natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the explanatory note to Class 33, as soon as an alcoholic beverage is ‘de-alcoholised’, it is taken out of Class 33 and is included in Class 32.
Luokkaa 33 koskevan selittävän huomautuksen mukaan siitä hetkestä alkaen, kun alkoholijuomasta on ”poistettu alkoholi”, se otetaan pois luokasta 33 sen sisällyttämiseksi luokkaan 32.
Accordingly, the beginning of the explanatory note to that class and the other clarification in the explanatory note to Class 32 must be read as meaning that Class 32 includes, in principle, only nonalcoholic drinks and preparations, with beers being the sole exception to the nonalcoholic nature of beverages included in that class.
Kyseistä luokkaa koskevan selittävän huomautuksen alkua ja luokkaa 32 koskevan selittävän huomautuksen muita tarkennuksia on siis tulkittava siten, että luokkaan 32 kuuluvat lähtökohtaisesti pelkästään alkoholittomat juomat ja aineet, ja ainoa poikkeus kyseiseen luokkaan kuuluvien juomien alkoholittomuudesta on olut.
Moreover, in LINDENHOF it was considered that the terms ‘fruit juice drinks’ and ‘fruit juices’ were reserved to products without alcohol (paragraph 53 of the judgment).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa lisäksi, että edellä mainitussa asiassa LINDENHOF on katsottu, että termit ”hedelmäjuomat” ja ”hedelmätuoremehut” on varattu alkoholittomille tuotteille (tuomion 53 kohta).
Thus, the ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier mark, MEZZO, and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the earlier mark, MEZZOMIX, belonging to Class 32, must be regarded as including only products without alcohol.
Näin ollen aikaisemman tavaramerkin MEZZO ”kivennäis- ja hiilihappovesien ja muiden alkoholittomien juomien; mehutiivisteiden ja muiden juomien valmistusaineiden” ja aikaisemman tavaramerkin MEZZOMIX ”limonadipohjaisten juomasekoitusten”, jotka on esitetty luokassa 32, on katsottava sisältävän ainoastaan alkoholittomia juomia.
It is in the light of that clarification that an analysis must be made of the likelihood of confusion between, on the one hand, the wine covered by the MEZZOPANE mark and, on the other, the ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier mark, MEZZO, and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the earlier mark, MEZZOMIX.
Yhtäältä haetun tavaramerkin MEZZOPANE kattaman viinin ja toisaalta aikaisemman tavaramerkin MEZZO ”kivennäis- ja hiilihappovesien ja muiden alkoholittomien juomien; mehutiivisteiden ja muiden juomien valmistusaineiden” ja aikaisemman tavaramerkin MEZZOMIX ”limonadipohjaisten juomasekoitusten” välistä sekaannusvaaraa on arvioitava juuri tämän tarkennuksen valossa.
— Comparison between wine, on the one hand, and mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks, syrups and other preparations for making beverages and mixed lemonadebased drinks, on the other
– Yhtäältä viinin ja toisaalta kivennäis- ja hiilihappovesien ja muiden alkoholittomien juomien, mehutiivisteiden, muiden juomien valmistusaineiden ja limonadipohjaisten juomasekoitusten vertailu
First, as regards the nature, end-users and method of use of the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, it must be observed that the very nature of those goods differs in terms of the presence or absence of alcohol.
Siltä osin kuin aluksi on kyse haetun tavaramerkin kattaman viinin ja aikaisempien tavaramerkkien kattamien alkoholittomien juomien luonteesta, käyttötarkoituksesta ja käyttötavoista, on huomautettava, että kyseisten tavaroiden luonne on erilainen sen mukaan, onko niiden koostumuksessa alkoholia vai ei.
In that respect, it has already been held that the average German consumer is used to and aware of the distinction between alcoholic and nonalcoholic drinks, which is, moreover, necessary, since some consumers do not wish to — or cannot — consume alcohol (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 54).
Tältä osin on jo katsottu, että saksalainen keskivertokuluttaja on tottunut tähän alkoholipitoisten ja alkoholittomien juomien väliseen erotteluun ja kiinnittää siihen huomiota, mikä on lisäksi välttämätöntä, koska tietyt kuluttajat eivät halua tai voi käyttää alkoholia (edellä 76 kohdassa mainittu asia LINDENHOF, tuomion 54 kohta).
Accordingly, the average German consumer will make that distinction when comparing the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier mark, MEZZOMIX.
Saksalainen keskivertokuluttaja tekee näin ollen tämän eron verrattaessa toisiinsa haetun tavaramerkin viiniä ja aikaisemman tavaramerkin MEZZOMIX alkoholittomia juomia.
The applicant has put forward nothing which would give grounds for stating that that assessment is not also true of the average Austrian consumer.
Millään kantajan esittämällä seikalla ei voida osoittaa, ettei tämä arviointi pätisi myös itävaltalaisen keskivertokuluttajan osalta.
