natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 4 June 2002 he brought an action before the Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye (Employment Tribunal, Saint-Germain-en-Laye) (France) against both Laboratoires Glaxosmithkline and Glaxosmithkline, which had assumed the rights of Laboratoires Beecham Sévigné and Beecham Research UK respectively.
Rouard riitautti irtisanomisen Saint-Germain-en-Layen (Ranska) Conseil de prud’hommesissa 4.6.2002 Laboratoires Glaxosmithklinea – joka oli tullut Laboratoires Beecham Sévignén sijaan – ja Glaxosmithklinea – joka oli tullut Beecham Research UK:n sijaan – vastaan nostamallaan kanteella.
Mr Rouard requests that those companies be ordered jointly and severally to pay various amounts of compensation, together with damages for noncompliance with the dismissal procedure, dismissal without genuine and serious cause and wrongful breach of contract.
Rouard vaati, että yhtiöt velvoitetaan yhteisvastuullisina suorittamaan erilaisia irtisanomisperusteisia korvauksia ja vahingonkorvaus irtisanomismenettelyn laiminlyönnin, perusteettoman irtisanomisen ja työsopimuksen perusteettoman päättämisen perusteella.
It is in those circumstances that the Cour de cassation decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Cour de cassation päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
In support of his claims Mr Rouard considers that the two companies must be regarded as his joint employers, since the clause of the second contract providing that certain contractual rights acquired initially under the first contract are to be maintained confirms that he had a single, continuous contract of employment with the two
Rouard esitti väitteidensä tueksi, että kyseisiä kahta yhtiötä on pidettävä yhdessä hänen työnantajanaan, koska toisella työsopimuksella, jossa vahvistettiin tiettyjen
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06 parts. In order to answer the question it must, first, be determined whether the rule of special jurisdiction stated in Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may be applied in the context of individual contracts of employment, even though there is a section within the Regulation which concerns specifically the rules of jurisdiction applicable to disputes concerning such contracts, and, if so, the conditions governing the application of Article 6(1) of the Regulation in such matters must then be considered and defined.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-462/06 että ensin ratkaistaan se, voidaanko asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä soveltaa työsopimuksiin, vaikka asetuksessa on jakso, joka koskee nimenomaisesti tällaisiin sopimuksiin perustuviin riita-asioihin sovellettavia toimivaltasääntöjä, ja jos sitä voidaan soveltaa, edellyttää kysymykseen vastaaminen myös sitä, että luetellaan ja yksilöidään edellytykset, jotka koskevat asetuksen 6 artiklan 1 kohdan soveltamista työsopimuksiin liittyvissä asioissa.
No 44/2001 …, by virtue of which a person domiciled in a Member State may be sued “where he is one of a number of defendants, in the courts for the place where any of them is domiciled, provided the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings”, apply to proceedings brought by an employee before a court of a Member State against two companies belonging to the same group, one of which, being the one which engaged that employee for the group and refused to re-employ him, is domiciled in that Member State and the other, for which the employee last worked in non-Member States and which dismissed him, in another Member State, when that applicant relies on a clause in the employment contract to claim that the two [companies] were his co-employers from whom he claims compensation for his dismissal or does the rule in Article 18(1) of [R]egulation [No 44/2001], by virtue of which, in matters relating to individual contracts of employment, jurisdiction is to be determined by Section 5 of Chapter II [of that regulation], exclude the application of Article 6(1) [of that regulation], so that each of the two companies must be sued before the courts of the Member State where it is domiciled[?]’
A Asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdan sovellettavuus työsopimuksia koske­viin asioihin toimivaltaa koskevaa sääntöä, jonka mukaan silloin, kun henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne, ’jos asiassa on useampia vastaajia, siinä tuomioistuimessa, jonka alueella jollakin vastaajista on kotipaikka, edellyttäen, että kanteiden välillä on niin läheinen yhteys, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin tuomioihin’, soveltaa riitaasiassa, jonka työntekijä on pannut vireille jäsenvaltion tuomioistuimessa kahta samaan konserniin kuuluvaa yhtiötä vastaan, joista toinen, jonka kotipaikka on tässä jäsenvaltiossa, alun perin otti työntekijän konsernin palvelukseen ja kieltäytyi sitten ottamasta häntä takaisin työhön ja toinen, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, on yhtiö, jonka lukuun kyseinen henkilö on viimeksi työskennellyt kolmansissa valtioissa ja joka on hänet irtisanonut, silloin kun asian vireille saattanut työntekijä väittää työsopimusehdon perusteella, että nämä [yhtiöt] olivat yhdessä hänen työnantajiaan, ja vaatii näiltä irtisanomiskorvausta, vai syrjäyttääkö asetuksen [N:o 44/2001] 18 artiklan 1 kohdassa vahvistettu sääntö, jonka nojalla työsopimusta koskevassa asiassa tuomioistuimen toimivalta määräytyy [tämän asetuksen] II luvun 5 jakson säännösten mukaisesti, asetuksen 6 artiklan 1 kohdan soveltamisen, jolloin kutakin yhtiötä vastaan on nostettava kanne sen kotipaikkana olevan jäsenvaltion tuomioistuimessa[?]”
