natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With regard to the category ‘overheads’, which includes, for example, telephone, telex and collection charges etc, it is not possible to ascertain from Annex IV to the contested decision whether the costs allocated to small orders were calculated on the basis of the average cost per book sold, as in the case of staff costs, on the basis of the turnover on small orders, as in the case of certain individual, indirect fixed charges, or on the basis of the average cost per invoice issued, as in the case of overheads which include the costs of administrative supplies.
Yleiskulujen osalta, jotka sisältävät erityisesti puhelin-, teleksi- ja perintäkustannukset ynnä muut, on todettava, että riidanalaisen päätöksen liitteen IV avulla ei voida määritellä, onko pieniin tilauksiin kohdistetut kustannukset laskettu myytyjen kirjojen keskimääräisten kustannusten perusteella, kuten henkilöstökulujen osalta, pienten tilausten yhteydessä toteutuneen liikevaihdon perusteella, kuten tiettyjen yksittäisten kiinteiden kustannusten osalta vai lähetetyn laskun keskimääräisten kustannusten perusteella, kuten yleiskulujen osalta, jotka sisältävät toimistohankintoihin liittyvät kulut.
However, it is apparent from that annex that that calculation, irrespective of the manner in which it was carried out, was multiplied by a coefficient of 2.5.
Mainitusta liitteestä ilmenee kuitenkin selvästi, että tämän toiminnon tulokseen sovelletaan kerrointa 2,5 riippumatta siitä, miten siihen on päädytty.
The Commission justified the application of that coefficient in Annex IV to the contested decision on the ground that telephone costs vary in accordance with many factors, in particular ‘customer replies’ and ‘publisher searches’.
Komissio on perustellut edellä mainitun kertoimen käyttämistä riidanalaisen päätöksen liitteessä IV sillä, että puhelinkulut vaihtelevat monien eri tekijöiden mukaan, ja niihin vaikuttavat muun muassa asiakkaiden vastaukset ja kustantajien hakeminen.
It added that those costs concern several operations, including reception of the order form from the bookseller, coding the order, inputting the order and accounting, whose purpose is to record all the flows relating to the operations described.
Se on lisännyt, että näitä kustannuksia koituu useista operaatioista, joita ovat kirjakaupan lähettämän tilauslomakkeen vastaanotto, tilausnumeron antaminen, tilauksen tallennus sekä kirjanpito, johon kirjataan kaikki edellä kuvailtuihin toimintoihin liittyvät menot.
It is therefore necessary to establish whether, as the applicant claims, even if the allocation keys used for small orders and those used for the rest of CELF’s activities for the various categories of costs incurred by the latter are correct, the choice of those individual multiplying factors is arbitrary and whether, in any event, the Commission should not have applied those individual multiplying factors to teletransmitted orders.
Näin ollen on tarkistettava, onko, kuten kantaja väittää, jos jakamisen jakoperusteet pienten tilausten ja CELFin muiden toimintojen välillä sille kertyneiden eri ryhmiin kuuluvien kustannusten osalta olisivat asianmukaisia, mainittujen kertoimien valinta mielivaltaista ja olisiko komission kuitenkin pitänyt pidättäytyä soveltamasta näitä kertoimia sähköisesti lähetettäviin tilauksiin.
According to the explanations provided by the Commission and the applicant in their written pleadings and at the hearing, a teletransmitted order is an order received by electronic means, which facilitates the subsequent processing of the order in comparison with an order in written form, since the latter must be reprocessed by a member of staff so that it can be adapted to the administrative system, which is now computerised.
Komission ja kantajan kirjelmissään ja istunnossa esittämien selitysten mukaan sähköisesti lähetetty tilaus on sellainen, joka saadaan sähköisesti, mikä helpottaa sen myöhempää käsittelyä paperilomakkeella lähetettyyn tilaukseen nähden, koska työntekijän on käsiteltävä viimeksi mainittua, jotta se mukautetaan hallintojärjestelmään, joka on nykyisin tietokoneistettu.
The significance of teletransmission of orders was pointed out during the procedure for examining the contested aid.
Tilausten sähköisen lähettämisen merkitystä on korostettu riidanalaisen tuen tutkintamenettelyn aikana.
Thus, in an annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998, entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’, the French authorities argued that, where an order was not tele-transmitted, an extra cost was undeniably incurred in processing the order.
