natgillin/translations-raw huggingface dataset:
All the interveners before the Court consider that the fact that the recipient of the funds is a publiclaw person is irrelevant to the application of the rules concerning recovery.
Kaikki yhteisöjen tuomioistuimessa huomautuksia esittäneet osapuolet katsovat, että sillä, että varojen saaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö, ei ole merkitystä takaisinperimistä koskevien säännösten soveltamiseen.
It follows from the caselaw of the Court that, in the absence of provisions of Community law, disputes concerning the recovery of amounts wrongly paid under Community law must be decided by national courts in application of their own domestic law, subject to the limits imposed by Community law (Deutsche Milchkontor and Others, cited above; Huber, cited above; and Case C-158/06 ROM­projecten [2007] ECR I-5103, paragraph 23).
Aluksi on muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että yhteisön oikeuden nojalla aiheettomasti maksettujen varojen palauttamista koskevat riita-asiat on yhteisön säännösten puuttuessa ratkaistava kansallisissa tuomioistuimissa kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jollei yhteisön oikeudessa asetetuista rajoista muuta johdu (ks. em. yhdistetyt asiat Deutsche Milchkontor ym., tuomion 19 kohta; em. asia Huber, tuomion 55 kohta ja asia C-158/06, ROM-projecten, tuomio 21.6.2007, Kok. 2007, s. I-5103, 23 kohta).
First of all, the application of national law must not hinder the application or the effectiveness of Community law.
Ensinnäkin on todettava, että kansallisen oikeuden soveltaminen ei saa haitata yhteisön oikeuden soveltamista tai tehokkuutta.
That would be the case, in particular, if such an application made it impossible in practice to recover the sums improperly granted (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraphs 21 and 22). It follows
Näin olisi muun muassa, jos tämä soveltaminen tekisi aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperimisen käytännössä mahdottomaksi (ks. em. yhdistetyt asiat Deutsche Milchkontor ym., tuomion
National legislation must also be applied in a manner which is not discriminatory as compared to procedures for deciding similar national disputes and the national authorities must act with the same degree of care, and in accordance with rules and procedures which do not make the recovery of the sums in question more difficult, as in comparable cases concerning solely the application of corresponding national legislation (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraphs 23).
Kansallista lainsäädäntöä on myös sovellettava tavalla, joka ei ole syrjivä niihin menettelyihin nähden, joita samantyyppisten kansallisten riita-asioiden ratkaisemisessa noudatetaan, ja kansallisten viranomaisten on toimittava asiassa noudattaen samaa huolellisuutta ja menettelyjä, jotka eivät vaikeuta kyseisten summien takaisinperintää enempää kuin ne, joita ne noudattavat vastaavissa yksinomaan vastaavan kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa (ks. em. yhdistetyt asiat Deutsche Milchkontor ym., tuomion 23 kohta).
In the main proceedings, the national court is thus required to implement the obligation which flows from Article 23(1) of Regulation No 4253/88 when it has before it an application to recover sums lost as a result of abuse or negligence and, if need be, to set aside or interpret a rule of national law such as the AWB which would prevent such recovery but has been drawn up with purely domestic situations in mind.
Näin ollen kansallisen tuomioistuimen on pääasioissa pantava täytäntöön asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan säännöksistä johtuva velvollisuus, kun sen käsiteltäväksi on saatettu sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena menetettyjen varojen takaisinperimistä koskeva vaatimus, ja tarvittaessa jätettävä soveltamatta tai tulkittava sellaista Awb:n säännösten kaltaista kansallista säännöstä, joka on annettu puhtaasti sisäisten tilanteiden ratkaisemiseksi ja joka olisi esteenä takaisinperimiselle.
It is common ground that the Court has also decided that it cannot be regarded as contrary to Community law for national law, as far as the withdrawal of administrative measures and the recovery of sums wrongly paid by public authorities are concerned, to take into account, in addition to the principle of legality, the principles of the protection of legitimate expectations and legal certainty, since those principles form part of the legal order of the Community (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraph 30; Joined Cases C-80/99 to C-82/99 Flemmer and Others [2001] ECR I-7211, paragraph 60; Huber, cited above, paragraph 56; and ROM­projecten, cited above, paragraph 24).
