natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Luxembourg employment authorities having stated that they could not issue a 'certificate concerning the periods to be taken into account for the grant of unemployment benefits' (Form E 301) on account of Mrs Ruhr"s Polish nationality, the Bundesanstalt für Arbeit refused her application on the ground that she did not satisfy the qualifying conditions for acquisition of entitlement to benefits.
Sozialgericht Trier on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 17.5.2000 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
Mrs Ruhr, who is of Polish nationality, is married to a German national.
Ruhr toimi Luxemburgissa kotiapulaisena 1.7.1998-22.12.1999.
She has lived in Germany since April 1998.
Hän ilmoittautui työnhakijaksi tammikuussa 2000 Arbeitsamt Trieriin (Trierin työvoimavirasto) ja haki työttömyyskorvausta.
From 1 July 1998 to 22 December 1999, she worked as a domestic employee in Luxembourg. In January 2000 she registered as a person seeking work at the Arbeitsamt (Labour Office) Trier and applied for unemployment benefit.
Koska Luxemburgin työvoimaviranomainen oli ilmoittanut, ettei se voinut antaa "todistusta työttömyysetuuksien myöntämisessä huomioon otettavista kausista" (lomake E 301) sen vuoksi,
Following the rejection of her claim, Mrs Ruhr contested the decision of the Bundesanstalt für Arbeit before the Sozialgericht Trier, pointing out that she was not entitled to unemployment benefit in Luxembourg — even though she had pursued an activity there which was subject to compulsory insurance and had done so for more than a year — on the ground that she was not resident there. Nor could she relv on the
Nämä kysymykset on esitetty Ruhrin ja Bundesanstalt für Arbeitin (liittovaltion työvoimaviranomainen) välisessä asiassa, joka koskee työttömyyskorvauksia koskevan hakemuksen hylkäämistä.
Member States.
liikkuvuutta koskevaa, EY 39 artiklassa taattua oikeutta.
There is. on the other hand, no nationality requirement for application of the regulation to the family members or survivors of workers who are themselves Community nationals (Cabanis-Issane, paragraph 21).
Se totesi lisäksi, ettei Ruhrin hyväksi voitu soveltaa kausityöntekijöitä koskevaa poikkeusta eikä sen vuoksi, että hän oli kolmannen maan kansalainen, yhteisön oikeuden säännöksiä.
relevant provisions of Regulation No 1408/71 in Germany on account of her nationality and because of the judgment in Case 40/76 Kermaschek.
Asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohdassa, jossa rajoitetaan asetuksen henkilöllistä soveltamisalaa, tarkoitetaan kahta selvästi toisistaan erotettavissa olevaa henkilöryhmää: toisaalta työntekijöitä ja toisaalta heidän perheenjäseniään ja jälkeensä jääneitä.
As well as being unfair, the decision of the Bundesanstalt für Arbeit prejudiced the right of Mrs Ruhr's husband to move freely within the Community, in so far as, in order to presene the claimant's rights to benefits, he could not remain resident in Germany but was forced to transfer his residence to another Member State.
Jotta asetusta sovellettaisiin työntekijöihin, heidän on oltava jäsenvaltion kansalaisia, valtiottomia henkilöitä tai pakolaisia, jotka asuvat jäsenvaltion alueella; sitä vastoin ei ole säädetty mitään kansalaisuutta koskevaa vaatimusta asetuksen soveltamiseksi sellaisten työntekijöiden, jotka ovat yhteisön kansalaisia, perheenjäseniin tai jälkeen jääneisiin (em. asia Cabanis-Issarte, tuomion 21 kohta).
Since Mrs Ruhr is of Polish nationality, there is no doubt that she does not belong to the first of the two categories of persons referred to in Article 2(1) of Regulation No 1408/71.
Sen vuoksi, että Ruhr on kansalaisuudeltaan puolalainen, ei ole epäilystäkään siitä, että hän ei kuulu ensimmäiseen asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista kahdesta henkilöryhmästä.
As the spouse of a national of a Member State, she might fall within the second of those categories if it were established that her husband was a worker as defined by Regulation No 1408/71.
Hän voisi kuulua toiseen näistä henkilöryhmistä jäsenvaltion kansalaisen puolisona, jos voidaan näyttää toteen, että hänen miehensä vastaa asetuksen N:o 1408/71 tarkoitetun työntekijän määritelmää.
