natgillin/translations-raw huggingface dataset:
applicant did not dispute the main facts, it must be held that the Commission incorrectly set at 30% the reduction to be granted to the applicant for its cooperation during the administrative procedure.
On aiheellista tarkastella, onko komissio myöntäessään kantajalle saman 30 prosentin sakonalennuksen kuin Løgstørille ja Tarcolle noudattanut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, jonka vastaista on, että toisiinsa rinnastettavissa olevia tilanteita kohdellaan eri tavalla tai jos erilaisia tilanteita kohdellaan samalla tavalla, ellei tällainen kohtelu ole objektiivisesti perusteltua.
Since the Commission did not observe the principle of equal treatment in so far as it should have taken into consideration, when assessing the applicant's cooperation, the fact that the
Komissiota ei voida arvostella siitä, ettei se ole tehnyt eroa kantajan ja toisaalta Løgstørin ja Tarcon osallistumisasteen välillä siltä osin kuin on kyse komissiolle toimitetuista todisteista.
The plea must therefore be upheld in so far as it criticises the Commission for not having granted a reduction greater than 30% of the fine.
Kanneperuste on näin ollen hyväksyttävä siltä osin kuin siinä arvostellaan komissiota siitä, ettei tämä ole myöntänyt suurempaa kuin 30 prosentin sakonalennusta.
Orders that the fine imposed on the applicant by Article 3(a) of Commission Decision 1999/60/EC of 21 October 1998 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (Case No IV/35.691/E-4: Pre-insulated Pipe Cartel) be reduced to EUR 65 000 000;
Muutetaan kantajalle EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamismenettelyssä (asia N:o IV/35.691/E-4: esieristettyjen kaukolämmitysputkien alan kartelli) 21 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/60/EY 3 artiklan a alakohdassa määrätyn sakon summaksi 65 000 000 euroa.
Orders the applicant to bear its own costs and to pay 90% of the costs incunea by the Commission;
Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan oikeudenkäyntikuluista.
Orders the Commission to pay 10% of its own costs.'
Komissio vastaa 10 prosentista omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(Competition — Abuse of a dominant position -- Postal sector — Service in the general economic interest — Use of income deriving from a reserved market — Acquisition of joint control of an undertaking active in the nonreserved market — Statement of reasons) (Fourth Chamber. Extended Composition)
Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Postiala — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut — Suljetuilta markkinoilta saatujen tulojen käyttö — Yhteisen määräysvallan hankkiminen vapailla markkinoilla toimivasta yrityksestä — Perustelu (laajennettu neljäs jaosto)
The applicant is one of the United Parcel Service group of companies which distributes parcels throughout the world.
Kantaja kuuluu United Parcel Service -konserniin, joka harjoittaa pakettien lähetystoimintaa kaikkialla maailmassa.
By letter of 8 June 1998 the applicant lodged with the Commission a formal complaint against the Federal Republic of Germany, Deutsche Post and DHL.
Kantaja teki kirjeellään 8.6.1998 kantelun komissioon Saksan liittotasavallasta, Deutsche Postista ja DHL:stä.
The complaint alleged infringements of Articles 81 EC, 82 EC and 87 EC.
Kantelun mukaan EY 81, EY 82 ja EY 87 artiklaa oli rikottu.
The applicant requested the Commission to initiate, in particular, a procedure against Deutsche Post for abuse of a dominant position.
Kantaja vaati komissiota aloittamaan menettelyn Deutsche Postia vastaan määräävän aseman väärinkäytön vuoksi.
On 26 June 1998 the Commission adopted a decision declaring a concentration compatible with the common market (Case IV/M.1168 DHL/Deutsche Post) on the basis of Regulation No 4064/89.
Komissio teki 26.6.1998 asetuksen N:o 4064/89 nojalla päätöksen (Asia N:o IV/M 1168, DHL/Deutsche Post) keskittymän toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
By letter of 7 July 1998 the Commission asked the applicant to state whether it wished to maintain its complaint of 8 June 1998.
