natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Commission, the one-off charges for wholesale access also include discontinuance charges.
Televerkkopalveluja koskevat kertaluonteiset maksut sisältävät komission mukaan myös irtisanomiskulut.
The Commission notes that ‘[t]he discontinuance charge is payable for re-connecting an unbundled line to [the applicant’s] network and is imposed only on
Komissio muistuttaa, että ”irtisanomismaksu peritään eriytetyn johdon liittämisestä takaisin [kantajan] verkkoon ja se peritään vain televerkkopalvelutasolla toimivilta kilpailijoilta”, ja se lisää, että ”yhdessä
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION competitors at wholesale level’, and adds that ‘[t]he discontinuance charge and the charge for access provision are the only one-off wholesale charges which competitors must pay to [the applicant]’ (recital 151 to the contested decision).
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISSIO käyttövalmiiksi saattamisesta perittävän maksun kanssa se käsittää kaikki kilpailijoiden [kantajalle] suorittamat kertaluontoiset televerkkopalvelumaksut” (riidanalaisen päätöksen 151 perustelukappale).
On the basis of that calculation of monthly prices, the Commission finds that the spread between the applicant’s wholesale and retail prices was negative between 1998 and 2001 (recital 153 to the contested decision).
Komissio toteaa kuukausihintojen laskemisen perusteella, että televerkkopalvelumaksujen ja kantajan loppukäyttäjiltä perimien maksujen erotukset olivat vuosina 1998–2001 negatiivisia (riidanalaisen päätöksen 153 perustelukappale).
In view of that finding, it is not necessary, according to the Commission, ‘to determine whether this spread was sufficient to cover [the applicant’s] downstream costs for customer relations’ (recital 153 to the contested decision).
Tämän perusteella ei ole komission mukaan välttämätöntä ”selvittää, olivatko erotukset riittäviä kattamaan [kantajan] televerkkopalvelujen jälkeiset asiakassuhteista johtuvat kustannukset” (riidanalaisen päätöksen 153 perustelukappale).
By contrast, since the spread was positive from 2002 onwards, the Commission calculated ‘[the applicant’s] productspecific costs [for providing retail services], in order to assess whether this positive spread [was] sufficient [for the applicant] to cover [those] productspecific costs’ (recital 154 to the contested decision).
Koska erotus on sitä vastoin ollut positiivinen vuodesta 2002 lähtien, komissio on laskenut ”[loppukäyttäjille tarjottavien palvelujen tarjoamisesta kantajalle aiheutuvat] tuotekohtaiset kustannukset, jotta voitaisiin tutkia, o[li]ko positiivinen erotus riittävä kattamaan [nämä kantajalle] aiheutuvat tuotekohtaiset kustannukset” (riidanalaisen päätöksen 154 perustelukappale).
The Commission concludes that the margin squeeze in access to the local network still existed at the time of the adoption of the contested decision (recital 161 to the contested decision), since the applicant’s productspecific costs for providing retail services still exceeded the positive spread between retail and wholesale prices (recital 160 to the contested decision).
Komissio päättelee, että riidanalaisen päätöksen tekohetkellä hintaruuvi jatkui edelleen telealueverkon käyttöoikeuksien osalta (riidanalaisen päätöksen 161 perustelukappale), koska loppukäyttäjille tarjottavien palvelujen tarjoamisesta kantajalle aiheutuvat tuotekohtaiset kustannukset ylittivät edelleen loppukäyttäjiltä perittyjen maksujen ja televerkkopalvelumaksujen välisen positiivisen erotuksen (riidanalaisen päätöksen 160 perustelukappale).
Lawfulness of the method used by the Commission
Komission käyttämän menetelmän lainmukaisuus
— Preliminary observations
– Alustavat huomautukset
It must be noted that the applicant puts forward three complaints concerning the method used to calculate the margin squeeze.
On palautettava mieliin, että kantaja esittää kolme väitettä hintaruuvin laskemiseksi käytetystä menetelmästä.