Näin ollen Ranskan tasavallan komissiolle osoittamassa, 5.3.1998 päivätyssä kirjeessä, jonka otsikko on ”Tuen oikeasuhtaisuutta koskevat perustelut”, Ranskan viranomaiset ovat väittäneet, että sähköisen lähetyksen puuttuminen aiheuttaa kiistämättömän lisäkustannuksen tilauksen käsittelyssä.
The French authorities therefore maintained that one of the factors justifying the contention that processing small orders entails an extra cost in comparison with processing other orders was that, often, they are sent to small publishers with whom automatic teletransmission procedures are not possible.
Niinpä Ranskan viranomaiset ovat väittäneet, että yksi niistä seikoista, joiden perusteella pienten tilausten käsittely aiheuttaa lisäkustannuksia muiden tilausten käsittelyyn nähden, on se, että ne on usein osoitettu pienille kustantajille, joiden osalta automaattiset sähköiset lähettämismenetelmät eivät ole mahdollisia.
The French authorities stated, finally, that teletransmission made it possible for each work to be recognised by optical scanning.
Ranskan viranomaiset ovat esittäneet lopuksi, että sähköinen lähettäminen mahdollistaa sen, että jokainen teos tunnistetaan optisesti lukemalla.
Similarly, as had been stated (see paragraphs 114 to 119 above), in Annex IV to the contested decision, and in particular at points 2, 4 and 9 of the comments and explanations, on a number of occasions the Commission justified the use of individual multiplying factors on the ground that, often, small orders require manual processing, since the reception of works is not computerised or requires prior research
Kuten on esitetty (ks. edellä 114–119 kohta), riidanalaisen päätöksen liitteessä IV ja erityisesti kommentaarien ja selitysten 2, 4 ja 9 kohdassa komissio on perustellut useaan otteeseen kerrointen käyttämistä sillä seikalla, että pienet tilaukset tarvitsevat manuaalista käsittelyä, koska teosten vastaanotto ei ole automatisoitua tai se edellyttää etukäteistutkimuksia, jotka liittyvät puutteisiin tilausnumeron kirjaamisessa.
In the same way, in order to justify the use of a coefficient for overheads — telephone, telex and collection charges —, the Commission relied on the fact that additional work was necessary to codify them.
Lisäksi perustellakseen kertoimen käyttöä yleiskulujen – puhelin-, teleksi- ja perintäkulut – osalta komissio on vedonnut siihen seikkaan, että lisätoimet olivat välttämättömiä teosten tilausnumeron kirjaamiseksi.
It is clearly inconsistent to argue that, where orders are not tele-transmitted, extra costs are incurred, and at the same time to apply the same individual multiplying factor to orders that have been teletransmitted and those which have not been so transmitted.
On kuitenkin ilmeisen epäjohdonmukaista katsoa, että sähköisesti tehtävän tilauksen puuttuminen on lisäkustannusten lähde, ja samanaikaisesti soveltaa samaa kerrointa sähköisesti lähetettyihin tilauksiin ja muutoin kuin sähköisesti lähetettyihin tilauksiin.
With regard to the absence of tele-transmission, it would be acceptable to apply a multiplying factor to the costs incurred in processing small orders only if teletransmission was clearly less widely used in processing small orders than in other orders.
Kertoimen soveltaminen pienten tilausten käsittelystä aiheutuviin kustannuksiin on, kun otetaan huomioon sähköisen lähettämisen puuttuminen, hyväksyttävää vain silloin, jos sähköinen lähettäminen on selvästi harvinaisempaa pienten tilausten kuin muiden tilausten keskuudessa.
The validity of that premise is apparent from the annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998 entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’.
Se, että näin on, ilmenee Ranskan tasavallan komissiolle osoittaman, 5.3.1998 päivätyn kirjeen, jonka otsikko on ”tuen oikeasuhtaisuutta koskevat perustelut”, liitteestä.
In fact, the French authorities informed the Commission that only one third of small orders were teletransmitted whereas 58% of other CELF orders were so transmitted.
Ranskan viranomaiset ovat nimittäin tiedottaneet komissiolle, että vain kolmannes pienistä tilauksista oli lähetetty sähköisesti, kun taas CELFin muista tilauksista sähköisesti lähetettiin 58 prosenttia.
Those figures formed the basis of the Commission’s analysis of the cost of processing small orders.
Nämä luvut ovat palvelleet komission suorittaman pienten tilausten kustannusten arvioinnin perustana.
However, as the Commission acknowledged in the contested decision (recital 212), in their letter of 5 March 1998 the French authorities switched the percentage of teletransmitted orders and that of orders not so transmitted.