Komissio pyysi kirjeellään 7.7.1998 kantajaa ilmoittamaan sille, halusiko tämä pitää voimassa 8.6.1998 tekemänsä kantelun.
By letter of 10 July 1998 the applicant informed the Commission that it wished to do so.
Kantaja vastasi komissiolle kirjeessään 10.7.1998 haluavansa pitää kantelunsa voimassa.
On 11 May 1998 the Commission received a notification of a proposed concentration pursuant to Article 4 of Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of concentrations between undertakings by which the undertaking Deutsche Post AG sought to acquire, within the meaning of Article 3(l)(b) of that regulation, joint control of DHL International Ltd by purchasing 22.498% of its shares.
Keskittymästä annetusta ennakkoilmoituksesta julkaistiin tiedonanto 19.5.1998 (asia N:o IV/M 1168, DHL/Deutsche Post), jossa ulkopuolisia pyydettiin toimittamaan huomautuksensa komissiolle.
Deutsche Post would thus control DHL jointly with Deutsche Lufthansa AG and Japanese Airlines Company Ltd ('JAL').
Kantaja toi esiin muun muassa, että Deutsche Post pystyi kokoamaan riittävästi varoja DHL:n osakkeiden hankintaan vain siksi, että
On 21 December 1998 the applicant wrote to the Commission calling on it to take a decision on its complaint under Articles 81 EC and 82 EC.
Kantaja osoitti komissiolle 21.12.1998 kirjeen, jossa komissiota vaadittiin tekemään päätös kantelun johdosta EY 81 ja EY 82 artiklan perusteella.
On 19 May 1998 prior notice of the proposed concentration was published (Case No IV/M.1168 - DHL/Deutsche Post) inviting third parties to submit their observations to the Commission.
yhtiöiden menettely voisi olla EY 82 artiklan vastaista niillä markkinoilla, joilla niillä on monopoliasema."
By decision of 10 June 1999 the Commission rejected the complaint in so far as it was based on Articles 81 EC and 82 EC (hereinafter 'the contested decision').
Komissio hylkäsi kantajan tekemän kantelun päätöksellään 10.6.1999 siltä osin kuin kantelu perustui EY 81 ja EY 82 artiklaan (jäljempänä riidanalainen päätös).
The contested decision stated:
Riidanalaisessa päätöksessä todetaan seuraavaa:
As the Commission noted in its decision of 26 June 1998, [Deutsche Post] claims that the acquisition was financed by the sale of real estate which was the capital endowment for [Deutsche Post] when it was made into a company. If this
Kuten komissio totesi päätöksessään 26.6.1998, [Deutsche Postin] mukaan hankinta rahoitettiin myymällä kiinteää omaisuutta, jonka yhtiö sai apporttina, kun se muutettiin osakeyhtiöksi.
Law proved to be the case, the complaint would be unfounded on a point of fact.
Jos näin on, kantelu ei ole asiallisesti perusteltu.
According to the applicant, the contested decision infringes Article 253 EC because, in the circumstances of this case, the Commission is not entitled to confine itself to declaring that Article 82 EC does not prevent an undertaking holding a monopoly from expanding into areas other than those covered by the monopoly.
Kantajan mukaan riidanalainen päätös on EY 253 artiklan vastainen, koska esillä olevan asian erityispiirteet huomioon ottaen komissio ei voi vain ilmoittaa, että EY 82 artiklassa ei kielletä monopoliasemassa olevaa yritystä laajentumasta muille kuin monopolin tarkoittamille toimialoille.
In its letter of 29 March 1999, UPS [Europe] correctly points out that it has not been established whether [Deutsche Post's] claim as to the origin of the funds used is correct.
Kirjeessään 29.3.1999 UPS [Europe] totesi aivan oikein, ettei varojen alkuperää koskevan [Deutsche Postin] väitteen todenmukaisuutta ole vahvistettu.
However, contrary to the opinion expressed by UPS [Europe] in this letter, it is not necessary for the Commission to investigate this matter.
Komission ei kuitenkaan — toisin kuin UPS [Europe] kirjeessään ilmoittaa — tarvitse ryhtyä tutkimuksiin asiassa.
