The Commission, however, argues that the application is inadmissible on a separate ground inasmuch as it seeks annulment of a decision which declared the list of regions notified on 2 February 2000 to be compatible with the common market and which therefore does not adversely affect the Federal Republic of Germany.
Komissio väittää kuitenkin, että kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi sillä toisella perusteella, että sillä pyritään kumoamaan sellainen päätös, jossa 2.2.2000 komissiolle toimitettu luettelo alueista katsotaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi ja joka ei näin ollen ole Saksan liittotasavallalle vastainen.
However, since the Commission has never ruled, either in the non-binding measures of 16 December 1997 and 30 December 1998 or in the contested decision, on the initial request by the Federal Republic of Germany that it be allowed to grant aid to regions representing 23.4% of its population, that Member State might still notify an additional list of regions covering 5.67% of its population.
Koska komissio ei ole milloinkaan, ei 16.12.1997 ja 30.12.1998 annetuissa sitomattomissa toimissa eikä riidanalaisessa päätöksessä, esittänyt kantaansa Saksan liittotasavallan alkuperäisestä vaatimuksesta, jolla pyrittiin siihen, että tukia voidaan myöntää alueille, jotka vastaavat 23,4 prosenttia sen väestöstä, tämä jäsenvaltio voisi vieläkin ilmoittaa täydentävän luettelon alueista, jotka vastaavat 5,67 prosenttia sen väestöstä.
It would then be for the Commission to examine whether that proposal was compatible with the Treaty.
Komission olisi tällöin tutkittava, onko tämä ehdotus perustamissopimuksen mukainen.
First, it must be stated that the contested decision is indeed based, as the Commission states, on the list of regions which the German Government forwarded to the Commission on 2 February 2000.
On todettava yhtäältä, että riidanalainen päätös perustuu, kuten komissio korostaa, Saksan hallituksen komissiolle 2.2.2000 toimittamaan luetteloon alueista.
Second, while the Federal Republic of Germany argues that the list notified on 30 March 1999 could be amended only by a decision of the Joint Federal Government/Lander Planning Committee, which had not yet been taken on 2 February 2000, that fact has no bearing on the scope of the contested decision.
Näin ollen sekä riidanalaisen päätöksen sisällöstä että sen asiayhteydestä seuraa, ettei sen tarkoituksena tai vaikutuksena ole se, että komissio hylkäisi implisiittisesti Saksan liittotasavallan vaatimuksen, joka koskee täydentävää luetteloa alueista, jotka vastaavat 5,67 prosenttia sen väestöstä.
It follows, both from the content of the contested decision and from the context of its adoption, that that decision had neither the purpose nor the effect of rejecting implicitly a request by the Federal Republic of Germany concerning an additional list of regions representing 5.67% of its population.
Toisaalta vaikka Saksan liittotasavalta väittää, että 30.3.1999 ilmoitettua luetteloa voidaan muuttaa ainoastaan liittovaltion ja osavaltioiden yhteisen suunnittelukomitean päätöksellä, jota ei 2.2.2000 ollut vielä tehty, tämä seikka ei vaikuta riidanalaisen päätöksen soveltamisalaan.
Germany and thus does not adversely affect it, must be dismissed as being inadmissible.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
Saksan liittotasavalta korvaamaan komission vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, oikeudenkäyntikulut.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 12 March 2002.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 12 päivänä maaliskuuta 2002.
Case C-60/01 Commission of the European Communities ν French Republic Environment and consumers
Asia C-60/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Ympäristö ja kuluttajat
(Failure of a Member State to fulfil its obligations - Directives 89I369IEEC and 89 1429I EEC — Air pollution — Municipal waste incineration plants — Incinerators in France) (Full Court) operate by the due date, namely 1 December 1990 as regards new plants and 1 December 19% as regards existing plants, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 4(1) of Directive 89/369, Articles 2(a) and 4 of Directive 89/429 and the third paragraph of Article 249 EC.
Jäsenyysvelvoitteiden Ilman pilaantuminen (täysistunto) varmistaakseen, että kaikkien Ranskassa nykyisin käytössä olevien polttolaitosten toiminnassa noudatetaan direktiiveissä 89/369/ETY ja 89/429/ETY edellytettyjä palamisolosuhteita tai että kyseisten polttolaitosten toiminta lakkautetaan ajallaan, eli 1.12.1990 mennessä uusien laitosten osalta ja 1.12.1996 mennessä olemassa olevien laitosten osalta.
