natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— if it happens that the cost of disposing of the waste produced by an accidental spillage of hydrocarbons at sea is not borne by the Fund, or cannot be borne because the ceiling for compensation for that accident has been reached, and that, in accordance with the limitations and/or exemptions of liability laid down, the national law of a Member State, including the law derived from international agreements, prevents that cost from being borne by the shipowner and/or the charterer, even though they are to be regarded as ’holders’ within the meaning of Article 1(c) of Directive 75/442, such a national law will then, in order to ensure that Article 15 of that directive is correctly transposed, have to make provision for that cost to be borne by the producer of the product from which the waste thus spread came.
– jos osoittautuu, että korvausrahasto ei vastaa kustannuksista, jotka liittyvät sellaisesta jätteestä huolehtimiseen, joka on syntynyt öljyn valumisesta mereen onnettomuuden seurauksena, tai että se ei voi vastata niistä, koska onnettomuudesta on jo maksettu korvausta sallittu enimmäismäärä, ja että vastuun osalta säädettyjen rajoitusten ja/tai vapautusten mukaisesti jäsenvaltion kansallinen oikeus, mukaan lukien kansainvälisistä yleissopimuksista johtuva oikeus, on esteenä sille, että kustannukset ovat aluksen omistajan ja/tai aluksen rahtaajan vastuulla, vaikka näitä on pidettävä direktiivin 75/442 1 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina jätteen ”haltijoina”, tällaisessa kansallisessa oikeudessa on silloin sallittava kyseisen direktiivin 15 artiklan asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, että valmistaja, jonka tuotteesta näin levinnyt jäte on peräisin, vastaa kustannuksista.
— the national court may regard the seller of those hydrocarbons and charterer of the ship carrying them as a producer of that waste within the meaning of Article 1(b) of Directive 75/442, as amended by Decision 96/350, and thereby as a ‘previous holder’ for the purposes of applying the first part of the second indent of Article 15 of that directive, if that court, in the light of the elements which it alone is in a position to assess, reaches the conclusion that that seller-charterer contributed to the risk that the pollution caused by the shipwreck would occur, in particular if he failed to take measures to prevent such an incident, such as measures concerning the choice of ship;
– kansallinen tuomioistuin voi pitää tämän öljyn myyjää ja öljyn kuljetukseen käytetyn aluksen rahtaajaa direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 96/350, 1 artiklan b alakohdassa tarkoitettuna kyseisen jätteen tuottajana ja siis jätteen ”aiempana haltijana” tämän direktiivin 15 artiklan toisen luetelmakohdan ensimmäisen osan soveltamiseksi, jos kansallinen tuomioistuin päätyy katsomaan niiden seikkojen perusteella, joita vain se voi arvioida, että kyseinen myyjärahtaaja on myötävaikuttanut siihen riskiin, että haaksirikosta aiheutuu pilaantumista, erityisesti jättämällä toteuttamatta toimet tällaisen tapahtuman ehkäisemiseksi, kuten toimet, jotka koskevat aluksen valintaa
— if it happens that the cost of disposing of the waste produced by an accidental spillage of hydrocarbons at sea is not borne by the International Oil Pollution Compensation Fund, or cannot be borne because the ceiling for compensation for that accident has been reached, and that, in accordance with the limitations and/or exemptions of liability laid down, the national law of a Member State, including the law derived from inter- national agreements, prevents that cost from being borne by the shipowner and/or the charterer, even though they are to be regarded as ‘holders’ within the meaning of Article 1(c) of Directive 75/442, as amended by Decision 96/350, such a national law will then, in order to ensure that Article 15 of that directive is correctly transposed, have to make provision for that cost to be borne by the producer of the product from which the waste thus spread came.
– jos osoittautuu, että öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto ei vastaa kustannuksista, jotka liittyvät sellaisesta jätteestä huolehtimiseen, joka on syntynyt öljyn valumisesta mereen onnettomuuden seurauksena, tai että se ei voi vastata niistä, koska onnettomuudesta on jo maksettu korvausta sallittu enimmäismäärä, ja että vastuun osalta säädettyjen rajoitusten ja/tai vapautusten mukaisesti jäsenvaltion kansallinen oikeus, mukaan lukien kansainvälisistä yleissopimuksista johtuva oikeus, on esteenä sille, että kustannukset ovat aluksen omistajan ja/tai aluksen rahtaajan vastuulla, vaikka näitä on pidettävä direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 96/350, 1 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina jätteen ”haltijoina”, tällaisessa kansallisessa oikeudessa on silloin sallittava kyseisen direktiivin 15 artiklan asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, että valmistaja, jonka tuotteesta näin levinnyt jäte on peräisin, vastaa kustannuksista.