Kuten komissio on myöntänyt riidanalaisessa päätöksessä (212 perustelukappale), Ranskan viranomaiset olivat vaihtaneet edellä mainitussa 5.3.1998 päivätyssä kirjeessä sähköisesti lähetettyjen tilausten ja muutoin kuin sähköisesti lähetettyjen tilausten prosenttiluvut keskenään.
The actual figures showed that two-thirds of small orders were teletransmitted and one third was not.
Tosiasialliset pieniä tilauksia koskevat luvut olivat kaksi kolmasosaa sähköisesti lähetetyistä tilauksista ja yksi kolmasosa muutoin kuin sähköisesti lähetetyistä tilauksista.
It is therefore clear that, in 1994, teletransmission was much more widely used in processing small orders than in other CELF activities, as the French authorities acknowledged and informed the Commission in their letter of 11 March 2003.
On todettava, että vuonna 1994 sähköinen lähettäminen oli selvästi yleisempää pienten tilausten käsittelyssä kuin muissa CELFin toimissa, kuten Ranskan viranomaiset ovat myöntäneet ja ilmoittaneet komissiolle 11.3.2003 päivätyssä kirjeessään.
The Commission nevertheless took the view in the contested decision (recital 212) that the effect of the French authorities’ error, repeated in its own calculations, was not such as to call into question the proportionate nature of the contested aid, since the financial incidence of the switch of teletransmitted orders and orders not so transmitted amounted to the modest sum of EUR 0.24 per book.
Komissio on kuitenkin katsonut riidanalaisessa päätöksessä (212 perustelukappale), että Ranskan viranomaisten virhe, joka on kertautunut sen omissa laskelmissa, ei vaikuttanut siten, että riidanalaisen tuen oikeasuhtaisuus olisi asetettu kyseenalaiseksi, koska sähköisesti lähetettyjen ja muutoin kuin sähköisesti lähetettyjen tilausten lukujen vaihtumisesta koitunut taloudellinen vaikutus pienten tilausten käsittelykuluihin oli vain 0,24 euroa kirjalta.
That conclusion reiterates the explanations provided by the French authorities in the annex to their letter to the Commission of 11 March 2003.
Tässä johtopäätöksessä toistetaan Ranskan viranomaisten komissiolle 11.3.2003 osoittaman kirjeen liitteessä 1 esitetyt selitykset.
According to those explanations, only one category of costs, namely messenger costs, was affected by that switch, in so far as an individual multiplying factor was applied — incorrectly — to the costs attributed to small orders.
Näiden selitysten mukaan vaihtuminen koski yhtä ainoaa kustannusten ryhmää, nimittäin lähettikuluja, sikäli kuin kerrointa oli – aiheettomasti – sovellettu pieniin tilauksiin kohdistettuihin kustannuksiin.
As the applicant argued at the hearing, the Commission’s position, which consisted, on the one hand, of accepting the calculations provided by the French authorities in their letter of 5 March 1998 — which, essentially, were based on the premise that the low rate of teletransmission for small orders accounted, to a large degree, for the extra costs of processing such orders — and on the other hand, accepting and endorsing the position of the French authorities, set out in its letter of 11 March 2003, that the fact that two-thirds as opposed to one third of small orders was teletransmitted had only a minor impact on whether the contested aid was proportionate, is manifestly inconsistent.
Kuten kantaja on väittänyt istunnossa, komission kanta, joka koostuu yhtäältä siitä, että toistettiin Ranskan viranomaisten 5.3.1998 päivätyssä kirjeessä tehdyt laskelmat – joissa lähtökohtana oli oletus, että pienten tilausten pieni sähköisen lähettämisen aste oli suurelta osin syy niiden käsittelystä aiheutuviin lisäkustannuksiin –, ja toisaalta Ranskan viranomaisten 11.3.2003 päivätyssä kirjeessä ilmaistun sellaisen näkemyksen hyväksymisestä ja omaksumisesta, jonka mukaan sillä seikalla, että kaksi kolmannesta eikä yksi kolmannes pienistä tilauksista oli lähetetty sähköisesti, olisi vain vähäinen vaikutus riidanalaisen tuen oikeasuhteisuudelle, on ilmeisen epäjohdonmukainen.
The Commission’s position is also clearly incorrect.
Komission kanta on myös ilmeisen virheellinen.
As is apparent from Annex IV to the contested decision, both the alleged low rate of teletransmission for small orders and the difficulties entailed in processing those orders, which were, theoretically, to a large extent resolved by tele-transmission, were used as factors to justify the application of various individual multiplying factors.
