natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ireland and the United Kingdom may take part in some or all of the provisions of the Schengen acquis after a unanimous vote in the Council by the 13 states that are parties to the Agreements and the representative of the government of the State concerned.
Belgian kuningaskunnan, Saksan liittotasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan ja Alankomaiden kuningaskunnan välinen, tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla Schengenissä 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn sopimuksen soveltamisesta Schengenissä 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehty yleissopimus, ja siihen liittyvät päätös asiakirjat ja yhteiset julistukset,
the Accession Protocols and Agree ments with Italy (signed on 27 November 1990), Spain and Portugal (signed on 25 June 1991).
liittymispöytäkirjat ja -sopimukset, jotka on tehty Italian (allekirjoitettu 27 päivä nä marraskuuta 1990), Espanjan ja Portugalin (allekirjoitettu 25 päivänä kesäkuuta 1991), Kreikan (allekirjoitettu 6 päivänä marraskuuta 1992), Itävallan (allekirjoitettu 28 päivänä huhtikuuta 1995), Tanskan, Suomen ja Ruotsin (allekirjoitettu 19 päivänä joulukuuta 1996) kanssa, mukaan lukien niihin liittyvät päätös asiakirjat ja julistukset,
Greece (signed on 6 November 1992), Austria (signed on 28 April 1959) and Denmark, Finland and Sweden (signed on 19 December 1996), with related Final Acts and declarations;
Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat osallistua kokonaan tai osittain Schengenin säännöstöön sen jälkeen, kun neuvosto on 13:n sopimuspuolena olevan jäsenvaltion ja kyseisen jäsenvaltion hallituksen edustajan yksi mielisellä äänestyksellä hyväksynyt asian.
Iceland and Norway are associated with the implementation of the Schengen acquis and its further development.
Islanti ja Norja osallistuvat Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon ja sen edelleen kehittämiseen. hittämiseen.
The Schengen acquis decisions and declarations adopted by the Executive Committee established by the 1990 Implementation Conven tion, as well as acts adopted for the implementation of the Convention by the organs upon which the Executive Committee has conferred decision making powers.
vuoden 1990 soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen mukaisesti perustetun toi meenpanevan komitean tekemät päätökset ja julistukset sekä niiden elinten toi met yleissopimuksen täytäntöönpanemiseksi, joille toimeenpaneva komitea on siirtänyt päätösvaltaa.
The following acts are described as the Schengen acquis:
Schengenin säännöstö
The renumbering of the Treaties
Perussopimusten uusi numerointi
• the Agreement signed in Schengen on 14 June 1985 between the Benelux countries, Germany and France on the gradual abolition of checks at their common borders;
"Schengenin säännöstöksi" kutsutaan seuraa via säädöksiä:
The entry into force of the Treaty of Amsterdam involves a general renumbering of the titles and articles of the various treaties.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulo muut taa eri perussopimusten osastojen ja artiklojen numerointia.
• the Convention signed in Schengen on 19 June 1990 between Belgium, Germany, France, Luxembourg and the
Niinpä VI osastoon kuuluvat K. 1-K.14 artiklat muutetaan 29-42 artiklaksi.
Articles K.l to K.14 of Title VI of the EU Treaty have been renumbered 29 to 42.
• Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla Schengenissä 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehty sopimus,
THE UNION AND THE CITIZEN
EUROOPAN UNIONI JA KANSALAISET
Citizenship of the European Union
Euroopan unionin kansalaisuus
Introduction the Treaties or secondary legislation, the right to apply to the Ombudsman or to petition the European Parliament is open to all natural or legal persons residing in the Member States of the Union.
Vaikka näiden oikeuksien käyttöä säädellään joko perussopimuksiin tai johdettuun oikeuteen sisältyvin rajoituksin tai edellytyksellä unionin kansalaisuudesta, jokaisella Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella asuvalla luonnollisella henkilöllä ja oikeushenkilöllä on oikeus vedota Euroopan parlamenttiin sekä oikeus kääntyä oikeusasiamiehen puoleen.