By application lodged at the Court Registry on 12 February 2001, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt all the necessary and appropriate measures to ensure that all incinerators currently operating in France are operated in accordance with the combustion conditions laid down by Council Directive 89/369/EEC of 8 June 1989 on the prevention of air pollution from new municipal waste incineration plants and Council Directive 89/429/EEC of 21 June 1989 on the reduction of air pollution from existing municipal waste incineration plants or that they ceased to
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY" 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.2.2001 ja jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta annetun neuvoston direktiivin 89/369/ETY 4 artiklan 1 kohdan eikä yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/429/ETY 2 artiklan a alakohdan ja 4 artiklan ja EY 249 artiklan kolmannen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia ja asianmukaisia toimenpiteitä
The Commission received a complaint stating that the incinerator at Maubeuge (France) did not comply with the combustion conditions laid down by Directives 89/369 and 89/429.
Komissiolle tehtiin kantelu, jonka mukaan Maubeugen (Ranska) jätteenpolttolaitoksessa ei noudatettu direktiivien 89/369/ETY ja 89/429/ETY mukaisia palamisolosuhteita.
1999 12 incinerators did not yet comply with those rules and there remained nine plants whose discharges exceeded 10 ng I-TEQ/m .
näiden normien mukaiseksi ja 9:n polttolaitoksen dioksiinipäästöt ylittivät edelleen 10 ng I-TEQ-m8.
As a result of that complaint, the Commission became aware of a survey of 1 December 1996 compiled by the Ministry of Regional Planning and the Environment.
Tämän kantelun johdosta komissio tutustui aluesuunnittelu- ja ympäristöministeriön 1.12.19% tekemän tutkimuksen tuloksiin.
The survey revealed that, as at that date, 40 incinerators handling more than six tonnes of waste per hour were not complying with the operating conditions imposed by Directives 89/369 and 89/429 and were discharging dust and heavy metals exceeding the maximum permitted values.
Tutkimuksesta ilmeni, että tällöin 40 jätteenpolttolaitosta, joiden kapasiteetti oli enemmän kuin 6 tonnia jätettä tunnissa, ei ollut kyseisissä direktiiveissä edellytettyjen toimintaolosuhteiden mukaisia ja niiden kokonaispöly- ja raskasmetallipäästöt ylittivät sallitut enimmäisarvot.
The Commission considered that, by that reply, the French Government had not denied the existence of the infringements set out in its letter of formal notice.
Komissio katsoi, että Ranskan hallitus ei tällä vastauksellaan kiistänyt virallisessa huomautuksessamainittujenjäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisten olemassaoloa.
Accordingly, it issued a reasoned opinion on 21 October 1999 calling on the French Republic to adopt the measures necessary to comply with the opinion within two months from notification thereof.
Niinpä se osoitti 21.10.1999 Ranskan tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiannosta.
The Commission also became aware of a press release dated 18 February 1999 issued by the same ministry showing that seven incineration plants had discharged into the atmosphere quantities of dioxins and furans exceeding 10 ng I-TEQ/m3, a fact which, according to the Commission, means that those furnaces did not comply with the combustion conditions prescribed in Article 4(1) of Directive 89/369 and Articles 2(a) and 4 of Directive 89/429.
Komissio tutustui myös saman ministeriön 18.2.1999 päivättyyn lehdistötiedotteeseen, josta ilmeni, että seitsemän jätteenpolttolaitoksen dioksiini- ja furaanipaästöt ilmaan ylittivät 10 ng I-TEQ/m8, mikä komission mukaan osoitti, että näillä uuneilla ei saavutettu direktiivin 89/369/ETY 4 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 89/429/ETY2 artiklana alakohdassa edellytettyjä palamisolosuhteita.
The French Government replied to the reasoned opinion by letter of 22 December 1999, stating that, as a result of incinerators' shutting down or being modified so as to comply with the rules, the number of incinerators not meeting the conditions prescribed by the order of 25 January 1991 and by Directives 89/369 and 89/429 had gone down from 27 in 1998 to seven at the end of 1999, namely those at Angers, Douchy, La Rochelle, Le Havre, Le Mans, Maubeuge and Rouen.