It must be considered that the latter is also used to and aware of the distinction between alcoholic and nonalcoholic drinks.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mielestä on katsottava, että myös viimeksi mainittu on tottunut alkoholipitoisten ja alkoholittomien juomien väliseen erotteluun ja kiinnittää siihen huomiota.
It follows that the average Austrian consumer will make that distinction when comparing the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier mark, MEZZO.
Tästä seuraa, että itävaltalainen keskivertokuluttaja tekee tämän eron verrattaessa toisiinsa haetun tavaramerkin viiniä ja aikaisemman tavaramerkin MEZZO alkoholittomia juomia.
The Board of Appeal was therefore correct to take the view that ‘wines [were] alcoholic beverages and, as such, clearly distinct from the goods covered by the earlier
Valituslautakunta on siis perustellusti katsonut, että ”viinit ovat alkoholijuomia ja tällä perusteella ne eroavat selvästi aikaisemmalla tavaramerkillä MEZZO tarkoitetuista
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06
TUOMIO 18.6.2008 – ASIA T-175/06 tavaroista sekä kaupoissa että juomalistoilla” ja että esillä olevassa asiassa ”keskivertokuluttaja on tottunut alkoholipitoisten ja alkoholittomien juomien väliseen erotteluun ja että tällainen erottelu on välttämätön, koska tietyt kuluttajat eivät halua tai voi käyttää alkoholia”.
In respect of the end-users and method of use of wine and nonalcoholic beverages, they overlap in part.
Viinin ja alkoholittomien juomien käyttötarkoituksen ja käyttötapojen osalta on todettava, että ne vastaavat osittain toisiaan.
The consumption of wine does not rule out the consumption of nonalcoholic beverages and vice versa, but the consumption of one of those beverages does not necessarily lead to consumption of the other.
Viinin käyttäminen ei sulje pois alkoholittomien juomien käyttöä ja päinvastoin, mutta jommankumman näistä juomista käyttäminen ei välttämättä johda toisen käyttämiseen.
Moreover, wine is generally intended to be savoured and is not designed to quench thirst, whereas the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks are generally intended to quench thirst, indeed exclusively to do so in the case of mineral and aerated waters.
Lisäksi viini on yleensä tarkoitettu maisteluun eikä sen tehtävänä ole sammuttaa janoa, kun taas aikaisempien tavaramerkkien kattamilla alkoholittomilla juomilla on yleensä ja jopa yksinomaan silloin, kun on kyse kivennäis- ja hiilihappovesistä, tarkoitus sammuttaa jano.
For the relevant consumer, the presence or absence of alcohol and the difference in taste between wine and the other, non-alcoholic, beverages covered by the earlier marks outweigh the fact that the end-users and method of use are the same.
Kohdeyleisöön kuuluvan kuluttajan kannalta sillä, onko juomassa alkoholia vai ei, ja viinin ja aikaisempien tavaramerkkien kattamien muiden alkoholittomien juomien makuerolla on enemmän merkitystä kuin yhteisellä käyttötarkoituksella ja käyttötavoilla.
Secondly, as regards the complementary nature of the goods in question within the meaning of the caselaw cited in paragraphs 61 and 67 above, it must be stated that there is no close link between those goods in the sense that the purchase of one is indispensable or important for the use of the other and there is nothing to support the conclusion that the purchaser of one of those types of products would be led to purchase the other.
Tämän jälkeen edellä 61 ja 67 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetusta kyseisten tuotteiden täydentävyydestä on todettava, ettei näiden tavaroiden välillä ole olemassa läheistä yhteyttä siinä mielessä, että toisen tavaran ostaminen on välttämätöntä tai tärkeää toisen tavaran käytön kannalta, ja ettei ole olemassa mitään sellaista seikkaa, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että toisen näistä tavaroista ostanut joutuisi ostamaan myös toisen.
Moreover, as regards the competing nature of the goods in question, the Court considers that the difference in taste and the difference owing to the presence or absence of alcohol have the result, in general, that an average German or Austrian consumer seeking to buy wine will not compare it with the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, but will buy either wine or one of those nonalcoholic beverages.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo sen osalta, ovatko kyseiset tavarat keskenään kilpailevia, että makuero ja siitä johtuva ero, onko juomassa alkoholia vai ei, johtavat yleensä siihen, että saksalainen tai itävaltalainen keskivertokuluttaja, joka on hankkimassa viiniä, ei vertaa viiniä aikaisempien tavaramerkkien kattamiin alkoholittomiin juomiin vaan hankkii joko viiniä tai jonkin näistä alkoholittomista juomista.
In that sense, the Board of Appeal could legitimately consider that wine is not a beverage that is interchangeable with the beverages covered by the earlier marks.
