natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the Commission had expressed doubts concerning the compatibility of Articles 6 to 8 of the draft OEPS with the Treaty, the Netherlands Government decided not to bring those articles into force and to provide for some non-market-compatible costs to be financed out of general resources.
Koska komissio oli esittänyt epäilyksiä OEPS-lakiesityksen 6–8 §:n yhteensoveltuvuudesta perustamissopimuksen kanssa, Alankomaiden hallitus päätti omien sanojensa mukaan luopua saattamasta voimaan näitä viimeksi mainittuja pykäliä ja suunnitteli rahoittavansa tietyt markkinoita vastaamattomat kustannukset julkisista varoista.
That Government had, in the letter of 30 August 2000 expressly informed the Commission of the fact that a price surcharge would be introduced by Article 9 of the draft OEPS.
Kyseisen hallituksen mukaan se on 30.8.2000 päivätyssä kirjeessä nimenomaisesti ilmoittanut komissiolle sen seikan, että lisämaksu otetaan käyttöön OEPS-lakiesi-tyksen 9 §:llä.
That communication was worded in the following terms:
Tämän ilmoituksen sanamuoto oli sen mukaan seuraava:
‘In connection with the introduction, in 2000, of a new price structure under the [EW] 98, a structure under which prices will be divided into a price for distribution and a price for transmission, the draft law incorporates a provision under which the net operators and the generating undertakings may temporarily raise their prices.
”Kun [EW] 1998:n perusteella otettiin vuonna 2000 käyttöön uusi tariffirakenne, jonka mukaan tariffit jaetaan jakelutariffeihin ja siirtotariffeihin, lakiesitykseen sisältyi säännös, jonka nojalla verkonhaltijat ja jakeluyritykset voivat tilapäisesti korottaa tariffejaan.
The purpose of this is to ensure that the former distribution undertakings which are parties to the protocol agreement can, even in respect of 2000, continue to meet their
Tämän avulla varmistutaan siitä, että sopimuspöytäkirjan osapuolina olevat vanhat jakeluyritykset saattavat myös vuoden 2000 osalta täyttää edelleen kyseiseen sopimukseen perustuvat velvoitteensa. Tämä toimenpide on
That measure is a logical consequence of the provision of the [EW 1998] which gave the protocol agreement a legal basis.
johdonmukainen seuraus siitä [EW 1998]:n säännöksestä, joka muodosti oikeudellisen perustan sopimuspöytäkirjalle.
For further details on that point, please see Article 9 of the draft [OEPS] and the passages in the Explanatory Memorandum which relate to that point.’
Tätä kysymystä koskevien tarkempien yksityiskohtien osalta haluaisimme viitata [OEPS]-lakiehdotuksen 9 §:ään ja kyseistä pykälää koskeviin perustelujen osiin.”
According to the Commission, by its letter of 30 August 2000, the Netherlands Government asked the Commission to review Articles 6 to 8 of the draft OEPS in the light of Articles 87 EC and 88 EC, but not Article 9 of that draft law.
Komission mukaan Alankomaiden hallitus on 30.8.2000 päivätyllä kirjeellään pyytänyt sitä tutkimaan EY 87 ja EY 88 artiklan kannalta OEPS-lakiesityksen 6–8 §:ää eikä kyseisen lakiesityksen 9 §:ää.
It is apparent from the Commission’s decision of 25 July 2001 that a meeting between the Netherlands authorities and the Commission’s services took place on 15 September 2000 and that there was an exchange of letters in October, November and December 2000.
Komission 25.7.2001 tekemästä päätöksestä ilmenee, että Alankomaiden viranomaisten ja komission yksiköiden välillä järjestettiin kokous 15.9.2000 ja että vuoden 2000 lokakuussa, marraskuussa ja joulukuussa on käyty kirjeenvaihtoja.
According to that decision, the Netherlands authorities withdrew the financial mechanism in respect of the notified measures by letter of 27 June 2001.
Kyseisen päätöksen mukaan Alankomaiden viranomaiset ovat 27.6.2001 päivätyllä kirjeellä vetäneet takaisin ilmoitettujen toimenpiteiden rahoitusmenetelmän.
