natgillin/translations-raw huggingface dataset:
20That conclusion does not preclude the fact, been repeatedly emphasised in express terms by the Court in connection with the public policy exception.
20Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että turvau- on korostanut uudelleen ja nimenomaisesti yleistä järjestystä koskevan poikkeuksen yhteydessä.
18 however, that recourse to the concept of public policy is in particular circumstances justified, so that in certain cases Member States must be allowed a margin of discretion within the limits imposed by the Treaty. 21
18 tumista yleisen järjestyksen käsitteeseen voidaan perustella erityisolosuhteilla, joten jäsenvaltioille on tietyissä tapauksissa myönnettävä tietty harkintavalta perustamissopimuksessa asetetuin rajoituksin. 21
The concept of public policy constitutes an independent concept of Community law, which contributes to determining the scope of the fundamental freedoms and which, therefore, must be defined autonomously and not, for example, on the basis of one or more national legal systems.
Yleisen järjestyksen käsite on yhteisön oikeuden itsenäinen käsite, joka osaltaan määrittää perusvapauksien soveltamisalaa ja joka on siksi määriteltävä itsenäisesti eikä esimerkiksi yhden tai useamman kansallisen oikeusjärjestyksen innoittamana.
19 As such, that concept is subject to the Court’s interpretation, thus precluding Member States from unilaterally determining its scope without
19Tässä ominaisuudessa yleisen järjestyksen käsite kuuluu yhteisöjen tuomioistuimen tulkintavallan piiriin, joten jäsenvaltiot eivät saa määrittää sen ulottuvuutta yksipuolisesti
Notwithstanding those common principles, the concept of public policy may be accorded different meanings, however, depending on its schematic position within the Community legal order and the function of the rule at issue.
Näistä yhteisistä periaatteista huolimatta yleisen järjestyksen käsitteellä voi kulloisenkin säännöksen sijainnista yhteisön oikeusjärjestyksessä ja tehtävästä riippuen kuitenkin olla erilainen merkitys.
22 In the present case the concept of public policy as reflected in Article 3(10) of Directive 96/71 takes effect as a derogation, since it permits an extension to the nucleus of minimum protective requirements guaranteed by Article 3(1) of Directive 96/71 only where certain conditions are met.
22 Nyt esillä olevassa asiassa yleisen järjestyksen käsite, sellaisena kuin se ilmenee direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohdasta, vaikuttaa poikkeus -lausekkeen tavoin, koska siinä sallitaan direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdassa taattujen keskeisten vähimmäissuojasäännösten laajentaminen ainoastaan tietyin edellytyksin.
72, indicates that all derogation clauses, in particular the public policy derogation, are subject to a narrow construction.
72, viittaa siihen, että kaikkiin poikkeuslausekkeisiin, erityisesti yleistä järjestystä koskevaan poikkeukseen, sovelletaan suppean tulkinnan periaatetta. Wichmann, J., Dienstleistungsfreiheit und grenzüberschreitende Entsendung von Arbeitnehmern, Frankfurt am Main, 1998, s.
She argues that simply by virtue of their status as Treaty derogations the requirement follows that public policy exceptions must be interpreted narrowly.
Nimittäin jo siitä, että yleistä järjestystä koskeva lauseke on sopimukseen sisältyvä poikkeusmääräys, käy ilmi, että sitä on tulkittava suppeasti.
Reliance on public policy arguments accordingly presupposes that essential sovereign interests of the Member State are affected.
Yleiseen järjestykseen vetoaminen edellyttää täten, että kyse on jäsenvaltion olennaisista eduista.
20 — According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept of public policy presupposes, in any event, the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society (see Rutili, cited in footnote 18, paragraph 28; Bouchereau, cited in footnote 18, paragraph 35; Orfanopoulos and Oliveri, cited in footnote 18, paragraph 66; Commission v Spain, cited in footnote 18, paragraph 46; Commission v Germany, cited in footnote 18, paragraph 35; and Commission v Netherlands, cited in footnote 18, paragraph 43).
20 – Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten viranomaisten mahdollisuus vedota yleiseen järjestykseen edellyttää joka tapauksessa sitä, että kyse on sen yhteiskuntajärjestyksen häiriön lisäksi, jonka jokainen lain rikkominen muodostaa, perustavanlaatuista yhteiskunnan etua uhkaavasta todellisesta ja riittävän vakavasta vaarasta (ks. edellä alaviitteessä 18 mainitut asiat Rutili, tuomion 28 kohta; Bouchereau, tuomion 35 kohta; yhdistetyt asiat Orfanopoulos ja Oliveri, tuomion 66 kohta; asiat komissio v. Espanja, tuomion 46 kohta; komissio v. Saksa, tuomion 35 kohta ja komissio v. Alankomaat, tuomion 43 kohta.
