natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In paragraph 115 of Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia and ERSA, the Court held that Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement are to be interpreted as meaning that, in a case such as the case then before the referring court, which concerned homonymy between a geographical indication of a third State and a designation including the name of a vine variety used for the description and presentation of certain Community wines made from it, those provisions do not require that that designation may continue to be used in the future notwithstanding the twofold circumstance that it has been used in the past by the producers concerned either in good faith or for at least 10 years prior to 15 April 1994 and that it clearly identifies the State, region or area of origin of the protected wine in such a way as not to mislead the consumer.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi edellä mainitussa asiassa Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA antamansa tuomion 115 kohdassa, että TRIPS-sopimuksen 22–24 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa on kyse siitä, että kolmannen maan maantieteellinen merkintä on homonyyminen yhteisön tiettyjen viinien kuvauksessa ja tarjontamuodossa käytettävän sellaisen viinirypälelajikkeen nimen sisältävän nimityksen kanssa, josta näitä viinejä valmistetaan, nämä määräykset eivät edellytä, että tätä nimitystä voitaisiin edelleen vastaisuudessa käyttää, siitä huolimatta, että tuottajat ovat sitä aiemminkin käyttäneet joko vilpittömässä mielessä tai ainakin 10 vuoden ajan ennen 15.4.1994 ja että se ilmaisee selvästi sen maan, seudun tai alueen, jolta viini on peräisin, eikä kuluttajia näin johdeta harhaan.
As regards, in particular, Article 24(6) of the TRIPs Agreement, the Court also held, in paragraph 113 of Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia and ERSA that that provision permits inter alia the Community, as a Member of the WTO, to apply the provisions of that agreement in respect of a geographical indication of any other Member of the WTO with respect to products of the vine for which the relevant indication is identical with the customary name of a grape variety existing in the territory of a Member State as of the date of entry into force of the WTO Agreement.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi niin ikään samassa asiassa antamansa tuomion 113 kohdassa erityisesti TRIPS-sopimuksen 24 artiklan 6 kohdan osalta, että tällä mää -räyksellä mahdollistetaan muun muassa se, että yhteisö WTO:n jäsenenä soveltaa tämän sopimuksen määräyksiä toisen WTO:n jäsenen maantieteellisen merkinnän osalta viinituotteisiin, joihin liittyvä merkintä on identtinen sellaisen termin kanssa, joka on arkikäytössä sellaisen viinirypälelajikkeen nimenä, jota esiintyy jäsenvaltion alueella WTO-sopimuksen voimaantulopäivänä.
The Court concluded in paragraph 114 of that judgment that Article 24(6) of the TRIPs Agreement, like Article 24(4) of that agreement, establishes a right and not an obligation for the Community to grant protection to a Community grape or vine variety, in particular if that variety is the homonym of a geographical indication relating to a wine originating in a third State.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi saman tuomion 114 kohdassa, että edellä mainitussa määräyksessä – samoin kuin TRIPS-sopimuksen 24 artiklan 4 kohdan määräyksissä – määrätään yhteisön mahdollisuudesta, ei velvollisuudesta, myöntää suoja yhteisön viinirypäle- tai viiniköynnöslajikkeelle erityisesti silloin, kun se on homonyyminen kolmannesta maasta peräisin olevaan viiniin liittyvän maantieteellisen merkinnän kanssa.
It follows that the answer to Question 6 must be that Article 50 of Regulation No 1493/1999 must be interpreted as meaning that, in implementing Articles 23 and 24 of the TRIPs Agreement, and in particular Article 24(6) of that agreement, those provisions do not preclude the adoption of measures such as those laid down in Regulation No 753/2002 and reproduced in Regulation No 1429/2004, the effect of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines psr after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
Tästä syystä kuudenteen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1493/1999 50 artiklaa on tulkittava siten, että sovellettaessa TRIPS-sopimuksen 23 ja 24 artiklan määräyksiä ja erityisesti saman sopimuksen 24 artiklan 6 kohdassa olevia mää -räyksiä, nämä määräykset eivät ole esteenä senkaltaisten toimenpiteiden toteuttamiselle, joista säädetään asetuksessa N:o 753/2002 ja jotka toistetaan asetuksessa N:o 1429/2004 ja joilla kielletään käyttämästä sanaa ”Tocai” tiettyjen italialaisten tmalaatuviinien kuvauksessa ja tarjontamuodossa 31.3.2007 päättyvän siirtymäkauden jälkeen.