Although it concurred with the arguments of the claimant in the main proceedings, the Sozialgericht Trier decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Oikaisuvaatimuksensa tultua hylätyksi Ruhr nosti Bundesanstalt für Arbeitin päätöksestä kanteen Sozialgericht Trierissä ja esitti, että vaikka hän oli harjoittanut yli vuoden ajan pakollisen vakuutuksen piiriin kuuluvaa toimintaa Luxemburgissa, hän ei voinut saada sieltä työttömyyskorvausta, koska hän ei asunut siellä.
However, it is clear from the judgment in Kermaschek that, even if the Cabanis-Issane judgment is taken into account, a member of the family of a worker cannot avail himself, in his capacity as such, of Articles 67 to 71a of Regulation No 1408/71. in particular the special provisions laid down for frontier workers in Article 71(1 )(a)(ii). which designate the Member State of residence as the competent State for the purpose of paying unemployment benefit.
Hän valitti sitä, ettei hän myöskään voinut vedota Saksassa asetuksen N:o 1408/71 asiaa koskeviin säännöksiin kansalaisuutensa vuoksi, ja tämä johtui asiassa 40/76, Kermaschek, 23.11.1976 annetusta tuomiosta. Sen lisäksi, että Bundesanstalt für Arbeitin päätös oli kohtuuton, sillä loukattiin Ruhrin mielestä hänen miehensä oikeutta liikkua vapaasti yhteisössä, koska turvatakseen pääasian kantajan oikeudet etuuksiin hänen miehensä ei voisi pitää kotipaikkaansa Saksassa, vaan hänen olisi siirrettävä asuinpaikkansa toiseen jäsenvaltioon.
By its question, the national court is essentially asking the Court whether the interpretation given by the latter in Kermaschek continues to hold good in relation to Article 2(1 ) of Regulation No 1408/71, in conjunction with Articles 67 to 71a thereof, even though that interpretation could obstruct the exercise by a national of the right to freedom of movement for workers laid down by Article 39 EC.
Sozialgericht Trier oli kantajan kanssa samaa mieltä tämän väitteiden osalta ja päätti lykätä asian käsittelyä esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
Neither the points made in the order for reference nor the observations lodged before the Court can undermine that conclusion.
Edellä mainitusta asiasta Kermaschek kuitenkin seuraa, siitäkin huolimatta, että otetaan huomioon edellä mainitussa asiassa Cabanis-Issarte annettu tuomio, että työntekijän perheenjäsen ei voi vedota tässä ominaisuudessaan asetuksen N:o 1408/71 67-71 a artiklaan eikä erityisesti rajatyöntekijöitä koskeviin 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan säännöksiin, joissa vahvistetaan asuinvaltio työttömyysetuuksien myöntämisessä toimivaltaiseksi valtioksi.
Findings of the Court
Ennakkoratkaisukysymys
Article 2(1) of Regulation No 1408/71. which defines the persons covered by the regulation, refers to two clearly distinct categories of persons: workers, on the one hand, and members of their families and their survivors, on the other.
Ennakkoratkaisupyynnössä esitetyt seikat ja yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset eivät ole omiaan kyseenalaistamaan tätä päätelmää.
As to the question whether the restrictions on the persons to whom Regulation No 1408/71 applies as regards members of a worker's family are liable to prejudice the right of the worker himself to move freely within the Community, it is obvious that that question bears no relation to the facts of the main action.
Mitä tulee kysymykseen, ovatko asetuksen N:o 1408/71 henkilöllistä sovellettavuutta koskevat rajat työntekijän perheenjäseniin nähden omiaan loukkaamaan työntekijän itsensä oikeutta liikkua vapaasti yhteisössä, on aivan ilmeistä, ettei tällä kysymyksellä ole mitään
'The interpretation given by the Court of Justice in Case 40/76 Kermaschek continues to hold good in relation to Article 2(1), in conjunction with Articles 67 to 71a, of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, in the version amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy kysymyksellään ennen kaikkea, onko yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Kermaschek antamassa tuomiossa omaksumaa tulkintaa sovellettava edelleen asetuksen N.o 1408/71 2 artiklan 1 kohtaan yhdessä asetuksen 67 71 a artiklan kanssa, vaikka tällaisen tulkinnan johdosta haitataan ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mukaan sitä, että jäsenvaltion kansalainen käyttää työntekijöiden vapaata
of 2 December 1996, as amended by Council Regulation (EC) No 307/1999 of 8 February 1999.'
tekemistä sen kanssa, mistä pääasiassa on todellisuudessa kyse.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 26 June 2001.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 26 päivänä kesäkuuta 2001.