In its decision of 25 July 2001, the Commission concluded that the notified aid relating to the grant of subsidies to cover the costs of the urban heating projects and the Demkolec plant was covered by Article 87(1) EC and that the measure complied with the Communication relating to the methodology for analysing State aid linked to stranded costs, which was also adopted on 25 July 2001.
Komissio päätteli 25.7.2001 tekemässään päätöksessä, että ilmoitettu tuki, joka koskee kaukolämpöhankkeisiin ja Demkolec-laitokseen liittyvien kustannusten kattamiseen tarkoitettujen avustusten myöntämistä, kuuluu EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja että toimenpide on yhteensoveltuva hukkakustannuksiin liittyvistä valtiontukien analyysimenetelmistä samoin 25.7.2001 annetun tiedonannon kanssa.
On 19 December 1996 Aldel a ‘special large consumer’, acting pursuant to Article 32 of the EW 1989, concluded a contract for the provision of electrical capacity and the supply of electrical energy and ‘load management’ with SEP, Elektriciteits-Productiemaatschappij Oost- en Noord-Nederland NV (a generating undertaking)
Aldel, joka on ”erityinen suurkuluttaja”, teki 19.12.1996 EW 1989:n 32 §:n perusteella sopimuksen, joka koski sähkökapasiteetin käyttöön antamista ja sähköenergian toimittamista sekä ”load managementia”, SEP:n, Elektriciteits-Productiemaatschappij
JUDGMENT OF 17. 7.
TUOMIO 17.7.2008 – ASIA C-206/06
Essent Netwerk is an autonomous legal person, a net operator and a subsidiary of Essent NV, which is wholly controlled by provincial and local authorities.
Essent Netwerk on itsenäinen oikeushenkilö, verkonhaltija ja Essent NV:n, joka on täysin alueellisten ja paikallisten yhteisöjen määräysvallassa, tytäryhtiö.
It delivered 717 413 761 kWh to Aldel’s connection between 1 August 2000 and 31 December 2000.
Se siirsi 717 413 761 kilowattituntia sähköä Aldelin liittymään 1.8.2000 ja 31.12.2000 välisenä aikana.
Pursuant to Article 9 of the OEPS, Essent Netwerk sent an invoice to Aldel on 4 April 2001 requesting payment of a sum of NLG 9 862 646.25(EUR 4 475 473.75), inclusive of turnover tax.
Essent Netwerk vaati OEPS:n 9 §:n perusteella 4.4.2001 päivätyllä laskulla Aldelia maksamaan 9 862 646,25 NLG (4 475 473,75 euroa), johon sisältyi arvonlisävero.
Notwithstanding Essent Netwerk’s formal demand for payment, Aldel did not pay the amount claimed.
Essent Netwerkin esittämästä maksukehotuksesta huolimatta Aldel ei maksanut vaadittua summaa.
In the main proceedings, Essent Netwerk is seeking payment, under Article 9 of the OEPS, of the amounts which it invoiced to Aldel, together with interest and costs.
Pääasiassa Essent Netwerk vaatii OEPS:n 9 §:n perusteella sen Aldelilta laskuttamien summien maksamista korotettuna koroilla ja kuluilla.
Aldel refuses to pay those amounts on the ground that Article 9 of the OEPS is contrary to Articles 25 EC, 87 EC and 90 EC.
Aldel kieltäytyy maksamasta niitä sillä perusteella, että OEPS:n 9 § on sen mukaan ristiriidassa EY 25, EY 87 ja EY 90 artiklan kanssa.
Aldel has brought an action for indemnification against the State.
Aldel on esittänyt valtiota kohtaan vakuutta koskevan vaatimuksen.
Essent Netwerk has, in turn, brought an action for indemnification against Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV and Saranne BV.
Essent Netwerk on puolestaan esittänyt vakuutta koskevan vaatimuksen Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV:tä ja Saranne BV:tä kohtaan.