In the light of that answer, there is no need to answer Question 7 since that question, concerning the possible direct effect of Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement, is relevant only if Regulation No 753/2002, in so far as it prohibits use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines psr after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period, is likely to be incompatible with those provisions of the TRIPs Agreement since they require that, in the event of homonymy, each of those names should continue to be used in the future.
Kun otetaan huomioon edellä annettu vastaus, seitsemänteen kysymykseen ei enää ole tarpeen vastata, koska tämä kysymys, joka koskee TRIPS-sopimuksen 22–24 artiklan mahdollista välitöntä oikeusvaikutusta, on merkityksellinen ainoastaan siinä tilanteessa, että asetus N:o 753/2002 – sikäli kuin sillä kielletään käyttämästä sanaa ”Tocai” tiettyjen italialaisten tmalaatuviinien kuvauksessa ja tarjontamuodossa 31.3.2007 päättyvän siirtymäkauden jälkeen – olisi mahdollisesti ristiriidassa TRIPS-sopimuksen mainittujen määräysten kanssa, koska näissä määräyksissä edellytettäisiin, että samannimisten nimitysten ilmetessä kutakin nimitystä on vastaisuudessa voitava edelleen käyttää.
It follows from the answer given to Question 6, and in particular from paragraph 102 of the present order, that that situation does not arise in the cases before the referring court, which concern enacting terms laid down in the EC-Hungary Agreement on wines and reproduced in Regulation No 753/2002, which were intended to regulate a situation where there is homonymy between a Hungarian geographical indication and an Italian designation including the name of a vine variety used for the description and presentation of certain Community wines.
Kuudenteen kysymykseen annetusta vastauksesta ja erityisesti tämän määräyksen 102 kohdasta ilmenee, että tällaisen olettaman toteutumisesta ei missään tapauksessa ole varmistuttu pääasioissa kyseessä olevissa tilanteissa, jotka koskevat määräystä, josta alun perin määrättiin EY:n ja Unkarin välisessä viinien nimityksiä koskevassa sopimuksessa ja joka toistettiin asetuksessa N:o 753/2002 ja jolla pyritään sääntelemään tilannetta, jossa unkarilainen maantieteellinen merkintä on samanniminen yhteisön tiettyjen viinien kuvauksessa ja tarjontamuodossa käytettävän italialaisen, viinirypälelajikkeen nimen sisältävän nimityksen kanssa.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby rules:
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:
Case C-319/06
Asia C-319/06
Commission of the European Communities v Grand Duchy of Luxembourg
Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Posting of workers — Freedom to provide services — Directive 96/71/EC — Public policy provisions — Weekly rest days — Obligation to produce documents relating to a posting on demand by the national authorities — Obligation to designate an ad hoc agent residing in Luxembourg to retain all the documents necessary for monitoring purposes)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Työntekijöiden lähettäminen työhön – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Direktiivi 96/71/EY – Yleiseen järjestykseen liittyvät säännökset – Viikoittainen lepoaika – Velvollisuus esittää lähettämiseen liittyvät asiakirjat kansallisten viranomaisten pyynnöstä – Velvollisuus nimetä tätä varten valittu, Luxemburgissa asuva valtuutettu, joka säilyttää kaikkia valvonnan kannalta tarpeellisia asiakirjoja
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 13 September 2007 . . .
Julkisasiamies V. Trstenjakin ratkaisuehdotus 13.9.2007 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 19 June 2008 . . . . . . . . . . .
