natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Kingdom of the Netherlands puts forward two pleas alleging the infringement, first, of Article 87 EC, and second, of the requirement to state reasons.
Alankomaiden kuningaskunta esittää kaksi kanneperustetta, jotka perustuvat yhtäältä EY 87 artiklan rikkomiseen ja toisaalta perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.
Regarding the first plea, the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the measure in question does not constitute an advantage financed through State resources and, in the alternative, that the condition of selectivity is not fulfilled.
Ensimmäisen kanneperusteen osalta Saksan liittotasavallan tukema Alankomaiden kuningaskunta väittää, että asianomainen toimenpide ei ole etu, joka on rahoitettu valtion varoista, ja toissijaisesti, että valikoivuutta koskeva edellytys ei täyty.
Lack of an advantage financed through State resources
Valtion varoista rahoitetun edun puuttuminen
The Kingdom of the Netherlands takes the view that the Commission’s reasoning is incorrect because it is based on the grant of emission allowances whereas, in reality, the basis of the measure is the imposition of an environmental standard of statutory origin.
Alankomaiden kuningaskunta katsoo, että komission päättely on virheellinen, koska se perustuu päästöoikeuksien myöntämiseen, vaikka tosiasiassa asianomaisen toimenpiteen perustana on lakiin perustuvan ympäristönormin asettaminen.
That uniform standard applies to all industrial undertakings whose installed thermal capacity exceeds 20 MWth.
Tätä yhtenäistä normia sovelletaan sen mukaan kaikkiin teollisuuslaitoksiin, joiden kokonaisteho ylittää 20 MWth.
It constitutes a burden and not an advantage for the undertakings.
Se on yrityksille rasite eikä etu.
The characteristic of the scheme is that the undertakings can choose how to comply with the standard, by reducing their own emissions or by purchasing emission credits recorded by other undertakings.
Järjestelmän ominaisuus on Alankomaiden kuningaskunnan mukaan se, että yritykset voivat valita tavan, jolla ne täyttävät normin, mikä tapahtuisi siten, että ne vähentävät omia päästöjään tai ostavat muiden yritysten vapauttamia päästöhyvityksiä.
The Commission wrongly proceeds on the principle that the emission credits are created by the Netherlands authorities.
Alankomaiden kuningaskunnan mukaan komissio lähtee virheellisesti liikkeelle periaatteesta, jonka mukaan alankomaalaisviranomaiset luovat päästöhyvitykset.
Since, according to the Kingdom of the Netherlands, those authorities do not grant any emission allowances, they cannot therefore auction or sell such allowances.
Koska nämä eivät myönnä Alankomaiden kuningaskunnan mukaan päästöoikeuksia, ne eivät voi huutokaupata tai myydä tällaisia oikeuksia.
The Kingdom of the Netherlands points out, in that respect, that one can speak of State aid only in the case of a transfer of State resources.
Alankomaiden kuningaskunta muistuttaa tämän osalta, että valtiontuesta on mahdollista puhua ainoastaan valtion varojen siirtämistapauksessa.
It cites a number of cases in support of that assertion, including Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, in which the Court held that an obligation to purchase imposed by legislation, and the distribution of the resulting financial burdens between private undertakings, does not constitute a direct or indirect transfer of State resources.
Se mainitsee useita tuomioita tämän väitteensä tueksi; näihin kuuluu muun muassa asiassa C-379/98, PreussenElektra, 13.3.2001 annettu tuomio (Kok. 2001, s.
The Kingdom of the Netherlands considers the measure in question to be analogous to that examined in that case.
I-2099), jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi sen mukaan, että laissa asetettu ostovelvoite ja tästä velvoitteesta aiheutuvien kustannusten jakaminen yksityisyritysten kesken ei merkitse valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä.
Moreover, the Kingdom of the Netherlands explains that the measure in question is not comparable to the Danish or British schemes, in which the allowances — the number of which is fixed in advance — are distributed free of charge by the authorities.
Alankomaiden kuningaskunta väittää lisäksi, että asianomaista toimenpidettä ei voida verrata tanskalais- ja brittijärjestelmiin, joissa viranomaiset jakavat maksutta oikeudet, joiden määrä vahvistetaan ennakolta.
In their case, auction or sale is unquestionably an option which can be considered.
Näissä tapauksissa huutokauppa tai myynti on kiistatta kuviteltavissa oleva vaihtoehto.
The measure in question is more similar to the Belgian system, under which the
Asianomainen toimenpide muistuttaa Alankomaiden kuningaskunnan mukaan enemmän Belgian järjestelmää, jossa
In any case, the Kingdom of the Netherlands takes the view that the Commission’s attempts to classify the measure in question under one of the two categories which it created itself only confuses the debate.
