natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The national court also points out that, even if Portuguese law as it stood at the time of the accident recognised the right of passengers carried free of charge to obtain compensation in the case of liability for materialisation of risk, the fact remains that, under Article 508(1) of the Portuguese Civil Code, the maximum amount of
Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että 12.2.1995 tapahtui liikenneonnettomuus, jossa osallisena oli Mendes Ferreiran omistama moottoriajoneuvo, jota kuljetti yksi hänen lapsistaan, ja jonka seurauksena kuoli matkustajana ollut toinen Mendes Ferreiran lapsi, joka oli 12-vuotias. Onnettomuudessa ei ollut osallisena muita ajoneuvoja.
compensation payable to the victim of a roadtraffic accident, in the absence of any fault on the part of the person responsible, was twice the figure that may be awarded by Portuguese courts of second instance.
asetuksella (decreto-lei) nro 14/96, jonka 3 momentissa nykyisin säädetään vastikkeetta kuljetetuilla matkustajilla olevan oikeus saada korvausta ankaran vastuun perusteella, mutta tämä oikeus koskee vain henkilövahinkoja.
Since that figure, which was fixed in 1987 and has not been revised since that time, is PTE 2 000 000, the maximum amount of compensation payable in the absence of fault is PTE 4 000 000.
Tämä toimivaltaraja, joka on vahvistettu vuonna 1987 ja jota ei sen jälkeen ole määritelty uudelleen, on 2 000 000 Portugalin escudoa (PTE), joten enimmäiskorvausmäärä tuottamuksen puuttuessa on 4 000 000 PTE.
For that purpose, the First Directive established a system based on the presumption that vehicles normally based on Community territory are covered by insurance (see the eighth recital).
Tässä tarkoituksessa ensimmäisellä direktiivillä luotiin järjestelmä, joka perustuu olettamukseen, että ajoneuvoille, joilla on pysyvä kotipaikka yhteisön alueella, on otettu vakuutus (kahdeksas perustelukappale).
Article 3(1) of the First Directive thus provides that Member States are to take all appropriate measures to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in their territory is covered by insurance.
Kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään siten, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ajoneuvojen, joilla on pysyvä kotipaikka jäsenvaltion alueella, käyttöön liittyvän vastuun varalta on otettu liikennevakuutus.
In those circumstances, the Tribunal da Comarca de Setúbal stayed the proceedings and referred a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Näin ollen Tribunal da Comarca de Setúbal päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
However, the original version of that article left it to the Member States to determine the damage covered and the terms and conditions of the compulsory insurance against civil liability.
Artiklan alkuperäisessä versiossa jätettiin kuitenkin jäsenvaltioiden asiaksi päättää vakuutetun vastuun laajuudesta sekä pakollisen vakuutusturvan ehdoista.
In order to reduce the disparities which continued to exist between the laws of the Member States as regards the extent of the obligation to insure (third recital in the preamble to the Second Directive), Article 1 of the Second Directive required civil liability for damage to property and personal injuries to be compulsorily covered up to specified sums and Article 3 of that directive provided that, as regards personal injuries, the members of the family of the insured person or of the driver may not be excluded from cover on the ground of their family relationship. Article 1 of the Third Directive extended that obligation to provide cover for personal injuries to passengers other than the driver.
Jotta eri jäsenvaltioiden lainsäädännössäolevia vakuuttamisvelvollisuuden laajuutta koskevia eroavuuksia saataisiin vähennettyä (toisen direktiivin kolmas perustelukappale), toisen direktiivin 1 artiklassa säädettiin, että vakuutuksen on katettava sekä omaisuusvahingot että henkilövahingot määriteltyihin määriin asti, ja saman direktiivin 3 artiklassa tarkennettiin henkilövahinkojen osalta, että vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäseniä ei saa sukulaisuussuhteen perusteella sulkea vakuutuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
On this point, it should be observed first of all that it is clear from the aim of the three directives governing insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and from their wording that they do not seek to harmonise the rules of the Member States governing civil liability.
Kolmannen direktiivin 1 artiklassa pakollinen vakuutusturva laajennettiin koskemaan myös kaikille muille matkustajille paitsi kuljettajalle aiheutuneita henkilövahinkoja.
Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second and Third Directives, thus requires the Member States to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in their territory is covered by insurance, and specifies, inter alia, the types of loss or injury and the third-party victims to be covered by that insurance. On the other hand, that provision does not state what type of civil liability, for risk or for fault, is to be covered.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään, edellytetäänkö toisen direktiivin 3 artiklassa, että moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavan pakollisen vakuutuksen on katettava henkilövahingot, jotka aiheutuvat vakuutuksenottajan, kuljettajan tai muun sellaisen vahingonkorvauslainsäädännön mukaan onnettomuudesta vastuussa olevan henkilön, jonka vastuun varalle on otettu pakollinen liikennevakuutus, vastikkeetta kuljettamille perheenjäsenille (jäljempänä vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäsenet) riippumatta siitä, onko onnettomuuden aiheuttaneen ajoneuvon kuljettaja toiminut luottamuksellisesti.
The preambles to the directives in question show that their aim is, first, to ensure the free movement of vehicles normally based on Community territory and of persons travelling in those vehicles and, second, to guarantee that the victims of accidents caused by those vehicles receive comparable treatment irrespective of where in the Community the accident occurred (see, more particularly, the fifth recital in the preamble to the Second Directive and the fourth recital in the preamble to the Third Directive).
Ensimmäisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on tarkennettuna ja täydennettynä toisella ja kolmannella direktiivillä, velvoitetaan siten, että jäsenvaltiot varmistavat, että sellaisten ajoneuvojen, joilla on pysyvä kotipaikka jäsenvaltion alueella, käyttöön liittyvän vastuun varalta on otettu liikennevakuutus, ja tarkennetaan erityisesti, minkä laatuiset vahingot ja ketkä kolmannet
It follows that, as Community law stands at present, the Member States are free to determine the type of civil liability applicable to roadtraffic accidents. However, they must ensure that the civil liability arising under their domestic law is
Tältä osin on ensinnäkin todettava, että moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien kolmen direktiivin soveltamisalasta ja sanamuodosta käy ilmi, että niiden tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden vahingonkorvausvastuusäännöstöjä.
covered by insurance which complies with the provisions of the three directives in question.
vahingonkärsijät vakuutuksen on katettava.
therefore be relied on by individuals before national courts.
Sitä vastoin säännöksessä ei mainita minkä laatuinen vastuu, ankara vai tuottamukseen perustuva vastuu, vakuutuksella täytyy kattaa.
However, although Article 1 of the Third Directive extended the compulsory insurance cover imposed by Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second Directive, to personal injuries to passengers other than the driver, it is clear that it does not specify the type of civil liability to be covered by the compulsory motorvehicle insurance.
Koska sellaista yhteisön lainsäädäntöä ei ole, jossa tarkennettaisiin sellaisten ajoneuvojen, joiden osalta on otettava pakollinen vakuutus, käyttöä koskevan vastuun laatu, toimivalta päättää sellaisiin vahinkotapahtumiin, jotka ovat aiheutuneet ajoneuvojen käyttämisestä liikenteessä, sovellettavasta vahingonkorvausvastuusäännöstöstä, kuuluu periaatteessa jäsenvaltioille.
Next, as far as concerns compensation for losses or injuries caused to members of the family of the insured person or of the driver, Article 3 of the Second Directive provides that those persons are not to be excluded from insurance in respect of their personal injuries by virtue of that relationship.
kuljetetuille kolmansille matkustajille aiheutuneet henkilövahingot huolimatta siitä, onko onnettomuuden aiheuttaneen ajoneuvon kuljettaja toiminut luottamuksellisesti, jäsenvaltion on näinollen edellytettävä, että vakuutus kattaa samalla tavoin vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäsenille aiheutuneet henkilövahingot.
It is clear from the ninth recital of the preamble to the Second Directive that Article 3 aims to provide the members of the family of the insured person or of the driver with protection comparable to that afforded to other third-party victims.
Mikäli tämän jäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaan velvollisuutta kattaa vakuutuksella kolmansille, matkustajina oleville henkilöille aiheutuneita henkilövahinkoja ei ole, toisen direktiivin 3 artiklassa ei myöskään velvoiteta jäsenvaltiota edellyttämään, että vakuutuksella olisi katettava vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäsenille aiheutuneet henkilövahingot.