The reason for this is that the complaint would in any event be unfounded in law.
Kantelu ei nimittäin missään tapauksessa ole oikeudellisesti perusteltu.
Even if [Deutsche Post] should indeed have used profits which it made on the letter market and if all the other conditions set out in Article 82 were fulfilled, there would be no abuse within the meaning of that provision.
Vaikka ilmenisikin, että [Deutsche Post] on käyttänyt kirjemarkkinoilta saamiaan voittoja, ja vaikka EY 82 artiklan muutkin edellytykset täyttyisivät, kyse ei olisi artiklassa tarkoitetusta väärinkäytöstä.
The fact alone that a company decides to use the resources which are at its disposal in order to purchase a share in another company does not raise concerns under EC competition law as long as this acquisition does not result in the creation or strengthening of a dominant position.
Pelkästään se, että yhtiö päättää käyttää käytössään olevia varoja hankkiakseen osuuden toisesta yhtiöstä, ei aiheuta ongelmia EU:n kilpailuoikeuden suhteen niin kauan kuin hankinta ei johda määräävän markkina-aseman syntymiseen tai vahvistumiseen.
In its decision of 26 June 1998, the Commission has come to the conclusion that the notified operation did not raise serious doubts as to its compatibility with the common market.
Päätöksessään 26.6.1998 komissio katsoi, että operaatio, josta sille oli ilmoitettu, ei aiheuttanut vakavia vaikeuksia yhteismarkkinoille soveltuvuutensa osalta.
In the contested decision, the Commission stated that even if Deutsche Post had used income from the 'letter market' and even if the other conditions laid down in Article 82 EC were fulfilled, there would be no abuse within the meaning of that article.
Riidanalaisessa päätöksessä komissio totesi, että vaikka Deutsche Post olisikin käyttänyt "kirjemarkkinoilta" saatuja tuloja ja vaikka muutkin EY 82 artiklan edellytykset täyttyisivät, kyseessä ei ole artiklassa tarkoitettu väärinkäyttö.
It added that the mere fact that an undertaking decides to use resources available to it in order to acquire a holding in another undertaking does not raise difficulties under competition law provided that the acquisition does not create or reinforce a dominant position.
Se lisäsi, että pelkästään se, että yhtiö päättää käyttää käytössään olevia varoja hankkiakseen osuuden toisesta yhtiöstä, ei aiheuta ongelmia EU:n kilpailuoikeuden suhteen niin kauan kuin hankinta ei johda määräävän aseman syntymiseen tai vahvistumiseen.
It stated that the applicant's complaint had no legal foundation since Article 82 EC does not prohibit companies from expanding into other areas, even if Member States have granted them an exclusive right in a particular area.
Se täsmensi, ettei kantajan kantelu ollut oikeudellisesti perusteltu, sillä EY 82 artiklassa ei kielletä sellaistakaan yhtiötä, jolle jäsenvaltio on myöntänyt yksinoikeuden jossakin toiminnassa, laajentumasta muille toimialoille.
It is therefore necessary to examine the more specific question as to whether there is an abuse within the meaning of Article [82 EC] where an undertaking uses (always on the basis of the assumption that the allegations of UPS [Europe] are correct) profits which it derives from activities for which it enjoys a legal monopoly in order to finance the acquisition of control in a company which is active on a nonreserved market.
Tämän vuoksi on tarpeen tutkia sitä erityisempää kysymystä, onko kyse [EY 82] artiklassa tarkoitetusta määräävän aseman väärinkäytöstä, kun yritys käyttää (kun edelleen oletetaan UPS [Europen] väitteiden olevan perusteltuja) sellaisesta toiminnastaan saamiaan voittoja, joiden osalta sillä on lain turvin monopoliasema, rahoittaakseen määräysvallan haltuunoton sellaisessa yrityksessä, joka toimii muilla kuin suojatuilla markkinoilla.
The Commission considers that this question is to be answered in the negative.
Komission mielestä kysymykseen on vastattava kieltävästi.
Even companies to whom member States have granted an exclusive right in a particular area are not prevented by Article 82 from expanding into other areas.