Alankomaiden kuningaskunta katsoo joka tapauksessa, että komission yritykset asianomaisen toimenpiteen luokittelemiseksi jompaankumpaan sen itsensä luomista kahdesta kategoriasta johtavat pelkästään keskustelun hämärtämiseen.
Finally, the Kingdom of the Netherlands disputes the Commission’s interpretation of the Community guidelines on State aid for environmental protection, according to which the grant of an emission allowance is regarded in some cases as State aid.
Alankomaiden kuningaskunta kiistää lopuksi komission sen tulkinnan valtiontuesta ympäristönsuojelulle annetuista yhteisön suuntaviivoista, jonka mukaan päästöluvan antamista pidetään tietyissä tapauksissa valtiontukena.
It also denies that Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (OJ 2003 L 275, p.
Se kiistää niin ikään sen, että kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/87/EY (EUVL L 275, s.
32) points out in several places that Article 87 EC applies to the allocation of emission allowances.
32) korostetaan useaan otteeseen, että EY 87 artiklaa sovelletaan päästöoikeuksien jakamiseen.
The Federal Republic of Germany points to the lack of an advantage for the undertakings.
Saksan liittotasavalta vetoaa yritysten saaman edun puuttumiseen.
Even if the view is taken that emission allowances have been allocated in the present case, they are no more than the specific expression of the obligation to comply with the emission ceiling laid down.
Vaikka katsottaisiin, että esillä olevassa asiassa jaetaan päästöoikeuksia, nämä edustavat sen mukaan vain sen velvoitteen konkretisointia, joka koskee vahvistetun päästörajan noudattamista.
The position of the undertakings has worsened as compared to the previous situation.
Sen mukaan yritysten tilanne on kiristynyt aikaisempaan tilanteeseen verrattuna.
Moreover, the undertakings can, in its opinion, obtain tradable allowances only thanks to their own efforts in reducing their emissions.
Lisäksi yritykset voivat sen mukaan saada kaupan olevia oikeuksia vain sen ansiosta, että ne pyrkivät itse vähentämään päästöjään.
The Member State is not responsible for that economic advantage.
Tämän taloudellisen edun ei voida katsoa johtuvan jäsenvaltiosta.
Furthermore, the Commission is mistaken in applying to the present case the criterion of the forgoing of State revenue, that criterion being inadequate to cover, in State aid law, the free allocation of emission allowances.
Komissio erehtyy lisäksi sen mukaan täysin, kun se soveltaa esillä olevassa asiassa valtion tuloista luopumista koskevaa kriteeriä, koska tämä kriteeri ei ole riittävä arvioitaessa – kun on kyse valtiontukia koskevasta lainsäädännöstä – päästöoikeuksien jakamista maksutta.
Such allocation is derived from the right of the Member States freely to decide on the introduction of charges and cannot be equated, in State aid law, with the transfer of property by public authorities.
Tämä ilmentää sen mukaan jäsenvaltioiden oikeutta päättää vapaasti maksujen käyttöön ottamisesta, eikä sitä voida rinnastaa – kun on kyse valtiontukia koskevasta lainsäädännöstä – julkisen vallan omaisuuden luovuttamiseen.
The principle of the private investor under normal market conditions is not applicable, since the State provides the economic actors with a binding framework, without itself participating on the market.
Yksityistä sijoittajaa tavanomaisissa markkinaolosuhteissa koskevaa periaatetta ei sen mukaan sovelleta, koska valtio tarjoaa talouden toimijoille sitovan kehyksen osallistumatta itse markkinoille.
The Commission takes the view that the measure in question constitutes State aid because, every year, emission allowances are made available by the Kingdom of the Netherlands free of charge to the undertakings concerned.
Komissio katsoo, että asianomaiseen toimenpiteeseen kuuluu valtiontukea, koska Alankomaiden kuningaskunta asettaa joka vuosi päästöoikeuksia maksutta asianomaisten yritysten käyttöön.
The State therefore creates an intangible tradable asset which it offers free of charge to those undertakings, thereby mitigating the charges which are normally included in their budget.
Valtio luo siis kaupan olevan aineettoman omaisuuserän, jonka se tarjoaa maksutta kyseisille yrityksille, ja keventää siten maksuja, joiden olisi normaalisti pitänyt rasittaa niiden budjettia.
The value of those emission allowances results in particular from the fact that an undertaking which believes it may exceed its emission standard may, by purchasing the necessary allowances, avoid the imposition of a fine by the Netherlands authorities.
