natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The commercial policy provisions under Regulation No 1025/70 are not applicable to Gibraltar by virtue of Article 30 of and Annex II, Section VI to the Act of Accession, which is listed as an adaptation to acts adopted by the institutions.
— asetuksessa N:o 1025/70 säädettyjä kauppapolitiikkaa koskevia säännöksiä ei saman liittymisasiakirjan 30 artiklan ja liitteessä II olevan VI osan nojalla sovelleta Gibraltariin; tämän toimenpiteen on todettu olevan toimielinten antamien säädösten mukautus.
It is clear from Article 23 EC that, as regards free circulation of goods within the Community, products entitled to 'free circulation' are definitively and wholly assimilated to products originating in Member States.
EY 23 artiklasta ilmenee, että yhteisön sisällä tapahtuvan tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta vapaassa vaihdannassa olevat tuotteet on lopullisesti ja täydellisesti rinnastettu jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin.
The result of this assimilation is that the provisions of Article 28 EC concerning the elimination of quantitative restrictions and all measures having equivalent effect are applicable without distinction to products originating in the Community and to those which were put into free circulation in any one of the Member States, irrespective of the actual origin of these products.
Tämä rinnastaminen merkitsee sitä, että määrällisten rajoitusten ja kaikkien vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden poistamista koskevia EY 28 artiklan määräyksiä sovelletaan erotuksetta sekä yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin että jossakin jäsenvaltiossa vapaaseen vaihdantaan luovutettuihin tuotteisiin näiden tuotteiden alkuperästä riippumatta.
However, products originating in Gibraltar are not products originating in the Community.
Gibraltarilta peräisin olevat tuotteet eivät kuitenkaan ole yhteisöstä peräisin olevia tuotteita.
According to Annex II, Section VI to the UK Act of Accession it was agreed that it would be ensured 'that Gibraltar is in the same position with regard to the Community's import liberalisation system as it was before accession'.
Tanskan, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisasiakirjan liitteessä II olevassa VI osassa nimittäin sovittiin sen takaamisesta, että "Gibraltar asetetaan yhteisöön suuntautuvan tuonnin vapauttamista koskevan järjestelmän osalta samaan tilanteeseen kuin missä se oli ennen liittymistä".
That provision would not have been necessary if goods originating in Gibraltar had to be considered as originating in the Community and if, as a result, the Community rules on free movement had to be applied to them.
Tämä määräys ei olisi ollut tarpeen, jos Gibraltarilta peräisin olevia tavaroita pidettäisiin yhteisöstä lähtöisin olevina ja jos niihin näin ollen sovellettaisiin vapaata liikkuvuutta koskevaa yhteisön järjestelmää.
Similarly, goods imported into Gibraltar are not considered to be in free circulation in a Member State within the meaning of Article 24 EC because they are not subject to the customs duties of the common customs tariff.
Gibraltarille tuotujen tavaroiden ei myöskään katsota olevan EY 24 artiklassa tarkoitetussa vapaassa vaihdannassa jäsenvaltiossa, koska niihin ei kohdisteta yhteisen tullitariffin mukaisia tulleja.
Under Title I of the third part of the Treaty, concerning free movement of goods, Article 23(2) EC provides that Article 25, which prohibits customs duties and charges having equivalent effect, and the whole of Chapter 2 ofthat title, which concerns the prohibition on quantitative restrictions between Member States, apply to products originating in Member States and to products coming from third countries which are in free circulation in Member States.
Perustamissopimuksen kolmannessa osassa olevassa tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevassa I osastossa EY 23 artiklan 2 kohdassa määrätään, että EY 25 artiklaa, jossa kielletään tullit ja vaikutukseltaan vastaavat maksut, ja koko 2 lukua eli lukua, joka koskee jäsenvaltioiden välisten määrällisten rajoitusten kieltoa, sovelletaan jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin sekä sellaisiin kolmansista maista tuleviin tuotteisiin, jotka ovat jäsenvaltioissa vapaassa vaihdannassa.
As products originating in Gibraltar fall within neither of those categories, they are not covered by the Treaty rules on free movement of goods and, in particular, those prohibiting quantitative restrictions between Member States.
