natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) Is an application for the review and amendment of a final administrative decision which is contrary to Community law subject to a limit in time for overriding reasons of Community law, apart from the conditions set out in [Kühne & Heitz]?’ I - 421
2) Onko mahdollisuutta hakea yhteisön oikeuden vastaisen lopullisen hallintopäätöksen uudelleen tutkimista ja korjaamista rajoitettu yhteisön oikeuteen perustuvista pakottavista syistä ajallisesti niiden edellytysten lisäksi, jotka on asetettu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa [Kühne & Heitz] antamassa tuomiossa?” I - 421
V — Analysis principle of legal certainty is ambivalent in so far as it aims to safeguard the quality and integrity of the rule as well as the stability of legal situations. 12
V Asian tarkastelu tunnustanut yhteisön oikeuden yleiseksi periaatteeksi, 11 on kaksitahoinen, koska sillä pyritään varmistamaan sekä oikeussäännön laatu ja koskemattomuus että oikeudellisten tilanteiden vakaus. 12
A — Preliminary remarks on the present line of caselaw
A Alustavat huomautukset tämänhetkisestä oikeuskäytännön linjasta
The need for the stability of legal situations lies at the heart of the concerns expressed by the Court in several of its recent judgments.
Juuri oikeudellisten tilanteiden vakautta koskeva vaatimus on keskeisessä asemassa niiden huolenaiheiden joukossa, joita yhteisöjen tuomioistuin on tuonut esiin useissa viimeaikaisissa tuomioissaan.
The Court is particularly vigilant with regard to the principle of res judicata, inasmuch as it contributes to the requirement for stability of legal situations.
Koska oikeusvoiman periaate auttaa tämän oikeudellisten tilanteiden vakautta koskevan pakottavan vaatimuksen toteutumista, se on ollut yhteisöjen tuomioistuimen erityisen huomion kohteena.
Before examining the two questions referred to the Court, it seems to me necessary to review the current caselaw of the Court relating to the issue of reviewing administrative and judicial decisions which have become final and which prove to be contrary to Community law as subsequently interpreted by the Court.
Ennen kuin esitän näitä kahta ennakkoratkaisukysymystä koskevan analyysini, on mielestäni tarpeen selvittää yhteisöjen tuomioistuimen tämänhetkistä oikeuskäytäntöä, joka koskee hallintoviranomaisten ja tuomioistuinten sellaisten päätösten uudelleen tutkimista, jotka ovat tulleet lopullisiksi ja jotka osoittautuvat yhteisön oikeuden, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut sitä päätöksen tekemisen jälkeen, vastaisiksi.
It will thus be possible to identify the different situations which have been referred to the Court, the way in which they have been dealt with by it and the particular characteristics of the situation covered by Kühne & Heitz. 38.
Siten voidaan yksilöidä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi saatetut eri tilanteet, se, miten yhteisöjen tuomioistuin on ymmärtänyt ne, ja edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetun tuomion kattaman tilanteen erityispiirteet. 42.
Let me begin by pointing out that, beyond the small differences in the various situations involving the review of final national decisions, the main thread of the relevant caselaw is constituted by the importance attached by the Court to the principle of legal certainty.
Kun yhteisöjen tuomioistuin asiassa Köbler 30.9.2003 antamassaan tuomiossa 13 vastasi eräiden hallitusten väitteisiin, joissa vedottiin lopullisten päätösten oikeusvoimaa koskevaan periaatteeseen sen kannan tueksi, että periaatetta, jonka mukaan valtio on vastuussa yhteisön oikeuden rikkomisella yksityisille aiheutetuista vahingoista, ei voida soveltaa asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevien tuomioistuinten päätöksiin, se korosti painokkaasti lopullisten päätösten
Thus in Köbler, 13in response to the arguments of certain governments citing the principle of res judicata in support of the proposition that the principle of State liability for damage caused to individuals by infringements of Community law could not be applied to decisions of a national court adjudicating at final instance, the Court strongly asserted the importance of the principle of res judicata.