Likewise, any person residing in the European Union has fundamental rights.
Myös perusoikeuksia sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin alueella asuviin henkilöihin. hin.
The Amsterdam Treaty completes the list of civic rights of Union citizens and clarifies the link between national citizenship and European citizenship.
Amsterdamin sopimuksessa täydennetään luetteloa unionin kansalaisten kansalaisoikeuksista ja täsmennetään jäsenvaltion kansalaisuuden ja Euroopan kansalaisuuden suhdetta. detta.
As set out in the Maastricht Treaty, any national of a Member State is a citizen of the Union.
Maastrichtin sopimuksen määritelmän mukaisesti unionin kansalainen on jokainen, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus.
The aim of European citizenship is to strengthen and consolidate European identity by greater involvement of the citizens in the Community integration process.
Euroopan kansalaisuuden käyttöönottamisella on tarkoitus lujittaa ja edistää eurooppalaista identiteettiä siten, että kansalaiset otetaan entistä paremmin mukaan yhteisön yhdentymisprosessiin.
Thanks to the single market, citizens enjoy a series of general rights in various areas such as the free movement of goods and services, consumer protection and public health, equal opportunities and treatment, access to jobs and social protection.
Yhtenäismarkkinoiden kehittymisen ansiosta kansalaisilla on eri aloja koskevia yleisiä oikeuksia, jotka koskevat muun muassa tavaroiden ja palveluiden vapaata liikkuvuutta, kuluttajansuojaa ja kansanterveyden suojelemista, naisten ja miesten tasavertaisia mahdollisuuksia ja tasavertaista kohtelua, työ hön pääsyä ja sosiaaliturvaa.
There are four categories of specific provisions and rights attaching to citizenship of the European Union:
Lisäksi unionin kansalaisuuteen liittyy erityismääräyksiä ja -oikeuksia, jotka voidaan luokitella neljään ryhmään:
• freedom of movement and residence throughout the Union;
• oikeus liikkua ja oleskella koko unionin alueella,
• the right to vote and stand as a candidate at municipal elections and in elections to the European Parliament in the State where he resides;
• äänioikeus ja vaalikelpoisuus kunnallisvaaleissa ja Euroopan parlamentin vaa leissa jäsenvaltiossa, jossa asuu mutta jonka kansalainen ei ole,
• protection by the diplomatic and con sular authorities of any Member State where the State of which the person is a national is not represented in a nonmember country;
• oikeus saada suojelua minkä tahansa jäsenvaltion diplomaatti- ja konsuliviranomaisilta sellaisen kolmannen maan alueella, jossa EU-kansalaisen kotimaalla ei ole edustusta,
Union citizenship and the rights accompanying it must be seen in perspective in order to understand the dynamics of the process launched by the Treaty setting up the Euro pean Economic Community (signed in Rome in 1957).
Unionin kansalaisuutta ja sen sisältämiä oikeuksia on tarkasteltava takautuvasti, jotta voitaisiin ymmärtää se kehitysprosessi, joka alkoi Roomassa vuonna 1957 allekirjoitetusta Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksesta.
This Treaty gave people the right to move freely within the European Community.
Tällä perustamissopimuksella otettiin käyttöön henkilöiden oikeus liikkua va paasti Euroopan yhteisön alueella.
Free movement of people was closely linked to economic status as employee, selfemployed or service provider. The right of residence throughout the Community was first given to employees and the selfemployed and members of their families in conjunction with the right to work there.
Henkilöiden vapaa liikkuvuus liittyi kiinteästi taloudelliseen toimintaan, kuten palkkatyöhön, it senäiseen ammatinharjoittamiseen tai palvelujen tarjoamiseen.
Although the exercise of these rights is dependent on European citizenship and is subject to certain limitations laid down by
Oleskeluoikeus koko yhteisön alueella myönnettiin aluksi siis vain palkansaajille ja itsenäisille ammatinharjoit-
The Single European Act ( 1986) wrote pro visions into the Treaty of Rome to establish an area without frontiers and to abolish checks on persons at internal frontiers, irre-
• oikeus vedota Euroopan parlamenttiin ja kääntyä oikeusasiamiehen puoleen.
vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament and in municipal elections in the Member State in which he resides and the right to protection by the diplomatic or consular authorities of any Member State in a nonmember country are a concrete expression of the feeling of com mon citizenship.
Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa ja kunnallisvaaleissa valtiossa, jossa kansalainen asuu, sekä oikeus diplomaatti- ja konsuliviranomaisten suojeluun kolmannen maan alueella ovat vahvistaneet yhteisen kansalaisuuden tunnetta.
Directives adopted in 1993 and 1994 laid down the rules for giving effect to these rights.
Vuosina 1993 ja 1994 annetuissa direktiiveissä vahvistettiin näiden oikeuksien täytäntöönpanoa koskevat säännökset.
The same Treaty makes it possible to strengthen and amplify these rights.
Lisäksi Euroopan unionista tehty sopimus si sältää määräyksiä, jotka koskevat mahdollisuutta näiden oikeuksien täydentämiseksi.
Flowever, European citizens still encounter real obstacles, both practical and legal, when they wish to exercise their rights to free movement and residence in the Union.
Euroopan kansalaiset joutuvat kuitenkin vielä kohtaamaan todellisia esteitä, niin käytännön kuin oikeudellisissakin kysymyksissä, harjoittaessaan oikeuttaan liikkua vapaasti ja oleskella unionin alueella.
Unfortunately, this area was not established before the scheduled date of 31 December 1992.
Tämä alue toteutui kuitenkin vastoin suunnitelmia vasta määräajan lopussa, 31. joulukuuta 1992.
But in 1990 the Council, acting under the Single Act, extended the right of residence to persons who are not engaged in an occupation, pro vided they have sufficient resources and social insurance cover.
Vuonna 1990 neuvosto ulotti kuitenkin yhtenäisasiakirjan ansiosta oleskeluoikeuden koskemaan myös henkilöitä, jotka eivät harjoita taloudellista toimintaa, jos näillä on oleskeluun riittävät taloudelliset edellytykset ja jos nämä ovat sosiaaliturvan alaisia.
The final stage in attaining the general right to movement and residence was its incorporation in the con cept of Union citizenship in the Treaty on European Union (1992).
Tämä hen kilöiden liikkuvuutta ja oleskelua koskeva yleisoikeus vahvistettiin ottamalla käyttöön unionin kansalaisuus Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella vuonna 1992.
In 1997 the Amsterdam Treaty produced a political solution for further progress on free movement, incorporating the Schengen Agreement into the Union Treaty (although some Member States wanted to have special status and will retain controls at their border with other Member States).
Vuonna 1997 Amsterdamin sopimuksessa päästiin poliittiseen sopimukseen, jonka avulla voitiin edistää henkilöiden vapaata liikkuvuutta liittämällä Schengenin sopimus Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen (eräät jäsenvaltiot toivoivat kuitenkin erikoisasemaa, ja ne voi vat edelleen säilyttää tarkastukset toisten jäsenvaltioiden kanssa yhteisillä rajoillaan).
Additions by the Amsterdam Treaty
Amsterdamin sopimuksen mukanaan tuomat edut
Amendments have been made to Articles 17 and 21 (ex Articles 8 and 8(d)) of the EC Treaty, which define European citizenship.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 17 ja 21 (ent. 8 ja 8 d) artiklaa on muutettu.
Firstly, the Amsterdam clarifies the link between European and national citizenship.
Amsterdamin sopimuksessa selvennetään en sinnäkin Euroopan unionin kansalaisuuden ja jäsenvaltion kansalaisuuden välistä suhdetta.
It states unequivocally that 'citizenship of the Union shall complement and not replace national citizenship'.
Siinä ilmaistaan selvästi, että "unionin kansalaisuus täydentää, mutta ei korvaa jäsenvaltion kansalaisuutta".