Koska Gibraltarilta peräisin olevat tai sinne tuodut tuotteet eivät täytä kumpaakaan edellä mainituista ominaisuuksista, ne eivät näin ollen kuulu tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten eivätkä erityisesti jäsenvaltioiden välisiä määrällisiä rajoituksia koskevien määräysten soveltamisalaan.
It is clear from all the foregoing that the exclusion of Gibraltar from the customs territory of the Community implies that neither the Treaty rules on free movement of goods nor the rules of secondary Community legislation intended, as regards free circulation of goods, to ensure approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States pursuant to Articles 94 EC and 95 EC are applicable to it.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että Gibraltarin jättäminen yhteisön tullialueen ulkopuolelle merkitsee sitä, ettei siihen sovelleta tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä eikä johdetun yhteisön oikeuden sellaisia säännöksiä, joiden tarkoituksena on tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta varmistaa jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentäminen EY 94 ja EY 95 artiklan mukaisesti.
Orders the Kingdom of Spain to bear its own costs. '
Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 16 January 2003.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 16 päivänä tammikuuta 2003.
He proposed that the Court should:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:
'(1) dismiss the Commission's application;
Komission kanne hylätään.
Preliminary ruling (Free movement of goods —External transit operation — Transport under cover of a TIR carnet — Offences or irregularities — Possibility for a guaranteeing association to prove the place where the offence or irregularity was committed — Time-limit for furnishing proof' — Existence of an obligation for the Member State which detects an offence or irregularity to investigate the place where it was committed) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Ulkoinen passitus — TIR-camet'lla suoritettu kuljetus — Rikkomukset tai säännönvastaisuudet — Takaajayhdistyksen mahdollisuus todistaa rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikka — Määräaika todisteiden esittämiselle — Rikkomuksen tai säännönvastaisuuden toteavan jäsenvaltion velvollisuus selvittää sen tapahtumapaikka (täysistunto)
By order of 11 January 2001 the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 454 and 455 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 ('the implementing regulation').
Bundesgerichtshof on esittänyt 11.1.2001 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (jäljempänä soveltamisasetus) 454 ja 455 artiklan tulkinnasta.
It appears from the order for reference that on 23 March 1994 the British transport undertaking Freight Forwarding Services ('FFS'), as the holder of a TIR carnet issued by Freight Transport Association Ltd, a British member association of the IRU, cleared at the Hauptzollamt, the customs office of departure, a consignment of 12.5 million cigarettes from Switzerland to be transported to Morocco via the customs office of destination of Algeciras (Spain).
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että brittiläinen kuljetusalan yritys Freight Forwarding Services (jäljempänä FFS) ilmoitti 23.3.1994 IRU:hun kuuluvan brittiläisen yhdistyksen Freight Transport Association Ltd:n antaman TIR-carnet'n haltijana tullissa eli Hauptzollamtissa, joka oli lähtötoimipaikka, Sveitsistä tulevan 12,5 miljoonaa savuketta sisältävän lastin, joka oli määrä kuljettaa määrätoimipaikan Algecirasin (Espanja) kautta Marokkoon.
The national court states that Bundesverband Güterkraftverkehr und Logistik eV ('BGL') is an association governed by German law which is authorised as a guaranteeing association in accordance with Article 6 of the TIR Convention.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että Bundesverband Güterkraftverkehr und Logistik eV (jäljempänä BGL) on Saksan oikeuden mukaan perustettu yhdistys, joka on hyväksytty toimimaan TIR-yleissopimuksen 6 artiklan mukaisena takaajayhdistyksenä.
Its liability as guarantor for the holder of a TIR carnet is limited to a maximum of ECU 175 000.
Sen TIR-carnet'n haltijalle antama takuu on määrältään enintään 175 000 ecua.
Since this is a guarantee as 'principal debtor' under German law, BGL cannot require the Hauptzollamt to proceed against the holder of the TIR carnet first.