EY 82 artiklassa ei kielletä yhtiötä, jolle jäsenvaltio on myöntänyt yksinoikeuden jossakin toiminnassa, laajentumasta muille toimialoille.
The second plea: infringement of Article 82 EC
Tämä ei tarkoita sitä, etteikö näiden
As a preliminary observation, it should be pointed out that, as the applicant itself admits.
Näin ollen on todettava, että riidanalaisen päätöksen perustelut olivat
Page 82
EY 82 artiklan rikkomista koskeva toinen kanneperuste
of the funds used for that acquisition because, in its opinion, even if they had been obtained from the reserved letter market and not, as contended by Deutsche Post, from real estate transactions. Article 82 EC would not preclude their use for the acquisition in question.
Kantajan väitteiden ensimmäisen osan osalta, jonka mukaan DHL:n osuuden hankinnan rahoitus suljetulta sektorilta saaduilla tuloilla merkitsee väistämättä sitä, että Deutsche Post on käyttänyt väärin asemaansa näillä markkinoilla, on todettava, ettei komissio pitänyt tarpeellisena tutkia hankintaan käytettyjen varojen alkuperää, koska sen mielestä siitä huolimatta, että ne olisivat peräisin suojatuilta kirjemarkkinoilta, eikä — kuten Deutsche Post väittää — kiinteän omaisuuden myynnistä, niiden käyttö tuohon hankintaan ei ole EY 82 artiklan vastaista.
Essentially, the applicant is criticising the Commission for failing to take account in the contested decision of the fact that an undertaking vested with an exclusive right in order to guarantee the provision of a service of general economic interest cannot, in principle, use income derived from its activities in the reserved market in order to acquire a holding in an undertaking active in a neighbouring market that is open to competition, without abusing the dominant position which it holds by virtue of that exclusive right, in breach of Article 82 EC.
Aluksi on muistettava, kuten kantaja itsekin myöntää, että pelkästään se, että jollekin yritykselle on yleiseen taloudelliseen tarkoitukseen liittyvän palvelun takaamiseksi annettu yksinoikeus, ei ole ristiriidassa sen kanssa, että tällainen yritys saa voittoa sille yksin varatusta toiminnasta, eikä estä sitä, että se laajentaa toimintaansa vapaille toimialoille.
In that regard, it should be noted that the applicant has not at any time, either in its letters of complaint to the Commission or in the present proceedings, pointed to any conduct whatsoever on the part of Deutsche Post in the reserved letter market that might be capable of constituting an infringement of Article 82 EC.
Tältä osin on huomattava, että kantaja ei ole missään vaiheessa ei kantelukirjeissään komissiolle eikä asian käsittelyn kuluessa -yksilöinyt vähäisintäkään Deutsche Postin menettelyä sille varatuilla kirjemarkkinoilla, joka voisi olla EY 82 artiklan vastaista.
The applicant confined itself to referring to the fact that postal charges in Germany are the highest in Europe and that the German Government had waived its entitlement to the dividends due to it as a shareholder of Deutsche Post.
Kantaja nimittäin vain toteaa, että Saksan postimaksut ovat korkeimmat Euroopassa ja että Saksan hallitus olisi luopunut osingoista, jotka sille kuuluivat Deutsche Postin osakkeenomistajana.
The mere fact that Deutsche Post possessed funds enabling it to effect the acquisition at issue does not justify presuming the existence of abusive conduct in the reserved market.
Kuitenkaan pelkästään se, että Deutsche Postilla oli käytössään varoja, joiden ansiosta se saattoi toteuttaa kyseisen hankinnan, ei oikeuta olettamaan, että kyseessä on määräävän aseman väärinkäyttö suljetulla sektorilla.
(a) the financing by Deutsche Post of the acquisition of its holding in DHL implies that it financed that acquisition from income obtained from its activities in the reserved letter market, thereby abusing its dominant position in that market; and
Komissiolle 29.5. ja 8.6.1998 osoitetuista kirjeistä ilmi käyvää kantajan väitettä voidaan tarkastella kahdessa osassa: a)
(b) the future relationship between Deutsche Post and DHL will necessarily lead to crosssubsidisation of DHL's activities in the liberalised parcel market by income obtained by Deutsche Post from the reserved market.