22 — It can be found in numerous Community law provisions, of which at the level of primary law, in particular, Articles 30 EC, 39(3) EC, 46 EC, 55 EC and 58(1)(b) EC have acquired significance as ’limitations on the fundamental freedoms’ which under certain conditions permit restrictions on the free movement of goods, persons, services and capital guaranteed under primary law.
22 – Yleisen järjestyksen käsite sisältyy lukuisiin yhteisön oikeu- den säännöksiin, joista primaarioikeuden tasolla erityisesti EY 30 artikla, EY 39 artiklan 3 kohta, EY 46 artikla, EY 55 artikla ja EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta ovat saaneet painoarvoa niin sanottuina perusvapauksien rajoituksina, joissa sallitaan tietyin edellytyksin primaarioikeudessa taatun tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitukset.
In addition, the concept of public policy has effect in secondary law either as a derogation or as an interpretative and clarifying secondary law application (see on that point Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden, 1998, p. 53).
Sen lisäksi yleisen järjestyksen käsitettä käytetään johdetussa oikeudessa joko poikkeuslausekkeena tai tulkitsevana ja täsmentävänä johdettuna oikeutena (ks. tästä Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG­Vertrag, Baden-Baden, 1998, s. 53).
As regards the precise conditions governing recourse to that discretion, Declaration No 10 of the Council and of the Commission made at the time of the adoption of Directive 96/71 clarified the concept of public policy in stating that ’the expression “public policy provisions” should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest’.
Tähän valtuutukseen turvautumisen täsmällisten edellytysten osalta yleisen järjestyksen käsitettä on täsmennetty direktiivin 96/71 yhteydessä annetussa neuvoston ja komission lausumassa 10 siten, että yleiseen järjestykseen liittyvien säännösten olisi muun muassa ”katsottava kattavan pakottavat säännökset, joista ei voi poiketa ja jotka luonteensa ja tavoitteensa vuoksi vastaavat julkista etua koskeviin pakottaviin vaatimuksiin”.
On the basis of the foregoing considerations, I take the view that it is not open to Member States to require service providers established in other Member States to comply with all binding provisions of their employment law. 25In the interests of the broadest possible implementation of the principle of the freedom to provide services the Commission must be supported in its view that the declaration covers only such terms and conditions of employment prescribed by law as are indispensable for the national legal order
Luxemburgin hallituksen esittämien toteamusten vastaisesti se, ettei lausumaa 10 ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ei vähennä lausuman oikeudellista merkitystä, etenkin kun Luxemburgin hallituksen on myönnettävä, että se on neuvostossa edustettuna olevan jäsenvaltion perustuslaissa säädettynä edustajana saanut tiedon tulkintaa koskevasta lausumasta, jonka kyseinen toimielin on antanut lainsäädäntömenettelyn yhteydessä. 24Lausuma 10 voidaan täten ottaa huomioon tulkintaohjeena.
In my view, there is no reason not to interpret Article 3(10) of Directive 96/71 in the light of that declaration.
Nähdäkseni ei ole mitään syytä olla tulkitsematta direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohtaa tämän lausuman perusteella.
As regards the admissibility of using a declaration recorded in the minutes of the Council for the purposes of interpreting secondary law, the Court has held that possibility to be excluded only in such cases where no reference is made to the content of the declaration in the wording of the provision in question and thus it has no legal significance.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut mahdollisuudesta ottaa istuntopöytäkirjoihin sisältyvät neuvoston lausumat huomioon johdetun oikeuden tulkinnassa, että ainoas -taan silloin tämä ei tule kyseeseen, kun lausuman sisältö ei käy millään tavoin ilmi kyseisen oikeussäännön sanamuodosta, jolloin sillä ei ole oikeudellista merkitystä. 23Tästä on todettava, ettei lausuma 10 ole
23 In that context it must be observed that Declaration No 10 does not conflict with the concept of public policy; rather it contributes to determining the content of the derogation.
25Palvelujen tarjoamisen vapauden mahdollisimman tehokkaan toteutumisen varmistamiseksi on yhdyttävä komission näkemykseen siitä, että tällaiset säännökset voivat koskea ainoastaan sellaisia lakisääteisiä työehtoja ja -oloja, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä jäsenvaltioiden ristiriidassa yleisen järjestyksen käsitteen kanssa, vaan pikemminkin edesauttaa poikkeuslausekkeen sisällön määrittämisessä.