Totean aluksi, että kun jätetään huomiotta vivahde-erot niiden eri tilannevaihtoehtojen välillä, joissa on kysymys lopullisiksi tulleiden kansallisten päätösten uudelleen tutkimisesta, tämän oikeuskäytännön johtoajatuksena on merkitys, jonka yhteisöjen tuomioistuin on halunnut antaa oikeusvarmuuden periaatteelle.
KEMPTER so would enable it to remedy an infringement of Community law by the decision at issue’.
KEMPTER antamaansa tuomioon 18viitaten johtanut tästä periaatteen, jonka mukaan ”yhteisön oikeudessa ei edellytetä, että kansallisen tuomioistuimen olisi jätettävä soveltamatta kansallisia menettelysääntöjä, joiden perusteella ratkaisu on lainvoimainen, vaikka siten olisi mahdollista lopettaa yhteisön oikeuden loukkaus kyseisellä ratkaisulla”.
19 of justice, it is important that judicial decisions which have become definitive after all rights of appeal have been exhausted or after expiry of the timelimits provided for in that connection can no longer be called in question’.
19 oikeusvoimaa koskevan periaatteen tärkeyttä. Se katsoi, että ”sekä oikeusrauhan ja oikeussuhteiden vakauden että hyvän lainkäytön varmistamiseksi on tärkeää, että kaikkien käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen käytön tai näitä oikeussuojakeinoja varten säädettyjen määräaikojen umpeenkulumisen jälkeen lopullisiksi tulleita tuomioistuinten päätöksiä ei voida enää saattaa kyseenalaisiksi”.
14 The Court added that ‘recognition of the principle of State liability for a decision of a court adjudicating at last instance does not in itself have the consequence of calling in question that decision as res judicata [because] proceedings seeking to render the State liable do not have the same purpose and do not necessarily involve the same parties as the proceedings resulting in the decision which has acquired the status of res judicata’ 15 and because, in any case, they do not entail a review of the judicial decision which caused the damage.
14Se totesi lisäksi, että ”sen periaatteen tunnustamisesta, että valtio on vahingonkorvausvastuussa asiaa ylimpänä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen päätöksen johdosta, ei sinänsä seuraa, että tällaisen lopullisen päätöksen oikeusvoima saatetaan kyseenalaiseksi[, koska m]enettelyllä, jossa vaaditaan valtion vahingonkorvausvastuun toteamista, ei ole sama kohde ei kä välttämättä samat asianosaiset kuin menet -telyssä, joka on johtanut oikeusvoiman saaneeseen lopulliseen päätökseen”, 15ja koska se ei kuitenkaan edellytä vahingon ai -heut taneen tuomioistuinpäätöksen muutta -mista.
In the same line of case-law, this time in relation to final administrative decisions, Kühne & Heitz gave the Court an opportunity to set out the way in which it seeks to reconcile the requirements arising from the primacy of Community law and from the retrospective effect of judgments giving a preliminary ruling with the requirements deriving from the principle of legal certainty in conjunction with the principle of res judicata. 43. In Kapferer, 16the Court once again stressed the need for stability of judicial decisions which have become final and the importance, to that end, of the principle of res judicata both for the Community legal order and for national legal systems.
Tässä asiassa ongelmana oli erityisesti se, oliko kansallisen viranomaisen velvollisuutta soveltaa yhteisön oikeuden säännöstä, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin oli sitä tulkinnut, myös oikeussuhteisiin, jotka olivat syntyneet ja jotka oli perustettu, ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin antoi tulkintaa koskevan ennakkoratkaisun, noudatettava riippumatta siitä, että hallintopäätös oli tullut on jälleen korostanut lopullisiksi tulleiden tuomioistuinpäätösten vakautta koskevaa vaatimusta ja merkitystä, joka oikeusvoiman periaatteella on tässä tarkoituksessa sekä yhteisön oikeusjärjestyksessä että kansallisissa oikeusjärjestyksissä.