Two practical conclusions follow from this:
Tästä lisäyksestä voi tehdä kaksi johtopäätöstä:
As early as the Paris Summit in 1974. attempts had been made to define the 'special rights' to be conferred on nationals of the European Economic Community as it then was.
Vuonna 1974 järjestetystä Pariisin huippukokouksesta lähtien on lisäksi puhuttu silloisen Euroopan talousyhteisön kansalaisille myönnettävien "erityisoikeuksien" määrittelemisestä.
In 1992 the EU Treaty wrote Union citizenship into the Treaty establish ing the European Community (Article 17. ex Article 8).
Euroopan unionin kansalaisuus liitettiin Euroopan yhteisön perustamissopimukseen (17 ent. 8 artikla) vuonna 1992 Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella.
After the signing of the Treaty, the declaration by the Birmingham Euro pean Council in October 1992 made clear that '... citizenship of the Union brings our citizens additional rights and protection without in any way taking the place of their national citizenship'.
Tämän sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Eurooppaneuvoston Birminghamin kokouksessa annetussa julistuksessa täsmennettiin tämän kansalaisuuden piirteitä: "—unionin kansalaisuus antaa kansalaisille enemmän oikeuksia ja suojaa korvaamatta kuitenkaan millään lailla jäsenvaltion kansalaisuutta".
• it is first necessary to be a national of a Member State in order to enjoy citizen ship of the Union;
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteessä olevassa julistuksessa sanotaan lisäksi, että "se, onko
• European citizenship will supplement and complement the rights conferred by national citizenship.
• saadakseen unionin kansalaisuuden hen kilöllä on oltava jonkun jäsenvaltion kansalaisuus, salaisuus,
'I'he Union and the citizen
Euroopan unioni ja kansalaiset
Ombudsman in one of the 12 languages of the Treaties and receive an answer in the same language.
Mainittakoon, että nämä kielet ovat englanti, espanja, hollanti, iiri (gaelin kieli), italia, kreikka, portugali, ranska, ruotsi, saksa, suomi ja tanska.
Lastly, a new paragraph has been inserted in the preamble of the EC Treaty.
Lisäksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen johdanto-osaan on lisätty uusi kappale.
It confirms the commitment by the Member States to the education of their peoples.
Se koskee jäsenvaltioiden sitoutumista väestönsä koulutukseen.
Each Member State undertakes 'to promote the developinent of the highest possible level of knowledge ... through a wide access to education and through its continuous updating'.
Jokainen jäsenvaltio sitoutuu antamaan väestölleen "mahdollisimman korkean tiedontason luomalla laajat mahdollisuudet koulutuksen saantiin sekä jatkuvan koulutuksen avulla".
As a reminder, the 12 languages are: Dan- ish, Dutch, English, Finnish, French, Ger- man, Greek, Irish (Gaelic), Italian, Por- tuguese, Spanish and Swedish.
Kaikilla unionin kansalaisilla on nyt oikeus kirjoittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle, talous- ja so siaalikomitealle, alueiden komitealle tai Euroopan oikeusasiamiehelle jollain perussopimusten kahdellatoista kielellä ja saada vastaus samalla kielellä.
Introduction the Member States (Article 2 of the EC Treaty).
Johdanto artikla).
The new objective is to achieve 'a high level of employment' without weakening the competitiveness of the European Union (Article 2 of the EU Treaty).
Uutena tavoitteena on saavuttaa "työl­lisyyden korkea taso" ilman että Euroopan unionin kilpailukyky heikkenee (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen Β artikla, joka Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jäl­keen on uuden numeroinnin mukaisesti 2 ar­tikla).
Originally the policies and powers of the European Community were not on the agenda of the 1996 Inter-Governmental Confer ence.
Strategian keskeisenä osana ovat yhteiset suuntaviivat, jotka on määritelty Es­senissä kokoontuneen Eurooppa­neuvoston mallin mukaisesti.
To achieve this objective a new power has been vested in the Union, supplementary to that of the Member States, concerning the preparation of a 'coordinated strategy' for employment.