Näiden päästöoikeuksien arvo perustuu ennen kaikkea siihen, että yritys, joka olettaa ylittäneensä päästönorminsa, voi tarvittavat oikeudet ostamalla välttää sen, että alankomaalaisviranomaiset määräävät sille sakon.
Those allowances may already be traded at the beginning of the year, enabling an undertaking with a cash-flow problem to sell them.
Nämä oikeudet ovat jo kaupan vuoden alussa, joten yritys, jolla on ongelmia käteisvarojen kanssa, voi myydä ne.
According to the Commission, the Kingdom of the Netherlands does not dispute the economic value of those emission allowances.
Komission mukaan Alankomaiden kuningaskunta ei kiistä näiden päästöoikeuksien taloudellista arvoa.
The Commission contends that in the present case there is a transfer of State resources in the form of a loss of State resources.
Komissio väittää, että esillä olevassa asiassa on olemassa valtion varojen siirto siinä muodossa, että valtio menettää varoja.
The Kingdom of the Netherlands takes into account only the second stage of the scheme in which the undertakings trade the emission allowances among each other.
Alankomaiden kuningaskunta tarkastelee sen mukaan yksinomaan järjestelmän toista vaihetta, jonka kuluessa yritykset käyvät keskenään kauppaa päästöluvista.
The State aid is however granted in the course of the first stage in which the Kingdom of the Netherlands allocates emission allowances free of charge to the undertakings concerned which they may then sell.
Komission mukaan valtiontuki myönnetään kuitenkin ensimmäisen vaiheen aikana, jolloin Alankomaiden kuningaskunta myöntää maksutta asianomaisille yrityksille päästölupia, jotka ne voivat sittemmin myydä.
The fact that the Netherlands authorities create tradable allowances which they then allocate free of charge, rather than sell, to those undertakings, gives rise to a loss of State revenue.
Se, että alankomaalaisviranomaiset luovat kaupan olevia oikeuksia ja myöntävät ne sitten maksutta kyseisille yrityksille sen sijaan, että ne myisivät ne, merkitsee komission mukaan valtion varojen menetystä.
The Commission maintains that the Kingdom of the Netherlands could organise its scheme differently and sell emission allowances every year.
Komissio väittää, että Alankomaiden kuningaskunta voisi organisoida järjestelmänsä eri tavoin ja myydä joka vuosi päästöoikeuksia.
Even under the scheme chosen by the Netherlands authorities, they could buy back unused emission allowances from undertakings whose emissions fall below the standard.
Jopa Alankomaiden viranomaisten valitsemassa järjestelmässä nämä voisivat ostaa takaisin yrityksiltä, joiden päästöt alittavat normin, käyttämättömät päästöoikeudet.
The State could then sell those allowances at market value to the undertakings which need them.
Valtio voisi sittemmin myydä nämä oikeudet markkinahintaan yrityksille, jotka tarvitsevat niitä.
The result would be comparable in terms of the effects on the environment but it would be the Netherlands authorities who would receive almost the whole price of the unused credits.
Lopputulos olisi ympäristövaikutusten tasolla vertailukelpoinen, mutta alankomaalaisviranomaiset saisivat lähes kokonaan käyttämättömien hyvitysten hinnan.
Under the measure in question, on the other hand, it is the undertakings holding and selling the NOx credits which receive the entire market price.
Asianomaisen toimen- piteen puitteissa sen sijaan NOx-hyvityksiä omistavat ja myyvät yritykset saavat komission mukaan koko markkinahinnan.
Regarding the comparison of the measure in question with the Danish and British systems, the Commission maintains that the fact that the measure in question does not fix in advance the exact quantity of emission allowances available to a particular undertaking does not mean that it differs from the other two systems in such a way that there is no longer a transfer of State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Vertailtaessa asianomaista toimenpidettä tanskalais- ja brittijärjestelmiin komissio väittää, että se ei eroa kahdesta muusta järjestelmästä siinä määrin, että kyseessä ei enää olisi EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion varojen siirto, siksi, että siinä ei vahvisteta ennakolta tietyllä yrityksellä käytettävissä olevien päästöoikeuksien tarkkaa määrää.
The Commission contends that the measure in question is not comparable to the Belgian system and that the PreussenElektra caselaw (paragraph 53 above) does not apply to the present case.
Asianomainen toimenpide ei sen mukaan ole verrattavissa belgialaisjärjestelmään, eikä edellä 53 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö PreussenElektra sovellu esillä olevaan asiaan.