In accordance with the ‘polluter pays’ principle, however, such a producer cannot be liable to bear that cost unless he has contributed by his conduct to the risk that the pollution caused by the shipwreck will occur.
Saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti tällainen valmistaja voidaan kuitenkin katsoa velvolliseksi vastaamaan kustannuksista vain, jos valmistaja on toiminnallaan myötävaikuttanut siihen riskiin, että aluksen haaksirikosta aiheutuu pilaantumista.
Case C-284/06
Asia C-284/06
(Tax legislation — Freedom of establishment — Directive 90/435/EEC — Corporation tax — Common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States — Company with a share capital — Distribution of revenue and of increases in share capital — Withholding tax — Tax credit — Treatment of resident shareholders and nonresident shareholders)
Verolainsäädäntö – Sijoittautumisvapaus – Direktiivi 90/435/ETY – Yhteisövero – Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä – Pääomayhtiö – Voitonjako tuloista ja varallisuuden lisäyksistä – Lähdevero – Verohyvitys – Maassa asuvien osakkaiden ja ulkomailla asuvien osakkaiden kohtelu
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 31 January 2008 . . . .Judgment of the Court (Fourth Chamber), 26 June 2008 . . . . . . . . . .
Julkisasiamies P. Mengozzin ratkaisuehdotus 31.1.2008 . . . . . . . . . . . Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.6.2008 . . . . . . . . .
Procedure — Oral procedure — Reopening (Art. 234 EC; Rules of Procedure of the Court, Art. 61)
Oikeudenkäyntimenettely – Suullisen käsittelyn aloittaminen uudelleen (EY 234 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 61 artikla)
Approximation of laws — Common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States — Directive 90/435
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo­ ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä – Direktiivi 90/435
SUMMARY — CASE C-284/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-284/06
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax
Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Verolainsäädäntö – Yhteisövero
(EC Treaty, Art. 52 (now, after amendment, Art. 43 EC); Council Directive 90/435, Art. 4)
(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla); neuvoston direktiivin 90/435 4 artikla)
Similarly, only the court making the reference may define the factual context in which the questions which it asks arise or, at very least, explain the factual assumptions on which the questions are based.
Samoin yksinomaan kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiseikat tai ainakin selostaa ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat.
Consequently, when certain facts are not set out by the national court in the order for reference, a party cannot argue that certain factual premises on which the Advocate General’s analysis is based are incorrect or incomplete so as to justify the reopening of the oral procedure, having regard to the requirements laid down in Article 61 of the Rules of Procedure of the Court.
Näin ollen kun kansallinen tuomioistuin ei ennakkoratkaisupyynnössä tuo esiin tiettyjä tosiseikkoja, asianosainen ei voi väittää, että julkisasiamiehen tarkastelun perustana olevat tietyt tosiseikkoja koskevat olettamat ovat vääriä tai epätäydellisiä, perustellakseen suullisen käsittelyn uudestaan aloittamista yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 61 artiklassa asetettujen edellytysten perusteella.
The Court may of its own motion, or on a proposal from the Advocate General, or at the request of the parties, order the reopening of the oral procedure in accordance with Article 61 of the Rules of Procedure if it considers that it lacks sufficient information, or that the case must be dealt with on the basis of an argument which has not been debated between the parties.
Yhteisöjen tuomioistuin voi omasta aloitteestaan tai julkisasiamiehen ehdotuksesta taikka myös asianosaisten pyynnöstä määrätä työjärjestyksensä 61 artiklan mukaisesti suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudestaan, jos se katsoo, että sillä ei ole riittävästi tietoa asiasta tai että asia olisi ratkaistava sellaisen väitteen perusteella, josta asianosaiset eivät ole saaneet tilaisuutta lausua.
However, the argument that the Advocate General did not take account in his Opinion of the provisions of certain provisions of national law not mentioned by the national court in its order for reference cannot justify the reopening of the oral procedure, having regard to the requirements laid down in that article.