In referring to ’imperative requirements of the public interest’ the declaration is in conformity with the caselaw developed by the Court on the inherent limits on the fundamental freedoms which are also applicable to cases of transnational posting of workers. Contrary to the argument advanced by the Luxembourg
Lausumassa viitataan ”julkista etua koskeviin pakottaviin vaatimuksiin”, joten se vastaa myös yhteisöjen tuomioistuimen kehittämää oikeuskäytäntöä, joka koskee perusvapauksiin erottamattomasti liittyviä rajoituksia ja jota sovelletaan myös tapauksiin, joissa työntekijöitä lähetetään työhön toiseen jäsenval-
24 — A refusal to accept the statement contained in Declaration No 10, emanating as it does from the Council in its institutional capacity and thus additionally from the Luxembourg Government, would be contrary to the legal principle ’venire contra factum proprium nemini licet’, according to which a person is estopped from arguing contrary to his own conduct.
24 – Se, että Luxemburgin hallitus esittää vastaväitteitä lausumaan 10 sisältyvistä toteamuksista, vaikka neuvosto toimieli -menä ja siten mm. myös Luxemburgin hallitus on antanut sen, on ristiriidassa ”venire contra factum proprium nemini licet” -oikeusperiaatteen kanssa, sillä kyseessä olevan periaatteen mukaan kukaan ei saa toimia oman aiemman menettelynsä vastaisesti.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 of the Member States.
JULKISASIAMIES TRSTENJAKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-319/06 oikeusjärjestyksen kannalta.
26 It must be examined in more detail whether the contested provisions meet that requirement.
26Sitä, täyttävätkö kiistanalaiset säännökset tämän vaatimuksen, on syytä tutkia tarkemmin.
document established pursuant to Directive 91/533 provided for in point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission must be supported in its submission that, in principle, the host State is not responsible for monitoring compliance with the provisions of Directive 91/533.
asiakirjaa koskevaan vaatimukseen, on hyväksyttävä komission väite, jonka mukaan direktiivin 91/533 säännösten noudattamisen valvonta ei lähtökohtaisesti kuulu vastaanottavalle jäsenvaltiolle.
The provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
20.12.2002 annetun lain 1 §:n 1 momentin 1, 2, 8 ja 11 kohdan säännökset
— Requirement of a written contract of employment or corresponding document established pursuant to Directive 91/533
– Kirjallista työsopimusta tai direktiivin 91/533 mukaista asiakirjaa koskeva vaatimus
Directive 91/533 serves to harmonise those provisions on the form of employment relationships which some Member States have adopted, having regard to the increase in the number of types of employment relationship, with a view to protecting employees against possible infringements of their rights and to create greater transparency in respect of employment relationships.
Direktiivillä 91/533 yhdenmukaistetaan työsuhteiden muotoa koskevia säännöksiä, joita jotkin jäsenvaltiot ovat työsuhteiden muotojen lisääntymisen johdosta antaneet parantaakseen palkattujen työntekijöiden suojaa oikeuksien loukkauksia vastaan ja lisätäkseen työsuhteiden avoimuutta. 27Näihin
An employer discharges its obligation of proof where it issues documents containing the
Työnantaja täyttää näyttövelvollisuutensa, jos se laatii tarvittavat tiedot sisältävät asiakirjat
None the less, the author takes the view that the concept of public policy in Article 3(10) of Directive 96/71 must be narrowly construed on the basis of the Court’s caselaw on Article 46(1) EC.
Tekijä kuitenkin katsoo, että direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohtaan sisältyvää yleisen järjestyksen käsitettä on yhteisöjen tuomioistuimen EY 46 artiklan 1 kohtaa koskevan oikeuskäytännön mukaisesti tulkittava suppeasti.
Accordingly, the terms and conditions of employment of the host State may be extended only on condition that ’a real and sufficiently serious risk to fundamental social interests exists’. Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, cited in footnote 10, p.
Vastaanottavan jäsenvaltion työehtojen ja -olojen laajentaminen on siten mahdollista ainoastaan sillä edellytyksellä, että ”kyse on yhteiskunnan perustavanlaatuista etua uhkaavasta todellisesta ja riittävän vakavasta vaarasta”. Edellä alaviitteessä 10 mainittu Däubler, W., ”Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht”, s.
615, points out that by no means does every term of a collective agreement applicable to domestic undertakings extend to service providers from other Member States.
615, huomauttaa, ettei kaikkia kotimaisiin yrityksiin sovellettavia työehtosopimuksissa määrättyjä työehtoja suinkaan sovelleta toisiin jäsenvaltoihin sijoittautuneisiin palveluntarjoajiin.