According to settled case-law, classification as aid requires that all the conditions set out in Article 87(1) EC are fulfilled.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpiteen luokitteleminen tueksi edellyttää, että kaikki EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
For advantages to be capable of being classified as aid within the meaning of Article 87(1) EC, they must, first, be granted directly or indirectly through State resources and, second, be imputable to the State (GEMO, paragraph 24).
Jotta etuja voidaan pitää EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, niiden on yhtäältä oltava suoraan tai välillisesti valtion varoista myönnettyjä etuja ja toisaalta niiden on oltava seurausta valtion toiminnasta (edellä 63 kohdassa mainittu asia GEMO, tuomion 24 kohta).
The notion of aid can encompass not only positive benefits such as subsidies, loans or direct investment in the capital of enterprises, but also interventions which, in
Tuen käsite ei kata ainoastaan positiivisia suorituksia, kuten avustuksia, lainoja tai osakkuuksia yritysten pääomasta, vaan myös toimenpiteet, jotka eivät ole avustuksia
NETHERLANDS v COMMISSION various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which therefore, without being subsidies in the strict sense of the word, are of the same character and have the same effect (see GEMO, paragraph 28 and the caselaw cited).
ALANKOMAAT v. KOMISSIO sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (ks. edellä 63 kohdassa mainittu asia GEMO, tuomion 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
It is in the light of those principles that the court must examine whether the measure in question confers on its beneficiaries an advantage financed through State resources.
Näiden periaatteiden valossa on tutkittava, myönnetäänkö asianomaisella toimenpiteellä niille, joihin sitä sovelletaan, valtion varoista rahoitettu etu.
The Kingdom of the Netherlands submits that it does not grant emission allowances to the undertakings concerned.
Alankomaiden kuningaskunta väittää, että se ei myönnä päästöoikeuksia asianomaisille yrityksille.
In that regard, it must be pointed out that, unlike other schemes, the measure in question is not based on emission allowances allocated directly by the State.
Tämän osalta on todettava, että toisin kuin muut järjestelmät, asianomainen toimenpide ei perustu jäsenvaltion suoraan myöntämiin päästöoikeuksiin.
The Commission moreover itself concedes as much in the first subparagraph of paragraph 3.2 of the contested decision.
Komissio sitä paitsi myöntää itse tämän riidanalaisen päätöksen 3.2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa.
However, while it is true that the Kingdom of the Netherlands does not directly grant emission allowances to the undertakings concerned, nor does it limit itself to imposing on them a binding emission standard.
Vaikka on totta, että Alankomaiden kuningaskunta ei myönnä suoraan päästöoikeuksia asianomaisille yrityksille, se ei kuitenkaan tyydy vahvistamaan niille noudatettavaa päästönormia.
It authorises the undertakings
Se antaa yrityksille, joiden on noudatettava tätä normia, luvan
By making those allowances tradable, the Kingdom of the Netherlands confers on them a market value.
Kun Alankomaiden kuningaskunta päätti, että nämä oikeudet ovat kaupan, se antoi niille markkina-arvon.
Any undertaking coming within the scheme may sell them at any time.
Kaikki tähän järjestelmään kuuluvat yritykset voivat milloin tahansa myydä ne.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands pointed out, in its reply to the questions posed by the Court, that each holder of an emission authorisation had an account in the NOx emission registry and could sell all the allowances relating to the years in respect of which a standard was laid down, including future years.
Tämän osalta Alankomaiden kuningaskunta täsmensi vastauksessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, että kullakin päästöluvan halti- jalla oli tili NOx:n päästörekisterissä ja se saattoi myydä kaikki oikeudet, jotka liittyivät vuosiin, joita varten oli vahvistettu normi, tulevat vuodet mukaan lukien.
It therefore follows that all the allowances are tradable and not only the credits recorded at the end of the year by the undertakings which emitted less NOx than the standard laid down, those credits representing the positive balance after subtraction of the actual NOx emitted from the authorised amount.
Tästä seuraa, että kaikki oikeudet eivätkä pelkästään hyvitykset, jotka normin alittavan määrän NOx:ää päästäneet yritykset vapauttavat vuoden lopussa, ovat kaupan, ja nämä hyvitykset edustavat positiivista eroa sallitun NOx-päästön ja tosiasiallisen NOx-päästön välillä.
It is true that, as argued by the Kingdom of the Netherlands, the emission credits which may be recorded by certain undertakings at the end of the year are the fruit and the proof of their efforts.
Kuten Alankomaiden kuningaskunta esittää, tiettyjen yritysten mahdollisesti vuoden lopussa vapauttamat päästöhyvitykset ovat periaatteessa niiden ponnistusten hedelmä ja todiste näistä ponnistuksista.
