natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The guarantees of access to an independent and impartial tribunal, and in particular those which determine what constitutes a tribunal and how it is composed, represent the cornerstone of the right to a fair trial.
Takeet riippumattomasta ja puolueettomasta tuomioistuimesta ja erityisesti takeet, jotka määrittävät tällaisen tuomioistuimen käsitettä, kuten sen kokoonpano, ovat oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden kulmakivi.
That right means that every court is obliged to check whether, in its composition, it constitutes such an independent and impartial tribunal, where this is disputed on a ground that does not immediately appear to be manifestly devoid of merit.
Kyseinen oikeus merkitsee sitä, että tuomioistuimella on velvollisuus tarkastaa, että se on kokoonpanonsa puolesta mainitunlainen riippumaton ja puolueeton tuomioistuin, silloin kun tämä seikka riitautetaan ja kun riitauttaminen ei suoralta kädeltä vaikuta ilmeisen aiheettomalta.
That check is necessary for the confidence which the courts must inspire in those subject to their jurisdiction (see, to that effect, Eur. Court HR, Remli v. France, judgment of 23 April 1996, Reports of Judgments and Decisions 1996-II, p. 574, § 48).
Mainittu tarkastus on tarpeen sen luottamuksen kannalta, joka oikeussubjekteilla on oltava demokraattisen yhteiskunnan tuomioistuimiin (ks. tältä osin asia Remli v. Ranska, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 23.4.1996, Recueil des arrêts et décisions 1996-II, s. 574, 48 kohta).
In that respect, such a check is an essential procedural requirement, compliance with which is a matter of public policy.
Tältä osin mainittu valvonta on olennainen muotomääräys, jonka noudattamista valvotaan viran puolesta.
It follows from this that, if, in an appeal, a challenge is made in that respect on a ground that is, as in the present case, not manifestly devoid of merit, the Court of Justice is obliged to check the correctness of the composition of the formation of the Court of First Instance which delivered the judgment under appeal.
Tästä seuraa, että jos tämä seikka riitautetaan muutoksenhakuvaiheessa ja, kuten esillä olevassa asiassa, riitauttaminen ei ole ilmeisen aiheetonta, yhteisöjen tuomioistuimen on tarkastettava, onko valituksenalaisen tuomion antaneen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon koostumus ollut sääntöjenmukainen.
In those circumstances, the failure of the Commission, a principal party at first instance, to raise before the Court of First Instance the irregularity invoked by Chronopost and La Poste in support of their ground of appeal before the Court of Justice, and the argument that, as a result, they — interveners at first instance — are no longer entitled to do so in the context of their appeal, cannot properly be relied upon in opposing the Court’s consideration of such a plea.
Näin ollen siihen, että komissio, joka oli asianosaisena ensimmäisessä oikeusasteessa, ei ole ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ottanut esiin sääntöjenvastaisuutta, johon Chronopost ja Ranskan postilaitos vetoavat valitusperusteensa tueksi yhteisöjen tuomioistuimessa, ja että tästä syystä kyseiset tahot, jotka olivat väliintulijoina ensimmäisessä oikeusasteessa, eivät enää missään tapauksessa voisi vedota mainittuun virheellisyyteen valituksissaan, ei voida tehokkaasti vedota sitä vastaan, että yhteisöjen tuomioistuin tutkii kyseisen perusteen.
In that regard, it is apparent from the documents in the files submitted to the Court, and undisputed, that the duties of the Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which delivered the judgment under appeal were entrusted to the member who had been both President and Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which had delivered the judgment in Ufex and Others v Commission.
Tältä osin yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä asiakirjoista ilmenee kenenkään sitä kiistämättä, että esittelevän tuomarin tehtävä siinä ratkaisukokoonpanossa, joka on antanut valituksenalaisen tuomion, on annettu sellaiselle kyseisen ratkaisukokoonpanon jäsenelle, joka oli ollut edellä mainitussa asiassa UFEX ym. vastaan komissio annetun tuomion antaneessa ratkaisukokoonpanossa puheenjohtaja ja esittelevä tuomari.
Nevertheless, it has not been established that, in thus designating the Judge-Rappor-teur, the Court of First Instance failed to comply with the duty of impartiality by which its members are bound, and thus disregarded the fundamental right to a fair trial.
Ei kuitenkaan ole osoitettu, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimetessään esittelevän tuomarin näin ei olisi noudattanut vaatimusta sen jäseniltä edellytetystä puolueettomuudesta ja että se ei siis olisi kunnioittanut oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa perusoikeutta.
