natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the contested decisions, the Commission states that, although restructuring was initiated by the private sector, the restructuring programme must be regarded as having been established by decision of the public authorities, since the participation of undertakings in the drafting of the decisions relating to those matters was simply a preparatory step in the adoption of public measures.
Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-140/97 antamasta tuomiosta, jolla se on kumonnut Euroopan investointipankin tekemän irtisanomispäätöksen ja tuominnut tämän maksamaan palkat takautuvasti
In that context, the Commission does not accept that a complaint may be brought against the PW regulations on the basis of competition law, since those measures are legally binding. In the same way, according to the Commission, the redemption premiums provided for in the event of the closure of slaughterhouses are to be classified as State aid authorised by the Commission.
Ennakkoratkaisupyyntö —Appeal Commissioners— Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 5 päivänä heinäkuuta 1994 ja 23 päivänä toukokuuta 1995 annettujen komission asetusten (EY) N:o 1638/94 ja N:o 1165/95 pätevyys — Tariffi-ja tilastonimikkeistä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 tulkinta — Tietokonelaitteiden luokittelu
Again, according to the contested decisions, the effects on the markets in cattle carcasses and in beef and veal are negligible, or at least positive.
Julkisasiamies L.A. Geelhoed on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 1 päivänä helmikuuta 2001.
On the contrary, the factors taken into account in the
(Suomenkielistä saatavissa.)
Accordingly, when appraising the PW regulations in the light of Articles 92 and 93 of the Treaty, the Commission also examined the financial aspect of the restructuring, the effects of the redemption premiums and the obligations
Julkisasiamies F.G. Jacobs on ratkaisuehdotuksensa viidennen istunnossa 1 päivänä helmikuuta 2001.
arising under the PW regulations, and raised no objection.
Yhteisöjen tuomioistuimen yksinkertaistaminen
It must be concluded that the Commission was correct in the view that it could not, on the basis of Article 85 of the Treaty, prohibit the private measures forming part of the arrangements at issue by reason of the effects of aid which had been approved.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden ja määräysten alkuosan laatimista on yksinkertaistettu 1.1.2001 lukien. Lähinnä on yksinkertaistettu asianosaisten edustajia koskevia merkintöjä.
Clearly, also, its decisions were entirely based on that ground of rejection.
Heistä ilmoitetaan ainoastaan, ovatko he asiamiehiä, avustajia vai asianajajia.
Furthermore, the Commission expressly states in paragraphs 36 and 37 of the contested decisions that in assessing the repurchasing agreements — which, being private-law measures, are subject to Article 85 of the Treaty — account must be taken of the practical circumstances in which undertakings conduct their business.
Jos asianosaiset ovat ilmoittaneet Luxemburgissa sijaitsevan prosessiosoitteen, osoitteenhaltijana olevan henkilön, suurlähetystön tai toimielimen nimeä ja osoitetta ei tästä lähtien myöskään enää ilmoiteta.
In the light of the foregoing, it must be concluded that the contested decisions are not based on materially incorrect facts; nor are they vitiated by an error of law or a manifest error of assessment.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioiden ja määräysten alkuosan yksinkertaistaminen
Clearly, therefore, the line of reasoning indicated in the preceding paragraphs underpins all the content of the contested decisions.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioiden ja määräysten alkuosan laatimista on yksinkertaistettu 1.2.2001 lukien.
It should be noted that in the Commission's account of the facts in those decisions, it always refers to the restructuring arrangements as if to a single package to be assessed under the rules on State aid.
Jos asianosaiset ovat ilmoittaneet Luxemburgissa sijaitsevan prosessiosoitteen, osoitteenhaltijana olevan henkilön, suurlähetystön tai toimielimen nimeä ja osoitetta ei tästä lähtien myöskään enää ilmoiteta.
Similarly, throughout the decisions, the Commission uses the same legal arguments to demonstrate that the arrangements — the
Sama koskee sellaisten asianosaisten osoitetta, jotka eivät ilmoita Luxemburgissa sijaitsevaa prosessiosoitetta.
The Court:
työjärjestykseen
Dismisses the actions;
Muutokset tulevat voimaan 1.2.2001.
Orders the interveners to bear their own costs.'
Muutokset sisältävät lähinnä seuraavaa:
The claim for an injunction to be directed to the Office to the first recital in the preamble to Regulation No 40/94, the purpose of the Community trade mark is to enable the products and services of undertakings to be distinguished by identical means throughout the entire Community, regardless of frontiers'.