First of all, the applicant submits that,
Ensinnäkin kantaja väittää, että loppukäyttäjiltä perittävien
Second, the applicant criticises the method used by the Commission to demonstrate the existence of a margin squeeze based on the proposition that the applicant’s competitors would have an interest in entirely replicating its customer pattern.
Toiseksi kantaja kritisoi menetelmää, jota komissio on käyttänyt osoittaakseen hintaruuvin siitä olettamasta lähtien, että kantajan kilpailijoilla olisi intressi jäljitellä täysin sen asiakaskunnan rakennetta.
Third, the method used is defective because the Commission inflates the prices of wholesale access by taking discontinuance charges into account in the calculation of those prices.
Käytetty menetelmä on kolmanneksi kantajan mukaan virheellinen, koska komissio paisuttelee televerkkopalvelujen hintoja ottamalla niiden laskemisessa huomioon irtisanomiskulut.
The various arguments put forward in relation to the first two complaints all relate to one or other of the two essential features of the method used by the Commission.
Kaikki kahden ensimmäisen väitteen yhteydessä esitetyt eri argumentit liittyvät komission käyttämän menetelmän jompaankumpaan keskeiseen piirteeseen.
The first concerns the margin squeeze calculation based on the charges and costs of a vertically integrated dominant undertaking, disregarding the particular situation of competitors on the market.
Ensimmäinen koskee hintaruuvin laskemista määräävässä asemassa olevan vertikaalisesti integroituneen yrityksen hintojen ja kustannusten perusteella ottamatta huomioon kilpailijoiden erityisasemaa markkinoilla.
The second concerns the taking into account of revenues from all access services, excluding revenues from other services which may be supplied via access to a fixed network.
Toinen koskee kaikista käyttöoikeuspalveluista saatujen tulojen huomioon ottamista niin, että suljetaan pois tulot, jotka saadaan muista palveluista, joita voidaan tarjota kiinteän verkon käyttöoikeuksien avulla.
— The alleged unlawfulness of the method of calculating the margin squeeze on the basis of the charges and costs of a vertically integrated dominant undertaking, disregarding the particular situation of competitors on the market
– Sellaisen hintaruuvin laskentamenetelmän väitetty lainvastaisuus, joka perustuu määräävässä asemassa olevan vertikaalisesti integroituneen yrityksen hintoihin ja kustannuksiin ottamatta huomioon kilpailijoiden erityisasemaa markkinoilla
It must be observed first of all that the Commission considered in the contested decision whether the pricing practices of the dominant undertaking could have the effect of removing from the market an economic operator that was just as efficient as the dominant undertaking.
Aluksi on palautettava mieliin, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä tutkinut, voiko määräävässä asemassa olevan yrityksen hinnoittelukäytäntö syrjäyttää markkinoilta taloudellisen toimijan, joka on yhtä kilpailukykyinen kuin määräävässä asemassa oleva yritys.
The Commission therefore relied exclusively on the applicant’s charges and costs, instead of on the particular situation of the applicant’s actual or potential competitors, in order to assess whether the applicant’s pricing practices were abusive.
Komissio on tukeutunut siten yksinomaan kantajan tariffeihin ja kustannuksiin eikä kantajan todellisten tai mahdollisten kilpailijoiden erityistilanteeseen arvioidakseen, oliko kantajan hinnoittelukäytäntö katsottava väärinkäytöksi.
According to the Commission, ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107 to the contested decision).
Komission mukaan ”[hintaruuvi] on oletettavissa, jos määräävässä markkinaasemassa olevan yrityksen loppukäyttäjiltä perimien maksujen ja vastaavista palveluista kilpailijoilta perimien televerkon käyttöoikeusmaksujen erotus on joko negatiivinen tai riittämätön kattamaan määräävässä markkinaasemassa olevalle operaattorille sen omien loppukäyttäjäpalvelujen tuottamisesta tuotantoketjun loppupäässä aiheutuvat tuotekohtaiset kustannukset” (riidanalaisen päätöksen 107 perustelukappale).