II — Legal analysis
Kysymykseen vastaaminen edellyttää,
The Court is requested, in essence, to determine whether Section 5 of Chapter II of Regulation No 44/2001 governs exhaustively and exclusively jurisdiction over individual contracts of employment to the exclusion of all other rules of jurisdiction laid down in that regulation, or whether it permits the interpretation that Section 5 does not exclude the application of the special rule of jurisdiction when the specific circumstances of the case so require, in particular, when related claims concerning a number of defendants are referred to the courts where any one of them is domiciled.
Yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty ratkaisemaan se, säädetäänkö asetuksen N:o 44/2001 II luvun 5 jaksossa tyhjentävästi ja muut säännökset poissulkevalla tavalla tuomioistuinten työsopimuksia koskevasta toimivallasta – kaikista muista asetuksessa säädetyistä toimivaltasäännöistä poiketen – vai onko sellainen tulkinta mahdollinen, että 5 jakso ei estä erityistä toimivaltaa koskevan säännön soveltamista silloin kun kyseessä oleva erityinen oikeudenkäyntitapaus edellyttää tätä, esimerkiksi silloin kun toisiinsa liittyvät asiat, joissa on useita vastaajia, siirretään tuomioistuimeen, jonka alueella jollakin vastaajista on kotipaikka.
(Articles 18 to 21) and, second, that if there are any exceptions to the application of the principles set out in Section 5, they are expressly laid down in the Regulation.
GLAXOSMITHKLINE JA LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE vaikka 5 jaksossa vahvistettujen periaatteiden soveltamiseen voidaan tehdä poikkeuksia, on niistä nimenomaisesti säädetty asetuksessa.
In so far as Article 6(1) does not fall within Section 5 and is not referred to, as Articles 4 and 5(5) are, as an exception to the application of the rules laid down in that section, the special jurisdiction under Article 6(1) is not therefore applicable to disputes concerning contracts of employment.
Koska 6 artiklan 1 kohta ei ole asetuksen 5 jaksossa ja, toisin kuin 4 ja 5 artiklassa sitä ei ole mainittu poikkeuksena kyseisessä jaksossa säädetyistä säännöistä, ei 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua erityistoimivaltaa näin ollen voitaisi soveltaa työsopimuksia koskeviin riita-asioihin.
Anticipating the arguments that follow, I would point out at this juncture that the applicability to a dispute concerning an individual contract of employment of the special jurisdiction provided for in Article 6(1) of Regulation No 44/2001, which makes it possible, when the claims are related, to sue a number of defendants before the courts where any one of them is domiciled, must, in my view, be accepted even though a literal interpretation of Section 5 concerning contracts of employment appears, at first sight, to preclude it.
Jäljempänä esitettävän johdosta todettakoon ensin, että asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun erityisen toimivallan – jonka perusteella useat vastaajat voidaan saada vastaamaan yhden vastaajan kotipaikan tuomioistuimeen silloin kun asiat liittyvät toisiinsa – soveltaminen työsopimusriitaan pitäisi voida hyväksyä, vaikka työsopimuksia koskevan 5 jakson sanamuodon mukaisen tulkinnan perusteella voitaisiin ensin ajatella, että se on mahdotonta.
In order to clarify the solution which I propose that the Court should adopt, I will begin by setting out, first of all, the arguments which appear to exclude the applicability of Article 6(1) in the context of disputes concerning individual contracts of employment and then explain why such an interpretation should not, in my view, be adopted by the Court.