3) 4) väliintuloa koskevia määräaikoja on lyhennetty; tulee mahdolliseksi käyttää uudenaikaisia tiedonsiirtovälineitä ja pitkien etäisyyksien vuoksi vahvistettuja määräaikojen pidennyksiä koskevia määräyksiä yksinkertaistetaan.
So, registrations already made in the Member States are a factor which may only be taken into consideration, without being given decisive weight, for the purposes of registering a Community trade mark.
Nopeutetun menettelyn luominen ("fast track") — uusi 76 a artikla
Under Article 63(6) of Regulation No 40/94, the Office is to take the measures necessary to comply with the judgment of the Court of Justice.
Tämä uudentyyppinen menettely on tarkoitettu sellaisia asioita varten, jotka ovat erityisen kiireellisiä ja joissa välitoimimenettelyssä annettavat väliaikaismääräykset eivät voi tuottaa tulosta.
Accordingly, the Court of First Instance is not entitled to issue directions to the Office.
Nopeutetussa menettelyssä päävaihe on suullinen käsittely.
It is for the latter to draw the consequences of the operative part of this judgment and the grounds on which it is based (Baby-Dry, paragraph 53). This claim is therefore inadmissible.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin uhraa siihen enemmän aikaa, ja sen kuluessa on tarkoitus käsitellä kaikki asiaa koskevat näkökohdat perusteellisesti ja täydellisesti.
Dismisses the application;
Kirjelmien on oltava lyhyitä ja ytimekkäitä.
Case T-l/99 T. Port GmbH & Co. KG ν Commission of the European Communities Agriculture 1 February 2001
Toisesta kirjelmien vaihdosta luopuminen — 47 artiklan muutos
At a date not specified by the applicant, it concluded contracts with producers in Costa Rica for the delivery of bananas which were to be marketed in the Community. It claims that it was obliged to that end to purchase export licences from that State.
Silloin kun oikeudenkäyntiaineiston sisältö vastineen jättämisen jälkeen on riittävän täydellinen sitä varten, että asianosaiset pystyvät suullisessa käsittelyssä kehittelemään perusteitaan ja väitteitään, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi päättää, ettei kantajan vastauskirjelmää ja vastaajan vastauskirjelmää jätetä.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 4 January 1999, the applicant brought this action for damages.
Asianosaisten pyynnöstä yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa tällöin heille enemmän puheaikaa argumentaationsa kehittelemiseksi istunnossa.
The Commission contends that the Court dismiss the application as inadmissible or, in the alternative, as unfounded.
Väliintulomääräajan lyhentäminen — 115 artiklan 1 kohdan muutos ja uusi 116 artiklan 6 kohta
In the present case, the application makes it quite clear that T. Port complains that the Commission adopted Article 3(2) of Regulation No 478/95, which has been declared invalid by the Court of Justice.
Väliintulomääräaika lyhenee kuuteen viikkoon siitä, kun kanteen vireilletuloa koskeva tiedonanto on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Furthermore, the application plainly states that the applicant suffered loss inasmuch as, between 1996 and 1998, it paid the sum of DEM 828 337.10 in order to buy export licences in Costa Rica and also the sum of DEM 126 356.80 by way of bank interest on the sums drawn, for the purposes of those purchases, on a line of credit made available by its bank.
Tämän määräajan umpeuduttua mutta ennen suullisen käsittelyn aloittamista tehtyä päätöstä esitetystä pyynnöstä tapahtuva väliintulo on kuitenkin sallittu, mutta väliintulijalla on pelkästään oikeus esittää suullisesti huomautuksiaan
He proposed that the Court:
istunnossa ja pelkästään suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen perusteella, joka hänelle on toimitettu.
*(1) declare that, by failing within the prescribed period to adopt the laws, regulations and administrative measures necessary in order to implement the provisions of Directive 97/24/EC of the European Parliament and of the Council of 17 June 1997 on certain components and characteristics of two or three-wheel motor vehicles, the Kingdom of the Netherlands has failed to comply with its obligations under the Treaty; and
Telekopiolaitteiden ja muiden teknisten tiedonsiirtovälineiden käyttämismahdollisuutta yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamon ja asianosaisten asianajajien ja asiamiesten välisessä kirjeenvaihdossa laajennetaan.
Commission Regulation (EC) No 1638/94 is invalid in so far as it classifies the adapters, link adapters and transceivers described in items 1 to 3 of its annex under heading 8517 of the Combined Nomenclature.