Joined Cases C-49/98, C-50/98, C-52/98, C53/98, C-54/98, C-68/98, C-69/98, C-70/98 and C-71/98
Yhdistetyt asiat C-49/98, C-50/98, C-52/98, C-53/98, C-54/98, C-68/98, C-69/98, C-70/98 ja C-71/98 ν. Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der
25 October 2001
25 päivänä lokakuuta 2001 cS
Of the employers who are parties to the main proceedings, eight are established in Portugal and one in the United Kingdom. During 1997 they each posted workers to Germany to carry out construction work.
Ennakkoratkaisu Palvelujen tarjoamisen vapaus — Työntekijöiden lähettäminen tietyn sopimuksen toteuttamista varten tilapäisesti työhön toiseen jäsenvaltioon — Palkallinen loma ja lomaraha (viides jaosto) syystä BRTV-Baussa säädetään, että työntekijällä viitevuoden aikana olleita eri työsuhteita on käsiteltävä ikään kuin ne muodostaisivat yhden työsuhteen.
The fund requires that these employers contribute to the scheme to finance the holiday entitlement of construction workers. It relies, in this respect, on the VTV and Paragraph 1(1 ) and (3) of the AEntG.
Työntekijä voi tämän olettaman perusteella laskea yhteen ne lomaoikeudet, joita hänelle on viitevuoden aikana kertynyt eri työnantajien palveluksessa ollessaan, ja vaatia näiden oikeuksien kokonaismäärää senhetkiseltä työnantajaltaan riippumatta siitä, miten pitkään hän on ollut tämän työnantajan palveluksessa.
In order to prepare the collection of contributions due, as laid down by those provisions, it requests these employers to provide certain information set out in the VTV.
Arbeitsgericht Wiesbaden on esittänyt 10.2.1998, 16.2.1998 ja 17.2.1998 tekemillään päätöksillä ja 27.2.1998 tekemillään päätöksillä EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla neljä ennakkoratkaisukysymystä EY:n perustamissopimuksen 48 ja 59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 49 artikla), EY:n perustamissopimuksen 60 artiklan (josta on tullut EY 50 artikla) sekä palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/7 l/EY 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen luetelmakohdan b alakohdan tulkinnasta.
(C-49/98, C-70/9S and C-71/98) involve claims for a declaration of the non-existence of a legal relationship. The Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft (Paid leave fund for the construction industry, 'the fund') is the defendant in those actions.
Tavallisesti tämä järjestelmä merkitsisi raskasta taloudellista rasitusta viimeksi mainitulle työnantajalle, koska tämä joutuisi maksamaan työntekijälle lomakorvauksia myös muiden työnantajien palveluksessa kertyneistä lomapäivistä.
The applicants are employers established in a Member State other than the Federal Republic of Germany who posted workers to Germany, and who received demands from the fund to pay contributions and to provide information for the calculation of those contributions pursuant to the Verfahrenstarifvertrag (Collective Agreement on the social fund scheme, 'the VTV).
Lomarahasto on perustettu tämän epäkohdan poistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että taloudellinen rasitus jaetaan työnantajien kesken oikeudenmukaisesti.
Preliminary observations
Pääasian riita ja ennakkoratkaisukysymykset
The questions submitted by the national court concern the interpretation of Articles 59 and 60 of the Treaty on the freedom to provide services as well as the applicability of Article 48 of the Treaty on the free movement of workers.
Pääasiassa kantajina olevista työnantajista kahdeksan on sijoittautunut Portugaliin ja yksi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Kukin niistä on lähettänyt tilapäisesti työntekijöitä Saksaan rakennustöihin vuoden 1997 aikana.
In the construction industry workers change employers frequently.
Nämä kysymykset on esitetty yhdeksän oikeudenkäynnin yhteydessä, joissa on kaikissa kysymys rakennusalan työntekijöiden lomaoikeuksien rahoittamiseksi perustetuista lomarahastojärjestelmistä.
For that reason, the BRTV-Bau provides that the various employment relationships entered into by the worker during the reference year are to be treated as if they were a single employment relationship.
Näistä asioista kolmessa (C-49/98, C-70/98 ja C-71/98) on nostettu kanne, jossa vaaditaan toteamaan, ettei kysymyksessä ole lakiin perustuva suhde. Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft (rakennusalan loma- ja palkantasausrahasto; jäljempänä lomarahasto) on näissä asioissa vastaajana.
The ordinary consequence of that system would be to impose a heavy financial burden on the current employer because he is required to pay the worker holiday pay even for holiday acquired with other employers.
Kantajat ovat muuhun jäsenvaltioon kuin Saksan liittotasavaltaan sijoittautuneita työnantajia, jotka ovat lähettäneet Saksaan työntekijöitä, ja lomarahasto on vaatinut niitä suorittamaan maksuja ja antamaan Verfahrenstarifvertragissa (sosiaalirahastojärjestelmää koskeva työehtosopimus; jäljempänä VTV) määrättyjä tietoja näiden maksujen laskemiseksi.