Jotta tässä ratkaisuehdotuksessa omaksuttu kanta olisi helpommin ymmärrettävissä, esitän tässä ensin näkemykset, jotka näyttävät estävän 6 artiklan 1 kohdan soveltamisen työsopimuksia koskevissa riidoissa, jotta näin voitaisiin osoittaa, minkä vuoksi yhteisöjen tuomioistuimen ei pitäisi omaksua tällaista tulkintaa.
In addition, since Section 5 constitutes a derogation from the principle, laid down in Article 2 of the Regulation, 4that the courts having jurisdiction must be those for the place where the defendant is domiciled, the rules laid down in Article 18 to 21 of Section 5 should be interpreted strictly, so that only the exceptions to the application of the principle that jurisdiction is based on the defendant’s domicile that are expressly laid down in that section are allowed.
Koska asetuksen 5 jakso on poikkeus asetuksen 2 artiklassa säädetystä pääsäännöstä 4, jonka mukaan toimivaltainen tuomioistuin on vastaajan kotipaikan tuomioistuin, 5 jaksossa olevissa 18–21 artiklassa ilmaistuja sääntöjä pitäisi tulkita suppeasti ja sallia ainoastaan sellaiset poikkeukset vastaajan kotipaikan tuomioistuimen periaatteesta, jotka on nimenomaisesti mainittu tässä jaksossa.
It is true that, in stating that ‘[i]n matters relating to individual contracts of employment, jurisdiction shall be determined by this Section, without prejudice to Article 4 and point 5 of Article 5 [of the Regulation]’, Article 18(1) of Regulation No 44/2001, read in isolation, appears to confirm an interpretation to the effect that any rule of jurisdiction which is not laid down in or expressly authorised by Section 5 should be rejected if the dispute concerns a contract of employment.
Erikseen tarkasteltuna asetuksen N:o 44/2001 18 artiklan 1 kohta, jossa säädetään, että työsopimusta koskevassa asiassa tuomioistuimen toimivalta määräytyy tämän jakson säännösten mukaisesti, jollei [tämän asetuksen] 4 artiklasta ja 5 artiklan 5 kohdasta muuta johdu, näyttää vahvistavan tulkinnan, jonka mukaan kaikki sellaiset toimivaltasäännöt, joita ei ole mainittu tai nimenomaisesti sallittu 5 jaksossa, on sivuutettava silloin kun riita-asiassa on kyse työsopimuksesta.
That interpretation cannot, however, prevail, in so far as it not only disregards the teleological and contextual scope of Regulation No 44/2001, but also the sense of the provisions relevant in this case.
Tämä tulkinta ei kuitenkaan voi olla oikea, koska siinä ei oteta huomioon asetuksen N:o 44/2001 teleologiseen tarkasteluun ja asiayhteyteen perustuvaa ulottuvuutta eikä asiassa merkityksellisten säännösten sisältöä.
In particular, it is based on the incorrect premise that Article 6(1) is an exception to the rules of jurisdiction laid down in the section concerning individual contracts of
Tulkinta perustuu ennen kaikkea siihen virheelliseen olettamukseen,
It follows from that provision, first, that any dispute concerning an individual contract of employment must be brought before the court having jurisdiction under the rules laid down in Section 5 of that regulation
Tästä säännöksestä käy ilmi, että kaikki työsopimusta koskevat riidat on saatettava tuomioistuimen käsiteltäväksi kyseisen asetuksen 5 jaksossa säädettyjen toimivaltasääntöjen mukaisesti (18–21 artikla) ja että
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06 favourable to his interests than the general rules provide for’. 5In those circumstances, employment.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-462/06 että 6 artiklan 1 kohta olisi poikkeus työsopimuksia koskevassa jaksossa vahvistetuista toimivaltasäännöistä.
As I will show, the special rule of jurisdiction in Article 6(1) of the Regulation does not constitute an exception to the rules of jurisdiction concerning individual contracts of employment, but a supplement to the provisions concerning them which does not call into question the principle underlying those provisions.
Kuten jäljempänä osoitetaan, asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa oleva erityinen toimivaltasääntö ei kuitenkaan ole poikkeus työsopimuksia koskevista toimivaltasäännöistä, vaan säännös, joka täydentää niitä koskevia säännöksiä ja joka ei aseta kyseenalaiseksi niiden periaatteita.
it would be surprising if, in adopting Regulation No 44/2001, the legislature had intended to deprive employees of the benefit of the more favourable rules which applied under the Brussels Convention prior to the entry into force of that regulation.