17It inferred from this, referring also to its judgment in Eco Swiss, 18the principle that ‘Community law does not require a national court to disapply domestic rules of procedure conferring finality on a decision, even if to do
17Yhteisöjen tuo -mioistuin on myös asiassa Eco Swiss 1.6.1999
The implications of the principle of res judicata are also at the heart of Case C-119/05 Lucchini, pending before the Court, in which Advocate General Geelhoed delivered his Opinion on 14 September 2006.
Sillä, millainen merkitys oikeusvoiman periaatteelle on annettava, on keskeinen asema myös yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa C-119/05, Lucchini Siderurgica, jossa julkisasiamies Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksen 14.9.2006.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 an administrative decision had become final before an application was made for its review to take account of the Court’s judgment.
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/06 lopulliseksi, ennen kuin vaadittiin päätöksen muuttamista yhteisöjen tuomioistuimen tämän tuomion noudattamiseksi.
Thus it lists four ‘circumstances’ characterising the main proceedings which, taken together, will give rise, through Article 10 EC, to an obligation of review on the part of the administrative body to which an application to that effect is addressed.
ominaisia pääasialle ja jotka yhdessä luovat EY 10 artiklan välityksellä hallintoelimelle, jolle on esitetty hakemus päätöksen uudelleen tutkimisesta, velvollisuuden tutkia asia uudelleen.
The circumstances to which the Court refers in the grounds and in the operative part of the judgment should be recalled:
On palautettava mieleen nämä olosuhteet, jotka yhteisöjen tuomioistuin tuo esiin sekä tuomion perusteluissa että tuomiolauselmassa ja jotka ovat seuraavat:
— national law grants the administrative body the power to reopen the final administrative decision;
– kansallisessa lainsäädännössä annetaan hallintoelimelle toimivalta muuttaa lopullista hallintopäätöstä
Observing that legal certainty is one of a number of general principles of Community law and that the finality of an administrative decision, which is acquired upon expiry of reasonable timelimits for legal remedies or by exhaustion of those remedies, contributes to such legal certainty, the Court concluded that ‘Community law does not require that administrative bodies be placed under an obligation, in principle, to reopen an administrative decision which has become final in that way’. 20
Yhteisöjen tuomioistuin muistutti, että oikeusvarmuus on yksi yhteisön oikeuden yleisistä periaatteista ja että lopullisuus, jonka hallintopäätös saavuttaa, kun muutoksenhakua varten säädetyt kohtuulliset määräajat ovat päättyneet tai kun muutoksenhakukeinot on käytetty, myötävaikuttaa tähän oikeusvarmuuteen, ja se päätteli tämän perusteella, että ”yhteisön oikeudessa ei edellytetä, että hallintoelimellä olisi lähtökohtaisesti velvollisuus muuttaa hallintopäätöstä, josta on tullut lopullinen”. 20
— that decision has become final as a result of a judgment of a national court ruling at final instance;
– tästä päätöksestä on tullut lopullinen sitä viimeisenä oikeusasteena käsitelleen kansallisen tuomioistuimen tuomion takia
The direction of the approach sought by the Court was accordingly set: having regard to the requirements of the principle of legal certainty, the rule is that a national authority is not obliged, under Community law, to reopen an administrative decision that has become final.
Yhteisöjen tuomioistuimen tavoitteleman lähestymistavan sävy oli siis selvä, sillä oikeusvarmuuden periaatteen asettamat vaatimukset huomioon ottaen sääntönä on, että kansallinen viranomainen ei ole yhteisön oikeuden perusteella velvollinen muuttamaan hallintopäätöstä, josta on tullut lopullinen.
It will be obliged to review such a decision and, as the case may be, to reopen it only exceptionally, in circumstances which the Court tried to set out exhaustively.