The fund was established in order to overcome this drawback and to ensure an equitable distribution of the financial burden between the employers concerned.
Muut asiat (C-50/98, C-52/98-C-54/98, C-68/98 ja C-69/98) koskevat lomarahaston nostamia kanteita, joissa se vaatii velvoittamaan muuhun jäsenvaltioon kuin Saksan liittotasavaltaan sijoittautuneet työnantajat, jotka ovat lähettäneet työntekijöitä Saksaan, suorittamaan maksuja ja antamaan tietoja.
The Court has held that workers employed by a business established in one Member State who are temporarily sent to another Member State to provide services do not. in any way, seek access to the labour market in that second State if they return to their country of origin or residence after completion of their work (Case C-l 13/89 Rush Ponuguesa, paragraph 15. and C-43/93 Vander Eist, paragraph 21).
Lomarahasto vaatii, että näiden työnantajien on osallistuttava rakennusalan työntekijöiden lomaoikeuksien rahoittamista koskevaan maksujärjestelmään. Se vetoaa tämän osalta VTV:hen ja Arbeitnehmerentsendegesetzin (työntekijöiden lähettämisestä annettu laki; jäljempänä AEntG) 1 §:n 1 ja 3 momenttiin.
In return the employers are entitled, inter alia, to full or partial reimbursement of the benefits paid to workers in respect of holiday pay and additional holiday allowance.
Rakennusalalle on tunnusomaista, että työntekijät vaihtavat usein työnantajaa. Tästä
On this point it should be noted that the timelimit for implementing the directive, 16 December 1999, had not been reached at the time of the facts in the main proceedings. There is therefore no need to interpret the directive or to give a reply to the fourth question for the purposes of the main proceedings.
Arbeitsgericht Wiesbaden katsoi, että pääasioiden ratkaisu riippui yhteisön oikeuden tulkinnasta ja se päätti tämän perusteella lykätä niiden käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
The national court points out that the application of the rules in question in the main proceedings to providers of services established outside Germany has the effect of increasing their costs and administrative and economicburdens, which implies a restriction of the freedom to provide services.
Toisella ja kolmannella kysymyksellä pyritään selvittämään, aiheutuuko tämän säännöksen erityispiirteistä se, että sen soveltaminen tällaiseen yritykseen on ristiriidassa perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan kanssa.
In particular, it appears that the providers of services must comply with administrative formalities, including the duty to provide information to the fund.
Kansallisen tuomioistuimen esittämät ennakkoratkaisukysymykset koskevat perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan, jotka koskevat palvelujen tarjoamisen vapautta, tulkinnan lisäksi 48 artiklan, joka koskee työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, sovellettavuutta.
Such a restriction of the freedom to provide services is justifiable only if it is necessary in order to pursue, effectively and by appropriate means, an objective in the public interest.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut tämän osalta, että jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen palveluksessa olevat työntekijät, jotka on lähetetty tilapäisesti toiseen jäsenvaltioon palvelujen tarjoamista varten, eivät millään tavoin aio hakeutua tämän toisen jäsenvaltion työmarkkinoille, koska he tehtävänsä suoritettuaan palaavat maahan, josta he ovat lähtöisin tai jossa on heidän asuinpaikkansa (ks. asia Cl 13/89, Rush Portuguesa, tuomio 27.3.1990, 15 kohta ja asia C-43/93, Vander Eist, tuomio 9.8.1994, 21 kohta).
The second and third questions ask whether particular aspects of those rules render their extension to such a business incompatible with Articles 59 and 60 of the Treaty.
Näin ollen ei ole tarpeen tutkia kysymyksiä, jotka liittyvät tähän määräykseen.
In this respect, the national court points out that it appears from the explanatory memorandum of the AEntG that the declared aim of that law is to protect German businesses in the construction industry from the increasing pressure of competition in the European internal market, and thus from foreign providers of services. The national court adds that, from the start of discussions on the draft of that law, it had been pointed out on numerous occasions that such a law would, above all. combat the allegedly unfair practice of European businesses engaged in lowpay competition.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 59 artiklassa ei vaadita ainoastaan poistamaan kaikkea toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen palvelujen tarjoajan syrjintää kansalaisuuden perusteella, vaan siinä edellytetään myös kaikkien rajoitusten poistamista, vaikka niitä sovellettaisiin erotuksetta sekä kotimaisiin palvelujen tarjoajiin että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin palvelujen tarjoajiin, jos näillä rajoituksilla estetään toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen, siellä vastaavanlaisia palveluja lainmukaisesti tarjoavan henkilön toiminta, haitataan tätä toimintaa tai tehdään se vähemmän houkuttelevaksi (ks. erityisesti yhdistetyt asia C-369/96 ja C-376/96, Arblade ym., tuomio 23.11.1999, 33 kohta ja asia C-165/98, Mazzoleni ja ISA, tuomio 15.3.2001, 22 kohta).