By its second question, the national court asks whether Articles 1(2) and 5(3) of the Second Directive, as amended by the Act of Accession, preclude national laws laying down maximum amounts of compensation that are lower than the minimum amounts of cover laid down by those provisions where, in the absence of fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, only civil-law liability for materialisation of risk arises.
On sitä paitsi huomattava, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan riita-asian perustana oleva liikenneonnettomuus tapahtui 12.2.1995 eli ennen kolmannessa direktiivissä Portugalin tasavallalle säädetyn direktiivin täytäntöönpanollevaratunmääräajan päättymistä, mikä tapahtui 31.12.1995. Yksityiset oikeussubjektit eivät siten voi vedota direktiiviin kansallisissa tuomioistuimissa.
Third-party victims of an accident cannot, therefore, be excluded from compulsory motorvehicle insurance for the simple reason that they are members of the family of the insured person or of the driver.
Vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäsenille aiheutuneiden vahinkojen korvaamisen osalta toisen direktiivin 3 artiklassa säädetään, että perheenjäseniltä ei saa sukulaisuussuhteen perusteella evätä heidän henkilövahinkojensa korvaamista vakuutuksesta.
Compulsory motorvehicle insurance must, therefore, enable members of the family of the insured person or of the driver who are victims of an accident caused by a motor vehicle to obtain compensation for personal injuries on the same conditions as any other third-party victim of such an accident.
Toisen direktiivin yhdeksännestä perustelukappaleesta käy ilmi, että säännöksellä pyritään saamaan vakuutuksenottajan tai kuljettajan perheenjäsenten henkilövahingot korvatuiksi samassa suhteessa kuin muiden kolmansienvahingonkärsijöidenhenkilövahingot.
As far as this point is concerned, it follows from this judgment that Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second and Third Directives, in particular by Article 1 of the Second Directive, does not specify the type of liability, based on risk or on fault, to be covered by the compulsory motorvehicle insurance.
On kuitenkin huomattava, että vaikka kolmannen direktiivin 1 artiklassa ulotettiin ensimmäisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on tarkennettuna ja täydennettynä toisella direktiivillä, säädetty pakollinen vakuutus koskemaan kaikille matkustajille paitsi kuljettajalle aiheutuneita henkilövahinkoja, tästä tuomiosta käy ilmi, että siinä ei määritellä sen vahingonkorvausvastuun laatua, joka pakollisen liikennevakuutuksen täytyy kattaa.
In so far as the Community rules do not govern that question, it is in principle a matter for the Member States to determine the system of liability applicable in the case of roadtraffic accidents.
Tästä seuraa, että kolmannet vahingonkärsijät eivät saa jäädä pakollisen liikennevakuutuksen soveltamisalan ulkopuolelle vain sen takia, että he ovat vakuutuksenottajan tai kuljettajan
Consequently, if a Member State's domestic law imposes compulsory insurance cover in respect of personal injuries to passengers who are not family members and who are carried free of charge, whether or not there is any fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, it must impose the same cover in respect of personal injuries to passengers who are members of the family of the insured person or of the driver.
Pakollisesta perheenjäseniä. liikennevakuutuksesta vakuutuksenottajan pitää tai siten korvata kuljettajan aiheuttamasta aiheutuneet perheenjäsenille ajoneuvon liikenneonnettomuudesta henkilövahingot samoilla ehdoilla kuin ne korvataan tällaisessa liikenneonnettomuudessa kolmansille henkilöille.
However, it is clear that the civil liability which, under the domestic law of the Member State in question, applies to roadtraffic accidents must be covered by insurance and that that insurance must adhere to the minimum amounts of cover laid down in Articles 1(2) and 5(3) of the Second Directive, as amended by the Act of Accession. Consequently, in the case of accidents to which that type of civil liability attaches, the Member State's domestic law may not lay down maximum limits for compensation which are lower than the said minimum amounts.
Toisessa kysymyksessään kansallinen tuomioistuin kysyy, ovatko toisen direktiivin 1 artiklan 2 kohta ja 5 artiklan 3 kohta, sellaisena kuin viimeksi mainittu on muutettuna liittymisasiakirjalla, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisia vahingonkorvauksen enimmäismääriä, jotka ovat edellä mainituissa säännöksissä säädettyjä vähimmäisvastuumääriä pienempiä, sellaisen tapauksen varalta, jossa onnettomuuden aiheuttaneen ajoneuvon kuljettaja ei ole toiminut luottamuksellisesti vaan jossa on kyse pelkästä ankarasta vastuusta.
The second and third questions
Kolmas—seitsemäs ennakkoratkaisukysymys
In view of the answers given to the first and second questions, the third, fourth, fifth, sixth and seventh questions are irrelevant in determining the case before the national court.
Tältä osin tästä tuomiosta käy ilmi, että ensimmäisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan säännöksissä, sellaisina kuin ne ovat tarkennettuina ja täydennettyinä toisella ja kolmannella direktiivillä ja erityisesti toisen direktiivin 1 artiklalla, ei säädetä mitään sen vastuun laadusta, joka täytyy pakollisella liikennevakuutuksella kattaa eli siitä, tarkoitetaanko ankaraa vastuuta vai tuottamusvastuuta.
It is not therefore necessary for the Court to consider them.
Näin ollen niitä ei tarvitse tutkia.
Articles 1(2) and 5(3) of Directive 84/5, as amended by Annex I, Part DC F, entitled "Insurance', of the Act concerning the conditions of accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, preclude domestic laws laying down maximum amounts of compensation that are lower than the minimum amounts of cover laid down by those provisions where, in the absence of fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, only civil liability for materialisation of risk arises.'
Toisen direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan 3 kohdan, sellaisena kuin viimeksi mainittu on muutettuna Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan liitteessä I olevan IX osan F kohdalla, jonka otsikko on 'Vakuutukset", ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisia vahingonkorvauksen enimmäismääriä, jotka ovat näissä artikloissa säädettyjä vähimmäisvastuumääriä pienempiä, sellaisen tapauksen varalta, jossa onnettomuuden aiheuttaneen ajoneuvon kuljettaja ei ole toiminut luottamuksellisesti vaan jossa on kyse pelkästä ankarasta vastuusta.
Preliminary ruling (Sàtli VAT Directive — Exemption for medical care provided in the exercise of the medical and paramedical professions — Supply by a doctor approved as a court expert of an opinion in a paternity dispute) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Lääketieteellisten ammattien ja avustavan hoitohenkilöstön ammattien harjoittamisen yhteydessä tapahtuvasta hoidon antamisesta henkilölle koostuvien suoritusten vapautus arvonlisäverosta — Lausunto, jonka tuomioistuinten asiantuntijaksi hyväksytty lääkäri antaa isyyden vahvistamista koskevassa asiassa (viides jaosto) tarvittavaa materiaalia ja avustajiensa palkkioiden maksamisen yhteydessä, tohtori Rosenmayr hakeutui verovelvolliseksi toiminnastaan ja vaati Itävallan valtiota maksamaan hänen palkkionsa lisäksi 14 108,60 ATS liikevaihtoverona.
By order of 2 September 1998, the Landesgericht St. Polten (Regional Court, St. Polten) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 13A(l)(c) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977.
Landesgericht St. Pölten on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 2.9.1998 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan tulkinnasta.
The two questions have been raised in proceedings concerning the treatment, for the purposes of value added tax, of the fee for a genetic test carried out by a medical expert appointed by the court dealing with a paternity dispute between D. and W.
Kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä, joka koskee sitä, miten arvonlisäverotuksessa on käsiteltävä palkkioita, jotka liittyvät tuomioistuimen määräämän lääketieteellisen asiantuntijan suorittamaan perinnöllisyystieteelliseen tutkimukseen isyyden vahvistamista koskevassa asiassa D vastaan W.
The Landesgericht considered that an expert, acting in the exercise of his profession, had to be regarded as a trader within the meaning of Paragraph 1(1)(1) of the Umsatzsteuergesetz 1994, so that his fees were in principle subject to turnover tax. Since, however, Paragraph 6(1)(19) of that Law provided that turnover from activity as a doctor was to be exempt from tax, the court raised the question whether that exemption also covered medical services provided by a doctor acting as a court expert and, more particularly, genetic tests carried out in the context of a paternity dispute.