Se on velvollinen tutkimaan tällaisen päätöksen uudelleen ja tarpeen vaatiessa muuttamaan sitä vain poikkeuksellisesti olosuhteissa, jotka yhteisöjen tuomioistuin on yrittänyt rajata tyhjentävästi.
— the judgment is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC; and
tämä tuomio perustui yhteisöjen tuomioistuimen tämän tuomion jälkeen antama oikeuskäytäntö huomioon ottaen virheelliseen yhteisön oikeuden tulkintaan, johon päädyttiin esittämättä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymystä, vaikka EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa määrätyt edellytykset täyttyivät, ja
In so doing, the Court drew heavily on the particular context of the case before it.
Tässä pyrkimyksessään yhteisöjen tuomioistuin on nojautunut tiiviisti käsiteltävänään olleen asian asiayhteyteen.
— the person concerned complained to the administrative body immediately after becoming aware of that decision of the Court.
– kyseessä oleva henkilö on kääntynyt hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää kyseisestä oikeuskäytännöstä.
20 — Kühne & Heitz, paragraph 24. I - 424
20 – Em. asia Kühne & Heitz, tuomion 24 kohta. I - 424
KEMPTER the review that the decision is contrary to the subsequent interpretation of Community law laid down by the Court and although the other circumstances mentioned in that judgment are present — could refuse to withdraw the decision if national law confers upon it a discretion in that respect.
KEMPTER tuomioistuimen yhteisön oikeudesta jälkeenpäin esittämän tulkinnan kanssa, ja että muut tässä tuomiossa mainitut olosuhteet ovat olemassa, kieltäytyä poistamasta päätöstä, jos kansallisessa oikeudessa annetaan sille tältä osin harkintavaltaa.
According to the Court, ‘in such circumstances, the administrative body concerned is, in accordance with the principle of cooperation arising from Article 10 EC, under an obligation to review [a final administrative decision] in order to take account of the interpretation of the relevant provision of Community law given in the meantime by the Court.
Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan ”[t]ällaisessa tilanteessa kyseisellä hallintoelimellä on EY 10 artiklaan perustuvaa yhteistyön periaatetta sovellettaessa velvollisuus tutkia uudelleen [lopullinen hallinto]päätös yhteisöjen tuomioistuimen tällä välin antaman, sovellettavaa yhteisön oikeuden säännöstä koskevan tulkinnan huomioon ottamiseksi.
[In addition, that] body will have to determine on the basis of the outcome of that review to what extent it is under an obligation to reopen, without adversely affecting the interests of third parties, the decision in question’. 21
Hallintoelimen on [lisäksi] ratkaistava tämän uudelleentutkinnan tulosten perusteella, miltä osin sen on muutettava kyseistä päätöstä, jolloin kolmansien intressejä ei voida loukata”. 21
The conclusion thereby reached by the Court in Kühne & Heitz has given rise to a number of questions. 52.
Ratkaisu, jonka yhteisöjen on näin muotoillut edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz antamassaan tuomiossa, on saattanut herättää jonkin verran epätietoisuutta. 52.
I do not think the judgment in Kühne & Heitz can be interpreted in that way. In this regard I agree with the opinion of the Commission of the European Communities that the judgment must be interpreted as meaning that, where domestic law authorises the competent administrative body to withdraw a final administrative decision, that body is, in the circumstances specifically described in the judgment, required, by virtue of Article 10 EC, to withdraw the decision if the review of the decision shows that it has become incompatible with the interpretation of Community law given by the Court in the meantime. 22 51.
Mielestäni edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetun tuomion tällaista tulkintaa ei pidä hyväksyä. Yhdyn tältä osin Euroopan yhteisöjen komission kantaan, jonka mukaan tätä tuomiota on tulkittava niin, että kun toimivaltaisella hallintoelimellä on kansallisen oikeuden nojalla toimivalta poistaa lopullinen hallintopäätös ja tässä tuomiossa tarkasti kuvaillut olosuhteet ovat olemassa, se on EY 10 artiklan nojalla myös velvollinen poistamaan päätöksen, jos tällaista päätöstä uudelleen tutkittaessa ilmenee, että päätöksestä on tullut yhteensoveltumaton sellaisen yhteisön oikeuden tulkinnan kanssa, jonka yhteisöjen tuomioistuin on tällä välin esittänyt. 22 51.