In the present case, the margin squeeze is said to be abusive because the applicant itself ‘would have been unable to offer its own retail services without incurring a loss if … it had had to pay the wholesale access price as an internal transfer price for its own retail operations’ (recital 140 to the contested decision).
Nyt esillä olevassa asiassa kyseessä on hintaruuvi, koska kantaja itse ”ei – – olisi kyennyt – – tarjoamaan tappioitta omia palvelujaan loppukäyttäjille, jos se joutuisi omien loppukäyttäjiensä palvelujen tuottamiseksi sisäisenä siirtohintana itse maksamaan televerkkopalvelujen käyttöoikeusmaksun” (riidanalaisen päätöksen 140 perustelukappale).
In those circumstances, ‘competitors [who] are just as efficient’ as the applicant cannot ‘offer retail access services at a competitive price unless they find additional efficiency gains’ (recital 141 to the contested decision; see also recital 108 to the contested decision).
Tällöin kilpailijat, ”jotka toimivat yhtä tehokkaasti” kuin kantaja, voivat ”tarjota loppukäyttäjille käyttöoikeuspalveluja kilpailukykyiseen hintaan vain, jos ne voivat saada aikaan vielä ylimääräistä tehokkuusetua” (riidanalaisen päätöksen 141 perustelukappale; ks. myös riidanalaisen päätöksen 108 perustelukappale).
Next, it must be noted that, although the Community judicature has not yet explicitly ruled on the method to be applied in determining the existence of a margin squeeze, it nevertheless follows clearly from the caselaw that the abusive nature of a dominant undertaking’s pricing practices is determined in principle on the basis of its own
Tämän jälkeen on todettava, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin ei vielä tähän mennessä olekaan lausunut nimenomaisesti hintaruuvin määrittämiseksi sovellettavasta menetelmästä, oikeuskäytännöstä ilmenee kuitenkin selvästi, että määräävässä asemassa olevan yrityksen väärinkäytöksi katsottava hinnoittelukäytäntö määritetään
The approach suggested by Advocate General Lenz, according to which it was ‘necessary to analyse the cost structure of all three oligopolists [namely AKZO and its two competitors], so that a reliable picture [could] be obtained of the price level that was in fact economically justified’ (point 34 of his Opinion), was not therefore followed by the Court.
Yhteisöjen tuomioistuin ei siis hyväksynyt julkisasiamies Lenzin ehdottamaa lähestymistapaa, jonka mukaan oli ”välttämätöntä analysoida jokaisen tarjousmonopolin omaavan kolmen yrityksen (eli AKZOn ja sen kahden kilpailijan) kustannusrakennetta niin, että voidaan saada tarkka kuva taloudelliselta kannalta tehokkaasti perustellusta hintatasosta” (ratkaisuehdotuksen 34 kohta).
Finally, in its Decision 88/518/EEC of 18 July 1988 relating to a proceeding under Article [82 EC] (Case No IV/30.178 Napier Brown — British Sugar) (OJ 1988 L 284, p.
Lopuksi komissio on myös [EY 82] artiklan soveltamisesta 18.7.1988 tekemässään päätöksessä 88/518/ETY (IV/30.178 – Napier Brown – British Sugar) (EYVL L 284, s.
41; ‘the Napier Brown/British Sugar decision’), the Commission also took the view that a margin squeeze should be calculated on the basis of the charges and costs of the vertically integrated dominant operator (recital 66).
41; jäljempänä asiassa Napier Brown / British Sugar tehty päätös) katsonut, että hintaruuvi on laskettava määräävässä asemassa olevan vertikaalisesti integroituneen operaattorin maksujen ja kustannusten perusteella (66 perustelukappale).
