natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both Deutsche Post and the German Government concede that Deutsche Post grants its business customers, in an even more liberal way than required by the directive, access to its postal network at points other than the traditional access points and agrees special tariffs for them on that basis.
Sekä Deutsche Post että Saksan hallitus kuitenkin myöntävät, että tavalla, joka menee vielä pidemmälle kuin mitä mainitussa direktiivissä edellytetään, kyseinen yhtiö myöntää yritysasiakkailleen pääsyn postiverkkoonsa muissa paikoissa kuin perinteisissä lähetyspaikoissa sekä myöntää kyseisille asiakkaille tältä osin erityishinnat.
It is precisely such a situation that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is intended to regulate.
Direktiivin 97/67 12 artiklan viidennellä luetelmakohdalla pyritään sääntelemään juuri tällaista tilannetta.
Whenever a provider of the universal postal service applies special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, the tariffs, together with the associated conditions, are to apply equally as between third parties in particular.
Kun postin yleispalvelun tarjoaja soveltaa erityishintoja esimerkiksi yrityksille, joukkolähetysten postittajille tai eri asiakkailta saadun postin kokoajille, näitä hintoja ja niihin liittyviä ehtoja on sovellettava samalla tavalla muun muassa kolmansien osapuolten välillä.
Having regard to all of the foregoing, the answer to the question referred must be that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is to be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Esitettyyn kysymykseen on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiivin 97/67 12 artiklan viidettä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että yrityksille, jotka ammattimaisesti ja omissa nimissään kokoavat postilähetyksiä useilta lähettäjiltä, ei myönnetä erityishintoja, jotka kansallinen postin yleispalvelun tarjoaja yksinomaisen toimilupansa puitteissa myöntää yritysasiakkaille, jotka jättävät kyseisen yleispalvelun tarjoajan postikeskuksiin tietyt vähimmäismäärät esilajiteltuja lähetyksiä.
The fifth indent of Article 12 of Directive 97/67/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 on common rules for the development of the internal market of Community postal services and the improvement of quality of service, as amended by Directive 2002/39/EC of the European Parliament and of the Council of 10 June 2002, must be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/39/EY, 12 artiklan viidettä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että yrityksille, jotka ammattimaisesti ja omissa nimissään kokoavat postilähetyksiä useilta lähettäjiltä, ei myönnetä erityishintoja, jotka kansallinen postin yleispalvelun tarjoaja yksinomaisen toimilupansa puitteissa myöntää yritysasiakkaille, jotka jättävät kyseisen yleispalvelun tarjoajan postikeskuksiin tietyt vähimmäismäärät esilajiteltuja lähetyksiä.
Case C-82/07
Asia C-82/07
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Supremo)
(Tribunal Supremon esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Electronic communications — Networks and services — Articles 3(2) and 10(1) of Directive 2002/21/EC (Framework Directive) — National numbering plans — Specific regulatory authority)
Sähköinen viestintä – Verkot ja palvelut – Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 3 artiklan 2 kohta ja 10 artiklan 1 kohta – Kansalliset numerointisuunnitelmat – Nimenomainen sääntelyviranomainen
Judgment of the Court (Second Chamber), 6 March 2008
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.3.2008
(European Parliament and Council Directive 2002/21, recital 11 and Arts 3(2) and (4) and 10(1))
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21 11 perustelukappale ja 3 artiklan 2 ja 4 kohta sekä 10 artiklan 1 kohta)
SUMMARY — CASE C-82/07
TIIVISTELMÄ – ASIA C-82/07
Article 10(1) and Article 3(2), (4) and (6) of Directive 2002/21 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services must be interpreted as not precluding the functions of assigning national numbering resources or of managing national numbering plans from being shared by a number of independent regulatory authorities, provided that the allocation of the tasks is made public and easily accessible, and notified to the Commission.