Thus, the distinction made by the Court between review and withdrawal of the final administrative decision has prompted the Court’s conclusion to be understood as meaning that the obligation which it lays down relates only to a review of the decision and that the competent administrative body must comply in full with the procedural rules governing the withdrawal of such a decision in national law.
Ero, jonka yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt lopullisen hallintopäätöksen uudelleen tutkimisen ja poistamisen välillä, on voinut johtaa siihen, että tässä tuomiossa esitetyn ratkaisun ymmärretään tarkoittavan, että siinä ilmaistu velvollisuus koskee vain tällaisen päätöksen uudelleen tutkimista ja että toimivaltaisen hallintoelimen on noudatettava täysin menettelysääntöjä, joilla kansallisessa oikeudessa säännellään tällaisen päätöksen poistamista.
According to this reading of Kühne & Heitz, the competent administrative body would certainly be required, pursuant to Article 10 EC, to review a final administrative decision, but — even if it is clear from 53.
Edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetun tuomion tällaisen tulkinnan mukaan toimivaltainen hallintoelin kylläkin on EY 10 artiklan nojalla velvollinen tutkimaan uudelleen lopullisen hallintopäätöksen, mutta se voi siinäkin tapauksessa, että uudelleentutkinta osoittaa, että päätös on ristiriidassa yhteisöjen 53.
It seems to me that, by wording paragraph 27 of the judgment in that way, the Court intended to make it clear that while, by virtue of Article 10 EC and in the circumstances mentioned, a review becomes obligatory for the competent administrative body,
Katson nimittäin, että kun yhteisöjen tuomioistuin on muotoillut tuomion 27 kohdan tällä tavalla, se on halunnut täsmentää, että vaikka toimivaltaiselle hallintoelimelle syntyy EY 10 artiklan perusteella ja mainituissa olosuhteissa velvollisuus tutkia päätös uudelleen, riitautetun lopullisen hallintopäätöksen poistaminen ei sitä vastoin
21 — Ibidem, paragraph 27.
21 – Sama, tuomion 27 kohta.
22 — See the Commission’s observations, paragraph 40.
22 – Ks. komission huomautusten 40 kohta.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 the contested final administrative decision is not, however, withdrawn automatically because withdrawal depends specifically on the outcome of the review.
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/06 kuitenkaan ole automaattista, koska se riippuu nimenomaan siitä tuloksesta, johon uudelleentutkinnassa päädytään.
body to withdraw its administrative decision to the full extent necessary to take account of the outcome of the review.
poistamaan hallintopäätöksensä siinä määrin kuin on tarpeen uudelleentutkinnan tulosten huomioon ottamiseksi.
In my view, that is what was meant by the Court in specifying, in Kühne & Heitz, the purpose of the obligation of review, namely ‘to take account of the interpretation of the relevant provision of Community law given in the meantime by the Court’. 25 56.
Käsitykseni mukaan yhteisöjen tuomioistuin halusi tuoda tämän esiin, kun se edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz antamassaan tuomiossa täsmensi uudelleen tutkimista koskevan velvollisuuden tavoitetta, joka on ”yhteisöjen tuomioistuimen tällä välin antaman, sovellettavaa [yhteisön oikeuden] oikeussääntöä koskevan tulkinnan [huomioon ottaminen]”. 25 56.
In addition, the approach chosen by the Court in that judgment, consisting in giving an interpretation of Article 10 EC in close conjunction with the circumstances of the main proceedings, has given rise to doubts as to the scope of the judgment.