Rather, in his view, the Directive is concerned with minimum wages and minimum holiday entitlements, such that, for example, the higher rates of pay for skilled workers, customary wage supplements, occupational pensions, etc. are irrelevant.
Näihin palveluntarjoajiin sovelletaan hänen mukaansa lähinnä vähimmäispalkkaa ja -lomaa, joten esimerkiksi asiantuntijatehtävissä työskentelevän henkilön korkeammilla palkoilla, tavanomaisilla lisillä tai työeläkejärjestelmällä ei ole merkitystä.
From those observations it may be concluded that although Directive 96/71 establishes a core set of provisions concerning minimum standards of protection, at the same time, however, it seeks as far as possible to avoid public policy restrictions on the freedom to provide services.
Tästä voidaan päätellä, että direktiivissä 96/71 vahvistetaan keskeiset vähimmäissuojasäännökset, mutta sillä pyritään samanaikaisesti välttämään mahdollisuuksien mukaan palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittaminen yleiseen järjestykseen liittyvien näkökohtien perusteella.
27 — Directive 91/533 aims also to implement point 9 of the Community Charter of Fundamental Social Rights for Workers, according to which the conditions of employment of every worker of the European Community must be stipulated in laws, a collective agreement or a contract of employment, according to arrangements applying in each country.
27 – Direktiivillä 91/533 pannaan samalla täytäntöön työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 9 kohta, jonka mukaan Euroopan yhteisön jokaisen palkatun työntekijän työehdot on määriteltävä laissa, kollektiivisopimuksessa tai työsopimuksessa kunkin maan soveltaman käytännön mukaisesti.
COMMISSION v LUXEMBOURG necessary information and gives them to the employee before the latter departs.
KOMISSIO v. LUXEMBURG ja luovuttaa ne työntekijälle ennen hänen lähtöään.
28 effected has already made use of its monitoring powers, having regard to the harmonisation pursued by Directive 91/533, it follows that no scope exists for any host State competence in that regard.
28 jäsenvaltio on jo käyttänyt valvontavaltaansa, vastaanottava jäsenvaltio ei voi käyttää mahdollista toimivaltaansa direktiiviin 91/533 liittyvän yhdenmukaistamisen vuoksi.
No such competence can be derived from Directive 91/533.
Tällaista toimivaltaa ei voida johtaa myöskään direktiivistä 91/533.
Neither, can it be justified by reason of the fact that Luxembourg categorises observance of the abovementioned obligations on the provision of information as rules protecting public policy objectives.
Sitä ei voida perustella myöskään sillä, että Luxemburg katsoo edellä mainittujen tiedottamisvelvollisuuksien noudattamisessa olevan kyse yleisen järjestyksen suojelua koskevista säännöksistä.
Such a requirement, as provided for by point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, cannot be included within the core Community terms and conditions of employment established by Article 3(1) of Directive 96/71.
Tällaisen vaatimuksen, sellaisena kuin siitä säädetään 20.12.2002 annetun lain 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa, ei voida katsoa kuuluvan direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettuihin yhteisön keskeisiin työehtoihin ja -oloihin.
The legislative decision not to include the obligations to supply information required by Directive 91/533 in the list established by Article 3(1) of Directive 96/71 must be respected. 29
Lainsäätäjän päätöstä olla sisällyttämättä direktiivin 91/533 mukaisia tiedottamisvelvollisuuksia direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdan luetteloon on kunnioitettava. 29
According to the final recital in the preamble to the directive ’Member States are to adopt the laws, regulations and legislative provisions necessary to comply with this Directive or are to ensure that both sides of industry set up the necessary provisions by agreement, with Member States being obliged to take the necessary steps enabling them at all times to guarantee the results imposed by this Directive’.
Direktiivin 91/533 johdantoosan viimeisen perustelukappaleen nojalla ”jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset tai varmistettava, että työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksia vaadittujen määräysten soveltamisesta; jäsenvaltioiden velvollisuutena on toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, jotta tässä direktiivissä säädetty lopputulos voidaan taata kaikissa tapauksissa”.
As follows from that wording itself, the obligation of transposition incumbent on the Member States exceeds mere legislative activity and encompasses the implementation of those provisions, including monitoring of compliance.
Kuten jo sanamuodosta ilmenee, jäsenvaltioiden täytäntöönpanovelvollisuus käsittää pelkän lainsäädäntötoiminnan lisäksi näiden säännösten toteuttamisen, niiden noudattamisen valvonta mukaan lukien.