Kuten riidanalaisen päätöksen liitteestä IV selvästi ilmenee, sekä väitettyä pienten tilausten sähköisen lähettämisen alhaista astetta että niiden käsittelyvaikeuksia, jotka on lähtökohtaisesti laajalti ratkaistu sähköisen lähettämisen ansiosta, on käytetty perusteluina eri kertoimien soveltamiselle.
The argument that the fact that the percentages of teletransmitted small orders and those not so transmitted were switched affected only messengers’ expenses therefore has no factual basis.
Väite, jonka mukaan pienten tilausten sähköistä lähettämistä koskevien prosenttiosuuksien vaihtumisella olisi ollut merkitystä vain lähettikulujen osalta, ei näin ollen pidä paikkaansa.
It must therefore be concluded that the Commission committed a manifest error of assessment by applying to its initial assessment of the costs associated with
On todettava, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen soveltaessaan alkuperäisessä arvioinnissaan pienten tilausten käsittelyyn liittyvistä kustannuksista
SIDE v COMMISSION processing small orders individual multiplying factors, which were justified on the basis of additional technical processing difficulties which could be resolved by the use of tele-transmission.
SIDE v. KOMISSIO kertoimia, joita perustellaan käsittelyä koskevilla teknisillä lisävaikeuksilla, jotka voitaisiin ratkaista sähköisen lähettämisen keinoin.
That is clearly the case with regard to the reception of works costs, the direct labour costs of the service department and telephone, telex and collection charges.
Näin on ollut mitä ilmeisimmin tilattujen kirjojen vastaanottokulujen, myyntiosaston henkilöstökulujen sekä puhelin-, teleksi- ja perintäkulujen osalta.
In the light of the content of the Commission’s responses to the written questions of the Court, that was also the case with regard to messengers’ expenses.
Kun otetaan huomioon komission vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjallisiin kysymyksiin, näin on ollut myös lähettikulujen osalta.
In order to ascertain the effect that error had on the Commission’s assessment in the contested decision as to whether the contested aid was excessive, the Court asked the Commission to provide it with a calculation of the costs associated with small orders without individual multiplying factors.
Sen todentamiseksi, mikä vaikutus tällä virheellä on ollut komission riidanalaisessa päätöksessä tekemään arvioon, jonka mukaan riidanalainen tuki ei ole liiallinen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on pyytänyt viimeksi mainittua toimittamaan sille pieniä tilauksia koskevan kustannuslaskelman, jossa ei käytetä kertoimia.
The Commission did not provide a precise figure in response to that question.
Komissio ei ole vastannut tähän kysymykseen ilmoittamalla tarkkaa lukua.
However, it is perfectly clear from its response that, without those multiplying factors, the costs of processing small orders would have decreased by more than FRF 635 000 (EUR 96 805.13), even where the categories of costs other than those to which a multiplying factor of three was applied were not taken into account.
Sen vastauksesta kuitenkin ilmenee selvästi, että kun mainitut kertoimet puuttuvat, pienten tilausten käsittelyyn liittyvät kustannukset olivat pienentyneet yli 635 000 FRF (96 805,13 euroa), vaikka huomioon ei ole otettu muita kuluryhmiä kuin ne, joihin kerrointa ”kolme” on sovellettu.
Therefore, had it not applied individual multiplying factors, the Commission would not have been able to establish, on the basis of the figures it used in Annex IV to the contested decision, that the aid received by CELF did not overcompensate the costs incurred in processing small orders.
Kun kertoimia ei sovelleta, komissio ei näin ollen olisi voinut vahvistaa riidanalaisen päätöksen liitteessä IV käyttämiensä lukujen perusteella, että CELFin saama tuki ei olisi ylittänyt pienten tilausten käsittelystä aiheutuneita kustannuksia.
In fact, but for the application of individual multiplying factors, the operating profit from those activities would have been in excess of FRF 600 000.
Ilman kertoimien soveltamista tämän toiminnan harjoittamisen tulos olisi nimittäin ollut yli 600 000 FRF.
In any event, even if the Commission could apply an individual multiplying factor to the categories of costs referred to at paragraph 130 above, it would have committed a manifest error of assessment by also applying such factors to teletransmitted orders, given that such orders clearly did not give rise to the difficulties relied on as the main justification for using those multiplying factors.