Sähköisten viestintäverkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21 10 artiklan 1 kohtaa sekä 3 artiklan 2, 4 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät estä sitä, että kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista koskevat tehtävät ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointia koskevat tehtävät jaetaan useiden riippumattomien sääntelyviranomaisten kesken, kunhan tehtäväjako julkaistaan, siihen on helppo tutustua ja se ilmoitetaan komissiolle.
Articles 3(2), 3(4) and 10(1) of Directive 2002/21 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services, read in conjunction with recital 11 in the preamble to that directive, must be interpreted as meaning that the assignment of the national numbering resources and the management of the national numbering plans must be regarded as regulatory functions.
Sähköisten viestintäverkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa sekä 10 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 11 perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointia koskevia tehtäviä on pidettävä sääntelytehtävinä.
Member States are not required to allocate those different functions to separate regulatory authorities.
Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia antamaan näitä erilaisia tehtäviä eri kansallisille sääntelyviranomaisille.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal Supremo (Spain), made by decision of 23 January 2007, received at the Court on 15 February 2007, in the proceedings
Asiassa C-82/07, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 23.1.2007 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 15.2.2007, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris (Rapporteur) and C. Toader, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris (esittelevä tuomari) ja C. Toader,
— the Spanish Government, by M. Muñoz Pérez, acting as Agent,
– Espanjan hallitus, asiamiehenään M. Muñoz Pérez,
— the Belgian Government, first by A. Hubert and subsequently by C. Pochet, acting as Agents,
– Belgian hallitus, asiamiehenään aluksi A. Hubert, sittemmin C. Pochet,
— the Greek Government, by S. Spyropoulos, I. Pouli and S. Trekli, acting as Agents,
– Kreikan hallitus, asiamiehinään S. Spyropoulos, I. Pouli ja S. Trekli,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Grave, acting as Agents,
– Alankomaiden hallitus, asiamiehinään C. Wissels ja M. de Grave,
— the Commission of the European Communities, by R. Vidal Puig, acting as Agent, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään R. Vidal Puig, päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta, on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 3(2) and 10(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive) (OJ 2002 L 108, p.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (EYVL L 108, s.
33) (‘the Framework Directive’), read in conjunction with Recital (11) in the preamble thereto.
33; jäljempänä puitedirektiivi) 3 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 11 perustelukappaleen kanssa, tulkintaa.
The reference has been made in the course of an action in which the Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (‘the CMT’) is seeking the annulment of all or part of Royal Decree 2296/2004 adopting the regulation on electronic communications markets, network access and numbering (Real Decreto 2296/2004 por el que
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (jäljempänä CMT) vaatii sähköisen viestinnän markkinoita, verkkojen käyttöoikeuksia ja numerointia koskevan säännöstön hyväksymisestä 10.12.2004 annetun kuninkaan asetuksen 2296/2004 (Real Decreto 2296/2004 por el que se aprueba el
JUDGMENT OF 6. 3. 2008 — CASE C-82/07 se aprueba el Reglamento sobre mercados de comunicaciones electrónicas, acceso a las redes y numeración) of 10 December 2004 (BOE No 314 of 30 December 2004, p.
TUOMIO 6.3.2008 – ASIA C-82/07
42372) and certain points of the National Telephone Numbering Plan annexed to that Royal Decree, on the ground that they are contrary to General Law 32/2003 on Telecommunications (Ley General 32/2003 de Telecomunicaciones) of 3 November 2003 (BOE No 264 of 4 November 2003, p.
42372) sekä kyseisen kuninkaan asetuksen liitteenä olevan kansallisen puhelinverkon numerointisuunnitelman tiettyjen kohtien kumoamista kokonaan tai osittain sillä perusteella, että ne ovat ristiriidassa 3.11.2003 annetun yleisen televiestintälain 32/2003 (Ley General 32/2003 de Telecomunicaciones; BOE nro 264, 4.11.2003, s.
38890) (‘the GTL’) which transposed the Framework Directive into national law.