It finds in that decision that ‘[t]he maintaining, by a dominant company, which is dominant in the markets for both a raw material and a corresponding derived product, of a margin between the price which it charges for a raw material to the companies which compete with the
Se toteaa siinä, että ”se, että määräävässä asemassa oleva yritys, joka on määräävässä asemassa sekä raaka-ainemarkkinoilla että lopputuotemarkkinoilla, soveltaa [yhtäältä] sen hinnan, jonka se laskuttaa sen kanssa lopputuotemarkkinoilla kilpailevilta yrityksiltä
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION dominant company in the production of the derived product [on the one hand] and the price which it charges for the derived product [on the other], which is insufficient to reflect that dominant company’s own costs of transformation (in this case the margin maintained by British Sugar between its industrial and retail sugar prices compared to its own repackaging costs) with the result that competition in the derived product is restricted, is an abuse of dominant position’ (recital 66).
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISSIO raaka-aineista, ja [toisaalta] sen hinnan, jonka se laskuttaa lopputuotteesta, välillä liian pientä marginaalia, jotta se voisi kuvastaa määräävässä asemassa olevan yrityksen omia jalostuskustannuksia (nyt esillä olevassa asiassa British Sugarin soveltama marginaali sen teollisen sokerin ja vähittäismyyntisokerin välillä suhteessa sen omiin jalostuskustannuksiin), sillä tuloksella, että kilpailu lopputuotteesta rajoittuu, muodostaa määräävän aseman väärinkäytön” (66 perustelukappale).
It must be added that any other approach could be contrary to the general principle of legal certainty.
On lisättävä, että kaikenlainen muu lähestymistapa voisi johtaa oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen.
If the lawfulness of the pricing practices of a dominant undertaking depended on the particular situation of competing undertakings, particularly their cost structure — information which is generally not known to the dominant undertaking — the latter would not be in a position to assess the lawfulness of its own activities.
Jos määräävässä asemassa olevan yrityksen hinnoittelukäytännön lainmukaisuus riippuisi kilpailevien yritysten erityistilanteesta, erityisesti niiden kustannusrakenteesta, joka muodostuu tiedoista, jotka eivät yleensä ole määräävässä asemassa olevan yrityksen tiedossa, viimeksi mainittu ei voisi arvioida edes sen oman menettelyn lainmukaisuutta.
The Commission was therefore correct to analyse the abusive nature of the applicant’s pricing practices solely on the basis of the applicant’s particular situation and therefore on the basis of the applicant’s charges and costs.
Komissio on siis perustellusti perustanut kantajan väärinkäytöksi katsottavaa hinnoittelukäytäntöä koskevan tarkastelunsa yksinomaan kantajan erityistilanteeseen ja näin ollen ottanut huomioon sen tariffit ja kustannukset.
Since it is necessary to consider whether the applicant itself, or an undertaking just as efficient as the applicant, would have been in a position to offer retail services otherwise than at a loss if it had first been obliged to pay wholesale access charges as an internal transfer price, the applicant’s argument that its competitors are not seeking to replicate its own customer pattern and can acquire additional revenue from innovative products which they alone supply on the market (as to which the applicant provides no details however) is ineffective.
Koska on tutkittava, olisiko kantaja itse taikka jokin toinen yhtä tehokas yritys voinut tarjota palvelujaan asiakkaille muutoin kuin tappiollisesti, jos se olisi ollut ennalta velvoitettu maksamaan televerkkopalvelumaksuja sisäisinä siirtomaksuina, kantajan väite siitä, että sen kilpailijat eivät yritä jäljitellä sen asiakaskunnan rakennetta ja että ne voivat saada lisätuloja vain markkinoilla itse tarjoamistaan uusista tuotteista, joita kantaja ei kuitenkaan yksilöi, on tehoton.
For the same reasons, the argument that competitors can exclude the possibility of (pre)selection cannot succeed.
Samoista syistä väite siitä, että kilpailijat voivat sulkea pois (esi)valintamahdollisuuden, ei voi menestyä.