Väitteellä, jonka mukaan julkisasiamies ei ole ratkaisuehdotuksessaan ottanut huomioon tiettyjä kansallisen oikeuden säännöksiä, joita kansallinen tuomioistuin ei mainitse ennakkoratkaisupyynnössään, ei kuitenkaan voida perustella suullisen käsittelyn uudestaan aloittamista, kun edellä mainitussa artiklassa asetetut edellytykset otetaan huomioon.
A provision of national law which, in relation to cases where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, provides for the taxation of income and asset increases of the subsidiary which would not have been taxed if they had remained with the subsidiary and had not been distributed to the parent company does not constitute a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun direktiivin 90/435 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna lähdeverona ei ole pidettävä sellaista kansallisen lain mukaista veroa, jota kannetaan tytäryhtiön jakaessa voittoa emoyhtiölleen tytäryhtiön sellaisista tuloista ja varallisuuden lisäyksistä, joita ei kansallisen lain mukaan verotettaisi, jos tytäryhtiö olisi jättänyt ne itselleen sen sijaan, että se jakoi ne emoyhtiölle.
In proceedings brought under Article 234 EC, it is not for the Court to specify the relevant provisions of national law applicable to the main proceedings.
Yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviin ei EY 234 artiklan nojalla vireille pannussa menettelyssä kuulu todeta, mitkä ovat pääasiassa sovellettavat merkitykselliset kansalliset säännökset.
That is the prerogative of the court making the reference which, while drawing up the internal legal framework, leaves it open to the Court to provide all the criteria of interpretation of Community law so as to permit the court making the reference to assess the compatibility of national legislation with the Community rules.
Tämä tehtävä kuuluu yksin kansalliselle tuomioistuimelle, joka esittää sovellettavat kansalliset säännökset mutta samalla jättää yhteisöjen tuomioistuimelle mahdollisuuden esittää kaikki sellaiset yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joiden avulla kansallinen tuomioistuin voi arvioida kansallisen lainsäädännön yhteensopivuutta yhteisön lainsäädännön kanssa.
Moreover, neither the Statute of the Court of Justice nor the Rules of Procedure make provision for the parties to submit observations in response to the Advocate General’s Opinion.
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännössä ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksessä ei myöskään määrätä asianosaisten mahdollisuudesta esittää huomautuksia vastaukseksi julkisasiamiehen ratkaisuehdotukseen.
Any tax on income received in the State in which dividends are distributed is a withholding tax on distributed profits where the chargeable event for the tax is the payment of dividends or of any other income from shares, the taxable amount is the income from those shares and the taxable person is the holder of the shares.
Mikä tahansa vero, joka kannetaan siitä jäsenvaltiosta saadusta tulosta, josta osingot jaetaan, ja jonka osalta verotettavana tapahtumana on osingon tai muun arvopapereista koituvan tuoton maksaminen, on nimittäin lähdevero, kun kyseisen veron määräytymisperuste on näistä arvopapereista koituva tuotto ja kun verovelvollisena on näiden arvopapereiden haltija.
It follows that three conditions must be cumulatively fulfilled for the application of the abovementioned provision.
Näin ollen edellä mainitun säännöksen soveltamisedellytyksenä on kolmen edellytyksen samanaikainen täyttyminen.
Since the third condition, namely that the taxable person is the holder of the shares, is not fulfilled, Article 5(1) of Directive 90/435 does not preclude a corrective accounting mechanism such as that laid down in the abovementioned provision of national law.
Koska kolmas edellytys, jonka mukaan verovelvollisena on oltava näiden arvopapereiden haltija, ei täyty, direktiivin 90/435 5 artiklan 1 kohta ei ole esteenä edellä mainitussa kansallisen oikeuden säännöksessä säädetyn kaltaiselle kirjanpidolliselle oikaisumenetelmälle.
(see paras 52-53, 61, 63-64, operative part 1)
52, 53, 61, 63 ja 64 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
That assessment is not weakened by the fact that, for nonresident shareholders, the tax levied on the company making the distribution becomes definitive in the sense that the increase in the tax burden imposed on the company making the distribution is not compensated for by the allocation of a corresponding tax credit.
Perustamissopimuksen 52 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) on tulkittava siten, että se ei estä soveltamasta kansallista säännöstä, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuvan tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamaa voittoa verotettaessa sovelletaan samaa oikaisumenetelmää, asuipa tämä emoyhtiö tässä samassa tai jossain muussa jäsenvaltios- sa, vaikka tytäryhtiön asuinjäsenvaltio ei myönnä verohyvitystä ulkomailla asuvalle emoyhtiölle mutta myöntää sen maassa asuvalle emoyhtiölle.