It must be observed, first of all, that the fact that the same Judge in the two successive formations was entrusted with the duties of Judge-Rapporteur is, by itself, irrelevant to the assessment of compliance with the requirement of impartiality, since those duties are performed in a collegiate formation of the Court.
Ensin on nimittäin huomautettava, että se, että samalle tuomarille, joka on mukana kahdessa peräkkäisessä ratkaisukokoonpanossa, on annettu esittelevän tuomarin tehtävä, ei sellaisenaan vaikuta puolueettomuusvaatimuksen noudattamista koskevaan arviointiin, koska mainittuja tehtäviä hoidetaan kollegiaalisessa kokoonpanossa.
Second, there are two aspects to the requirement of impartiality: (i) the members of the tribunal themselves must be subjectively impartial, that is, none of its members must show bias or personal prejudice, there being a presumption of personal impartiality in the absence of evidence to the contrary; and (ii) the tribunal must be objectively impartial, that is to say, it must offer guarantees sufficient to exclude any legitimate doubt in this respect (see, to that effect, in particular, Eur.
Toiseksi puolueettomuusvaatimus kattaa kaksi näkökohtaa. Yhtäältä tuomioistuimen on oltava subjektiivisesti puolueeton eli yhdelläkään sen jäsenistä ei saa olla ennakolta määritettyä kantaa tai henkilökohtaisia ennakkoluuloja, ja jäsenten oletetaan olevan henkilökohtaisesti puolueettomia, kunnes toisin todistetaan.
12, § 28; Findlay v. United Kingdom, judgment of 25 February 1997, Reports of Judgments and Decisions 1997-I, p.
12, 28 kohta; asia Findlay v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 25.2.1997, Recueil des arrêts et décisions 1997-I, s.
281, § 73; and Forum Maritime S.A. v. Roumanie, judgment of 4 October 2007, nos. 63610/00 and 38692/05, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions).
281, 73 kohta ja asia Forum Maritime SA v. Romania, tuomio 4.10.2007, nro 63610/00 ja nro 38692/05, ei vielä julkaistu Recueil des arrêts et décisionsissa).
However, it must be noted that Chronopost and La Poste do not allege personal bias on the part of the members of the Court of First Instance in the present case.
Yhtäältä on kuitenkin todettava, että esillä olevassa asiassa Chronopost ja Ranskan postilaitos eivät väitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jäsenet olisivat olleet henkilökohtaisesti puolueellisia.
Furthermore, the fact that the same Judge sits in two Chambers hearing and determining the same case in succession, cannot, by itself, give rise to doubt as to the
Toisaalta siitä seikasta, että sama tuomari on kuulunut kahteen ratkaisukokoonpanoon, jotka ovat peräkkäin tutkineet saman asian, ei sellaisenaan, kun
In that respect, it is not apparent that the referral of the case back to a Chamber with an entirely different composition from that which first heard and determined the case must, or can, under Community law, be regarded as a general obligation.
Tältä osin ei voida katsoa, että asian palauttaminen sellaisen ratkaisukokoonpanon käsiteltäväksi, joka olisi muodostettu täysin eri tavalla kuin ratkaisukokoonpano, joka on tutkinut asian ensimmäisen kerran, pitäisi ja voitaisiin katsoa yhteisön oikeudessa yleiseksi velvollisuudeksi.
Moreover, the Court of Human Rights considered that it cannot be stated as a general rule resulting from the obligation to be impartial that a court quashing an administrative or judicial decision is bound to send the case back to a different judicial authority or to a differently composed branch of that authority (see, in particular, Eur. Court HR, Ringeisen v. Austria, judgment of 16 July 1971, Series A no.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä paitsi katsonut, että ei voida asettaa puolueettomuusvelvoitteesta johtuvaksi yleisperiaatteeksi sitä, että tuomioistuimella, joka kumoaa hallintoelimen tai lainkäyttöelimen päätöksen, olisi velvollisuus siirtää asia toisen tuomioistuimen tai tuomioistuimen muulla tavoin muodostaman elimen käsiteltäväksi (ks. erityisesti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä asia Ringeisen v. Itävalta, tuomio 16.7.1971, A-sarja, nro 13, s.
13, § 97, and Diennet v. France, judgment of 26 September 1995, Series A no. 325-A, § 37).