In those circumstances, the Rechtbank Groningen (Groningen District Court) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Rechtbank Groningen päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS arisen as a result of obligations incurred, or investments made, by that company prior to the liberalisation of the electricity market, and that company:
sähkömarkkinoiden vapauttamista kuuluneista sitoumuksista tai sen toteuttamista investoinneista, ja kun kyseinen yhtiö
— is the joint subsidiary of four domestic generating undertakings;
– on neljän kotimaisen sähköntuotantoyrityksen yhdessä omistama tytäryhtiö
— was solely responsible, in the period in question (2000), for the non-market-compatible costs which arose during that year;
– oli kyseisenä ajanjaksona (vuonna 2000) yksin vastuussa tuona vuonna syntyneistä markkinoita vastaamattomista kustannuksista
— requires, by general agreement, an amount of NLG 400 million (EUR 181 512 086.40) in order to cover those costs incurred in that year; and
– tarvitsee kiistatta tuona vuonna syntyneiden kustannusten kattamiseksi 400 miljoonaa NLG (181 512 086,40 euroa) ja
— so far as the income generated by the price surcharge exceeds the aforementioned amount, is required to forward such surplus to the Minister?
– joutuu, jos lisämaksusta saatavat tulot ylittävät edellä mainitun summan, suorittamaan yli menevän osan ministerille?
The first question, relating to the interpretation of Articles 25 EC and 90 EC
Ensimmäinen kysymys, joka koskee EY 25 ja EY 90 artiklan tulkintaa
Any pecuniary charge, however small and whatever its designation and mode of application, which is imposed unilaterally on goods by reason of the fact that they cross a frontier, and which is not a customs duty in the strict sense, constitutes a charge having equivalent effect.
Vaikutukseltaan vastaava maksu on tavaroille yksipuolisesti asetettu vero tai maksu, jonka perusteena on valtion rajan ylittäminen, jos se ei ole varsinainen tulli; asia on näin riippumatta veron tai maksun määrän vähäisyydestä, nimikkeestä ja kantamistavasta.
By contrast, pecuniary charges resulting from a general system of internal taxation applied systematically, in accordance with the same objective criteria, to categories of products irrespective of their origin or des -tination fall within Article 90 EC (See Air Liquide Industries Belgium, paragraphs 51 and 56).
Vero tai maksu, joka perustuu sellaiseen yleiseen sisäiseen verojärjestelmään, joka kattaa järjestelmällisesti samojen objektiivisten perusteiden mukaisesti tietyn tyyppiset tuotteet riippumatta niiden alkuperästä tai niiden käyttötarkoituksesta, kuuluu sitä vastoin EY 90 artiklan soveltamisalaan (ks. em. yhdistetyt asiat Air Liquide Industries Belgium, tuomion 51 ja 56 kohta).
A charge which is imposed on domestic and imported products according to the same criteria may nevertheless be prohibited by the Treaty if the revenue from such a charge is intended to support activities which specifically benefit the taxed domestic products.
Kotimaisiin ja maahan tuotuihin tuotteisiin samojen perusteiden mukaan kohdistuva vero tai maksu voi kuitenkin olla perustamissopimuksessa kielletty, kun kyseisestä verosta tai maksusta saatavat tulot on tarkoitettu käytettäväksi sellaisen toiminnan rahoittamiseen, josta on hyötyä nimenomaan verotetuille kotimaisille tuotteille.
If the advantages which those products enjoy wholly offset the burden imposed on them, the effects of that charge are apparent only with regard to imported products and that charge constitutes a charge having equivalent effect.
Jos kyseisten tuotteiden saamat edut korvaavat täysimääräisesti niihin kohdistuvan veron tai maksun, kyseisen veron tai maksun vaikutukset ilmenevät ainoastaan maahantuotuihin tuotteisiin nähden, ja vero tai maksu on vaikutukseltaan vastaava maksu.
If, on the other hand, those advantages only partly offset the burden borne by domestic products, the charge in question constitutes discriminatory taxation for the purposes of Article 90, the collection of which is prohibited as regards the proportion used to
Jos kyseiset edut korvaavat sitä vastoin ainoastaan osittain kotimaisiin tuotteisiin kohdistuvan rasituksen, kysymyksessä oleva vero tai maksu on EY 90 artiklassa
Furthermore, as the chargeable event is the transmission of electricity, the Court has already held that a charge which is imposed not on a product as such, but on a necessary activity in connection with the product may fall within the scope of Ar -ticles 25 EC and 90 EC (see, to that effect, Stadtgemeinde Frohnleiten and Gemeindebetriebe Frohnleiten, paragraph 43).