In the absence of any unifying or harmonising Community measures, Member States retain the power to define, by treaty or unilaterally, the criteria for allocating their powers of taxation, particularly with a view to eliminating double taxation.
Tätä arviointia ei voida kyseenalaistaa sillä seikalla, että osinkoja jakavan yrityksen verotus tulee ulkomailla asuvien osakkaiden osalta lopulliseksi siten, että osinkoja jakavan yhtiön verorasituksen lisääntymistä ei korvata myöntämällä vastaava verohyvitys.
On that basis, the tax credit granted to the resident parent company under such national legislation is intended to prevent economic double taxation of profits distributed by a resident subsidiary which have already been taxed in the latter’s hands.
Yhteisön tason yhtenäistämis- tai yhdenmukaistamistoimien puuttuessa jäsenvaltioilla on edelleen toimivalta sopimuksin tai yksipuolisesti päättää verotusvaltansa jakoperusteista erityisesti kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi.
In the case of crossborder distribution of profits, it is, in principle, not for the Member State in which the subsidiary is resident to prevent economic double taxation but
Tällaisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti maassa asuvalle emoyhtiölle myönnetyllä verohyvityksellä pyritään välttämään maassa asuvan tytäryhtiön jakaman sellaisen voiton taloudellinen kaksinkertainen verotus, josta tytäryhtiötä on jo yhteen kertaan verotettu.
Article 52 of the Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) must be interpreted as not precluding the application of a national measure under which the taxation of profits distributed by a subsidiary resident in a Member State to its parent company is subject to the same corrective mechanism regardless of whether the parent company is resident in the same Member State or in another Member State even though — unlike a resident parent company — a nonresident parent company is not granted a tax credit by the Member State in which the subsidiary is resident.
Kun kyse on rajat ylittävästä voitonjaosta, tämän taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen estäminen ei lähtökohtaisesti kuulu tytäryhtiön asuinjäsenvaltion vaan sen jäsenvaltion tehtäviin, jonka alueella emoyhtiö asuu, kuten eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja
SUMMARY — CASE C-284/06 the nonresident parent company of a resident subsidiary is protected against the risk of economic double taxation of profits distributed in the form of dividends, but by the Member State in which it is resident.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-284/06 kaksinkertaiselta verotukselta, mutta tämän suojan tarjoaa se jäsenvaltio, jossa tämä emoyhtiö asuu.
The fact that the Member State in which the subsidiary is resident does not grant a tax credit to a nonresident parent company does not therefore distinguish the situation of the resident subsidiary of a resident parent company from that of the resident subsidiary of a nonresident parent company.
Siitä, että tytär -yhtiön asuinjäsenvaltio jättää myöntämättä verohyvityksen ulkomailla asuvalle emoyhtiölle, ei siis voi aiheutua, että maassa asuvan emoyhtiön maassa asuvan tytäryhtiön asema eroaisi ulkomailla asuvan emoyhtiön maassa asuvan tytäryhtiön asemasta.
for the Member State in whose territory the parent company is resident, as is clear from Article 4 of Directive 90/435 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun direktiivin 90/435 4 artiklasta ilmenee.
Consequently, the Member State in which the parent company is resident is required to accord fiscal treatment which is designed to achieve the same result as the tax credit granted by the Member State in which the subsidiary is resident to parent companies established there, with the effect that economic double taxation of profits distributed in the form of dividends is also avoided.
Emoyhtiön asuinjäsenvaltiolla on näin ollen velvollisuus myöntää verokohtelu, jolla pyritään samaan päämäärään kuin tytäryhtiön asuinjäsenvaltion siellä asuville emoyhtiöille myöntämällä verohyvityksellä, siten, että osinkona jaetun voiton taloudellinen kaksinkertainen verotus vältetään.