Lisäksi on todettava, että menettelytapa, jonka yhteisöjen tuomioistuin päätti omaksua tässä asiassa ja joka muodostuu siitä, että EY 10 artiklaa tulkitaan tiiviissä yhteydessä pääasian olosuhteisiin, on saattanut synnyttää epäilyjä tämän tuomion ulottuvuudesta.
Some commentators are uncertain as to whether the judgment establishes a principle or is only a sui generis decision, as could be suggested by the express, and repeated, reference to the circumstances of the main proceedings.
Jotkut ovat siten voineet pohtia, onko tuomio periaatteellinen vai pelkästään tapauskohtainen, kuten on voitu ajatella sen perusteella, että tuomiossa viitataan pääasian olosuhteisiin nimenomaisesti ja toistuvasti.
In the factual context of Kühne & Heitz I understand the Court’s differentiation between the review and the withdrawal of such a decision. Pursuant to that judgment, the competent administrative body must, when reviewing the administrative decision requiring the repayment of export refunds, determine whether there was a right to export refunds for each product exported, in the case in point poultrymeat parts, and, if so, in what amount. In practical terms, therefore, the review consists in applying to the facts of the case the interpretation given by the Court in Voogd Vleesimport en -export, 23namely that ‘a leg to which a piece of back remains attached must … be described as a leg, within the meaning of tariff subheadings 02.02 B II e) 3 of the old nomenclature and 0207 41 51 000 of the new, if that piece of back is not sufficiently large to give the product its essential character’, 24and in drawing the appropriate conclusions in relation to all the exported goods. 55.
Ero, jonka yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt tällaisen päätöksen uudelleen tutkimisen ja poistaminen välillä, on ymmärrettävissä siinä asiayhteydessä, joka johti edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annettuun tuomioon. Tämän tuomion mukaan toimivaltaisen hallintoelimen on nimittäin silloin, kun se tutkii uudelleen hallintopäätöksen, jossa vaaditaan maksettujen vientitukien palauttamista, ratkaistava, oliko tuensaajalla oikeus vientitukeen kunkin viedyn tuotteen – tässä tapauksessa siipikarjanlihapalojen – osalta, ja jos oli, minkä suuruiseen tukeen sillä oli oikeus. Tämä uudelleentutkinta muodostuu siis konkreettisesti siitä, että asian tosiseikkoihin sovelletaan tulkintaa, jonka yhteisöjen tuomioistuin oli esittänyt asiassa Voogd Vleesimport en -export 5.10.1994 antamassaan tuomiossa 23ja jonka mukaan ”koipi-reisipalaa, jossa on mukana osa selkää, on – – pidettävä vanhan nimikkeistön alanimikkeessä 02.02 B II e) 3 ja uuden nimikkeistön alanimikkeessä 0207 41 51 000 tarkoitettuna koipi-reisipalana, jos selkäkappale ei ole niin suuri, että tuotteen ominaisluonne johtuisi siitä”, 24ja tehdään tästä johtuvat päätelmät kaikkien vietyjen tuotteiden osalta. 55.
In a situation of that kind I think that Article 10 EC requires the administrative
Mielestäni tällaisessa tilanteessa EY 10 artikla siis velvoittaa hallintoelimen
Some of those doubts can be removed, to a certain extent, by the Court’s subsequent case-law.
Yhteisöjen tuomioistuimen myöhemmän oikeuskäytännön perusteella pystytään tietyssä määrin hälventämään eräät näistä epäilyistä.
25 — Paragraphs 27 and 28.
25 – Tuomion 27 ja 28 kohta.
‘conditions’, the Court appears to intend to mark the judgment as a reference point in its case-law, which can be detached from the factual details and the national law of that particular case.
KEMPTER johtaneelle asialle ominaisista tapauskohtaisista tosiseikoista ja sitä koskevasta kansallisesta oikeudesta.
by the Court, without the national court ruling at final instance having sought a preliminary ruling from the Court, contrary to the third paragraph of Article 234 EC.
esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä, mikä oli EY 234 artiklan kolmannen kohdan vastaista.