Lisäksi on todettava, että koska verotettava tapahtuma on sähkön siirto, yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että vero tai maksu, jota ei kanneta tuotteesta sinänsä vaan tuotteeseen liittyvästä välttämättömästä toiminnasta, voi kuulua EY 25 ja EY 90 artiklan soveltamisalaan (ks. vastaavasti em. asia Stadtgemeinde Frohnleiten ja Gemeindebetriebe Frohnleiten, tuomion 43 kohta).
In any event, it must be pointed out that the price surcharge is calculated on the basis of the number of kWh transmitted and not on the basis of the distance for which the electricity has to be transmitted or according to any other criterion directly connected with transmission and it is therefore imposed on the product itself.
On joka tapauksessa korostettava, että lisämaksu lasketaan siirrettyjen kilowattituntien määrän perusteella, eikä siirron pituuden tai jonkin muun välittömästi siirtoon liittyvän perusteen mukaan, ja se kohdistuu näin ollen tuotteeseen sinänsä.
That price surcharge on electricity which is transmitted was imposed by Article 9 of the OEPS.
Kyseinen siirretystä sähköstä peritty lisämaksu on asetettu OEPS:n 9 §:ssä.
In this respect, it is of little importance that that provision facilitates the implementation of an agreement which had been previously concluded by various economic operators, since it is that legislation which provides that electricity consumers are required to pay that surcharge.
Tältä osin ei ole merkitystä sillä, että kyseisellä säännöksellä helpotetaan eri taloudellisten toimijoiden välillä aikaisemmin tehdyn sopimuksen täytäntöönpanoa, koska juuri lain johdosta sähkön kuluttajien on maksettava tämä lisämaksu.
The surcharge is a unilaterally imposed charge.
Kyse on yksipuolisesti asetetusta maksusta.
The fact that the price surcharge is levied by the net operators is, therefore, irrelevant.
Sillä, että verkonhaltijat perivät lisämaksun, ei näin ollen ole vaikutusta.
It is apparent from those considerations that the surcharge in question is a charge which is imposed on electricity, whether imported or domestic, according to an
Näistä seikoista seuraa, että kyseinen maksu on sähkölle – riippumatta siitä, onko se maahantuotua vai kotimaista – objektiivisen perusteen eli siirrettyjen kilowattituntien
It is therefore with regard to the use to which the revenue from the charge is put that it must be ascertained whether that charge constitutes a charge having equivalent effect or discriminatory internal taxation.
Sitä, onko kyseinen maksu vaikutukseltaan vastaava maksu tai syrjivä sisäinen maksu, on siis tarkasteltava sen perusteella, mihin maksun tuotto on osoitettu.
Essent Netwerk submits that neither Article 25 EC nor Article 90 EC is applicable in the case in main proceedings, given that it is consumers who pay the charge.
Essent Netwerk väittää, ettei pääasiaan voida soveltaa EY 25 artiklaa eikä EY 90 artiklaa, koska maksun maksavat kuluttajat.
There can therefore be no question of offsetting any burden borne by the domestic electricity generating undertakings.
Kyse ei näin ollen voi olla minkäänlaisen kotimaisten sähköntuotantoyritysten vastattavana olevan maksun korvaamisesta.
However, it must be pointed out that, for the purposes of the application of Ar -ticles 25 EC and 90 EC, the identity of the person liable for payment of the charge is of little account in so far as the charge relates to the product or to a necessary activity in connection with the product.
On kuitenkin korostettava, että EY 25 ja EY 90 artiklaa sovellettaessa maksun maksajan asemalla ei ole merkitystä, kunhan vero kohdistuu tavaraan tai tavaraan liittyvään välttämättömään toimintaan.
As was stated in paragraph 44 of this judgment, that is true of the case in the main proceedings.