Koska kyseessä on Saksan oikeuden mukaan omavelkainen takaus, BGL ei voi edellyttää, että Hauptzollamt vaatii maksua ensin TIR-carnet'n haltijalta. Mikäli BGL on
If BGL has to perform its obligation under the guarantee it has given, it will then have a right of recourse under the guarantee agreement entered into with the International Road Transport Union ('IRU').
antamansa takauksen nojalla joutunut suorittamaan korvauksen, sillä on takautumisoikeus International Road Transport Unionin (jäljempänä IRU) kanssa tekemänsä takaussopimuksen nojalla.
The IRU has in turn concluded an insurance contract with an insurance pool to which Préservatrice Foncière Tiard SA ('PFA'), the intervener in the main proceedings, belongs.
IRU puolestaan on tehnyt vakuutussopimuksen vakuutusyhtiöiden ryhmittymän kanssa, jonka yhtenä jäsenenä on pääasiassa väliintulijana oleva Préservatrice Foncière Tiard SA (jäljempänä PFA).
The latest date for presenting the goods at the Algeciras customs office had been fixed at 28 March 1994.
Määräajaksi tavaroiden esittämiselle Algecirasin tullitoimipaikassa oli asetettu 28.3.1994.
However, the Hauptzollamt did not receive a certificate of discharge from the customs office of destination.
Hauptzollamt ei kuitenkaan saanut määrätoimipaikalta mitään vahvistusta passitusmenettelyn suorittamisesta.
In response to its request, however, the customs office of destination informed the Hauptzollamt on 13 July 1994 that the goods had not been presented.
Hauptzollamtin esittämän pyynnön johdosta määrätoimipaikka ilmoitti sille 13.7.1994, ettei tavaraa ollut esitetty määrätoimipaikassa.
The original TIR carnet, subsequently found and sent to the IRU, bore the forged stamp of the customs office of destination with the date 28 March 1994.
Myöhemmin löydetyssä, IRU:lle lähetetyssä alkuperäisessä TIR-carnet'ssa on kyseisen määrätoimipaikan väärennetty leima päivämäärällä 28.3.1994.
By letter of 16 August 1994, the Hauptzollamt notified BGL of the failure to discharge the TIR carnet.
Hauptzollamt ilmoitti BGL:lle 16.8.1994 päivätyllä kirjeellä TIR-carnet'n leimaamatta jättämisestä.
It sent FFS, by registered letter with return receipt, a notice of assessment dated 16 August 1994 for DEM 3 197 500 in respect of the transport operation in question.
Se osoitti FFS:lle saantitodistuksella varustetulla kirjatulla kirjeellä 16.8.1994 päivätyn kyseiseen kuljetukseen liittyvän maksupäätöksen, joka oli määrältään 3 197 500 Saksan markkaa (DEM).
FFS did not pay that sum.
FFS ei maksanut kyseistä summaa.
By an action brought before the Landgericht (Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) in February 1996, the Hauptzollamt claimed from BGL, in respect of the duties owed as a result of the failure to discharge the TIR carnet, the maximum amount under the guarantee, namely DEM 334 132.75, plus default interest.
Hauptzollamt vaati leimaamatta jääneestä carnet'sta johtuvan maksuvaatimuksen perusteella helmikuussa 1996 Landgericht Frankfurt am Mainissa (Saksa) nostamallaan kanteella BGL:ltä takauksen enimmäismäärää, eli 334 132,75 DEM:a viivästyskorolla korotettuna.
In its defence submitted on 8 May 1996, BGL claimed that the consignment of cigarettes in question had been unloaded in Spain and offered to produce witnesses to prove that claim.
BGL esitti 8.5.1996 jättämässään vastineessa, että kyseessä oleva savukelasti oli purettu Espanjassa, ja tarjoutui todistamaan tämän väitteen todistajanlausunnoilla.
The national court states that, if that fact were proved, it would be the Spanish State, not the German State, which was owed the duties by FFS, in which case the action on the guarantee would be unfounded.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että mikäli tämä seikka todistetaan, FFS:n maksettavana olevien tullien velkoja olisi Espanjan valtio eikä Saksan valtio, ja tässä tapauksessa takaajaa vastaan nostettava kanne olisi perusteeton.
The Landgericht Frankfurt am Main and the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) on appeal nevertheless ruled in favour of the Hauptzollamt.
Landgericht Frankfurt am Main ja tämän antamasta tuomiosta tehdyn valituksen ratkaissut Oberlandesgericht (Saksa) hyväksyivät kuitenkin Haupzollamtin vaatimuksen.