38890; jäljempänä LGT) kanssa, jolla puitedirektiivi on saatettu osaksi kansallista oikeutta.
Community legal framework
Asiaa koskevat yhteisön oikeussäännöt
Recital (11) in the preamble to the Framework Directive states:
Puitedirektiivin 11 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
‘In accordance with the principle of the separation of regulatory and operational functions, Member States should guarantee the independence of the national regulatory authority or authorities with a view to ensuring the impartiality of their decisions.
”Sääntelytehtävien ja toiminnallisten tehtävien erottamisen periaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi taattava kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuus niiden päätösten puolueettomuuden varmistamiseksi.
National regulatory authori- ties should be in possession of all the necessary resources, in terms of staffing, expertise, and financial means, for the performance of their tasks.’
Kansallisilla sääntelyviranomaisilla olisi niille määrättyjen tehtävien hoitamiseksi oltava käytössään tarpeelliset voimavarat henkilöstön, asiantuntemuksen ja rahoituksen osalta.”
Recital (20) of that directive states:
Kyseisen direktiivin 20 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
‘Access to numbering resources on the basis of transparent, objective and nondiscriminatory criteria is essential for undertakings to compete in the electronic communications sector.
”Selkeisiin, puolueettomiin ja syrjimättömiin ehtoihin perustuva numerovarojen käyttömahdollisuus on keskeinen tekijä yrityksille, jotta ne voivat kilpailla sähköisen
Article 2(g) of the Framework Directive defines the ‘national regulatory authority’ as ‘the body or bodies charged by a Member State with any of the regulatory tasks assigned in this Directive and the Specific Directives’.
Puitedirektiivin 2 artiklan g alakohdan mukaan ”kansallisilla sääntelyviranomaisilla” tarkoitetaan ”elintä tai elimiä, joiden hoidettavaksi jäsenvaltio on antanut tässä direktiivissä tai erityisdirektiiveissä tarkoitetut sääntelytehtävät”.
Under Article 2(m) of the Framework Directive, the ‘provision of an electronic communications network’ is defined as the establishment, operation, control or making available of such a network.
Kyseisen direktiivin 2 artiklan m alakohdan mukaan ”sähköisen viestintäverkon tarjoamisella” tarkoitetaan tällaisen verkon luomista, ylläpitoa, valvontaa tai saataville asettamista.
Article 3 of the Framework Directive, entitled ‘National regulatory authorities’, provides:
Puitedirektiivin 3 artiklassa, jonka otsikkona on ”Kansalliset sääntelyviranomaiset”, säädetään seuraavaa:
Member States shall ensure that each of the tasks assigned to national regulatory authorities in this Directive and the Specific Directives is undertaken by a competent body.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kustakin tässä direktiivissä ja erityisdirektiiveissä kansallisille sääntelyviranomaisille osoitetusta tehtävästä huolehtii toimivaltainen elin.
Member States shall guarantee the independence of national regulatory authorities by ensuring that they are legally distinct from and functionally independent of all organisations providing electronic communications networks, equipment or services.
Jäsenvaltioiden on taattava kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuus varmistamalla, että nämä viranomaiset ovat oikeudellisesti erillisiä ja toiminnallisesti riippumattomia kaikista sähköisiä viestintäverkkoja, -laitteita tai -palveluja tarjoavista organisaatioista.
Member States shall notify to the Commission all national regulatory authorities assigned tasks under this Directive and the Specific Directives, and their respective responsibilities’.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ne kansalliset sääntelyviranomaiset, joille on osoitettu tämän direktiivin ja erityisdirektiivien mukaisia tehtäviä, sekä näiden viranomaisten vastuualueet.”