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.6.2008 . . . . . .
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Definition
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työnte­kijöiden lähettäminen työhön – Direktiivi 96/71 – Työehdot ja ­olot – Yleistä järjestystä koskevat säännökset – Käsite
SUMMARY — CASE C-319/06
TIIVISTELMÄ – ASIA C-319/06
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työnte­kijöiden lähettäminen työhön – Direktiivi 96/71 – Työehdot ja ­olot – Yleistä järjestystä koskevat säännökset
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Provisions resulting from collective agreements declared to be universally applicable
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työnte­kijöiden lähettäminen työhön – Direktiivi 96/71 – Työehdot ja ­olot – Yleistä järjestystä koskevat säännökset – Yleisesti sovellettaviksi julistetuista työehtosopimuksista aiheutuvat säännökset
Actions for failure to fulfil obligations — Examination of the merits by the Court — Situation to be taken into consideration — Situation on expiry of the period laid down in the reasoned opinion
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomiois­tuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu – Huomioon otettava tilanne – Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä
Freedom to provide services — Restrictions — Posting of workers in the framework of the provision of services — Monitored by the host Member State
Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapah­tuva työntekijöiden lähettäminen työhön – Vastaanottavan jäsenvaltion toimittamat tarkastukset
Nevertheless, the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 recognises that it is open to Member States, in compliance with the EC Treaty, to apply, in a nondiscriminatory manner, to undertakings which post workers to their territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to the first subparagraph of Article 3(1), in the case of public policy provisions.
Kyseisen direktiivin 3 artiklan 10 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa annetaan kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuus EY:n perustamissopimuksen mukaisesti ja ketään syrjimättä määrätä tai säätää, että niiden alueelle työntekijöitä lähettävien yritysten on noudatettava muita kuin tämän artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittuja seikkoja koskevia työehtoja ja -oloja siltä osin kuin kyse on yleiseen järjestykseen liittyvistä säännöksistä.
In that connection, the classification of national provisions by a Member State as public-order legislation applies to national provisions compliance with
Tältä osin jäsenvaltio voi määrittää yleistä järjestystä ja turvallisuutta koskevaksi pakottavaksi lainsäädännöksi kansalliset säännökset, joiden noudattamista on pidetty olennaisen tärkeänä
The first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services provides that Member States are to ensure that, whatever the law applicable to the employment relationship, undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of a transnational provision of services, guarantee the posted workers the terms and conditions of employment, covering the matters set out in that article, which are laid down in the Member State in which the work is carried out.
Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työsuhteeseen sovellettavasta lainsäädännöstä riippumatta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset, jotka valtioiden välillä palveluja tarjotessaan lähettävät työntekijöitä niiden alueelle, takaavat lähetetylle työntekijälle samassa artiklassa tarkoitettujen seikkojen osalta sellaiset työehdot ja -olot, jotka siinä jäsenvaltiossa, jossa työ suoritetaan, vahvistetaan.
For that purpose, Article 3(1) sets out an exhaustive list of the matters in respect of which the Member States may give priority to the rules in force in the host Member State.
Tässä tarkoituksessa tuossa säännöksessä luetellaan tyhjentävästi ne alat, joilla jäsenvaltiot voivat antaa etusijan vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa oleville säännöille.
COMMISSION v LUXEMBOURG of employment or another document deemed analogous thereto under Directive 91/533 on an employer’s obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship and, second, to comply with national rules on parttime and fixedterm work, to be mandatory provisions falling under national public policy, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
KOMISSIO v. LUXEMBURG henkilöstöä, jonka kanssa yritys on tehnyt kirjallisen työsopimuksen tai laatinut työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista annetun direktiivin 91/533 mukaisena pidettävän muun asiakirjan, ja toisaalta noudattamaan osaaikatyötä ja määräaikaisia työsopimuksia koskevaa lainsäädäntöään, ovat kansalliseen yleiseen järjestykseen liittyviä säännöksiä, ei noudata jäsenyysvelvoitteitaan.
which has been deemed to be so crucial for the protection of the political, social or economic order in the Member State concerned as to require compliance therewith by all persons present on the national territory of that Member State and all legal relationships within that State.
kyseisen jäsenvaltion poliittisen, so -siaalisen tai taloudellisen järjestelmän turvaamiseksi, minkä vuoksi niiden noudattamista voidaan vaatia kaikilta tämän jäsenvaltion alueella olevilta henkilöiltä tai kaikkien sen alueelle sijoittuvien oikeussuhteiden osalta.