Asiakirjojen hetkessä tapahtuvan lähettämisen mahdollisuus tekee merkityksettömäksi asianosaisten kotipaikan perusteella määräytyvät eripituiset pitkien etäisyyksien vuoksi vahvistetut määräaikojen pidennykset.
Preliminary ruling — Tribunale Amministrativo Regionaleper la Lombardia Milan —Interpretation of Artide 1(b) of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts —Interpretation of'Article1(b) of Council Directive 93/36/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contract — Concept of a body governed by public law — Ente Autonomo Fiera Internazionale di Milano — Whether included
Oikeudenkäyntiasiakirjojen jättäminen alkuperäisen allekirjoitetun kappaleen jäljennöksenä telekopioitse tai sähköpostin liitetiedostona (skannattu jäljennös) (sähköpostiosoite: cfi.registry@curia.eu.int) on sallittua määräajan noudattamiseen liittyvine oikeusvaikutuksineen. kunhan allekirjoitettu alkuperäiskappale saapuu kirjaamoon viimeistään kymmenen päivän kuluessa tästä.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 30 January 2001.
Kirjaamo käyttää tiedoksiantokeinona telekopioita tai jäljennöksen lähettämistä sähköpostitse, jos asianajaja tai asiamies on tähän suostunut.
Case C-463/98 Cableton Systems Ltd ν The Revenue Commissioners
Pitkien etäisyyksien vuoksi annettava määräaikojen pidennys on kiinteä ja pituudeltaan 10 päivää siitä riippumatta, mikä on kyseisen asianosaisen kotipaikka.
An application for a case to be determined under an expedited procedure must be made by a separate document lodged at the same time as the application initiating the proceedings or the defence, as the case may be.
Tämänjulkaisun on toimittanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tiedotusosasto (L-2925 Luxembourg) välittääkseen lukijoille nopeasti tietoa tuomioistuimen toiminnasta.
Extended provision is made for the use of faxes or other technical means of communication for the purposes of correspondence between the Court Registry and the parties' lawyers and agents.
Kuitenkin ainoastaan "Yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa" julkaistujen tuomioiden ja ratkaisuehdotusten tekstit ovat todistusvoimaisia.
Original version: French Completed on 19.02.2001 Catalogue No: QD-AC-Ol-004-EN-C
Alkukieli: ranska Toimitustyö päättynyt: 8.2.2001 Luettelonumero: QD-AC-Ol-004-FI-C
Week of 5 to 9 February and of 12 to 16 February 2001 n° 05/01
Nro 05/01
Case C-219/99 Commission of the European Communities v French Republic Approximation of laws
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Case T-89/98 National Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) v Commission of the European Communities CS
Asia C-219/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Lainsäädännön lähentäminen
Case T-186/98
Asia T-118/99 Beatrice Bonaiti Brighina v. Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstösäännöt
Compañía Internacional de Pesca y Derivados (Inpesca) SA ν Commission of the European Communities Agriculture
Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
Case T-183/98 Jean­François Ferrandi ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Yhdistetyt asiat T-38/99-T-50/99 Sociedade Agrícola dos Arinhos, Ld.Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
Joined Cases T-133/98 and T-134/98 Hewlett Packard France, Hewlett Packcard Europe BV ν Commission of the European Communities Free movement of goods
Yhdistetyt asiat T-133/98 ja T-134/98 Hewlett Packard France, Hewlett Packcard Europe BV ν.
Case T-2/00 31 Ν ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Euroopan yhteisöjen komissio Tavaroiden vapaa liikkuvuus
Case T-26/99 Trabisco SA ν Commission of the European Communities Competition
Asia T-2/00 N v. Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstösäännöt
Case T-115/99 33 Système Européen Promotion (SEP) SARL ν Commission of the European Communities Competition
Asia C-398/98 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Helleenien tasavalta
8 February 2001
8 päivänä helmikuuta 2001
Preliminary ruling (Council Directive 91/533/EEC of 14 October 1991 on an employer's obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship — Length of normal daily or weekly work — Rules on overtime — Rules of evidence)
Ennakkoratkaisu Työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista 14 päivänä lokakuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 9115331 ETY — Säännöllisen työpäivän tai työviikon pituus — Ylityötuntien tekemiseen sovellettava jäήestelmä — Todistustaakkaa koskeva jäήestelmä (viides jaosto)
By order of 25 August 1999, the Arbeitsgericht Bremen referred to the Court of Justice for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Council Directive 91/533/EEC of 14 October 1991.
Arbeitsgericht Bremen on esittänyt 25.8.1999 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä 14.10.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/533/ETY tulkinnasta.