Kuten tämän tuomion 44 kohdassa on esitetty, juuri tämä on kuitenkin tilanne pääasiassa.
As regards the identity of the recipients of the revenue from the charge, the possibility cannot be excluded that these are domestic electricity generating undertakings.
Maksun tuoton saajien osalta on mahdollista, että kyse on kotimaisista sähköntuotantoyrityksistä.
Although a sum of NLG 400 million was, in respect of 2000, paid to the designated authority, namely SEP, for the purpose of payment of the non-market-compatible costs, SEP was the subsidiary of those generating undertakings and was bound to them by various agreements.
Vaikka näet 400 miljoonan NLG:n suuruinen summa vuoden 2000 osalta oli osoitettu nimetylle viranomaiselle eli SEP:lle markkinoita vastaamattomien kustannusten maksamiseksi, SEP oli kuitenkin mainittujen tuotantoyritysten tytäryhtiö, jota niihin nähden sitoivat eri sopimukset.
It is therefore for the national court to ascertain whether the generating undertakings were required to ensure that SEP defrayed those non-market-compatible costs or whether they could have enjoyed an advantage as a result of the charge, for example, because of a selling price incorporating the revenue from that advantage, by the grant of dividends or by any other means.
Kansallisen tuomioistuimen on siis tarkastettava, olivatko tuotantoyritykset velvollisia takaamaan sen, että SEP maksaa nämä markkinoita vastaamattomat kustannukset, vai ovatko ne voineet hyötyä maksusta koituvasta edusta esimerkiksi myyntihinnassa mukana olevan edun tuoton ansiosta myöntämällä osinkoja tai muilla tavoin.
As regards the amount in excess of NLG 400 million, since the use to which it was to be put was governed by Article 7 of the OEPS and that article did not enter into force, it appears that that sum was not used to defray non-market-compatible costs and could not, therefore, have constituted an advantage benefiting the domestic product.
Siltä osin kuin on kyse 400 miljoonan NLG:n ylittävästä määrästä, näyttää sitä, että koska sen osoittaminen oli määritetty OEPS:n 7 §:ssä ja koska kyseinen pykälä ei ole tullut voimaan, tätä määrää ei ole käytetty markkinoita vastaamattomien kustannusten maksamiseen, eikä siitä näin ollen ole voinut olla etua kotimaiselle tavaralle.
It is however for the national court to ascertain whether that is indeed the case.
Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin varmistettava, että asia on todella näin.
On the basis of the outcome of the checks carried out, in particular as regards the relationship between SEP and the generating undertakings, it will be possible for the national court to ascertain whether there is no offsetting to the advantage of the domestic generating undertakings, in which case the charge would constitute nondiscriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC.
Etenkin SEP:n ja tuotantoyritysten välisiä suhteita koskevien tarkastusten tulosten pohjalta kansallisen tuomioistuimen on mahdollista varmistaa, ettei kotimaisille tuottajille ole suoritettu jotain korvausta, missä tapauksessa maksua on pidettävä EY 90 artiklassa tarkoitettuna sisäisenä maksuna, joka ei ole syrjivä.
If the revenue from the charge were partially to offset the burden borne by the domestic product, that would constitute discriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC, while if it were wholly to offset it, that would be a charge having equivalent effect prohibited by Article 25 EC.
Jos maksun tuotolla korvataan osittain kotimaiseen tuotteeseen kohdistuva rasitus, kyse on EY 90 artiklassa tarkoitetusta syrjivästä sisäisestä maksusta, kun taas täysimääräisen korvaamisen tapauksessa kyse on EY 25 artiklassa kielletystä vaikutukseltaan vastaavasta maksusta.
According to SEP and the Netherlands Government, the revenue from the price surcharge does not, in any event, favour the domestic generation of electricity since it serves to cover non-market-compatible costs, namely investments made in the past, and has no effect on the price of domestic electricity.
SEP:n ja Alankomaiden hallituksen mukaan lisämaksun tuotolla ei missään tapauksessa suosita kotimaista sähköntuotantoa, koska sen tarkoituksena on kattaa markkinoita vastaamattomat kustannukset eli menneisyydessä tehdyt investoinnit, eikä sillä ole mitään vaikutusta kotimaisen sähkön hintaan.