— Complaint that the Commission took into account only revenues from all access services and excluded revenues from other services, particularly those from call services
– Väite siitä, että komissio on ottanut huomioon vain kaikista käyttöoikeuspalveluista saadut tulot ja että se on sulkenut pois muista palveluista, kuten puheluista, saadut tulot
First, it is necessary to consider whether, for the purposes of calculating the margin squeeze, the Commission was entitled to take into account only revenues from the applicant’s access services, and to exclude revenues from other services, such as call services.
Ensinnäkin on tutkittava, oliko komissiolla hintaruuvin laskemiseksi oikeus ottaa huomioon yksinomaan kantajan käyttöoikeuspalveluista saamat tulot ja sulkea pois muista palveluista, kuten puheluista, saadut tulot.
It must be borne in mind first of all that the Community legal framework in place since 1990 aims to create the conditions for effective competition in telecommunications markets.
Aluksi on palautettava mieliin, että vuodesta 1990 lähtien annetuilla yhteisön oikeussäännöillä on tarkoitus luoda tehokkaan kilpailun edellytykset televiestintämarkkinoilla.
Thus, Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to the implementation of full competition in telecommunications markets (OJ 1996 L 74, p.
Siten täydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13.3.1996 annetun komission direktiivin 96/19/EY (EYVL L 74, s.
13), which, as regards the tariff structure of incumbent operators, makes a distinction between the initial connection, the monthly rental, local calls, regional calls and long-distance calls, aims to effect tariff rebalancing between those different elements on the basis of actual costs, in order to ensure full competition in telecommunications markets.
13), jossa erotetaan perinteisten toimijoiden rakenteen osalta liitäntäkulut, kuukausivuokra, paikallispuhelut, alueelliset puhelut ja kaukopuhelut, tarkoituksena on tasapainottaa uudelleen tariffit todellisten kustannusten mukaisiksi täyden kilpailun mahdollistamiseksi televiestintämarkkinoilla.
The Member States were bound to phase out the restrictions on tariff rebalancing as soon as possible after the entry into force of Directive 96/19 and at the latest by 1 January 1998 (Commission v Spain, paragraph 32).
Jäsenvaltioiden piti poistaa tariffien tasapainottamisen esteet niin pian kuin mahdollista direktiivin 96/19 voimaantulosta lukien ja viimeistään 1.1.1998 (em. asiassa komissio v. Espanja annettu tuomio, 32 kohta).
As the Commission correctly observes in recital 120 to the contested decision, ‘[s]eparate consideration of access charges and call charges is in fact [therefore] required by the Community-law principle of tariff rebalancing’.
Kuten komissio perustellusti toteaa riidanalaisen päätöksen 120 perustelukappaleessa, ”käyttöoikeus- ja puhelumaksujen erillisestä tarkastelusta on määrätty jo yhteisön tariffinuudistusperiaatteissa”.
Next, it must be noted that, by decision No 223a of the BMPT, the applicant was obliged to offer its competitors fully unbundled access to the local loop with effect from June 1997.
Tämän jälkeen on palautettava mieliin, että kantaja on BMPT:n päätöksellä nro 223 velvoitettu kesäkuusta 1997 lähtien sallimaan kilpailijoilleen täysin eriytetty tilaajayhteyksien käyttöoikeus.
While it is true that, from the point of view of the end-user, access services and call services constitute a whole, the fact remains that, as far as the applicant’s competitors are concerned, the provision of call services to endusers via the applicant’s fixed network requires access to the local loop.
Vaikka myönnettäisiinkin, että tilaajan näkökannalta käyttöoikeuspalvelut ja puhelupalvelut muodostavat kokonaisuuden, kantajan kilpailijoiden kannalta puhelupalveluiden tarjoaminen tilaajille kantajan kiinteän verkon kautta edellyttää joka tapauksessa tilaajayhteyden käyttöoikeutta.
Equality of opportunity as between the incumbent operator and owner of the fixed network, such as the applicant, on the one hand, and its competitors, on the other, therefore means that prices for access services must be set at a level which places competitors on an equal footing with the incumbent operator as regards the provision of call services.