BGL appealed on a point of law to the Bundesgerichtshof.
BGL teki kassaatiovalituksen Bundesgerichtshofiin.
In those circumstances the Bundesgerichtshof decided to stay the proceedings and refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Tässä tilanteessa Bundesgerichtshof päätti keskeyttää asian käsittelyn ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
Question 1(a) on the application to the guaranteeing association of the period for furnishing proof of the place of the irregularity and Question 1(b)(ii) on the nature of that period
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohta, joka koskee säännönvastaisuuden tapahtumapaikkaa koskevien todisteiden esittämiselle varatun määräajan soveltamista takaajayhdistykseen, ja b kohdan ii alakohta, joka koskee kyseisen määräajan luonnetta
By parts (a) and (b)(ii) of Question 1, the national court essentially asks whether the period referred to in the first subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation, within which proof may be furnished that the actual place where the offence or irregularity was committed is in a Member State other than that which recovers the customs duties, is applicable to a guaranteeing association against which proceedings are brought by a Member State for payment of a sum representing customs duties, and whether that guaranteeing association must furnish such proof within that period and is otherwise barred from furnishing proof.
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohdalla ja b kohdan ii alakohdalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, sovelletaanko soveltamisasetuksen 454 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua määräaikaa, jonka kuluessa voidaan esittää todisteet siitä, että rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tosiasiallinen tapahtumapaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, joka on kantanut tullit, takaajayhdistykseen, jolta jäsenvaltio vaatii oikeusteitse maksettavaksi tulleja vastaavaa määrää, ja onko kyseisen takaajayhdistyksen esitettävä nämä todisteet mainitussa määräajassa sillä uhalla, että todisteita ei muuten enää voida esittää.
With respect to the right to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed, it must be observed that Articles 454 and 455 of the implementing regulation do not specify the person who must or may furnish that proof, and in any event do not exclude the possibility ofthat proof being furnished by the guaranteeing association.
Oikeudesta esittää todisteita rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta on huomattava, että soveltamisasetuksen 454 ja 455 artiklassa ei täsmennetä sitä, kenen on esitettävä tai kuka voi esittää nämä todisteet, eikä kyseisillä artikloilla missään tapauksessa suljeta pois mahdollisuutta, että takaajayhdistys voi esittää nämä todisteet.
Moreover, Article 455 ofthat regulation refers to Article 11 of the TIR Convention, which deals exclusively with the guaranteeing association in each of its three paragraphs.
Lisäksi soveltamisasetuksen 455 artiklassa viitataan TIR-yleissopimuksen 11 artiklaan, jonka kaikissa kolmessa kohdassa mainitaan ainoastaan takaajayhdistys.
It follows that Article 455 must be interpreted as not precluding the guaranteeing association from being able to furnish such proof.
Tästä seuraa, että kyseistä 455 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa ei ole se, että takaajayhdistys voi esittää tällaiset todisteet.
The full effectiveness of Community law would be affected if the question of the period for furnishing proof depended exclusively on national law, which might prescribe a period that was too long to make it legally and materially possible to recover amounts due in another Member State.
On lisäksi muistettava, että puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen kaikissa menettelyissä, jotka on käynnistetty asianomaista vastaan ja joissa voidaan antaa tälle vastainen päätös, ja erityisesti menettelyissä, jotka voivat johtaa seuraamuksiin, muodostaa yhteisön oikeuden perusperiaatteen.
Consequently, the first subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation must be interpreted as meaning that the period it prescribes applies to a guaranteeing association against which proceedings are brought by a Member State for payment of customs duties on the basis of the guarantee contract it has concluded with that State in accordance with the TIR Convention, where that association wishes to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed.
Näistä seikoista seuraa, että soveltamisasetuksen 454 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa ei ole se, että takaajayhdistys esittää todisteet rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta.
Question l(b)(i) on the period for furnishing proof
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen b kohdan i alakohta, joka koskee todisteiden esittämisen määräaikaa
By part (b)(i) of Question 1, the national court essentially asks what precisely is the length of the period prescribed in the first subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation.