On 18 December 1998 Mr Lange brought an action against his dismissal before the Arbeitsgericht Bremen, requesting that he keep his job in the event of his action being successful.
Kantaja nosti irtisanomisesta 18.12.1998 kanteen Arbeitsgericht Bremenissä ja vaati työsuhteensa jatkamista.
Georg Schünemann contended that the action should be dismissed.
Georg Schiinemann vaati kanteen hylkäämistä.
Those questions were raised in proceedings between Wolfgang Lange and Georg Schünemann GmbH concerning the validity of Mr Lange's dismissal by Georg Schünemann on the ground that Mr Lange refused to work overtime.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa Wolfgang Lange vastaan Georg Schiinemann GmbH, jossa on kysymys siitä, oliko Georg Schünemannilla pätevä peruste irtisanoa Lange siksi, että tämä kieltäytyi ylityötuntien tekemisestä.
Before the national court, the parties are at odds as to what was agreed between them, when Mr Lange was recruited, with regard to overtime.
Kansallisessa tuomioistuimessa asianosaiset ovat olleet eri mieltä siitä, millainen sopimus heidän välilleen oli syntynyt Langen työhönoton yhteydessä.
According to Georg Schünemann, Mr Lange agreed to work overtime at the request of the company in the event of sudden increases in workload.
Georg Schiinemannin mukaan Lange oli suostunut ylityötuntien tekemiseen aikatauluvaikeuksien yhteydessä.
Mr Lange contends that he agreed to work overtime only in emergencies.
Lange puolestaan väittää suostuneensa ylityötuntien tekemiseen ainoastaan hätätapauksissa.
Mr Lange was employed as from 1 June 1998 as a lathe operator by Georg Schünemann under a contract of employment dating from 23 April 1998.
Wolfgang Lange on 23.4.1998 tehdyn työsopimuksen nojalla työskennellyt 1.6.1998 alkaen Georg Schiinemannin palveluksessa sorvarina.
Article 1 of that contract provides inter alia that the length of the working week is to be 40 hours.
Työsopimuksensa 1 kohdan mukaan Langen viikottainen työaika on 40 tuntia.
The contract gives no details concerning overtime.
Sopimuksessa ei ole määräyksiä ylityötuntien tekemisestä.
According to the Arbeitsgericht, the issue in the proceedings before it is whether Mr Lange has breached his obligations towards his employer by refusing to work overtime and it is therefore necessary to determine what they agreed in relation to overtime.
Arbeitsgericht Bremen toteaa, että sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa on määritettävä, oliko Lange ylityötuntien tekemisestä kieltäytyessään laiminlyönyt velvoitteensa työnantajaansa kohtaan, mikä puolestaan edellyttää sen selvittämistä, mitä ylityötuntien tekemisestä on Langen ja Georg Schiinemannin välillä sovittu.
Considering that the outcome of the action depended on the interpretation of the Directive, the Arbeitsgericht Bremen stayed proceedings pending a preliminary ruling from the Court of Justice on a number of questions.
Lange kieltäytyi tekemästä ylityötunteja, joita hänen työnantajansa oli vaatinut häntä tekemään, jotta erään asiakkaan tekemä tilaus saataisiin valmiiksi sovitussa määräajassa.
Mr Lange refused to work overtime at the request of his employer in order to fulfil orders within time-limits agreed with a customer, for which reason Georg Schünemann, by letter of 15 December 1998, terminated his contract with effect from 15 January 1999.
Koska Arbeitsgericht Bremen katsoo, että asian ratkaisu riippuu direktiivin tulkinnasta, se on päättänyt lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By its second question the national court seeks essentially to ascertain whether, where an essential element of the contract or employment relationship within the meaning of Article 2 of the Directive has not been mentioned in a written document delivered to the employee or has not been mentioned with sufficient precision, that element must as a result be regarded as inapplicable.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko direktiivin 2 artiklassa tarkoitettua työsopimuksen tai työsuhteen olennaista kohtaa siinä tapauksessa, että sitä ei ole mainittu työntekijälle annetussa asiakirjassa tai että sitä ei ole siinä mainittu riittävällä täsmällisyydellä, pidettävä tästä syystä pätemättömänä.