On selvää, että yhteisöjen tuomioistuin on myös katsonut, että yhteisön oikeuden vastaisena ei voida pitää sitä, että hallintotoimien peruuttamista ja julkishallinnon aiheettomasti maksamien taloudellisten suoritusten takaisinperimistä koskevassa kansallisessa oikeudessa otetaan laillisuusperiaatteen ohella huomioon luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteet, koska nämä periaatteet ovat osa yhteisön oikeusjärjestystä (ks. em. yhdistetyt asiat Deutsche Milchkontor ym., tuomion 30 kohta; yhdistetyt asiat C-80/99–C-82/99, Flemmer ym., tuomio 9.10.2001, Kok. 2001, s. I-7211, 60 kohta; em. asia Huber, tuomion 56 kohta ja em. asia ROM-projecten, tuomion 24 kohta).
However, as was stated in paragraph 40 of the present judgment, Article 23(1) of Regulation No 4253/88 requires the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence without there being any need for authority to do so under national law.
Kuten on kuitenkin jo todettu edellä tämän tuomion 40 kohdassa, asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus periä takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi, ilman että toimivaltaa olisi tarpeen johtaa kansallisesta oikeudesta.
It follows that the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations must be applied in accordance with the rules of Community law.
Tästä seuraa, että oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden täytäntöönpanon on tapahduttava yhteisön oikeussääntöjen mukaisesti.
It should be borne in mind that, in regard to the Structural Funds, Article 4(1) of Regulation No 2052/88 provides that Community operations are to be established through close consultations between the Commission, the Member State concerned and the competent authorities and bodies in the Member State.
Tämän osalta on muistutettava, että rakennerahastojen alalla asetuksen N:o 2052/88 4 artiklan 1 kohdassa täsmennetään, että yhteisön toiminta perustuu kiinteisiin neuvotteluihin komission, jäsenvaltioiden ja niiden toimivaltaisten viranomaisten ja toimielinten välillä.
Those consultations are also reflected in the residual responsibility of the Member States towards the Community where sums from the Structural Funds are lost as a result of abuse or negligence.
Näiden neuvottelujen lisäksi jäsenvaltiot ovat yhteisöä kohtaan vastuussa rakennerahastoista peräisin olevista summista, jotka on menetetty väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi.
The detailed rules for the enforcement of that responsibility are contained in Articles 23 and 24 of Regulation No 4253/88 which, the Court has decided, cannot be interpreted separately (see COPPI, cited above, paragraphs 27 to 29) and Article 5(2) of Regulation No 1681/94.
Tätä vastuuta koskevista toteuttamistavoista säädetään asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklassa, joiden osalta yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että niitä ei voida tulkita toisistaan erillään (ks. em. asia COPPI, tuomion 27–29 kohta), sekä asetuksen N:o 1681/94 5 artiklan 2 kohdassa.
The fact that the recipient of the funds is a publiclaw person is irrelevant to the application of those principles.
Sillä, että varojen saaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö, ei ole merkitystä näiden periaatteiden soveltamiseen.
Moreover, the principle that the application of national law must not hinder the application or the effectiveness of Community law requires that the interests of the Community must be taken fully into consideration in the application of provisions such as Articles 4.49 and 4.57 of the AWB, which, according to the national court, give the national administrative authorities a discretionary power to recover sums unduly paid and which permit the recipient of such sums to rely, in their defence, on the principle of the protection of legitimate expectations (see, to that effect, Deut­sche Milchkontor and Others, cited above, paragraph 32; Joined Cases C-80/99 to
Lisäksi periaate, jonka mukaan kansallisen lainsäädännön soveltaminen ei saa haitata yhteisön oikeuden soveltamista tai tehokkuutta, edellyttää, että yhteisön etu otetaan täysimääräisesti huomioon sovellettaessa Awb:n 4:49 §:n ja 4:57 §:n kaltaisia säännöksiä, joissa ennakkoratkaisupyynnön esittäneen kansallisen tuomioistuimen mukaan annetaan kansallisille viranomaisille harkintavaltaa perittäessä aiheettomasti suoritetut yhteisön varat takaisin ja sallitaan näiden varojen saajan vetoavan luottamuksensuojan periaatteeseen (ks. vastaavasti em. yhdistetyt asiat Deutsche Milch-
C-82/99 Flemmer and Others, cited above, paragraph 61; and Huber, cited above, paragraph 57).