Deutsche Postin mahdollisuudesta rahoittaa DHL:n osuuden osto ilmenee, että Deutsche Post rahoitti oston tuloilla, jotka se oli saanut suojatuilla kirjemarkkinoilla harjoittamastaan toiminnasta, käyttäen siten väärin määräävää asemaansa näillä markkinoilla.
As regards the applicant's second contention, to the effect that the future relationship between Deutsche Post and DHL would necessarily involve crosssubsidisation of DHL's business in the parcels market, it need merely be observed that it is clear from the undertaking given by Deutsche Post to the Commission, in response to the requirement to that effect imposed by the decision of 26 June 1998, that Deutsche Post is prohibited from engaging in any such crosssubsidisation, with the result that, for the purposes of this case, that question is academic.
Kantajan väitteiden toisen osan osalta, jonka mukaan Deutsche Postin ja DHL:n tuleva suhde johtaa väistämättä siihen, että DHL saa ristikkäistukeatoiminnalleenpakettimarkkinoilla, on riittävää todeta, että Deutsche Postin komissiolle vastauksena 26.6.1998 tehdyssä päätöksessä tältä osin asetetulle edellytykselle antamasta sitoumuksesta seuraa, että kaikki tämänkaltainen ristikkäistuki on Deutsche Postilta kielletty. Näin ollen kysymys on nyt esillä olevassa asiassa hypoteettinen.
Consequently, if, in the future, the applicant were able to prove such crosssubsidisation on the part of Deutsche Post, it would be entitled to apply to the Commission or, by virtue of the direct effect of Article 82 EC, to the competent national court for appropriate penalties to be imposed.
Tästä johtuu, että jos kantaja tulevaisuudessa voi osoittaa Deutsche Postin antavan tällaista ristikkäistukea, sillä on oikeus vaatia asianmukaisia seuraamuksia joko komissiolta tai EY 82 artiklan välittömän oikeusvaikutuksen johdosta toimivaltaiselta kansalliselta tuomioistuimelta.
Orders the applicant to bear its own costs and to pay those of the defendant and the intervener.'
Kantaja vastaa omista vastaajan ja väliintulijan
21 March 2002
21 päivänä maaliskuuta 2002
(Competition — Beer supply agreements — Individual exemption — Article 85(3) of the EC Treaty (now Article 81(3) EC)) (Third Chamber)
EY.n toimitussopimukset — Yksilöllinen poikkeuslupa — 85 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 3 kohta)
The leases thus include an exclusive purchasing obligation and a non-competition obligation.
Nämä vuokrasopimukset sisältävät näin ollen yksinostovelvoitteen ja kilpailukieltolausekkeen.
Whitbread pic ('Whitbread') was at the material time a United Kingdom food, drinks and leisure company.
Käsiteltävänä olevan asian taustalla olevien tosiseikkojen tapahtuessa Whitbread plc (jäljempänä Whitbread) oli brittiläinen elintarvike-, juoma- ja vapaa-ajan yhtiö.
It brewed, marketed and distributed beer and was a wholesaler of other drinks.
Sen liiketoimintaan kuului oluen valmistus, markkinointi ja jakelu sekä muiden juomien tukkumyynti.
It owned public houses which it leased or managed, and operated restaurants, hotels, off-licences and leisure clubs.
Se omisti anniskelupaikkoja (jäljempänä pubeja), joita se vuokrasi tai piti itse, sekä piti ravintoloita, hotelleja, alkoholimyymälöitä ja vapaa-ajan klubeja.
At the end of the trading year to February 1997, Whitbread owned approximately 4 490 public houses with on-licences, 2 170 of which were managed (that is, the operator was an employee of the company), 2 130 let to lessees subject to a beer tie and 190 let to operators free of tie.