Vuonna 1996 pidetyssä hallitustenvälisessä konferenssissa ei ollut alun perin tarkoitus kä­sitellä Euroopan yhteisön politiikkoja ja toi­mivaltaa.
The core of this strategy con sists of common guidelines similar to those adopted at the Essen European Council.
Euroopan unionista vuonna 1992 tehdyssä sopimuksessa ei kuitenkaan viitattu työllisyyteen, mikä aiheutti yleisen pettymyk­sen.
The new Title VIII (Articles 125 to 130) of the EC Treaty spells out these objectives and how to achieve them. It also provides for the creation of an Employment Committee.
Lisäksi Essenissä 9.­10. joulukuuta 1994 kokoontunut Eurooppa­neuvosto teki työttö­myyden vähentämistä koskevan aloitteen.
However, the disappointment engendered by the absence of a reference to employment in the Treaty on European Union ( 1992) and the initiative to combat unemployment mounted by the Essen European Council (9 and 10 December 1994) prompted the Member States to prioritise these issues at the Intergovernmental Conference on the revision of the Treaty of Maastricht, in order to respond to what is one of their citizens' main concerns.
Nämä seikat kannustivat jäsenvaltioita otta­maan aiheen Maastrichtin sopimuksen tarkis­tamista varten kokoontuneen hallitustenväli­sen konferenssin ensisijaisten aiheiden listal­le, jotta yhteen keskeisimmistä kansalaisille huolta aiheuttavista ongelmista voitaisiin löy­tää ratkaisu.
The Treaty's explicit reference to employment institutionalises the initiatives mounted by the Member States at different Euro pean Councils as well as those mounted by the Commission over the past two years.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen uudessa VIII osastossa (125­130 artikla) mää­ritellään tavoitteet ja keinot niiden saavutta­miseen, sekä määrätään työllisyyskomitean perustamisesta.
Following difficult negotiations due to the diversity of situations and national policies in the field of employment, a consensus finally emerged on the precedence of nation al policies and the rejection of large-scale spending programmes.
Jäsenvaltioiden erilaiset tilanteet ja kansalli­set työllisyyspolitiikat vaikeuttivat neuvotte­lujen sujumista, mutta lopulta päästiin kuiten­kin yksimielisyyteen siitä, että kansallisilla po­litiikoilla olisi etusija ja että laajoja ja kalliita ohjelmia ei toteutettaisi.
The addition of a new chapter on employment in the Treaty establishing the European Community is the fruit of these negotiations.
Näiden neuvottelujen seurauksena Euroopan yhteisön perustamisso­pimukseen lisättiin työllisyyttä käsittelevä uusi luku.
A new objective for the European Union
Euroopan unionin uusi tavoite
Promoting employment is henceforth one of the objectives of the European Union and becomes a 'matter of common concern' for
Yksi so­pimuksen uuden osaston pääkohdista on työl­lisyysvaikutusten huomiointi kaikkien yhtei­
Indeed one of the hallmarks of this new Title is that repercussions on employment must be taken into account in adopting and imple menting each Community policy and action.
Työllisyyden edistäminen on siis yksi Euroo­pan unionin tavoitteista, ja jäsenvaltioiden kan­nalta siitä on tullut "yhteistä etua koskeva asia" (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2
Early implementation dialogue between the social partners and policy-makers with a view to resolving this problem.
sön politiikkojen ja toimien suunnittelun ja täytäntöönpanon yhteydessä.
The European Council also defined five priority strands for Member States' employment policies:
Loppupäätelmissä korostetaan myös tarvetta työ markkinaosapuolten ja poliittisten päättäjien väliseen vakavaan keskusteluun, jotta ongelma voitaisiin ratkaista.
At the Amsterdam Council of 16 and 17 June 1997 the Member States decided to apply the new provisions on employment in the Amsterdam Treaty ahead of schedule, and on 1 October the European Commission proposed guidelines for the Member States' employment policies in 1998.
Lisäksi Eurooppa-neuvosto määritteli viisi jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkoihin liittyvää päälinjaa:
• promoting investment in vocational training so that workers can adapt to technological developments through out their working life;
Komissio ehdotti 1. lokakuuta 1997 yhteisiä suuntaviivoja jäsenvaltioiden vuonna 1998 toteuttamia työllisyyspolitiikkoja varten.