5Näin olisi outoa, että asetuksen N:o 44/2001 laatijat olisivat asetuksella halunneet viedä työntekijöiltä mahdollisuuden sellaisten suotuisampien säännösten soveltamiseen, joita sovellettiin ennen tämän asetuksen voimaantuloa Brysselin yleissopimuksen nojalla.
The Court has, moreover, consistently pointed out that, in matters relating to contracts of employment, that convention was to be interpreted ‘[taking account] of the concern to afford proper protection to the party to the contract who is the weaker from the social point of view, in this case the employee’.
Yhteisöjen tuomioistuin onkin vakiintuneesti todennut, että työsopimuksia koskevissa asioissa yleissopimusta oli tulkittava ”sen tavoitteen valossa, että sitä sopimuspuolta, joka on sopimussuhteessa yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti heikommassa asemassa, eli tässä tapauksessa työntekijää, suojataan asianmukaisesti”.
6 An interpretation to the effect that, even in the case of related actions concerning a number of defendants, an employee would be required to sue each of them individually in the courts having jurisdiction in each Member State, would not only be contrary to the sound administration of justice, 7 but would also fail to protect the contracting party in the weaker position and, furthermore, deprive that party of a possibility that was previously available.
6 Tulkinta, jonka mukaan silloinkin, kun toisiinsa liittyvät kanteet koskevat useita vastaajia, työntekijän pitäisi haastaa kukin niistä erikseen vastaamaan kunkin jäsenvaltion toimivaltaisessa tuomioistuimessa, olisi vastoin hyvän oikeudenkäytön intressiä 7ja loukkaisi heikommassa asemassa olevan sopimuspuolen suojaa ja veisi tältä mahdollisuuden, joka tällä aiemmin oli ollut käytettävissään.
Accordingly, it must be considered that, although Regulation No 44/2001 provided
Tämän vuoksi on katsottava, että jos asetuksessa N:o 44/2001 on säädetty
First of all, it should be remembered that, although the Brussels Convention did not contain a specific section on contracts of employment, the rules of jurisdiction which it laid down none the less applied to such contracts.
On muistettava, että vaikka Brysselin yleissopimuksessa ei ollut erityistä työsopimuksia koskevaa osaa, toimivaltasääntöjä, jotka siinä vahvistettiin, sovellettiin kuitenkin niihin.
Thus, under the Convention, Article 6(1), allowing a number of defendants to be sued in the courts for the place where any one of them is domiciled, was, as acknowledged by the Commission of the European Communities, perfectly well applicable to contracts of employment.
Näin yleissopimuksen voimassaoloaikana 6 artiklan 1 kohtaa, joka mahdollistaa useiden vastaajien haastamisen yhden vastaajan tuomioistuimeen, voitiin aivan hyvin soveltaa työsopimuksiin, kuten Euroopan yhteisöjen komissio on todennut.
As is pointed out in recital 5 in the preamble to Regulation No 44/2001, which followed on from the Brussels Convention, that regulation is a continuation of, and not a break from, the rules laid down in the Convention.
Brysselin yleissopimusta seuraava asetus N:o 44/2001 on ymmärrettävä, kuten tämän asetuksen viidennessä perustelukappaleessa korostetaan, säädökseksi, jolla yleissopimuksen määräyksien soveltamista on haluttu jatkaa eikä suinkaan lopettaa sitä.
Regulation No 44/2001 is thus not intended to amend substantially the content of the rules of jurisdiction, so that it is reasonable to believe that the authors of that text did not wish to exclude the application of Article 6(1) of the Regulation in the field with which we are concerned.
Asetuksen N:o 44/2001 tehtävänä ei siis ole muuttaa aineellisesti tuomioistuinten toimivaltasääntöjä, minkä vuoksi voidaan ajatella, ettei asetuksen laatijoilla ole ollut tarkoitusta estää tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan soveltamista nyt tarkasteltavana olevalla alalla.
Further, when Regulation No 44/2001 was drafted, it was considered desirable to create a specific section on jurisdiction in matters relating to contracts of employment because ‘the weaker party should be protected by rules of jurisdiction more
Asetuksen N:o 44/2001 laatijat ovat halunneet ottaa käyttöön jakson, joka koskee tuomioistuinten toimivaltaa nimenomaan työsopimuksiin liittyvissä asioissa, koska ne
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE courts and the Court of Justice, it is for the latter to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it.
GLAXOSMITHKLINE JA LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE tuomioistuimen välille EY 234 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan riidan.