Ranskan hallitus vastasi perusteltuun lausuntoon 22.12.1999 päivätyllä kirjeellään, jossa se katsoi, että toteutettujen polttolaitosten sulkemisten ja normien mukaiseksi saattamisten johdosta niiden polttolaitosten määrä, joiden toiminta ei noudattanut 25.1.1991 tehdyn päätöksen ja direktiivien 89/369/ETY ja 89/429/ETY mukaisia edellytyksiä, oli laskenut vuoden 1998 27:stä vuoden 1999 7:ään polttolaitokseen, jotka olivat Angers'n, Douchyn, La Rochellen, Le Havren, Mansin, Maubeugen ja Rouenin laitokset.
It contended that this significant improvement in the position proved that the measures adopted by it were neither ineffective nor insufficient.
Ranska katsoi, että tämä tilanteen merkittävä paraneminen osoitti, että sen toteuttamat toimenpiteet eivät olleet tehottomia eivätkä riittämättömiä.
It was also apparent from that press release that, as at 15 January 1999, 12 of the 75 incineration plants in France did not yet comply with the ministerial order of 25 January 1991 concerning urban waste incineration plants, which transposed Directives 89/369 and 89/429.
Samasta tiedotteesta ilmeni myös, että 12 Ranskan alueella sijaitsevista 75:stä jätteenpolttolaitoksesta ei vielä 15.1.1999 ollut yhdyskuntajätteiden polttolaitoksista 25.1.1991 tehdyn ministeriön päätöksen mukaisia, jolla pantiin täytäntöön direktiivit 89/369/ETY ja 89/429/ETY.
The plants concerned were those at Maubeuge and La Rochelle, Blois, Angers, Mulhouse, Le Mans, Rouen, Le Havre, Belfort, Rungis, Douchy and Noyelles-sous-Lens (France).
Nämä olivat Maubeugen, La Rochellen, Blois'n, Angers'n, Mulhousen, Mans'n, Rouenin, Le Havren, Belfort'n, Rungis'n, Douchyn ja Noyelles-sous-Lensin (Ranska) polttolaitokset.
The French Government also maintained that no limit on dioxin discharges then existed in European legislation for household refuse incinerators.
Ranskan hallitus katsoi myös, että yhteisön lainsäädännössä ei ole asetettu yhdyskuntajätteiden polttolaitteita koskevia dioksiinipäästöjen raja-arvoja.
Nevertheless, it had imposed upon itself the obligation to ensure that incineration plants did not discharge quantities of dioxins of more than 10 ng I-TEQ/m3 and the most recent assessment carried out revealed only four cases where this was exceeded.
Se pyrki kuitenkin siihen, että polttolaitosten dioksiinipäästöt eivät ylittäisi 10 ng I-TEQ/m8, ja tältä osin viimeksi tehty kartoitus osoitti vain neljä tapausta, jossa tämä arvo ylittyi.
Since the Commission considered that the French Government had not adopted the measures required in order to comply with the reasoned opinion, it brought the present action.
Koska komissio katsoi, että Ranskan tasavalta ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja asianmukaisia toimenpiteitä sen takaamiseksi, että kaikkia Ranskassa tuolloin toiminnassa olleita polttolaitoksia käytettäisiin direktiiveissä 89/369/ETY ja 89/429/ETY säädettyjen palamisolosuhteiden mukaisesti, se lähetti Ranskan tasavallalle 28.4.1999 virallisen huomautuksen, jotta Ranska voi esittää huomautuksensa.
Since the Commission took the view in those circumstances that the French Republic had not adopted all the necessary and appropriate measures to ensure that all incinerators then functioning in France were operated in accordance with the combustion conditions laid down by Directives 89/369 and 89/429, it sent the French Republic a letter of formal notice on 28 April 1999 in order to enable it to submit its observations.
Koska komissio katsoi, että Ranskan hallitus ei ollut toteuttanut perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
The French Government replied by letter of 22 September 1999, stating that Directives 89/369 and 89/429 had been transposed into French law by the order of 25 January 1991.