• increasing employment during periods of growth (notably via more flexible work organisation, a wage policy designed to encourage job-creating investments and the encouragement of initiatives at regional and local level);
• ammatillisen koulutuksen alalla tehtävien investointien edistäminen, jotta työntekijät voisivat jatkuvasti sopeutua teknisiin muutoksiin,
• reducing non-wage labour costs to encourage hiring, in particular of unqualified workers;
• työpaikkojen lisääminen taloudellisen kasvukauden aikana (ennen kaikkea joustavampien työjärjestelyjen, työpaikkoja luovia investointeja suosivan palkkauspolitiikan ja alueellisella sekä paikallisella tasolla tapahtuvan aloitteellisuuteen kannustamisen avulla),
• improving the effectiveness of labour market policy by a better definition of measures to raise wages and by regular ly evaluating the effectiveness of labour market policy instruments;
• epäsuorien palkkakustannusten pienentäminen, jotta voitaisiin suosia eri tyisesti vähän koulutusta saaneiden työn tekijöiden palkkausta,
• improving measures to help groups which are particularly hard hit by unemployment, notably long-term unemployment (young people leaving school without qualifications, elderly workers and women).
• tehokkaampi työmarkkinapolitiikka, jossa määritellään paremmin tulotukea koskevat toimenpiteet ja arvioidaan säännöllisesti työmarkkinapolitiikan välineiden tehokkuus,
During the Intergovernmental Conference on Economic and Monetary Union (1992), a debate took place on the advisability of including employment among the convergence criteria which Member States had to respect if they wanted to participate in the single currency.
Vuonna 1992 pidetyn talousja rahaliittoa kä sitelleen hallitustenvälisen konferenssin aikana keskusteltiin myös mahdollisuudesta si sällyttää työllisyys lähentymisperusteisiin, jotka jäsenvaltioiden tuli täyttää voidakseen osallistua yhtenäisvaluuttaan.
This idea was rejected by most governments, who were keen to guard their prerogatives in the field of employment policy.
Suuri osa jäsen valtioiden hallituksista hylkäsi ajatuksen, koska ne halusivat säilyttää työllisyyspolitiikkaa koskevan päätösvallan itsellään.
During the national debates in the run-up to the ratification of the Treaty on European Union, the absence of any refer ence to employment in the new Treaty came in for heavy criticism.
Työttömyyttä koskevien viittauksien puuttuminen Euroopan unionista tehdystä sopimuksesta sai kuitenkin runsaasti arvostelua osakseen keskusteluissa, joita jäsenvaltioissa käytiin ennen uuden sopimuksen ratifiointia.
It looked as if the European Union cared little about unemployment and jobs — at a time when the Member States were finding themselves compelled to make difficult social choices in order to reduce their deficits in preparation for future economic and monetary union.
Vaikutti siltä, että Euroopan unioni ei juuri ollut kiinnostunut työttömyyteen ja työllisyyteen liittyvistä ongelmista aikana, jolloin tulevan talous- ja rahaliiton toteuttaminen vaati jäsenvaltioita tekemään sosiaalialaan liittyviä vaikeita va lintoja, jotta ne olisivat saaneet budjettivajeitaan pienennettyä.
Preliminary steps — Essen
Alkuvaiheet - Essenin huippukokous
These recommendations have been imple mented in the Member States in the form of multiannual programmes. Each year the Commission prepares a report on employment trends and policies in the Member States and evaluates them in the light of the priorities that have been adopted.
• erityisen vaikeassa asemassa oleville ryhmille, kuten työttömille ja erityisesti pitkäaikaistyöttömille (koulunkäynnin ilman päästötodistusta päättäneet nuoret, ikääntyneet työntekijät ja naiset), suunnattujen tukitoimenpiteiden vahvistaminen. minen.
The Confidence Pact
Huippukokouksen loppupäätelmissä