Thus, just as the resident parent company of a resident subsidiary is granted a tax credit by its Member State of residence, acting also in its capacity as the Member State in which the subsidiary is resident,
Samalla tavoin kuin emoyhtiön asuinjäsenvaltio, joka toimii myös tytäryhtiön asuinjäsenvaltiona, myöntää tässä valtiossa asuvan tytäryhtiön tässä valtiossa asuvalle emoyhtiölle verohyvityksen, tässä valtiossa asuvan tytäryhtiön ulkomailla asuvaa emoyhtiötä suojataan osinkona jaetun voiton taloudelliselta
OPINION OF ADVOCATE GENERALMENGOZZI
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUSPAOLO MENGOZZI
1 delivered on 31 January 2008
31 päivänä tammikuuta 2008 1
Article 2 of Directive 90/435, in the version applicable to the facts of the main proceedings, provides as follows:
Direktiivin 90/435, sellaisena kuin sitä voidaan soveltaa pääasian tosiseikkoihin, 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
By its reference, the national court seeks a preliminary ruling from the Court on the interpretation of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, 2and, as the case may be, of Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively).
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee yhteisöjen tuomioistuimelta, kuinka eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY, 2ja tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) sekä 73 b ja 73 d artiklaa (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla), on tulkittava.
‘For the purposes of this Directive “company of a Member State” shall mean any company which:
”Tässä direktiivissä ’jäsenvaltiossa sijaitsevalla yhtiöllä’ tarkoitetaan yhtiötä: a) jolla on jokin liitteessä luetelluista yhtiömuodoista;
That reference was made in the context of a dispute between Burda GmbH, formerly Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (‘Burda’), and the Finanzamt Hamburg-Am Tierpark (‘Finanzamt’) concerning tax on profits which the company distributed in 1998 for the 1996 and 1997 financial years to one of its parent companies, RCS International Services BV (‘RCS’), established in the Netherlands.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Burda GmbH, entinen Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (jäljempänä Burda), ja vastaajana Finanzamt Hamburg-Am Tierpark (jäljempänä Finanzamt) ja jossa kyse on sellaisen voiton verotuksesta, jota kyseinen yhtiö on jakanut vuonna 1998 tilikausilta 1996 ja 1997 yhdelle emoyhtiöistään, eli Alankomaihin sijoittuneelle RCS International Services BV:lle (jäljempänä RCS).
It should be noted that this directive was partly amended by Council Directive 2003/123/EC of 22 December 2003 (OJ 2004 L 7, p.
On huomattava, että tätä direktiiviä on muutettu osittain 22.12.2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/123/EY (EUVL 2004, L 7, s.
41), which however for time reasons is not applicable to the main proceedings.
41), jota ei kuitenkaan ratione temporis -syistä voida soveltaa pääasiaan.
(b) according to the lax laws of a Member State is considered to be resident in that State for tax purposes and, under the terms of a double taxation agreement concluded with a third State, is not considered to be resident for tax purposes outside the Community;
b) jolla jonkin jäsenvaltion verolainsäädännön mukaan katsotaan olevan tässä jäsenvaltiossa verotuksellinen kotipaikka ja jolla kolmannen valtion kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen mukaan ei katsota olevan verotuksellista kotipaikkaa yhteisön ulkopuolella;
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-284/06
JULKISASIAMIES MENGOZZIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-284/06
— refrain from taxing such profits, or
– c) joka lisäksi on ilman valintamahdollisuutta ja vapautusta velvollinen maksamaan jotakin seuraavista veroista:
(c) moreover, is subject to one of the following taxes, without the possibility of an option or of being exempt:
– – tai verotettava voittoa mutta samalla valtuutettava tämä yhtiö vähentämään veronsa määrästä tytäryhtiön tästä voitosta maksamaa veroa vastaava osuus, ja tarvittaessa määrä, jonka tytäryhtiön sijaintivaltio 5 artiklan poikkeussäännöksiä soveltaen on kantanut ennakonpidätyksenä, vastaavan kansallisen veron määrän rajoissa.
…’ or to any other tax which may be substituted for any of the above taxes.’
– – tai muuta veroa, jolla jokin näistä veroista voidaan korvata.”
Under Article 5(1) of Directive 90/435, the profits which a subsidiary distributes to its parent company are exempt from withholding tax, at least where the latter holds a minimum of 25% of the capital of the subsidiary.
Direktiivin 90/435 5 artiklan 1 kohdan mukaan tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto on vapautettava lähdeverosta, ainakin jos emoyhtiöllä on vähintään 25 prosentin osuus tytäryhtiön pääomasta.
Article 4 of Directive 90/435 provides as follows:
Direktiivin 90/435 4 artiklassa säädetään seuraavaa: