natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under those circumstances the Hof van Beroep te Antwerpen decided to stay proceedings and
Tässä tilanteessa Hof van Beroep te Antwerpen päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen
However, that finding calls for some qualification by reason of Article 94 of the ABW under which
Julkisoikeudellisen elimen asemaa elatusvelvolliseen henkilöön nähden voidaan näin ollen verrata sellaisen yksityisen asemaan, joka on maksanut jollain perusteella toisen henkilön velan ja tulee tästä syystä alkuperäisen velkojan sijaan, tai sellaisen yksityisen asemaan, joka on kärsinyt vahinkoa kolmannen henkilön syyksi
Convention encompasses an action under a right of recourse by which a public body seeks from a person governed by private law recovery of sums paid by it by way of social assistance to the divorced spouse and the child of that person.
3 kohdassa tarkoitetun käsitteen "sosiaaliturva" soveltamisalaan takautumiskanne, jonka julkisoikeudellinen elin on nostanut yksityishenkilöä vastaan niiden määrien takaisin perimiseksi, jotka se on suorittanut sosiaaliavustuksena tämän henkilön eronneelle aviopuolisolle ja lapselle.
an agreement between spouses or former spouses for the purpose of precluding or limiting their maintenance obligations after their divorce does not preclude recovery from one of the parties and is without prejudice to determination of the amounts to be recovered.
On todettava, että Brysselin yleissopimuksen 1 artiklan toisessa kappaleessa olevan käsitteen "sosiaaliturva" merkitys kattaa asetuksen N:o 1408/71 aineellisen soveltamisalan, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen 4 artiklassa ja täsmennetty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.
It must be held that the substance of the concept of 'social security' in the second paragraph of Article 1 of the Brussels Convention encompasses the matters covered by Regulation No 1408/71, as defined in Article 4 thereof and clarified in the Court's case-law.
Riippumatta siitä, miten julkisoikeudellisen elimen sosiaaliavustuksena vähävaraisille henkilöille maksamat suoritukset on asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan mukaan luokiteltava, tämän elimen näiden määrien perimiseksi sellaista kolmatta henkilöä vastaan, joka on yksityishenkilö ja joka on elatusvelvollinen suhteessa henkilöihin, joita on avustettu, nostaman takautumiskanteen kohteena eivät ole kyseisten suoritusten myöntämisen edellytykset vaan tällä perusteella maksettujen määrien takaisinperiminen.
To the extent to which that provision allows the public body, in a proper case, to disregard an agreement lawfully entered into between spouses or former spouses, producing binding effects between them and enforceable against third parties, it places the public body in a legal situation which derogates from the ordinary law.
Siltä osin kuin tämän säännöksen perusteella on mahdollista, että julkisoikeudellinen elin ei tarpeen vaatiessa ota huomioon aviopuolisoiden tai entisten aviopuolisoiden välillä laillisesti tehtyä sopimusta, jolla on sitovia vaikutuksia heidän välillään ja johon voidaan vedota kolmansia vastaan, julkisoikeudellinen elin on tämän säännöksen perusteella oikeusasemassa, joka poikkeaa yleisesti sovellettavan lainsäädännön perusteella määräytyvästä oikeusasemasta.
That is all the more so inasmuch as that provision allows the public body to disregard an agreement approved by a judicial decision and covered by the force of res judicata attaching to that decision.
Näin on sitä suuremmalla syyllä silloin, kun sen ei tämän säännöksen perusteella tarvitse ottaa huomioon oikeuden päätöksellä vahvistettua sopimusta, johon tämän päätöksen lainvoimaisuus ulottuu.
In those circumstances, the public body is no longer acting under rules of the civil law but under a prerogative of its own, specifically conferred on it by the legislature.
Tällaisessa tilanteessa julkisoikeudellinen elin ei enää toimi yksityisoikeuden sääntöjen vaan lainsäätäjän sille erityisesti antaman oman etuoikeuden nojalla.
However, irrespective of how, in the light of Article 4 of Regulation No 1408/71, benefits paid by way of social assistance by a public body to persons without resources are to be characterised, the action under a right of recourse brought by that body against a third party, a person governed by private law, as the subject of an obligation to pay maintenance to the persons assisted, is not concerned with the conditions under which the benefits in question are granted but with recovery of the sums paid in that regard.
Tästä seuraa, että oikeudenkäynnin kohde ei missään tapauksessa liity asetuksen N:o 1408/71 soveltamiseen.
In this question the referring court is, essentially, seeking to ascertain whether the concept of 'social security' at point 3 of the second paragraph of Article 1 of the Brussels
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, kuuluuko Brysselin yleissopimuksen 1 artiklan 2 kappaleen
It follows that, in any event, the subject-matter of the dispute does not concern the application of Regulation No 1408/71.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
The first paragraph of Article 1 of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic, must be interpreted as meaning that the concept of "civil matters'' encompasses an action under a right of recourse whereby a public body seeks from a person governed by private law recovery of sums paid by it by way of social assistance to the divorced spouse and the child of that person, provided that the basis and the detailed rules relating to the bringing of that action are governed by the rules of the ordinary law in regard to maintenance obligations. Where the action under a right of recourse is founded on provisions by which the legislature conferred on the public body a prerogative of its own, that action cannot be regarded as being brought in "civil matters".
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekbjoitetun yleissopimuksen 1 artiklan 1 kuningaskunnan, kuningaskunnan lokakuuta 1978 kappaletta, sellaisena kuin tämä yleissopimus on muutettuna Tanskan Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä tehdyllä yleissopimuksella ja Helleenien tasavallan hutymisesta kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkujaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, on tulkittava siten, että käsitteen yksityisoikeudellinen asia* soveltamisalaan kuuluu asia, jossa julkisoikeudellinen elin perä takautumiskanteetta yksityishenkilöltä määriä, jotka se on suorittanut sosiaaliavustuksena tämän henkilön eronneelle aviopuolisolle ja
Point 3 of the second paragraph of Article 1 of the Brussels Convention must be interpreted as meaning that the concept of "social security9 does not encompass the action under a right of recourse by which a public body seeks from a person governed by private law recovery in accordance with the rules of the ordinary taw of sums paid by it by way of social assistance to the divorced spouse and the child of that person'
Tämän yleissopimuksen 1 artiklan 2 kappaleen 3 kohtaa on tulkittava siten, että käsitteen "sosiaaliturva" soveltamisalaan ei kuulu asia, jossa julkisoikeudellinen elin peru yleisesti sovellettavan lainsäädännön nojatta takautunuskanteella yksityishenkilöltä määriä, jotka se on suorittanut sosiaaliavustuksena tämän henkilön eronneelle aviopuolisolle ja lapselle.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 18 April 2002.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 18 päivänä huhtikuuta 2002.
'(1) A decision in an action under a right of recourse under Article 93 ABW, brought by a municipality against an individual liable to pay maintenance to a person in receipt of assistance granted by that municipality, is a decision in civil and commercial matters within the meaning of Article 1 of the Brussels Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters.
ABW:n 93 §:ssä tarkoitetusta takautumiskanteesta, jonka kunta on nostanut sellaista henkilöä vastaan, jolla on velvollisuus maksaa elatusta kyseisen kunnan suorittaman toimeentulotuen saajalle, annettu tuomio on tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitettu yksityisoikeudellinen asia.
(2) A decision in an action under a right of recourse under Article 93 ABW, brought by a municipality against an individual liable to pay maintenance to a person in receipt of assistance granted by that municipality, should not be deemed to be a decision concerning social security within the meaning of Article 1, second paragraph, point 3 of the Brussels Convention and is not therefore outside the scope of that Convention.'
ABW:n 93 §:ssä tarkoitetusta takautumiskanteesta, jonka kunta on nostanut sellaista henkilöä vastaan, jolla on velvollisuus maksaa elatusta kyseisen kunnan suorittaman toimeentulotuen saajalle, annettua tuomiota ei voida pitää Brysselin yleissopimuksen 1 artiklan toisen kappaleen 3 kohdassa tarkoitettuna sosiaaliturvan alaan kuuluvana tuomiona, eikä se siis jää yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Preliminary ruling (Public service contracts — Directive 92/501EEC — Scope ratione materiae — Moving offices of a central bank — Contract relating to both services listed in Annex IA to Directive 92/50 and services listed in Annex IB to that directive — Predominance in value terms of services listed in Annex IB) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Julkiset palveluhankinnat — Direktiivi 92/50/ETY—Asiallinen soveltamisala —Keskuspankin muutto —Hankinta, jonka kohteena onyhtaikaa sekä direktiivin 92/50/ETY liitteessä IA että sen liitteessä ΙΒ mainittuja palveluja — Sopimus, jonka arvosta liitteessä ΙΒ mainitut palvelut muodostavat suurimman osan (viides jaosto)
service provider contracted to undertake a removal to new premises situated approximately 200 metres from the original address.
Nämä kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa asianosaisina ovat Felix Swoboda GmbH -niminen yhtiö ja Österreichische Nationalbank ja joka koskee jälkimmäisen tekemää päätöstä käyttää neuvottelumenettelyä valitakseen palvelun suorittajan, jonka tehtäväksi annetaan suorittaa muutto uusiin tiloihin noin 200 metrin päähän alkuperäisestä paikasta.
the first and fourth parts and the four Paragraphs concerning the advertising of contracts, the use of the Common Procurement Vocabulary ('CPV').
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
OeNB on kiistänyt tämän näkemyksen ennakkoratkaisua pyytävässä tuomioistuimessa.
In those circumstances, being uncertain of the interpretation to be given to Directive 92/50 in view, in particular, of the judgments in Case C331/92 Gestion Hotelera Internacional [1994] and Case C-76/97 Tógel [1998], the Bundesvergabeamt decided to stay the proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Bundesvergabeamt katsoi tämän vuoksi olevan epätietoisuutta siitä, miten direktiiviä 92/50/ETY on tulkittava erityisesti asiassa C-331/92, Gestión Hotelera Internacional, 19.4.1994 annettu tuomio ja asiassa C-76/97, Tögel, 24.9.1998 annettu tuomio huomioon ottaen, joten se päätti lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
In autumn 1996, after using the restricted procedure to award a contract for a move from premises situated in Vienna (Austria) to new premises some 200 metres away (the procedure was annulled in March 1997), the ANB awarded that contract by the negotiated procedure and in April 1997 published the contract award notice.
Käytettyään syksyllä 1996 rajoitettua menettelyä sen palvelujen suorittajan valitsemiseksi, jonka tehtäväksi annettaisiin suorittaa muutto Wienissä (Itävalta) sijaitsevista tiloista noin 200 metrin päässä sijaitseviin uusiin tiloihin — tämä menettely peruutettiin maaliskuussa 1997 —, OeNB teki tätä hankintaa koskevan sopimuksen neuvottelumenettelyssä ja julkisti huhtikuussa 1997 ilmoituksen kyseisen sopimuksen tekemisestä.
In the notice, the ANB indicated as the procedure chosen for the award of the contract 'the negotiated procedure for a service provided for in Paragraph lb(2) and (3) of the BVergG 1993, with the predominant value made up of services referred to in Annex IV to the BVergG', while in order to designate the services constituting the contract, it referred to the CPV reference numbers 63100000-0 (Cargo handling and storage services), 63200000-4 (Other supporting services for land transport), 634000000 (Freight forwarding services) and 60240000-2 (Freight transportation services by road).
Tässä ilmoituksessa mainittiin, että valittu sopimuksen tekomenettely oli "BVergG 1993:n Ib §:n 2 ja 3 momentissa tarkoitettua palvelua koskeva neuvottelumenettely, BVergGm liitteessä IV tarkoitetut palvelut muodostavat suurimman osan hankinnan arvosta", ja hankintaan sisältyvien palvelujen yksilöimiseksi ilmoituksessa viitattiin CPV:n viitenumeroihin 63100000-0 (lastinkäsittely- ja varastointipalvelut), 63200000-4 (muut maaliikennettä avustavat palvelut), 63400000-0 (rahdin kuljetusvälityspalvelut) ja 60240000-2 (tieliikenteen tavarankuljetuspalvelut).
Swoboda challenged the ANB's contract award decision before the national court which has made the reference, seeking a declaration that the contract had not been awarded to the most favourable tenderer as the result of a breach of federal law on the award of public contracts or of the rules governing its application.
Swoboda valitti tästä hankintasopimuksen tekemistä koskevasta OeNB:n päätöksestä ennakkoratkaisua pyytävään tuomioistuimeen vaatien tätä toteamaan, ettei hankintasopimusta ole tehty parhaan tarjouksen tehneen tarjoajan kanssa, koska asiassa on rikottu julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisestä annettua liittovaltion lainsäädäntöä tai sen soveltamisesta annettuja määräyksiä.
It argued, in that regard, that the value of the services listed in Annex III to the BVergG 1993 and 1997 was far greater than the value of the services in Annex IV to the BVergG, so that the BVergG had to be applied in full.
Se vetosi tältä osin siihen, että BVergG 1993:n ja BVergG 1997:n liitteessä III mainittujen palvelujen arvo ylitti selvästi niiden liitteessä IV mainittujen palvelujen arvon, joten asiassa oli sovellettava näiden lakien kaikkia säännöksiä.
In Article 10, Directive 92/50 provides that contracts which have as their object services listed in both Annex IA and Annex I Β are to be awarded in accordance with the provisions of Titles III to VI where the value of the services listed in Annex I A exceeds the value of the services listed in Annex I B, and where this is not the case only in accordance with Articles 14 and 16.
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään hankinnan tarkoitusperän mahdollisen vaikutuksen siihen, mitä määräyksiä siihen on sovellettava.
The ANB contested that view before the national court. Contending that the majority of the services to be provided by the supplier of services concerned, in the present case, logistics and computerised task management, planning and coordination of all the tasks connected with the move and the provision of storage facilities — the move and the transportation of the contents of the premises represented only 6.94% of the total value of the contract — the ANB argued that the contract concerned mainly 'supporting and auxiliary transport services', referred to in Annex IV to the BVergG 1993 and 1997, to which only
Bundesvergabeamt haluaa tarkemmin sanoen tietää, onko tarkoitusperältään yhtenäistä mutta useista palveluista koostuvaa hankintaa koskevaa sopimusta tehtäessä nämä palvelut jaoteltava yksitellen direktiivin 92/50/ETY liitteissä I A ja Ι Β tarkoitettuihin ryhmiin sen selvittämiseksi, mitä sääntöjä tähän hankintaan on mainitun direktiivin 8 ja 10 artiklan mukaisesti sovellettava, vai onko päinvastoin määritettävä hankinnan pääasiallinen kohde siten, että myös liitännäisiin palveluihin sovelletaan tässä tapauksessa hankinnan pääasiallista kohdetta koskevia sääntöjä.
It follows from those provisions that in the context of Directive 92/50 the argument that the main purpose of a contract determines the regime applicable to it cannot be accepted.
Tältä osin Bundesvergabeamt viittaa muun muassa edellä mainitussa asiassa Gestión Hotelera Internacional annettuun tuomioon, jossa yhteisöjen tuomioistuin on sen
In the first place, Directive 92/50 itself states, in the seventh recital in the preamble, that for the application of procedural rules and for monitoring purposes the field of services is best described by subdividing it into categories corresponding to particular positions of a common classification, in this case the CPC nomenclature.
Tältä osin on riittävää todeta, että ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta ilmenee selvästi, että palvelujen jaottelu direktiivin 92/50/ETY liitteiden I A ja Ι Β kesken - myös tarkoitusperältään yhtenäisen hankinnan yhteydessä — vastaa mainitussa direktiivissä säädettyä järjestelmää sellaisena kuin se ilmenee erityisesti sen 7 ja 21 perustelukappaleesta sekä sen 8—10 artiklasta, joissa säädetään tämän direktiivin kaksitasoisesta soveltamisesta.
services referred to in Annex I Β thereto when, in accordance with the classification made by reference to the CPC nomenclature, the value of those services exceeds, for the contract in question, the value of the services referred to in Annex I A As the Advocate General observed in point 55 of his Opinion, to require such a separation in that case would effectively deprive Article 10 of Directive 92/50 of any purpose.
Direktiivin 92/50/ETY 10 artiklassa säädetään, että sopimukset, jotka koskevat sekä liitteessä I A että liitteessä Ι Β lueteltuja palveluja, on tehtävä III—VI osaston säännösten mukaisesti, jos liitteessä I A lueteltujen palvelujen arvo on suurempi kuin liitteessä Ι Β lueteltujen palvelujen arvo, mutta päinvastaisessa tapauksessa pelkästään sen 14 ja 16 artiklan mukaisesti.
Under the second sentence of Article 10 of the directive the contract is subject only to Articles 14 and 16.
Näistä säännöksistä seuraa, että direktiivin 92/50/ETY yhteydessä ei voida hyväksyä väitettä, jonka mukaan hankintasopimuksen pääasiallinen kohde ratkaisisi sen, mitä sääntöjä siihen sovelletaan.
In the second place, Article 10 of Directive 92/50 provides an unequivocal test for the determination of the regime applicable to a contract composed of several services, which is based on the comparison of the value of the services referred to in Annex I A to the directive with the value of the services referred to in Annex I B.
Direktiivissä 92/50/ETY itsessään nimittäin täsmennetään sen 7 perustelukappaleessa, että menettelysääntöjen soveltamista sekä seurantaa varten palvelujen alaa voidaan parhaiten kuvata jakamalla ne tiettyjä yhteisen nimikkeistön, tässä tapauksessa CPC-nimikkeistön, nimikkeitä vastaaviin luokkiin.
The second and fourth questions
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
By its third question, the national court wishes to know which annex to Directive 92/50 and which reference numbers of the CPC nomenclature cover the services at issue in the main proceedings.
Direktiivin 92/50/ETY 10 artiklassa annetaan toisaalta erillisistä palveluista koostuvaan hankintasopimukseen sovellettavien sääntöjen määrittämiseksi yksiselitteinen peruste, joka pohjautuu tämän direktiivin liitteessä IA tarkoitettujen palvelujen ja sen liitteessä Ι Β tarkoitettujen palvelujen arvon vertailuun.
In that regard, it must be observed that the classification of services in Annexes I A and I Β to Directive 92/50 is primarily a question of fact for the contracting authority to determine, subject to review by the national courts.
Kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin haluaa selvittää, mitä direktiivin 92/50/ETY liitettä ja mitä CPC-nimikkeistön viitenumerolta pääasian oikeudenkäynnin kohteena oleviin palveluihin on sovellettava.
In the present case, it is thus for the national court to review the classification made by the ANB.
Toinen ja neljäs ennakkoratkaisukysymys
By its second and fourth questions, which it is appropriate to deal with together, the national court asks, in essence, whether in the award of a contract having one purpose but composed of several services the classification of those services in Annexes I A and I Β to Directive 92/50 deprives the directive of its effectiveness.
Tältä osin on syytä huomauttaa, että palvelujen jaottelu direktiivin 92/50/ETY liitteiden I A ja ΙΒ kesken on ennen kaikkea tosiseikkoja koskeva kysymys, jonka arvioiminen kuuluu hankintaviranomaiselle kansallisten tuomioistuinten valvonnassa.
However, the Commission's argument that Category 20 of Annex I Β to Directive 92/50, on supporting and auxiliary transport services, can be interpreted as covering the whole of the services forming the object of the contract in the main proceedings must in any case be rejected.
Käsiteltävänä olevassa asiassa on näin ollen ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen asiana tutkia OeNB:n tekemä luokittelu.
In that regard, it suffices to observe that the answer given to the first question makes it clear that the classification of services in Annexes I A and I Β to Directive 92/50 - even in the context of a contract with a single object — is in accordance with the system provided for by the directive as it appears, inter alia, in the seventh and 21st recitals in the preamble and in Articles 8 and 10, which envisage the application of the directive on two levels.
Toisella ja neljännellä kysymyksellään, joita on syytä käsitellä yhdessä, kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, menettääkö direktiivi 92/50/ETY tehokkaan vaikutuksensa, jos tarkoitusperältään yhtenäistä mutta useista palveluista koostuvaa hankintaa koskevaa sopimusta tehtäessä palvelut jaotellaan tämän direktiivin liitteiden IA ja IB kesken.
Directive 92/50 must be interpreted as in no way requiring the separate award of a contract for the
Kansallinen tuomioistuin kysyy myös, eikö hankintaviranomaisella ole velvollisuutta erottaa liitteessä Ι Β tarkoitetut palvelut asianomaisesta hankinnasta ja tehdä niistä erilliset hankintasopimukset, jos näin tehdyn jaottelun lopputulos osoittaa, että liitteessä Ι Β
In that regard, it is common ground that land transport services fall within Category 2 of Annex I A to Directive 92/50, with the exception of postal services and rail services, covered by Category 4 of Annex I Β and Category 18 of Annex I Β respectively.
Kuitenkin on syytä joka tapauksessa hylätä komission näkemys, jonka mukaan direktiivin 92/50/ETY liitteessä Ι Β olevaa pääluokkaa 20, liikenteeseen liittyvät ja sitä avustavat palvelut,
The Court ruled:
Tältä osin on selvää,