However, that argument cannot be upheld.
Tätä väitettä ei voida kuitenkaan hyväksyä.
In so far as the domestic electricity generating undertakings are required to bear those non-market-compatible costs, those costs are part of the expenses taken into consideration in establishing the overall purchase price of electricity and, depending on the selling price established by the generating undertakings, the profit which those undertakings make.
Siltä osin kuin kotimaiset sähköntuotantoyritykset ovat velvollisia kattamaan nämä markkinoita vastaamattomat kustannukset, ne näet muodostavat osan niistä rasitteista, jotka otetaan huomioon määritettäessä sähkön kokonaisomakustannuksia ja tuotantoyritysten niiden määrittämän myyntihinnan perusteella saamaa etua.
It follows that the use of the revenue from the charge to pay costs which, even in relation to past investments, must be borne by domestic producers improves their competitive situation to the detriment of producers from other Member States.
Tästä seuraa, että veron tai maksun tuoton osoittaminen sellaisten kustannusten – myös menneitä investointeja koskevien – maksamiseen, jotka kansallisten tuotantoyritysten olisi katettava, parantaisi niiden kilpailuasemaa muiden jäsenvaltioiden tuottajien haitaksi.
As the Advocate General correctly pointed out at points 24 and 25 of his Opinion, the surcharge levied on the electricity transmitted can be declared to be contrary to Articles 25 EC and 90 EC only in so far as it was levied on imported electricity.
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 24 ja 25 kohdassa perustellusti huomauttanut, siirretystä sähköstä kannettu lisämaksu voidaan todeta EY 25 tai EY 90 artiklan vastaiseksi ainoastaan siltä osin kuin se on peritty maahantuodusta sähköstä.
It is therefore important, in accordance with the rules relating to the burden of proof applicable in a dispute such as that in the main proceedings, that it be determined to what extent the charge levied on Aldel relates to the transmission of electricity from other Member States.
Näin ollen on osoitettava pääasian kaltaiseen oikeudenkäyntiasiaan sovellettavien todistustaakkaa koskevien sääntöjen mukaisesti, missä määrin Aldelin vaatima maksu kohdistuu muista jäsenvaltioista peräisin olevan sähkön siirtoon.
Having regard to all of those considerations, the answer to the first question must be that Article 25 EC is to be construed as precluding a statutory rule under which
Kaikkien näiden seikkojen perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että EY 25 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle lainsäädännölliselle
Article 90 EC is to be construed as meaning that it precludes such a statutory rule where the revenue from the charge levied on the electricity transmitted is used only in part to pay non-market-compatible costs, that is to say, where the amount levied by the designated company only partly offsets the burden borne by the national electricity transmitted.
EY 90 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä samalle lainsäädännölliselle toimenpiteelle siinä tilanteessa, jossa siirretystä sähköstä perityn maksun tuotto on osoitettu vain osittain markkinoita vastaamattomien kustannusten maksamiseen eli kun nimetyn yhtiön perimällä summalla korvataan vain osittain siirretylle kotimaiselle sähkölle aiheutunut rasite.
The second question, relating to the interpretation of Article 87 EC
Toinen kysymys, joka koskee EY 87 artiklan tulkintaa
It should be noted at the outset that a charge applied under the same conditions as regards its collection to both domestic and imported products, the revenue from which is used for the benefit of domestic products alone, so that the advantages accruing from it offset the burden borne by those products, may constitute, having regard to the use to which the revenue from that charge is put, State aid incompatible
Alustavasti on huomautettava, että vero tai maksu, joka peritään samoin edellytyksin kotimaisista tuotteista ja maahantuoduista tuotteista ja josta saadut tulot käytetään pelkästään kotimaisten tuotteiden hyväksi siten, että siitä johtuvilla eduilla korvataan kotimaisiin tuotteisiin kohdistuva rasite, voi sen tuoton käyttötarkoituksen perusteella olla valtiontuki, joka ei sovellu yhteismarkkinoille, jos EY 87 artiklassa asetetut