Paragraph 1 of Article 10 of the Framework Directive, which is entitled ‘Numbering, naming and addressing’, provides:
Puitedirektiivin 10 artiklan, jonka otsikkona on ”Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen”, 1 kohdassa säädetään puolestaan seuraavaa:
‘Member States shall ensure that national regulatory authorities control the assignment of all national numbering resources and the management of the national
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset valvovat kaikkien kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista ja kansallisten
National regulatory authorities shall establish objective, transparent and nondiscriminatory assigning procedures for national numbering resources.’
Kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava käyttöön puo -lueettomat, selkeät ja syrjimättömät menettelyt kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön ottamista varten.”
On 9 December 2005, the CMT lodged an application with the Tribunal Supremo seeking the annulment, with cessation of effects, of Articles 27(1), 27(3), 28(2), 34, 36, 38, 40(1), 40(3), 49 and 55 of Royal Decree 2296/2004 and paragraphs 5(4) and 10(1) of the National Telephone Numbering Plan, annexed to that decree, on the ground that they are contrary to the GTL.
CMT nosti 9.12.2005 Tribunal Supremossa kanteen, jossa tätä vaaditaan kumoamaan ja toteamaan vaikutuksettomiksi kuninkaan asetuksen 2296/2004 27 §:n 1 ja 3 momentti, 28 §:n 2 momentti, 34 §, 36 §, 38 §, 40 §:n 1 ja 3 momentti, 49 § ja 55 § sekä kyseisen asetuksen liitteenä olevan kansallisen puhelinverkon numerointisuunnitelman 5.4 ja 10.1 kohta siltä osin kuin ne ovat sen mukaan ristiriidassa LGT:n säännösten kanssa.
The CMT submits that those provisions do not respect the division of powers, with respect to the management of public numbering resources, provided for in Articles 16 and 48 of the GTL.
CMT väittää, että kyseisissä säännöksissä ei oteta huomioon LGT:n 16 ja 48 §:ssä säädettyä toimivaltajakoa numerovarojen hallinnoinnin osalta.
The residual competence of the Ministry of Industry, Tourism and Commerce in that field, provided for under earlier legislative provisions and those of the GTL, is set out in such detail in Royal Decree 2296/2004 that the role of the CTM is reduced merely to implementing the decisions taken by that ministry.
Teollisuus-, matkailu- ja kauppaministerillä tällä alalla jäljellä olevaa toimivaltaa, josta on säädetty aikaisemmissa lainsäännöksissä ja LGT:n säännöksissä, on näet täsmennetty kuninkaan asetuksen 2296/2004 säännöksillä siten, että CMT:n tehtäviin kuuluu enää vain mainitun ministerin tekemien päätösten pelkkä täytäntöönpano.
Further, the CTM argues that the royal decree goes beyond the GTL, in breach of the principles of legality, the hierarchy of norms and legal certainty, and disregards the provisions of Article 10(1) of the Framework Directive.
Lisäksi CMT on väittänyt, että kyseisellä kuninkaan asetuksella sivuutetaan LGT tavalla, joka loukkaa laillisuuden, normihierarkian ja oikeusvarmuuden periaatteita ja rikkoo puitedirektiivin 10 artiklan 1 kohdan säännöksiä.
By judgment of 23 January 2007, the Tribunal Supremo decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Tribunal Supremo päätti 23.1.2007 tekemällään välipäätöksellä lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
(1) Do Articles 3(2) and 10(1) of the [Framework] Directive, in conjunction with Recital (11), require Member States to allocate to separate authorities “regulatory functions” on the one hand and “operational” functions on the other, in relation to assigning national numbering resources and managing national numbering plans?
”1) Onko jäsenvaltioilla [puite]direktiivin – – 3 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 11 perustelukappaleen kanssa, perusteella velvollisuus osoittaa ”sääntelytehtävät” ja ”toiminnalliset tehtävät” eri viranomaisille silloin, kun on kyse kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamisesta ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnoinnista?
(2) Where a Member State, on transposing the [Framework] Directive into its national law, has charged a specific authority with assigning national numbering resources and managing national numbering plans, may it at the same time reduce that authority’s powers in that sphere, conferring them on other authorities or on its own State administration, with the result that management of those resources is in reality shared between various authorities?’