40, 97 kohta ja asia Diennet v. Ranska, tuomio 26.9.1995, A-sarja, nro 325-A, 37 kohta).
It must also be observed that, under Article 27(3) of the ECHR, when a case is referred to the Grand Chamber of the Court of Human Rights, on a referral following a Chamber’s judgment, no Judge from the Chamber which rendered the judgment is to sit in the Grand Chamber, with the exception of the President of the Chamber and the Judge who sat in respect of the State Party concerned.
Lisäksi on huomautettava, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaan, kun asia siirretään Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen suureen jaostoon jaoston antaman tuomion johdosta, eivät tuomion antaneen jaoston tuomarit, sen presidenttiä ja asianosaisen sopimusvaltion suhteen mukana ollutta tuomaria lukuun ottamatta, saa osallistua asian käsittelyyn suuressa jaostossa.
The ECHR thus accepts that Judges who heard and determined the case initially may sit in another formation hearing and determining the same case again, and that that is not in itself incompatible with the requirements of a fair trial.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin siis hyväksyy sen, että tuomarit, jotka ovat tutkineet asian ensimmäisen kerran, kuuluvat toiseen ratkaisukokoonpanoon, joka tutkii saman asian uudelleen, ja että kyseinen seikka ei sellaisenaan ole ristiriidassa oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten kanssa.
In those circumstances, it has not been established in the present case that the composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal was unlawful merely as a result of the presence in that Chamber of a member of the Court of First Instance who had already sat in the Chamber which previously heard and determined the case.
Näin ollen esillä olevassa asiassa ei ole osoitettu, että ratkaisukokoonpano, joka on antanut valituksenalaisen tuomion, olisi muodostettu sääntöjenvastaisesti pelkästään sen vuoksi, että siihen kuului sellainen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jäsen, joka oli jo ollut mukana siinä ratkaisukokoonpanossa, joka oli aikaisemmin tutkinut asian.
The first ground of appeal must therefore be rejected.
Ensimmäinen valitusperuste on siis hylättävä.
Second ground of appeal: procedural defect in connection with the Court’s substantive ruling on an inadmissible plea
Toinen valitusperuste, joka perustuu menettelyvirheeseen, joka johtuu siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut aineellisesti sellaisen kannepe­rusteen, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät täyttyneet
La Poste submits, in the first part of this ground of appeal, that the Court of First Instance failed to rule on the plea of inadmissibility which it had put forward in opposition to a plea advanced by UFEX and Others alleging that the Postadex transfer constituted State aid, a plea which had not been advanced in the proceedings giving rise to the judgment in Ufex and Others v Commission, and which was therefore new in the proceedings giving rise to the judgment under appeal.
Ranskan postilaitos väittää valitusperusteen ensimmäisessä osassa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut kantaa oikeudenkäyntiväitteeseen, jonka Ranskan postilaitos oli esittänyt UFEXin ym:iden kanneperusteesta, joka perustui siihen, että Postadexin siirto oli valtiontukea, ja jota ei ollut esitetty edellä mainitussa asiassa UFEX ym. vastaan komissio käydyssä menettelyssä ja joka siis oli uusi peruste menettelyssä, jossa valituksenalainen tuomio oli annettu.
In the second part, it submits that, in ruling on that plea, which was new, the Court of First Instance infringed Article 48(2) of its Rules of Procedure.
Valitusperusteen toisessa osassa se väittää, että ratkaistessaan kyseisen uuden kanneperusteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi työjärjestyksensä 48 artiklan 2 kohdan määräyksiä.
UFEX and Others argue that the first part of that ground of appeal is inadmissible in that it relies on confused and contradictory arguments and does not state which provision of the Rules of Procedure of the Court of First Instance has been infringed.
UFEX ym. väittävät, että tämän valitusperusteen ensimmäinen osa ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska se perustuu sekaviin ja ristiriitaisiin väitteisiin ja koska siinä ei ilmoiteta, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen määräystä ei ole noudatettu.
Furthermore, the first part is unfounded, as the Court of First Instance was not obliged to address a plea which in itself was inadmissible because it had been raised only by an intervener.
Kyseinen valitusperusteen osa ei muutoinkaan ole UFEXin ym:iden mukaan perusteltu, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvinnut vastata oikeudenkäyntiväitteeseen, joka ei itse täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska sen oli tehnyt vain väliintulija.