However, in the absence of the possibility, provided for in the scheme, to trade those credits, they would be worthless on the market.
Jos järjestelmässä vahvistettua mahdollisuutta käydä kauppaa näillä hyvityksillä ei olisi, niillä ei olisi markkina-arvoa.
The undertakings could not, by selling them, thus recover, even partially, the expenses incurred in order to reduce their NOx emissions.
Yritykset eivät näin ollen voisi ne myymällä saada takaisin edes osittain kuluja, jotka niille ovat aiheutuneet niiden NO
With regard to those undertakings which emitted more NOx than laid down by the emission standard and whose balance at the end of the year is therefore negative, the measure in question enables them to avoid a fine by purchasing emission allowances from those who recorded a surplus.
Asianomainen toimenpide antaa yrityksille, joilla on enemmän NOx-päästöjä kuin vahvistetussa päästönormissa ja joiden saldo on siis negatiivinen vuoden lopussa, mahdollisuuden välttää sakko ostamalla päästöoikeuksia niiltä, joilla on niitä ylijäämä.
It therefore follows that the tradability of the emission allowances provided for by the measure in question constitutes an advantage for the enterprises subject to the prescribed NOx emission standard.
Tästä seuraa, että asianomaisessa toimenpiteessä vahvistettu mahdollisuus käydä kauppaa päästöoikeuksilla on etu yrityksille, joiden on noudatettava vahvistettua
Moreover, by setting up a scheme which provides for the possibility of trading NOx emission allowances on the market, the Kingdom of the Netherlands has conferred on them the character of intangible assets which the undertakings concerned are free to sell, even if they are linked to a maximum ceiling applicable to the undertaking concerned.
Näin ollen ottamalla käyttöön järjestelmän, jossa NOx-päästöoikeuksista voidaan käydä kauppaa markkinoilla, Alankomaiden kuningaskunta on antanut niille sellaisten aineettomien varojen luonteen, joita asianomaiset yritykset voivat myydä vapaasti, vaikka ne ovat sidoksissa enimmäismäärään, jota asianomaiseen yritykseen sovelletaan.
Those assets are put at the disposal of the undertakings concerned free of charge, whereas they could have been sold or put up for auction.
Nämä varat on kuitenkin asetettu maksutta asianomaisten yritysten käyttöön, vaikka ne olisi voitu myydä tai huutokaupata.
The Kingdom of the Netherlands has thus forgone State resources.
Alankomaiden kuningaskunta on näin ollen luopunut valtion varojen saamisesta.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands is wrong in its assertion that the measure in question is similar to the Belgian system.
Tämän osalta Alankomaiden kuningaskunta vetoaa virheellisesti asianomaisen toimenpiteen samankaltaisuuteen belgialaisjärjestelmän kanssa.
In its decision of 25 July 2001 relating to aid N 550/2000 — Belgium —‘Green Electricity’ Certificates (OJ 2001 C 330, p.
Valtiontuesta N 550/2000 – Belgia – ”Vihreä sähkö” -todistukset 25.7.2001 tekemässään päätöksessä (EYVL C 330, s.
3), the Commission took the view that the green certificates provided only official proof of the production of the green electricity and that the State had therefore not agreed to forgo resources in providing them free of charge to the producers.
3) komissio katsoi, että vihreä sähkö -todistukset olivat pelkkä virallinen todistus siitä, että vihreää sähköä oli tuotettu ja että valtio ei siis ollut suostunut tulonmenetykseen toimittamalla niitä maksutta tuottajille.
The Kingdom of the Netherlands is also wrong in claiming that the measure in question is similar to that referred to in PreussenElektra, cited in paragraph 53 above.
Alankomaiden kuningaskunta vetosi niin ikään virheellisesti asianomaisen toimenpiteen ja edellä 53 kohdassa mainitussa asiassa PreussenElektra annetussa tuomiossa tarkoitetun toimenpiteen samankaltaisuuteen.
That scheme imposed an obligation to purchase among the operators themselves.
Tässä järjestelmässä asetettiin nimittäin toimijoiden välinen ostovelvoite.
It was not however based on emission or pollution allowances.
Se ei sitä paitsi perustunut päästö- tai saastuttamislupiin.
Consequently, the measure in question constitutes, in accordance with the caselaw cited in paragraphs 63 to 66 above, an advantage granted to the undertakings concerned through State resources.
Asianomainen toimenpide muodostaa näin ollen edellä 63–66 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti asianomaisille yrityksille valtion varoista myönnetyn edun.
Lack of selectivity
Valikoivuuden puuttuminen