Bezirksgericht hyväksyi täysimääräisesti tämän vaatimuksen, minkä jälkeen Bundesschatzin tarkastaja haki muutosta asiantuntijalausunnon kuluista annettuun päätökseen ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa, kuten hänellä on valta tehdä valtion varojen varjelemiseksi, ja väitti, että lääketieteen harjoittamista koskevaa arvonlisäverovapautusta ei voida pitää valinnanvaraisena.
The questions for the Court
Pääasian tosise ennakkoratkaisukysymykset
The Bezirksgericht St. Polten (District Court, St. Polten) appointed Dr Rosenmayr as a medical expert and instructed her to establish, on the basis of a genetic test, whether the plaintiff in the main proceedings could be the child of the defendant.
Bezirksgericht St. Pölten määräsi tohtori Rosenmayrin lääketieteellisenä asiantuntijana selvittämään perinnöllisyys t ie teellisen tutkimuksen perusteella, saattoiko pääasian kantaja olla vastaajan lapsi.
By its first question, the national court is essentially asking, first, whether Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive is to be interpreted as applying to the provision of medical services which do not consist in providing medical care, by diagnosing and treating a disease or any other health disorder, but in establishing the genetic affinity of individuals through biological tests and, second, whether the fact that the doctor acting as an expert has been instructed by a court is relevant in that regard.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on lausunut, että asiantuntijaa on ammattitoiminnassaan pidettävä vuoden 1994 Umsatzsteuergesetzin 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettuna elinkeinonharjoittajana, joten hänen palkkionsa ovat periaatteessa liikevaihtoverollisia.
When the Bezirksgericht granted that claim in full, the Auditor at the Bundesschatz appealed to the Landesgericht St. Polten against the order determining the expert's fee, as he is entitled to do in order to protect public funds, on the ground that the exemption from VAT for medical activities could not be regarded as optional.
Koska tämän lain 6 §:n 1 momentin 19 kohdassa kuitenkin säädetään, että lääkärin ammatin harjoittamiseen liittyvät
First of all, it should be borne in mind that the terms used to specify the exemptions provided for by Article 13 of the Sixth Directive are to be interpreted strictly, since they constitute exceptions to the general principle that turnover tax is to be levied on all services supplied for consideration by a taxable person.
Voidakseen vähentää arvonlisäveron, jonka hän oli maksanut ostaessaan analyysejään varten
Directive refer only to medical care concerning the health of persons.
verovelvollisen suorittamasta vastikkeellisesta palvelusta.
In order to determine whether a genetic test carried out by a doctor to establish the paternity of a child constitutes the *provision of medical care' within the meaning of Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, it is necessary to compare the various language versions of that provision, as the uniform interpretation of Community law requires.
liiketoimet ovat verosta vapaita, kansallinen tuomioistuin kysyy, koskeeko vapautus myös asiantuntijana toimivan lääkärin lääketieteellisiä suorituksia ja niistä nimenomaan isyyden vahvistamiskanteen yhteydessä tehtyjä perinnöllisyystieteellisiä tutkimuksia.
Clearly, therefore, the concept of *provision of medical care' does not lend itself to an interpretation which includes medical interventions carried out for a purpose other than that of diagnosing, treating and, in so far as possible, curing diseases or health disorders.
Tässä tilanteessa Landesgericht St. Pölten on päättänyt lykätä ratkaisun antamista asiassa ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
'Article 13A(l)(c) of the Sixth Councü Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that it does not apply to services consisting, not in providing care to persons by diagnosing and treating a disease or any other health disorder, but in establishing the genetic affinity of individuals through biological tests.
Italiankielistä versiota lukuun ottamatta kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan kaikki versiot viittaavat pelkästään ihmisten terveyteen liittyviin lääketieteellisiin suorituksiin.
The fact that the doctor acting as expert was instructed by a court is irrelevant in that regard.'
Lisäksi on todettava muun muassa, että saksan­, ranskan­, suomen­ ja ruotsinkielisissä versioissa käytetään käsitettä terapeuttinen hoito tai henkilön hoitaminen.
Preliminary ruling (Council Directive 93116/EEC — Interpretation of Articles 10 and 19 — Use of the title of specialist doctor in the host Member State by a doctor who has obtained in another Member State a qualification not included as regards that State on the list in Article 7 of the directive)
Sillä, että tuomioistuin on määrännyt asiantuntijana toimivan lääkärin tehtäväänsä, ei ole merkitystä asian kannalta.