Helmikuussa 1997 päättyneen tilikauden lopussa Whitbread omisti noin 4 490 pubia, joilla oli anniskelulupa ja joista 2 170:aa johti se itse, toisin sanoen yksi sen työntekijöistä, 2 130 oli vuokrattu pubinpitäjille sopimuksella, johon sisältyi oluen ostovelvoite, ja 190 oli vuokrattu ilman oluen ostovelvoitetta.
Of the leased houses, 1 643 were let on 20-year leases, 276 on five-year leases and 19 on 'pre­retirement' leases.
Vuokratuista pubeista 1 643 oli vuokrattu 20 vuoden vuokrasopimuksella, 276 viiden vuoden vuokrasopimuksella ja 19 niin kutsutulla eläkkeelle jäämistä edeltävällä sopimuksella.
The exclusive purchasing obligation compels the lessee to buy exclusively from Whitbread or its nominee the beers specified in the agreement which the lessee requires for sale in his establishment, with the exception of one caskconditioned draught beer and, from 1 April 1998, one bottle-conditioned beer.
Yksinostovelvoitteella pubinpitäjä velvoitetaan ostamaan kaikki sopimuksessa mainitut oluet, jotka hän tarvitsee myyntiin tiloissaan, yksinomaan Whitbreadilta tai sen nimeämältä tavarantoimittajalta yhtä tynnyrissä kypsyvää hanaolutmerkkiä ja 1.4.1998 alkaen myös yhtä pullo-olutta lukuun ottamatta.
The types of beer to which the exclusive purchasing obligation applies are set out in the schedule to the lease which contains the terms of trading.
Yksinostovelvoitteen alaiset oluet on lueteltu vuokrasopimuksen liitteessä, joka sisältää toiminnan harjoittamista koskevat ehdot.
These types of beer are represented by the brands or denominations on Whitbread's current price list.
Whitbreadin voimassa olevassa hinnastossa on näitä olutlajeja vastaavia olutmerkkejä tai -nimikkeitä.
In practice, the brewery may add, substitute or delete the brands of beer on its price list.
Käytännössä Whitbread voi lisätä hinnastoonsa olutmerkkejä taikka korvata tai poistaa siinä olevia olutmerkkejä.
The tied lessee may sell another type of beer provided that it is bottled, canned or packaged in other small containers, or in draught form if the sale of that beer on draught is customary or is necessary to satisfy a sufficient demand from the pub's customers.
Ostovelvoitteen alainen pubinpitäjä voi myydä muunlaista olutta, jos se on pakattu pulloihin,
Those three kinds of leases are agreements between Whitbread and a lessee by which Whitbread makes a licensed public house together with fixtures and fittings available to the lessee for the purpose of operating it, in return for payment of a rent and a commitment to buy the beers specified in the lease from Whitbread or a supplier nominated by it and from no other source.
Kolme viimeksi mainittua vuokrasopimusta ovat Whitbreadin ja pubinpitäjän välisiä vuokrasopimuksia, joiden nojalla Whitbread
notified fell within Article 85(1) of the Treaty, but declared that provision inapplicable on the basis of Article 85(3) of the Treaty, with effect from 1 January 1990 to 31 December 2008.
tölkkeihin tai muihin pieniin pakkauksiin tai jos se on hanaolutta, jonka myynti hanaoluena on tavanomaista taikka tarpeen pubin asiakkaiden riittävän kysynnän tyydyttämiseksi.
Whitbread, or any other beer unless it is either packaged in bottles, cans or other small containers or is in draught form if the sale of that beer on draught is customary or is necessary to satisfy a sufficient demand from the pub's customers.
Yksinostovelvoitteella pubinpitäjää kielletään myymästä tiloissaan tai asettamasta näytteille taikka tuomasta tiloihinsa myyntitarkoituksessa olutta, joka on samaa lajia kuin sopimuksessa mainittu olut mutta jota Whitbread tai sen nimeämä tavarantoimittaja ei toimita, paitsi jos se on pakattu pulloihin, tölkkeihin tai muihin pieniin pakkauksiin tai jos se on hanaolutta, jonka myynti hanaoluena on tavanomaista taikka tarpeen pubin asiakkaiden riittävän kysynnän tyydyttämiseksi.