Therefore, the public policy exception is a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services, which must be interpreted strictly and the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States.
Näin ollen yleisen järjestyksen perusteella tehtävää poikkeusta on tulkittava suppeasti, koska sillä poiketaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevasta perusperiaatteesta, eivätkä jäsenvaltiot voi yksipuolisesti määritellä sen ulottuvuutta.
In the context of Directive 96/71, the first indent of Article 3(10), constitutes a derogation from the principle that the matters with respect to which the host Member State may apply its legislation to those undertakings are set out in an exhaustive list in the first subparagraph of Article 3(1) thereof and must therefore be interpreted strictly.
Tällaisista säännöksistä seuraa nimittäin, että vastaanottavaan jäsenvaltioon työntekijöitä lähettäville yrityksille asetetaan velvollisuus, joka niillä jo on niiden sijoittautumisjäsenvaltiossa.
That provision does not exempt the Member States from complying with their obligations under the EC Treaty and, in particular, those relating to the freedom to provide services.
Direktiivin 96/71 tavoite, jona on työntekijöiden vähimmäissuojelua koskevien ydinsääntöjen noudattamisen takaaminen, tekee tällaisen lisävelvollisuuden, jolla sen edellyttämien menettelyjen vuoksi saatetaan saada toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset luopumaan palvelujen tarjoamisen vapautensa käyttämisestä, olemassaolosta sitäkin tarpeettomamman.
Such provisions have the effect of making undertakings which post workers to the host Member State subject to an obligation to which they are already subject in the Member State in which they are established.
Direktiivin 96/71 yhteydessä sen 3 artiklan 10 kohdan ensimmäinen luetelmakohta on poikkeus periaatteesta, jonka mukaan ne alat, joilla vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia kyseisiä yrityksiä noudattamaan sen lainsäädäntöä, on tyhjentävästi lueteltu tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä kohdassa, ja tätä ensin mainittua säännöstä on näin ollen tulkittava suppeasti.
Moreover, the aim of Directive 96/71, which is to guarantee compliance with a nucleus of rules for the protection of workers, renders the existence of such an additional obligation all the more redundant since, having regard to the procedures involved, it is likely to dissuade undertakings established in another Member State from exercising their freedom to provide services.
Kyseisellä säännöksellä ei vapauteta jäsenvaltioita noudattamasta niille perustamissopimuksessa asetettuja velvollisuuksia eikä etenkään velvollisuuksia, jotka liittyvät palvelujen tarjoamisen vapauteen.
A Member State which declares that a national law transposing Directive 96/71 which requires the undertakings concerned, first, to post only staff linked to the undertaking by a written contract
Vaikka yhteisön oikeuden vastaista ei olekaan, että jäsenvaltiot ulottavat lainsäädäntönsä tai työmarkkinaosapuolten tekemät työehtosopimukset koskemaan kaikkia alueellaan palkkatyötä eli myös tilapäistyötä tekeviä henkilöitä siitä riippumatta, mihin jäsenvaltioon työnantaja on sijoittautunut, tämän mahdollisuuden käyttämisen edellytyksenä on kuitenkin se, että kyseiset työntekijät, jotka työskentelevät tilapäisesti vastaanottavassa
Although Community law does not preclude Member States from applying their legislation or collective labour agreements entered into by both sides of industry to any person who is employed, even temporarily, no matter in which Member State the employer is established, nevertheless such a possibility is subject to the condition that the workers concerned, who are temporarily working
Jäsenvaltio, joka julistaa, että erään kansallisen lain, jolla palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annettu direktiivi 96/71 on pantu täytäntöön, säännökset, joilla asianomaiset yritykset velvoitetaan yhtäältä lähettämään vain sellaista
SUMMARY — CASE C-319/06 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services.