The same obligation is incumbent on Member States in the event of workers being posted and, in that regard, in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533, measures must be taken to ensure that employees receive additional information in advance of their posting concerning the conditions thereof.
Sama velvollisuus koskee asianomaista jäsenvaltiota tapauksissa, joissa työntekijöitä lähetetään työhön toiseen jäsenvaltioon, jolloin on direktiivin 91/533 4 artiklan 1 kohdan nojalla varmistettava, että työntekijä saa ennen lähtöään lisätietoja lähettämisensä ehdoista.
If the State from which the posting is
Jos lähettävä
Finally, the observations of the Luxembourg Government concerning the legislative procedure leading to the adoption of Directive 2006/123 must be rejected as irrelevant as regards examination of this complaint.
Luxemburgin hallituksen toteamukset lainsäädäntömenettelystä, joka johti direktiivin 2006/123 hyväksymiseen, on hylättävä merkityksettöminä tämän väitteen tutkimisen kannalta.
The Luxembourg Law of 20 December 2002 at issue is connected neither in terms of content nor time with Directive 2006/123.
Kiistanalaisella 20.12.2002 annetulla Luxemburgin lailla ei nimittäin ole asiallista tai ajallista yhteyttä direktiiviin 2006/123.
Rather, it is solely concerned with the transposition of Directive 96/71.
Sillä pikemminkin yksinomaan pannaan täytäntöön direktiivi 96/71.
28 — Under Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533, an employer is obliged to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship not later than two months after the commencement of employment.
28 – Direktiivin 91/533 2 artiklan 1 kohdan nojalla, luettuna yhdessä 3 artiklan 1 kohdan kanssa, työnantaja on velvollinen antamaan palkatun työntekijän tietoon työsopimuksen tai työsuhteen olennaiset kohdat viimeistään kahden kuukauden kuluessa työsuhteen alkamisesta.
Article 2(2) sets out the minimum requirements concerning the information to be supplied.
Tiedottamisvelvollisuuden vähimmäissisältö määritetään direktiivin 91/533 2 artiklan 2 kohdassa.
In addition, under Article 4(1) of Directive 91/533, in the case of employees who are required to work in a country or countries other than the Member State whose law and/or practice governs the contract or employment relationship, the written proof must include information on (i) the duration of the employment abroad, (ii) the currency to be used for the payment of remuneration, (iii) where appropriate, the benefits in cash or in kind attendant on the employment abroad and, where appropriate, the conditions governing the employee’s repatriation; in these cases, too, such information on the currency to be used for the payment of remuneration and the benefits attendant on the employment abroad may be given in the form of a reference to the laws, regulations and administrative or statutory provisions or collective agreements.
Tämän lisäksi direktiivin 91/533 4 artiklan 1 kohdan nojalla työntekijän, joka työskentelee yhdessä tai useammassa maassa sen jäsenvaltion ulkopuolella, jonka lait ja/tai käytäntö säätelevät työsopimusta tai työsuhdetta, hallussa olevien asiakirjojen on sisällettävä tiedot i) ulkomailla työskentelyn kestosta, ii) palkanmaksussa käytettävästä valuutasta, iii) tarvittaessa ulkomailla saatavista rahallisista eduista tai luontaiseduista ja tarvittaessa työntekijän kotiuttamista säätelevistä ehdoista, jolloin myös näissä tapauksissa tiedot palkanmaksussa käytettävästä valuutasta ja ulkomailla saatavista eduista voidaan antaa viittaamalla kyseisiä kohtia sääteleviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin tai lakisääteisiin säännöksiin taikka kollektiivisopimuksiin.
Those documents must reach the employee’s possession before his departure.
Näiden asiakirjojen on oltava työntekijän hallussa ennen hänen lähtöään.
On this issue, see Fuchs, M. and Marhold, F., Europäisches Arbeitsrecht, cited in footnote 16, p. 79 et seq.
Ks. tästä edellä alaviitteessä 16 mainitut Fuchs, M. ja Marhold, F., Europäisches Arbeits­recht, s.
— Automatic adjustment of pay in accordance with developments in the cost of living
– Palkkauksen automaattinen mukauttaminen elinkustannusten kehityksen mukaan tuomioistuimet tulkitsevat tätä säännöstä.
It contends that such automatic adjustment is implicitly covered by Article 3(1) of Directive 96/71.
3020.12.2002 annetun lain 1 §:n 1 momentin
30 However, the wording of point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is neither ambiguous nor does it allow for an interpretation which is contrary to Community law.
2 kohdan sanamuoto ei kuitenkaan ole epäselvä eikä myöskään mahdollista yhteisön oikeuden vastaista tulkintaa.