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen b kohdan i alakohdalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, mikä on soveltamisasetuksen 454 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määräajan pituus.
The provisions in question are unclear and inconsistent.
On todettava, että kyseessä olevat oikeussäännöt ovat epäselviä ja epäjohdonmukaisia.
As Advocate General Mischo observed in point 43 of his Opinion in the Met-Trans and Sagpol case, it may be considered that it was by inadvertence that the legislature inserted a reference to Article 455(1) in the first subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation, and that the reference should have been to Article 455(2) ofthat regulation.
Kuten julkisasiamies Mischo on tuonut esiin edellä mainittuun asiaan Met-Trans ja Sagpol liittyvän ratkaisuehdotuksensa 43 kohdassa, on syytä olettaa, että lainsäätäjä on erehdyksessä sisällyttänyt soveltamisasetuksen 454 artiklan 3 kohdan ensimmäiseen alakohtaan viittauksen 455 artiklan 1 kohtaan ja että viittauksen olisi tullut kohdistua saman asetuksen 455 artiklan 2 kohtaan.
Since the provisions applicable to the case in the main proceedings are manifestly erroneous and provide for several periods which could be taken into consideration, it should be recalled that the principle of legal certainty constitutes a general principle of Community law, requiring in particular that rules imposing charges on a taxpayer be clear and precise so that he may be able to ascertain unequivocally what his rights and obligations are and take steps accordingly.
Koska pääasian oikeudenkäyntiin sovellettavat oikeussäännöt ovat ilmeisen virheellisiä ja niissä säädetään useasta mahdollisesta sovellettavasta määräajasta, on syytä muistaa, että oikeusvarmuuden periaate on yhteisön oikeuden yleinen periaate ja että sillä edellytetään oikeussubjekteille velvoitteita asettavien säännösten olevan selkeitä ja täsmällisiä, jotta nämä voisivat tuntea yksiselitteisesti oikeutensa ja velvollisuutensa ja toimia sen mukaisesti.
In those circumstances, the period to be taken as applicable to the guaranteeing association is the one which is most favourable to it out of those which may be identified by the various references made in Articles 454 and 455 of the implementing regulation, as applicable at the material time, namely the period of two years running from the date of the claim for payment made to the guaranteeing association.
Näissä olosuhteissa on syytä katsoa, että takaajayhdistykseen nähden sovellettava määräaika on se, joka on sen kannalta edullisin soveltamisasetuksen 454 ja 455 artiklassa - sellaisina kuin niitä sovellettiin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan - olevien eri viittausten perusteella esiin tulevien määräaikojen joukosta, eli kahden vuoden määräaika takaajayhdistykselle osoitetusta maksuvaatimuksesta lukien.
Question 2(a) on the existence of an obligation on the Member State to investigate
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohta, joka koskee jäsenvaltiolla olevan selvitysvelvollisuuden olemassaoloa
By part (a) of Question 2, the national court essentially asks whether Articles 454 and 455 of the implementing regulation require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) of that regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the place where the offence or irregularity was actually committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts.
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohdalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, asetetaanko soveltamisasetuksen 454 ja 455 artiklassa sille jäsenvaltiolle, joka toteaa rikkomuksen tai säännönvastaisuuden TIR-carnet'lla suoritettavan kuljetuksen yhteydessä, velvollisuus - mainitun asetuksen 455 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekemänsä ilmoituksen ja määrätoimipaikalle antamansa
The first subparagraph of Article 454(3) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code does not preclude a guaranteeing association against which proceedings are brought by a Member State for payment of customs duties on the basis of the guarantee contract it has concluded with that State in accordance with the Customs Convention on the International Transport of Goods under cover of TIR Carnetsfrom being able to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed, provided that that proof is furnished within the period laid down in that provision, that time-limit being peremptory.
Soveltamisasetuksen 454 artiklan 3 kohdan viidennessä alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden tullihallinnot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet rikkomusten tai säännönvastaisuuksien torjumiseksi ja tehokkaiden seuraamusten määräämiseksi niistä. Tällä säännöksellä ei kuitenkaan aseteta kyseisille viranomaisille velvollisuuksia suhteessa takaajayhdistykseen.