Case 352/85 Bond van Adverteerders and Others, paragraph 34. and Case C-398/95 SETTG. paragraph 23).
Neljäs kysymys koskee direktiivin 96/7l/EY sovellettavuutta.
However, whilst the intention of the legislature, to be gathered from the political debates preceding the adoption of a law or from the statement of the grounds on which it was adopted, may be an indication of the aim of that law. it is not conclusive.
Tämän osalta on todettava, että kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa koskeva määräaika, joka oli vahvistettu päättyväksi 16.12.1999, ei ollut vielä päättynyt pääasioihin liittyvien tosiseikkojen tapahtumahetkellä.
It is, on the contrary, for the national court to check whether, viewed objectively, the rules in question in the main proceedings promote the protection of posted workers.
Tästä seuraa, että pääasioissa kysymyksessä olevia säännöksiä on tulkittava ainoastaan perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan valossa.
In this respect, it is necessary to check whether those rules confer a uenuine benefit on the
Kansallinen tuomioistuin pyrkii ensimmäisellä kysymyksellään selvittämään, onko perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan vastaista,
In particular, a Member State may not make the provision of services in its territory subject to compliance with all the conditions required for establishment and thereby deprive the provisions of the Treaty whose object is, precisely, to guarantee the freedom to provide services, of all practical effect (see Case C-76/90 Säger, paragraph 13, and Mazzoleni and ISA. cited above, paragraph 23).
Kansallinen tuomioistuin toteaa pääasiassa esillä olevan lainsäädännön osalta, että sen soveltamisesta Saksan ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen tarjoajiin aiheutuu niille korkeampia kuluja sekä hallinnollisia ja taloudellisia rasituksia, mikä tarkoittaa palvelujen tarjoamisen vapauden loukkaamista.
preclude three specific aspects of the rules at issue in the main proceedings.
Tämän osalta käy erityisesti ilmi, että kyseisten palvelujen tarjoajien on noudatettava hallinnollisia muodollisuuksia, joihin kuuluu myös velvollisuus antaa tietoja lomarahastolle.
workers concerned, which significantly adds to their social protection. In this context, the stated intention of the legislature may lead to a more careful assessment of the alleged benefits conferred on workers by the measures it has adopted.
Lainsäätäjän ilmaisema aikomus saattaa tässä asiayhteydessä johtaa niiden etujen yksityiskohtaisempaan arviointiin, joita on väitetty myönnetyn työntekijöille lainsäätäjän toteuttamilla toimilla.
In particular, it may be that under the German rules the worker is entitled to more holidays and a higher daily allowance than under the law of the Member State where his employer is established.
Tällainen palvelujen tarjoamisen vapauden loukkaaminen on perusteltavissa vain, jos se on tarpeen yleistä etua koskevan tavoitteen toteuttamiseksi tosiasiallisesti ja asianmukaisin keinoin.
First, by Question 2(a) the national court asks whether the German rules, which provide for 30 days worked, or 36 working days, of paid leave per year, are disproportionate having regard, first, to the fact that the public interest objective pursued is already safeguarded by Council Directive 93/104 FC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time and. second, that they provide for a longer period of paid leave than does the directive.
Erityisesti saattaa olla niin, että työntekijällä on Saksan lainsäädännön nojalla oikeus useampiin lomapäiviin ja korkeampaan korvaukseen päivää kohti kuin hänen työnantajansa sijoittautumisvaltion lainsäädännön perusteella.
It is for the national court to consider whether such potential benefits confer real additional protection on posted workers.
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää, aiheutuuko tällaisista mahdollisista eduista todellista lisäsuojaa lähetetyille työntekijöille.
Second, for the purposes of this assessment, the national court must ascertain whether workers posted to Germany to carry out a specific task do. in practice, leave their employer to work for a business established in Germany.
Toiseksi kansallisen tuomioistuimen on tätä arviota silmällä pitäen ratkaistava, onko käytännössä tavanomaista, että Saksaan tietyn hankkeen toteuttamista varten lähetetyt työntekijät vaihtavat työnantajaa siirtyäkseen Saksaan sijoittautuneen yrityksen palvelukseen.