In addition, in stating that the Court of First Instance expressed that ground of appeal in different terms when considering it under the plea put forward in the application alleging a manifest error of assessment, La Poste admits that the plea was appropriately raised and therefore not new.
Lisäksi täsmentäessään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on luokitellut kyseisen kanneperusteen uudelleen ja tutkinut sen ilmeiseen arviointivirheeseen perustuvan kanneperusteen yhteydessä, Ranskan postilaitos myöntää, että mainittuun kanneperusteeseen oli todellakin vedottu ja että se ei siis ollut uusi.
Thus, since the Court of First Instance was entitled to express the arguments submitted in the application in different terms, the second part is equally unfounded.
Näin ollen ja koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin saattoi muodollisesti luokitella uudelleen kannekirjelmässä esitetyt väitteet, valitusperusteen toinen osa ei myöskään ole perusteltu.
La Poste, in its reply, denies that the first part of its second ground of appeal is inadmissible, as contended.
Ranskan postilaitos kiistää vastauskirjelmässään sen, että sen toisen valitusperusteen ensimmäinen osa olisi jätettävä tutkimatta.
It maintains that it is clear.
Se väittää, että kyseinen valitusperuste on selkeä.
Furthermore, even if the plea of inadmissibility which it advanced before the Court of First Instance had itself been inadmissible, the Court should have made an express finding to that effect. Further,
Vaikka tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät oikeudenkäyntiväitteen, jonka se on tehnyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, osalta olisikaan
2008 — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P the caselaw of the Court of Justice concerning the inadmissibility of pleas raised by an intervener is more nuanced than UFEX and Others claim, and does not preclude consideration of those pleas on a case-by-case basis.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee väliintulijan tekemien oikeudenkäyntiväitteiden tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumista, on lisäksi vivahteikkaampaa kuin UFEX ym. väittävät, eikä se sulje pois kyseisten väitteiden tapauskohtaista tutkimista.
The plea in the present case is admissible because, according to La Poste, its pleas are directed towards the same objective as those of the Commission, the new plea by UFEX and Others was raised well after the intervention and, having been accused of infringing the rules on State aid, La Poste had an interest in raising pleas omitted by the Commission.
Esillä oleva oikeudenkäyntiväite voitiin ottaa tutkittavaksi, koska Ranskan postilaitoksen mukaan ensinnäkin Ranskan postilaitoksen kanneperusteilla pyrittiin samaan tavoitteeseen kuin komission kanneperusteilla, toiseksi UFEXin ym:iden esittämä uusi peruste on ollut uusi selvästi väliintulon jälkeen ja kolmanneksi Ranskan postilaitoksella, jota syytetään siitä, että se on rikkonut valtiontukea koskevia sääntöjä, oli intressi esittää sellaisia oikeudenkäyntiväitteitä, joita komissio ei ollut esittänyt.
In their rejoinder, UFEX and Others reiterate that a plea put forward by an intervener is not admissible, and that the novel nature of a plea is not a matter of public policy.
Vastauskirjelmässään UFEX ym. toistavat, että väliintulijan tekemää oikeudenkäyntiväitettä ei voida ottaa tutkittavaksi ja että siltä osin kuin väite koski sitä, että kanneperuste oli uusi, sitä ei voitu tutkia viran puolesta.
— First part of the second ground of appeal
– Toisen valitusperusteen ensimmäinen osa
It is common ground that, in the proceedings which gave rise to the judgment under appeal, La Poste intervened in support of the form of order sought by the Commission, and that the Commission did not raise the plea of inadmissibility relied upon by La Poste before the Court of First Instance alleging that the plea advanced by UFEX and Others concerning the Postadex transfer was new, in that it had not been submitted in the procedure which gave rise to the judgment in Ufex and Others v Commission.
On selvää, että menettelyssä, jossa valituksenalainen tuomio on annettu, Ranskan postilaitoksella oli komission vaatimuksia tukevan väliintulijan asema ja että komissio ei ollut tehnyt oikeudenkäyntiväitettä, johon Ranskan postilaitos on vedonnut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja joka perustui siihen, että UFEXin ym:iden kanneperuste, joka koski Postadexin siirtoa, oli uusi, koska sitä ei ollut esitetty menettelyssä, jossa edellä mainitussa asiassa UFEX ym. vastaan komissio annettu tuomio on annettu.