By its first question the national court seeks essentially to ascertain whether by virtue of the Directive, more particularly Article 2(2)(i) thereof, there is an obligation on the part of an employer to bring to the notice of an employee, under the conditions laid down by the Directive, any term whereby the employee is obliged to work overtime whenever requested to do so by the employer.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, seuraako direktiivistä, ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan i alakohdasta, että työnantajalla on velvollisuus saattaa direktiivissä säädetyllä tavalla työntekijän tietoon se, että on sovittu myös siitä, että työntekijällä on velvollisuus tehdä ylityötunteja jo pelkästään sillä perusteella, että työnantaja sitä vaatii.
It should be observed that it is clear from its very wording that Article 2(2)(i) of the Directive, referring as it does to normal working hours, is not concerned with overtime.
Tältä osin on todettava, että jo direktiivin 2 artiklan 2 kohdan i alakohdan sanamuodosta seuraa, että tämä säännös, koska siinä viitataan säännöllisen työajan pituuteen, ei koske ylityötuntien tekemistä.
It follows that Article 2(2)(i) of the Directive must be interpreted as not relating to overtime.
Edellä todetun vuoksi direktiivin 2 artiklan 2 kohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että tämä säännös ei koske ylityötuntien tekemistä.
It must however be observed that an obligation to inform employees whether, and if so under what conditions, they may be required to work overtime may arise from another provision of the Directive.
On kuitenkin todettava, että jostakin direktiivin toisesta säännöksestä voi seurata velvollisuus ilmoittaa työntekijälle siitä, onko hänen — ja jos on, millä ehdoilla — tehtävä ylityötunteja.
It must be borne in mind that, by virtue of the second indent of Article 6, the Directive is to be without prejudice to the rules on proof of the existence of a contract or employment relationship under national law.
Tältä osin on ensinäkin mainittava, että direktiivin 6 artiklan toisessa luetelmakohdassa säädetään, että direktiivi ei rajoita niiden kansallisten lainsäädäntöjen ja/tai käytäntöjen soveltamista, jotka koskevat työsopimuksen tai työsuhteen olemassaolon ja sisällön todistamista.
As the Commission has correctly pointed out, that provision implies that such proof may be produced in any form allowed by national law, and thus even in the absence of any written notification from the employer.
Kuten komissio on perustellusti todennut, tämä säännös merkitsee, että niiltä osin näyttö voidaan esittää millä tahansa kansallisessa oikeudessa sallitulla keinolla, ja siten myös siinä tapauksessa, että työnantaja ei ole antanut kirjallista ilmoitusta.
The aim pursued by that provision would be frustrated if the Directive were interpreted as meaning that the existence and content of essential elements of the contract or employment relationship not notified in writing to the employee could never be established by reason of the fact that they had to be considered inapplicable.
Tämän säännöksen tarkoitus jäisi toteutumatta, jos direktiiviä olisi tulkittava siten, että sellaisten työsopimuksen tai työsuhteen olennaisten kohtien osalta, joita ei ole kirjallisesti saatettu työntekijän tietoon, ei voisi koskaan vahvistaa niiden olemassaoloa ja sisältöä, koska niitä on pidettävä pätemättöminä.
Article 2(1) of the Directive lays down the principle that the employer is obliged to notify employees of the essential aspects of the contract or employment relationship.
Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa näet vahvistetaan periaate, jonka mukaan työnantajan on saatettava työntekijän tietoon työsopimuksen tai työsuhteen olennaiset kohdat.
That obligation, which is described in the seventh recital in the preamble to the Directive as a general requirement, concerns all the aspects of the contract or employment relationship which are, by virtue of their nature, essential elements.
Tämä velvollisuus, jota direktiivin seitsemännessä perustelukappaleessa luonnehditaan yleiseksi vaatimukseksi, koskee kaikkia niitä työsopimuksen tai työsuhteen kohtia, jotka ovat luonteeltaan olennaisia.
It follows from Article 8(1) of the Directive that the Directive cannot be interpreted as meaning that a failure to give an employee the requisite information concerning an essential element of the contract or employment relationship will render that element inapplicable since the Directive leaves to the Member States the power to define the penalties appropriate to such circumstances, subject to the proviso that employees must be able to pursue their claims by judicial process.
Direktiivin 8 artiklan 1 kohdasta seuraa, että direktiiviä ei voi tulkita siten, että sillä sanktioitaisiin pätemättömyydellä työsopimuksen tai työsuhteen olennaista kohtaa koskevan sääntöjenmukaisen ilmoituksen puuttuminen, sillä siinä jätetään jäsenvaltioille toimivalta määritellä tällaisessa tapauksessa asianmukaiset sanktiot sillä varauksella, että työntekijälle on oltava mahdollista vedota oikeuksiinsa tuomioistuinteitse.