Yhtäältä kantajan kaltaisen kiinteän verkon omistavan perinteisen toimijan ja toisaalta sen kilpailijoiden yhdenvertaiset mahdollisuudet merkitsevät siis sitä, että käyttöoikeuspalvelujen hinnat vahvistetaan sellaiselle tasolle, että kilpailijat ovat yhdenvertaisessa asemassa perinteisen toimijan kanssa puhelupalvelujen tarjoamisessa.
Equality of opportunity is secured only if the incumbent operator sets its retail prices at a level which enables competitors — presumed to be just as efficient as the incumbent operator — to reflect all the wholesale costs in their retail prices.
Nämä yhdenvertaiset mahdollisuudet voidaan varmistaa vain, jos perinteinen toimija vahvistaa loppukäyttäjiltä perittävät maksunsa tasolle, jolla kilpailijat – edellyttäen, että ne ovat yhtä vahvoja kuin perinteinen toimija – voivat vyöryttää kaikki televerkkopalveluihin liittyvät kustannuksensa loppukäyttäjiltä perimiinsä maksuihin.
However, if the incumbent operator does not adhere to that principle, new entrants can only offer access services to their endusers at a loss.
Jos perinteinen toimija ei noudata tätä periaatetta, uudet markkinoille tulijat voivat tarjota käyttöoikeuspalveluja tilaajilleen vain tappiollisesti.
They would then be obliged to offset losses incurred in relation to local network access by higher call charges, which would also distort competition in telecommunications markets.
Niiden olisi siis pakko kompensoida tilaajayhteyksien käyttöoikeuksien tasolla kärsimänsä tappiot korotetuilla puhelutariffeilla, mikä myös vääristäisi kilpailunedellytyksiä puhelumarkkinoilla.
Therefore it follows that, even if, as the applicant claims, it were true that access services and telephone calls constitute a ‘cluster’ as far as the enduser is concerned, the Commission was entitled to conclude in recital 119 to the contested decision that, in order to assess whether the applicant’s pricing practices distort competition, it was necessary to consider the existence of a margin squeeze in relation to access services alone, and thus without including telephone call charges in its calculation.
Tästä seuraa siis, että vaikka kantajan väittämällä tavalla pitäisikin paikkansa, että tilaajan näkökannalta käyttöoikeuspalvelut ja puhelut muodostavat palvelurypään, komissio on voinut perustellusti katsoa riidanalaisen päätöksen 119 perustelukappaleessa, että sen arvioimiseksi, vääristääkö kantajan hinnoittelukäytäntö kilpailua, hintaruuvin olemassaoloa on tutkittava ainoastaan käyttöoikeuspalvelujen tasolla ja siten sisällyttämättä tähän puhelutariffeja.
Furthermore, the calculation offsetting access charges and call charges to which the applicant refers itself confirms that the applicant and its competitors are not on an equal footing as regards local network access, which is, however, a prerequisite for undistorted competition in the telephone calls market.
Käyttöoikeustariffien ja puhelutariffien välinen kompensoiva laskelma, johon kantaja viittaa, vahvistaa jo, että kantaja ja sen kilpailijat eivät ole yhdenvertaisessa asemassa tilaajayhteyksien käyttöoikeuksien osalta, mikä kuitenkin on välttämätön edellytys sille, ettei kilpailu viestintämarkkinoilla vääristy.
In any event, since the applicant significantly lowered its telephone call charges in the period covered by the contested decision (see paragraph 19 above), it is conceivable that competitors did not even have the economic opportunity to offset charges suggested by the applicant.
Koska kantaja on joka tapauksessa laskenut puheluhintojaan merkittävästi riidanalaisessa päätöksessä tarkoitetun ajanjakson aikana (ks. edellä 19 kohta), on katsottava, ettei kilpailijoilla olisi edes ollut taloudellista mahdollisuutta suorittaa kantajan esittämää kompensointia.