TUOMIO 13.3.2008 – YHDISTETYT ASIAT C-383/06–C-385/06 kontor ym., tuomion 32 kohta; em. yhdistetyt asiat Flemmer ym., tuomion 61 kohta sekä em. asia Huber, tuomion 57 kohta).
In this respect, it should be pointed out that it has been held that the system of subsidies developed in the Community rules is based, inter alia, on compliance by the recipient with a series of conditions of entitlement to financial assistance.
Tämän osalta on muistutettava, että oikeuskäytännössä on katsottu, että yhteisön säännöstössä käyttöön otettu tukijärjestelmä perustuu erityisesti siihen, että tuensaaja täyttää tietyt velvoitteet, joiden perusteella tuensaaja saa oikeuden säädettyyn taloudelliseen tukeen.
If the recipient does not fulfil all his obligations, it follows from Article 24(2) of Regulation No 4253/88 that the Commission is entitled to reconsider the scope of its obligations.
Jos tuensaaja ei täytä kaikkia näitä velvoitteita, asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdasta seuraa, että komissio voi harkita uudelleen omien velvoitteidensa ulottuvuuden.
In the main proceedings, it can be seen from the information provided by the national court, on the one hand, that the decisions to grant the funds were subject to compliance on the part of the recipients with the rules in the ESF Regulation and, in particular, with the obligation that the project be administered by its own project administration, and, on the other, that those rules were, more or less deliberately, not complied with.
Pääasioissa kansallisen tuomioistuimen selostamista täsmennyksistä käy ilmi yhtäältä, että varojen myöntämispäätöksissä edellytyksenä oli tuensaajien velvollisuus noudattaa ESF Regelingin säännöksiä ja erityisesti velvollisuus pitää hankkeista erillistä hallinnollista seurantaa, ja toisaalta, että näitä sääntöjä ei ole, enemmän tai vähemmän tahallisesti, noudatettu.
It is therefore for the national court to assess whether, having regard to the conduct of both the recipient of the funds and the administrative authority, the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, as they are understood in Community law, may legitimately be relied on as a defence against claims for repayment.
Näin ollen kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida, ottamalla huomioon sekä varojen saajien että viranomaisen toiminta, voidaanko oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteisiin, sellaisina kuin ne ovat yhteisön oikeudessa, oikeutetusti vedota takaisinperimistä koskevia vaatimuksia vastaan.
Moreover, it can be seen from the observations made at the hearing by the Netherlands Government and the Commission that the sums unduly granted have been repayed to the Community.
Lisäksi Alankomaiden hallituksen ja komission istunnossa esittämistä huomautuksista käy ilmi, että sääntöjen vastaisesti myönnetyt varat on palautettu yhteisölle.
However, since Article 23(1) of Regulation No 4253/88 imposes an obligation on the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence, the fact that the Community was repaid by the Member State does not, as such, dispense the latter from the obligation to recover such amounts.
Koska asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdassa kuitenkin säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta periä takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi, se, että jäsenvaltio on palauttanut varat yhteisölle, ei sellaisenaan vapauta velvollisuudesta periä kyseiset varat takaisin.
It follows from the foregoing that the answer to the questions referred to the Court should be that the recovery of amounts lost as a result of an irregularity or negligence must be carried out on the basis of Article 23(1) of Regulation No 4253/88 and in accordance with the detailed rules laid down in national law, on condition that the application of that law does not hinder the application or the effectiveness of Community law and does not make it impossible in practice to recover the sums improperly granted.
Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi menetettyjen varojen takaisinperimisen on tapahduttava asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan perusteella ja kansallisen oikeuden säännösten mukaisesti, edellyttäen kuitenkin, että kansallisen oikeuden soveltaminen ei saa haitata yhteisön oikeuden soveltamista tai tehokkuutta eikä sen vaikutuksena saa olla, että se tekisi sääntöjen vastaisesti myönnettyjen summien takaisinperimisen käytännössä mahdottomaksi.
It is for the national court to ensure the full application of Community law by setting aside or, in so far as necessary, interpreting a national rule such as the AWB which prevents such application.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa täysimääräisesti yhteisön oikeuden soveltaminen jättämällä tarvittaessa soveltamatta tai tulkitsemalla sellaista Awb:n säännösten kaltaista kansallista säännöstä, joka olisi tämän soveltamisen esteenä.