Joka tapauksessa on todettava, että vaikka komissio voisi soveltaa kerrointa edellä 130 kohdassa mainittuihin kuluryhmiin, se on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on soveltanut mainittuja kertoimia myös sähköisesti lähetettyihin tilauksiin, koska ne eivät mitä ilmeisimmin aiheuta sellaisia vaikeuksia, joihin on vedottu mainittujen kertoimien pääasiallisena perusteena.
It is therefore clear, in any event, that two-thirds of the increase in costs resulting from the application of individual multiplying factors is attributable to a manifestly incorrect assessment.
Vastaavasti on todettava, että joka tapauksessa kaksi kolmasosaa kertoimien soveltamisesta seuraavasta kustannusten nousemisesta johtuu ilmeisen virheellisestä arvioinnista.
Accordingly, the applicant is justified in claiming that the Commission overestimated the costs of processing small orders which were actually incurred by CELF and were supposed to be strictly and proportionately offset by the contested aid.
Näin ollen kantaja esittää perustellusti, että komissio on yliarvioinut CELFille tosiasiallisesti pienten tilausten käsittelystä aiheutuneet kustannukset, jotka oletettiin korvattavan tiukasti ja oikeasuhteisesti riidanalaisella tuella.
In the light of the foregoing, the second part of the third plea, alleging a manifest error of assessment in the examination of the compatibility of the contested aid, must be upheld.
Edellä esitetyn perusteella kolmannen kanneperusteen toinen kohta, joka koskee ilmeistä arviointivirhettä, joka tehtiin tutkittaessa riidanalaisen tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, on hyväksyttävä.
Therefore, without it being necessary to examine the applicant’s other arguments and pleas, the last sentence of Article 1 of the contested decision must be annulled.
Näin ollen riidanalaisen päätöksen 1 artiklan viimeinen virke on kumottava, eikä kantajan muita väitteitä ja kanneperusteita ole tarpeen tutkia.
Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, in accordance with the form of order sought by the applicant.
Koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajan vaatimusten mukaisesti.
In accordance with the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the French Republic must be ordered to bear its own costs.
Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
Delivered in open court in Luxembourg on 15 April 2008.
Julistettiin Luxemburgissa 15 päivänä huhtikuuta 2008.
Case T-181/05
Asia T-181/05
Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM)
Citigroup, Inc. ja Citibank, NAvastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
(Community trade mark — Opposition proceedings — Application for the Community figurative trade mark CITI — Earlier Community word mark CITIBANK — Relative ground for refusal — Reputation — Article 8(5) of Regulation (EC) No 40/94)
Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin CITI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CITIBANK – Suhteellinen hylkäysperuste – Maine – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta
Judgment of the Court of First Instance (First Chamber), 16 April 2008 . . . .
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.4.2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Community trade mark — Definition and acquisition of the Community trade mark — Relative grounds for refusal — Opposition by the proprietor of an earlier identical or similar mark enjoying a reputation — Protection of well-known earlier mark extended to dissimilar goods or services
Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia
(Council Regulation No 40/94, Art. 8(5))
(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta)
SUMMARY — CASE T-181/05
TIIVISTELMÄ – ASIA T-181/05
the distinctive and dominant elements of those marks.
on otettava huomioon erityisesti niiden erottavat ja hallitsevat osat.
In order to meet the condition relating to the similarity of the marks laid down in Article 8(5) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, which provides protection for an earlier mark enjoying a reputation for dissimilar goods or services, it is not necessary to prove that there exists, on the part of the relevant section of the public, a likelihood of confusion between the earlier mark with a reputation and the mark applied for.
Sellaisen tavaramerkkien samankaltaisuutta koskevan edellytyksen täyttämiseksi, joka asetetaan yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohdassa, jossa säädetään aikaisemman laajalti tunnetun rekisteröidyn tavaramerkin suojan ulottamisesta tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia, ei ole tarpeen osoittaa, että kohdeyleisön keskuudessa on sekaannusvaara aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin ja haetun tavaramerkin välillä.
It is sufficient for the degree of similarity between those marks to have the effect that the relevant section of the public establishes a link between them.
Riittää, että samankaltaisuuden aste näiden tavaramerkkien välillä aiheuttaa sen, että kohdeyleisö yhdistää ne toisiinsa.
The existence of such a link must be appreciated globally, taking into account all factors relevant to the circumstances of the case.
Tällaisen yhteyden olemassaoloa on arvioitava kokonaisuutena ottaen huomioon kaikki tekijät, jotka ovat merkityksellisiä kyseisessä yksittäistapauksessa.