TIIVISTELMÄ – ASIA C-319/06 tarkoitettu, yleiseen järjestykseen liittyvä säännös.
in the host Member State, do not already enjoy the same protection, or essentially comparable protection by virtue of obligations to which their employer is already subject in the Member State in which it is established.
jäsenvaltiossa, eivät jo saa samaa tai olennaisesti samanlaista suojaa niiden velvollisuuksien nojalla, jotka heidän työnantajalleen on sen sijoittautumisjäsenvaltiossa jo asetettu.
In particular, the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established.
Palvelujen tarjoamisen vapautta perustamissopimuksen perustavanlaatuisena periaatteena voidaan rajoittaa vain yleistä etua koskevien pakottavien syiden perusteella annetuilla säännöksillä, joita sovelletaan kaikkiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa toimiviin henkilöihin tai yrityksiin, silloin kun tätä etua ei suojella palvelujen tarjoajaan sen sijoittautumisjäsenvaltiossa sovellettavin säännöksin.
That provision of Directive 96/71 gives the host Member State an opportunity to apply to undertakings posting workers to its territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to in the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71, provided that they are public policy provisions.
Direktiivin 96/71 tämä säännös mahdollistaa sen, että vastaanottava jäsenvaltio voi velvoittaa sen alueelle työntekijöitä lähettävät yritykset noudattamaan työehtoihin ja -oloihin liittyviä edellytyksiä, jotka koskevat muita kuin direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja seikkoja, kunhan kyse on yleiseen järjestykseen liittyvistä säännöksistä.
That proviso in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes an exception to the system put in place by that directive and a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services on which the directive is based and must be interpreted strictly.
Tällä direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyllä varaumalla poiketaan tällä direktiivillä käyttöön otetusta järjestelmästä ja kyseisen direktiivin perustana olevasta, palvelujen tarjoamisen vapautta koskevasta perusperiaatteesta, ja sitä on näin ollen tulkittava suppeasti.
A Member State, which imposes on undertakings posting staff on its territory the requirement relating to the automatic adjustment of wages other than minimum wages to reflect changes in the cost of living, in so far as it has not shown to the required legal standard that that national law is a public policy provision within the meaning of the directive, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71
Jäsenvaltio, joka velvoittaa sen alueelle työntekijöitä lähettävät yritykset noudattamaan säännöstä, joka koskee muiden kuin vähimmäispalkkojen automaattista mukauttamista elinkustannusten kehitykseen, jättää noudattamatta palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71 3 artiklan 10 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaiset jäsenyysvelvoitteensa, jollei se oikeudellisesti riittävällä tavalla ole osoittanut, että tämä kansallinen säännös on kyseisen direktiivin mainitussa säännöksessä
Thus, while the Member States are still, in principle, free to determine the requirements of public policy in the light of their national needs, the notion of public policy in the Community context, particularly when it is cited as justification for a derogation from the fundamental principle of the freedom to provide services, must be interpreted strictly, so that its scope cannot be determined unilaterally by each Member State without any control by the European Community institutions.
Vaikka jäsenvaltiot ovatkin edelleen vapaita kansallisten tarpeidensa mukaisesti päättämään yleisen järjestyksen asettamista vaatimuksista, tätä käsitettä on yhteisön oikeudessa ja erityisesti palvelujen tarjoamisen vapauden perustavanlaatuiseen periaatteeseen kohdistuvan poikkeuksen perusteena kuitenkin tulkittava suppeasti siten, etteivät jäsenvaltiot voi kukin yksinään määritellä kyseisen käsitteen ulottuvuutta ilman Euroopan yhteisön toimielinten valvontaa.