The national court may apply the Community law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations when assessing the conduct of both the recipient of the amounts lost and the administrative authority, on condition that full account is taken of the interests of the Community.
Kansallinen tuomioistuin voi soveltaa oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia yhteisön periaatteita arvioidessaan sekä menetettyjen varojen saajien että viranomaisen toimintaa, edellyttäen, että yhteisön etu otetaan täysimääräisesti huomioon.
The fact that the recipient of the funds is a publiclaw person is irrelevant in that regard.
Sillä, että varojen saaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö, ei ole merkitystä tämän osalta.
It is for the national court to ensure the full application of Community law by setting aside or, in so far as necessary, interpreting a national rule such as the General Statute on administrative law (Algemene wet bestuursrecht) which prevents such application.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa täysimääräisesti yhteisön oikeuden soveltaminen jättämällä tarvittaessa soveltamatta tai tulkitsemalla sellaista yleisen hallinto-oikeuslain (Algemene wet bestuursrecht) säännösten kaltaista kansallista säännöstä, joka olisi tämän soveltamisen esteenä.
The national court may apply the Community law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations when assessing the conduct of both the recipient of the amounts lost and the administrative authority, on condition that full account is taken of the interests of the European Community.
Kansallinen tuomioistuin voi soveltaa oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia yhteisön periaatteita arvioidessaan sekä menetettyjen varojen saajien että viranomaisen toimintaa, edellyttäen, että yhteisön etu otetaan täysimääräisesti huomioon.
Case C-437/06
Asia C-437/06
(Reference for a preliminary ruling from the Niedersächsisches Finanzgericht)
(Niedersächsisches Finanzgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
(Sixth VAT Directive — Taxable person simultaneously carrying out economic activities, taxable or exempt, and noneconomic activities — Right to deduct input VAT — Expenditure connected with the issue of shares and atypical silent partnerships — Apportionment of input VAT according to the economic nature of the activity — Calculation of the deductible proportion)
Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Verovelvollinen, joka harjoittaa sekä verollista tai verosta vapautettua taloudellista toimintaa että muuta kuin taloudellista toimintaa – Oikeus ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähentämiseen – Osakkeiden ja epätyypillisten osuuksien antiin liittyvät kulut – Ostoihin sisältyvän arvonlisäveron jakaminen sen mukaan, onko kyse taloudellisesta toiminnasta – Vähennyksen suhdeluvun laskeminen
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 December 2007 . . .
Julkisasiamies J. Mazákin ratkaisuehdotus 11.12.2007 . . . . . . . . . . . .
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Deduction of input tax — Taxable person simultaneously carrying out economic activities and non­economic activities
Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen – Verovelvol­linen, joka harjoittaa sekä taloudellista toimintaa että muuta kuin taloudellista toimintaa
SUMMARY — CASE C-437/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-437/06
of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes is in the discretion of the Member States who, when exercising that discretion, must have regard to the aims and broad logic of that directive and, on that basis, provide for a method of calculation which objectively reflects the part of the input expenditure actually to be attributed, respectively, to those two types of activity.
nan ja muun kuin taloudellisen toiminnan välillä käytettävien menetelmien ja perusteiden määrittäminen kuuluu jäsenvaltioiden harkintavaltaan, ja niiden on harkintavaltaansa käyttäessään otettava huomioon mainitun direktiivin tarkoitus ja systematiikka ja siis säädettävä sellaisesta laskentatavasta, joka kuvastaa objektiivisesti osuutta, joka ostoihin liittyvistä kustannuksista tosiasiallisesti kohdistuu kumpaankin näistä toiminnoista.
Where a taxpayer simultaneously carries out economic activities, taxed or exempt, and noneconomic activities outside the scope of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, deduction of the value added tax relating to expenditure connected with the issue of shares and atypical silent partnerships is allowed only to the extent that that expenditure is attributable to the taxpayer’s economic activity within the meaning of Article 2(1) of that directive.