2) Kun jäsenvaltio on saattaessaan [puite]direktiivin – – osaksi kansallista oikeusjärjestystään antanut kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamisen ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnoinnin nimenomaisen viranomaisen tehtäväksi, voiko se samalla supistaa mainitun viranomaisen toimivaltuuksia tällä alalla siirtämällä niitä muille viranomaisille tai valtionhallinnolle itselleen siten, että kyseisiä numerovaroja hallinnoidaan käytännössä yhteistyössä useiden viranomaisten kesken?”
The questions referred
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
It should be noted at the outset that, according to Recital (1) of the Framework Directive, the new regulatory framework for telecommunications — namely, Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive) (OJ 2002 L 108, p.
Aluksi on todettava, että puitedirektiivin johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan otetaan käyttöön nykyinen telealan sääntelyjärjestelmä eli puitedirektiivi, sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (EYVL L 108, s.
21), Directive 2002/22/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on universal service and users’ rights
21), yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (yleispalveludirektiivi) 7.3.2002 annettu
51), and Directive 2002/19/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (Access Directive) (OJ 2002 L 108, p.
51) ja sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä (käyttöoikeusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/19/EY (EYVL L 108, s.
7) — was adopted after the previous regulatory framework had been successful in creating the conditions for effective competition in the telecommunications sector during the transition from monopoly to full competition.
7), kun taas aikaisemmassa sääntelyjärjestelmässä oli luotu toimivat edellytykset tehokkaalle telealan kilpailulle siirryttäessä monopoliympäristöstä täyden kilpailun ympäristöön.
That is the appropriate context in which to assess Recital (11) of the Framework Directive, according to which the Member States must, under the principle of the separation of regulatory and operational functions, guarantee the independence of the national regulatory authority or authorities (‘the regulatory authorities’) in order to ensure the impartiality of their decisions.
Juuri tätä taustaa vasten on arvioitava puitedirektiivin 11 perustelukappaletta, jonka mukaan sääntelytehtävien ja toiminnallisten tehtävien erottamisen periaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden on taattava kansallisten sääntelyviranomaisten (jäljempänä sääntelyviranomaiset) riippumattomuus niiden päätösten puolueettomuuden varmistamiseksi.
Article 3(2) of the Framework Directive specifies the means by which it should be possible to guarantee the independence of the regulatory authorities, providing that they must be legally distinct from and functionally independent of all organisations providing electronic communications networks, equipment or services.
Puitedirektiivin 3 artiklan 2 kohdassa täsmennetään yksityiskohtaiset säännöt, joilla sääntelyviranomaisten riippumattomuus voidaan taata, säätämällä, että näiden viranomaisten on oltava oikeudellisesti erillisiä ja toiminnallisesti riippumattomia kaikista sähköisiä viestintäverkkoja, -laitteita tai -palveluja tarjoavista organisaatioista.
Where Member States retain ownership or control of undertakings providing electronic communications networks and/or services, they are to take care, specifically, to ensure effective structural separation of the regulatory function, on the one hand, from activities associated with ownership or control of those undertakings, on the other.
Kun jäsenvaltioilla on omistusosuuksia tai päätäntävaltaa sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavissa yrityksissä, niiden on erityisesti varmistettava, että sääntelytoiminta ja kyseisten yritysten omistajuuteen tai päätäntävaltaan liittyvä toiminta erotetaan rakenteellisesti tehokkaasti toisistaan.
As regards the assigning of the national numbering resources and the management of the national numbering plans, it should be pointed out at the outset that such functions form no part of the functions exercised by entities which ensure services
Siltä osin kuin on kyse kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointia koskevista tehtävistä, on heti alkuun täsmennettävä, että kyseiset tehtävät eivät kuulu niiden yksiköiden hoitamiin