To that end and by reason of the complex and sometimes contradictory facts of this case, it would seem important to set out the conditions which the national court will need to examine in order to determine whether Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may properly be relied on in the present case.
Tämän nojalla ja tässä asiassa vallitsevien monimutkaisten ja ristiriitaistenkin tosiasiallisten olosuhteiden vuoksi seuraavassa on yksilöitävä ne edellytykset, joiden täyttyessä esillä olevassa tapauksessa 6 artiklan 1 kohtaan voidaan pätevästi vedota, ja joiden täyttyminen kansallisen tuomioistuimen on varmistettava käsiteltävänä olevassa asiassa.
for an exception to the rule of the defendant’s domicile in respect of contracts of employment, with a view to preserving the interests of the weaker party to the contract, the failure to take account of the case where a number of related claims are brought against a number of defendants in Section 5 must be understood as a lacuna in that text.
poikkeuksesta vastaajan kotipaikan tuomioistuimen sääntöön työsopimusten osalta heikomman sopimuspuolen suojaamiseksi, se, ettei 5 jaksossa ole otettu huomioon tilannetta, jossa useita toisiinsa liittyviä asioita on pantu vireille useita vastaajia vastaan, on katsottava tässä säädöksessä olevaksi aukoksi.
That lacuna is filled by Article 6(1) of the Regulation, which makes it possible to supplement the rules applicable to contracts of employment without thereby calling into question the principles underlying those rules, namely, in particular, the protection of the weaker party to the contract and, more generally, the desire to prevent the multiplication of courts having jurisdiction.
Tämä aukko korjaantuu mainitun asetuksen 6 artiklan 1 kohdalla, jonka avulla työsopimuksiin sovellettavia säännöksiä on mahdollista täydentää ilman että niissä olevia periaatteita esimerkiksi heikomman sopimuspuolen suojasta tai yleisemmin pyrkimyksestä välttää se, että toimivaltaisia tuomioistuimia olisi useita, kuitenkaan horjutettaisiin.
The applicability of Article 6(1) is of use in correcting the failure to take account of a characteristic of these cases, namely related claims in matters relating to contracts of employment, without however undermining the rules of jurisdiction which govern them.
Asetuksen 6 artiklan 1 kohdalla korjataan näin kätevästi puute, joka johtuu siitä, ettei huomioon ole otettu sellaista erityistä oikeudenkäyntitapausta, jossa on kyse useasta toisiinsa liittyvästä työsopimusta koskevasta kanteesta, loukkaamatta kuitenkaan tuomioistuinten toimivaltasääntöjä, jotka koskevat niitä.
As has been pointed out, Regulation No 44/2001 does not mark a break from the principles laid down in the Brussels Convention, but is a continuation of the rules laid down therein.
Kuten edellä on todettu, asetuksella N:o 44/2001 ei ole haluttu lopettaa vaan jatkaa Brysselin yleissopimuksessa vahvistettujen periaatteiden soveltamista.
Consequently, the Court’s caselaw on Article 6(1) of the Convention remains relevant in the context of the application to the dispute of Article 6(1) of Regulation No 44/2001.
Yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa koskevassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tehdyt täsmennykset ovat siis edelleen päteviä asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdan soveltamista ajatellen esillä olevassa asiassa.
For all of those reasons, I would invite the Court to find that Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is applicable in the context of individual contracts of employment.
Edellä esitetyistä syistä ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa työsopimuksia koskevissa asioissa.
The application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is subject to the condition that ‘the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings’.
Asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdassa asetetaan sen soveltamisen edellytykseksi, että kanteiden ”välillä on niin läheinen yhteys, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin tuomioihin”.
B — The conditions governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 in the context of individual contracts of employment
B Asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset työsopimuksia koskevissa asioissa
It is established caselaw that, in the procedure laid down by Article 234 EC providing for cooperation between national
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja yhteisöjen
That condition, which did not appear in the original version of the provision in the
Tämä edellytys, jota ei ollut Brysselin yleissopimuksen vastaavan määräyksen
Brussels Convention, is taken directly from Article 22 of that convention, according to which actions are deemed to be related where they are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-462/06 alkuperäisessä muodossa, perustuu välittömästi yleissopimuksen 22 artiklaan, jonka mukaan kanteet liittyvät toisiinsa silloin kun niiden välillä on niin läheinen yhteys, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin tuomioihin.