Kun verovelvollinen harjoittaa sekä verollista tai verosta vapautettua taloudellista toimintaa että muuta kuin taloudellista toimintaa eli toimintaa, joka ei kuulu jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 soveltamisalaan, arvonlisävero, joka sisältyy osakkeiden ja epätyypillisten äänettömien osuuksien antiin liittyviin kuluihin, voidaan vähentää vain siltä osin kuin kyseiset kulut voidaan kohdistaa mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun verovelvollisen taloudelliseen toimintaan.
The Member States have the right to apply, as necessary, an investment formula or a transaction formula or any other appropriate formula, without being required to restrict themselves to only one of those methods.
Jäsenvaltiot voivat soveltaa tilanteen mukaan joko investointien luonteen mukaista jakoperustetta, liiketoimien luonteen mukaista jakoperustetta tai mitä hyvänsä muuta sopivaa jakoperustetta, eikä niillä ole velvollisuutta käyttää vain yhtä kyseisistä menetelmistä.
(see paras 38, 39, operative part 2)
38 ja 39 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
MAZÁKdelivered on 11 December 2007
11 päivänä joulukuuta 2007 1
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, ‘the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such’ is subject to VAT.
Kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan nojalla arvonlisäveroa on kannettava ”verovelvollisen tässä ominaisuudessaan maan alueella suorittamasta vastikkeellisesta tavaroiden luovutuksesta ja palvelujen suorituksesta”.
Article 4 of the Sixth Directive sets out the following definitions:
Kuudennen direktiivin 4 artiklassa esitetään seuraavat määritelmät:
2 — Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
2 – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s.
1, ‘the Sixth Directive’).
1; jäljempänä kuudes direktiivi).
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-437/06 any economic activity specified in paragraph 2, whatever the purpose or results of that activity.
JULKISASIAMIES MAZÁKIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-437/06
With respect to the right to deduct, Article 17 of the Sixth Directive states as follows:
Vähennysoikeudesta kuudennen direktiivin 17 artiklassa säädetään seuraavaa: jotakin 2 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, riippumatta tämän toiminnan tarkoituksesta tai tuloksesta.
In so far as the goods and services are used for the purposes of his taxable transactions, the taxable person shall be entitled to deduct from the tax which he is liable to pay:
Jos tavarat ja palvelut käytetään verovelvollisen arvonlisäverollisiin liiketoimiin, verovelvollisella on oikeus vähentää siitä verosta, jonka maksamiseen hän on velvollinen:
The economic activities referred to in paragraph 1 shall comprise all activities of producers, traders and persons supplying services including mining and agricultural activities and activities of the professions.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa on kaikki tuottajan, kauppiaan tai palvelujen suorittajan harjoittama toiminta, mukaan lukien kaivostoiminta, maataloustoiminta ja vapaa ammattitoiminta tai vastaava.
The exploitation of tangible or intangible property for the purpose of obtaining income therefrom on a continuing basis shall also be considered an economic activity.
Taloudellisena toimintana on pidettävä myös liiketoimintaa, joka käsittää aineellisen tai aineettoman omaisuuden hyödyntämistä jatkuvaluontoisessa tulonsaantitarkoituksessa.
(a) [VAT] due or paid in respect of goods or services supplied or to be supplied to him by another taxable person;
a) arvonlisävero, joka on maksettava tai maksettu tavaroista tai palveluista, jotka verovelvolliselle on luovuttanut taikka suorittanut tai luovuttaa taikka suorittaa toinen verovelvollinen;
As regards goods and services to be used by a taxable person both for transactions covered by paragraphs 2 and 3, in respect of which [VAT] is deductible, and for transactions in respect of which [VAT] is not deductible, only such proportion of the [VAT] shall be deductible as is attributable to the former transactions.
Sellaisten tavaroiden ja palvelujen osalta, joita verovelvollinen käyttää sekä 2 ja 3 kohdan mukaan vähennykseen oikeuttaviin liiketoimiin että vähennykseen oikeuttamattomiin liiketoimiin, vähennys voidaan myöntää vain siitä arvonlisäveron osasta, joka vastaa ensin mainittujen liiketoimien suhteellista osuutta.
— as denominator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which [VAT] is not deductible.
nimittäjä on sellaisen vuotuisen liikevaihdon arvonlisäveroton kokonaismäärä, joka muodostuu osoittajaan sisällytetyistä liiketoimista sekä liiketoimista, jotka eivät oikeuta arvonlisäveron vähentämiseen.