The plea of inadmissibility thus raised by La Poste, and which, as the Advocate General noted at point 65 of her Opinion, did not concern an issue of public policy, was therefore itself inadmissible.
Ranskan postilaitoksen näin tekemä oikeudenkäyntiväite, jota, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 65 kohdassa, ei ollut tutkittava viran puolesta, ei siis täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä.
Accordingly, even if the Court of First Instance had been required to address that plea, it would equally but necessarily have had to conclude that it was inadmissible.
Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt vastata kyseiseen oikeudenkäyntiväitteeseen, sen olisi näin ollen pitänyt myös väistämättä todeta, että kyseinen väite on jätettävä tutkimatta.
Therefore, its failure to give a ruling was of no consequence as regards the rights of La Poste, which is therefore not justified in relying on that omission in order to challenge the lawfulness of the judgment under appeal.
Näin ollen se, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole lausunut tästä asiasta, ei ole vaikuttanut Ranskan postilaitoksen oikeuksiin, ja Ranskan postilaitos ei siis voi perustellusti vedota kyseiseen lausumatta jättämiseen riitauttaakseen valituksenalaisen tuomion sääntöjenmukaisuuden.
In those circumstances, even if the first part of the second ground of appeal were admissible, it is in any event unfounded.
Vaikka näin ollen oletettaisiin, että toisen valitusperusteen ensimmäinen osa täyttäisi tutkittavaksi ottamisen edellytykset, se ei missään tapauksessa ole perusteltu.
It must therefore be rejected.
Se on siis hylättävä.
— Second part of the second ground of appeal
– Toisen valitusperusteen toinen osa
It must be borne in mind that, according to Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, applicable by virtue of Article 120 of those Rules where, as in the present case, the Court of First Instance is seised of a case by a judgment of the Court of Justice referring it back, no new plea in law may be introduced in the course of proceedings unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure.
On muistutettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan, jota kyseisen työjärjestyksen 120 artiklan mukaan sovelletaan silloin kun, kuten esillä olevassa asiassa, asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen yhteisöjen tuomioistuimen tuomiolla, mukaan asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen, ellei se perustu käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin.
It follows that, following the referral judgment of the Court of Justice, the parties are not entitled, in principle, to rely on pleas which were not raised in the procedure which gave rise to the judgment of the Court of First Instance set aside by the Court of Justice.
Tästä seuraa, että sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, on annettu, asianosaiset ja muut osapuolet eivät lähtökohtaisesti voi vedota perusteisiin, joihin ei ollut vedottu siinä menettelyssä, jossa yhteisöjen tuomioistuimen kumoama ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on annettu.
It is apparent from examination of the application brought before the Court of First Instance by UFEX and Others in Ufex and Others v Commission that the application for annulment was based on four pleas in law which the Court analysed as alleging an infringement of the rights of the defence, an inadequate statement of reasons, errors of fact and manifest errors of assessment, and an error in applying the concept of State aid (Ufex and Others v Commission, paragraph 37).
Kannekirjelmän, jonka UFEX ym. ovat jättäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle edellä mainitussa asiassa UFEX ym. vastaan komissio käydyssä menettelyssä, tutkimisesta ilmenee, että kumoamisvaatimus perustui neljään kanneperusteeseen, joiden ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi perustuvan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, perustelujen puutteellisuuteen, tosiseikkojen virheellisyyteen ja ilmeiseen arviointivirheeseen sekä vielä valtiontuen käsitteen virheelliseen soveltamiseen (em. asia UFEX ym. v. komissio, tuomion 37 kohta).
In their observations lodged following the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others, UFEX and Others maintained the last three of their pleas which the Court of First Instance, in paragraph 49 of the judgment under appeal, analysed as alleging a breach of the obligation to state reasons, errors of fact and manifest errors of assessment, and an error in applying the concept of State aid.
Edellä mainitussa asiassa Chronopost ym. vastaan UFEX ym. annetun tuomion jälkeen jättämissään huomautuksissa UFEX ym. pysyttivät kolme viimeistä kanneperustettaan, joiden ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 49 kohdassa perustuvan perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, aineellisiin virheellisyyksiin ja ilmeisiin arviointivirheisiin sekä valtiontuen käsitteen virheelliseen soveltamiseen.
It is not apparent from examination of these observations that UFEX and Others intended to raise a new plea.
Kyseisten huomautusten tarkastelusta ei ilmene, että UFEX ym. olisivat tarkoittaneet esittää uuden kanneperusteen.