Ranskan hallitus vastasi 22.9.1999 päivätyllä kirjeellään todeten, että direktiivit 89/369/ETY ja 89/429/ETY oli saatettu osaksi Ranskan oikeutta 25.1.1991 tehdyllä päätöksellä.
In addition, it acknowledged that, at the beginning of 1998, 27 incinerators had been operating without complying with provisions of that order.
Lisäksi se myönsi, että vuoden 1998 alussa 27 polttolaitosta toimi noudattamatta tämän päätöksen määräyksiä.
It also conceded that, notwithstanding the measures adopted by it to secure compliance with the applicable mandatory rules, at the beginning of
Se myönsi myös, että huolimatta toimenpiteistä, joihin se oli ryhtynyt, jotta alalla sovellettavia pakottavia normeja noudatettaisiin, vuoden 1999 alussa 12:a polttolaitosta ei vielä ollut saatettu
First of all, the subject-matter of the action should be made clear.
Ensiksi on täsmennettävä kanteen kohde.
The Commission asks the Court, in the form of order set out in its application, to find a failure to fulfil obligations in relation to incinerators currently operating in France. That wording could be understood as referring to incinerators operating on the date of delivery of the judgment.
Kannekirjelmässä esittämissään vaatimuksissa komissio vaati yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen siltä osin kuin kysymys on Ranskassa tällä hetkellä toiminnassa olevista polttolaitoksista.
However, it is evident from the action as a whole and from the pre-
Tämä muotoilu voidaan ymmärtää niin, että sillä tarkoitetaan niitä
proportionate and dissuasive penalties conferring no less protection than that under national law alone.
olemassa toimenpiteitä, joilla voidaan varmistaa näiden säännösten tehokas soveltaminen.
litigation procedure that the form of order sought by the Commission in the present case in fact refers to incinerators operating on the date on which the period laid down in the reasoned opinion expired.
polttolaitoksia, jotka ovat toiminnassa tuomion julistamispäivänä. Kannekirjelmästä kokonaisuudessaan ja oikeudenkäyntiä edeltävästä menettelystä ilmenee kuitenkin, että käsiteltävänä olevassa tapauksessa komission vaatimukset tosiasiassa koskevat polttolaitoksia, jotka olivat toiminnassa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.
The Commission submits that it is clear beyond question from the information made public by the French Government and its replies to the letter of formal notice and to the reasoned opinion that numerous incinerators have operated, and seven of them continue to operate, without complying with the combustion conditions laid down by Article 4(1) of Directive 89/369 and Articles 2(a) and 4 of Directive 89/429.
Komissio toteaa tältä osin, että Ranskan hallituksen julkistamista tiedoista ja sen viralliseen huomautukseen ja perusteltuun lausuntoon antamista vastauksista ilmenee kiistattomasti, että useat polttolaitokset ovat toimineet ja seitsemän polttolaitosta edelleen toimii noudattamatta direktiivin 89/369/ETY 4 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 89/429/ETY 2 artiklan a alakohdassa ja 4 artiklassa asetettuja palamisolosuhteita.
As to that argument, suffice it to state that the Commission does not allege that the French Republic has not transposed, or has incorrectly transposed, Directives 89/369 and 89/429 into national law or that it has failed to put in place laws, regulations and administrative provisions ensuring their application.
Tältä osin riittää kun todetaan, että komissio ei arvostele Ranskan tasavaltaa siitä, että se ei olisi saattanut direktiivien 89/369/ETY ja 89/429/ETY säännöksiä osaksi kansallista oikeusjärjestystä tai että se olisi tehnyt tämän virheellisesti, eikä siitä, että se ei olisi direktiivien täytäntöönpanon varmistamiseksi antanut lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
The Commission's complaint relates to the fact that the measures adopted by the French authorities to comply with their obligations under those directives were too late, as they were adopted only from April 1998, that is to say nearly a year and a half after the time-limit of 1 December 19%.
Komission kanneperuste koskee itse asiassa sitä, että Ranskan viranomaiset ovat sen mukaan toteuttaneet näiden direktiivien noudattamisen edellyttämät toimenpiteet myöhässä, sillä ne on aloitettu vasta huhtikuussa 1998 eli lähes puolitoista vuotta määräajan päättymisen eli 1.12.1996 jälkeen.