Tässä tarkoituksessa valituslautakunta saattoi pätevästi katsoa, ettei viini ole juoma, jota voidaan käyttää aikaisempien tavaramerkkien tarkoittamien juomien sijaan.
That latter assessment is confirmed by the caselaw resulting from LINDENHOF, cited above in paragraph 76, in which it was held that sparkling wines could not be considered to be in competition with nonalcoholic drinks given that sparkling wines were no more than an atypical replacement for nonalcoholic drinks (paragraph 56 of the judgment).
Tämä viimeksi mainittu arviointi on vahvistettu oikeuskäytännössä, joka perustuu edellä 76 kohdassa mainittuun asiaan LINDENHOF, jossa todettiin, että kuohuviinien ei voida katsoa olevan kilpailusuhteessa alkoholittomien juomien kanssa, koska kuohuviinit eivät ole alkoholittomien juomien tyypillisiä korvaavia juomia (tuomion 56 kohta).
Finally, according to the same line of authority, the average German consumer will consider it normal for sparkling wines, on the one hand, and drinks denoted as ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; fruit drinks and fruit juices’, on the other, to come from different companies, and will therefore expect this (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 51).
Tässä samassa oikeuskäytännössä on myös katsottu, että saksalainen keskivertokuluttaja pitäisi normaalina ja näin ollen odottaa, että yhtäältä kuohuviinit ja toisaalta juomat, joiden nimikkeenä on ”kivennäis- ja hiilihappovedet ja muut alkoholittomat juomat; hedelmäjuomat ja hedelmätuoremehut”, ovat peräisin eri yrityksistä (edellä 76 kohdassa mainittu asia LINDENHOF, tuomion 51 kohta).
The Court added, specifically, that sparkling wines and the abovementioned drinks could not be regarded as belonging to the same family of beverages or even as items in a general range of drinks likely to have a common commercial origin (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 51).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, ettei erityisesti voida katsoa, että kuohuviinit ja kyseiset juomat kuuluisivat samaan juomien ryhmään tai edes sellaisten juomien yleiseen valikoimaan, joilla saattaa olla yhteinen kaupallinen alkuperä (edellä 76 kohdassa mainittu asia LINDENHOF, tuomion 51 kohta).
That assessment can be transposed to the context of the present case.
Tätä viimeksi mainittua arviointia voidaan kuitenkin soveltaa käsiteltävänä olevan asian yhteydessä.
An average Austrian consumer confronted with wine covered by the mark applied for, MEZZ-OPANE, on the one hand, and nonalcoholic beverages covered by the MEZZO mark, on the other, or an average German consumer confronted with wine covered by MEZZOPANE, on the one hand, and nonalcoholic beverages covered by MEZZOMIX, on the other, will not expect those drinks to have the same commercial origin.
Itävaltalainen keskivertokuluttaja, joka kohtaa yhtäältä haetun tavaramerkin MEZZOPANE kattaman viinin ja toisaalta tavaramerkin MEZZO kattamat alkoholittomat juomat, tai saksalainen keskivertokuluttaja, joka kohtaa yhtäältä haetun tavaramerkin MEZZOPANE kattaman viinin ja toisaalta tavaramerkin MEZZOMIX kattamat alkoholittomat juomat, ei näet odota, että kyseisillä juomilla on sama kaupallinen alkuperä.
The Board of Appeal was right, therefore, to consider that the relevant consumer will not expect wines to come from the same undertaking as the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, and that those drinks cannot be regarded as items in a general range of drinks likely to have a common commercial origin.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen sitä mieltä, että valituslautakunta on perustellusti katsonut, että kohdeyleisöön kuuluva kuluttaja ei odota, että viinit ja aikaisempien tavaramerkkien kattamat alkoholittomat juomat ovat peräisin samasta yrityksestä, ja että kyseisten tavaroiden ei voida katsoa kuuluvan sellaisten juomien yleiseen valikoimaan, joilla saattaa olla yhteinen kaupallinen alkuperä.
In the light of all of those factors, the Court considers that wine, on the one hand, and the nonalcoholic products covered by the earlier marks, on the other, must be considered not to be similar.
Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että viinin ja aikaisempien tavaramerkkien kattamien alkoholittomien tuotteiden osalta on katsottava, etteivät ne ole samankaltaisia.
That conclusion confirming the Board of Appeal’s assessment cannot be called into question by the applicant’s arguments to the effect that all those goods are served in restaurants and bars, sold in shops and bars side by side, sold in the form of bottles, intended for human consumption and with the same distribution and advertising channels.
Tätä valituslautakunnan arvioinnin vahvistavaa päätelmää ei voida kyseenalaistaa niillä kantajan väitteillä, joiden mukaan kaikkia näitä tuotteita tarjoillaan ravintoloissa ja baareissa, niitä myydään kaupoissa ja baareissa rinnakkain pullojen muodossa, ne on tarkoitettu nautittaviksi ja niillä on samat jakelu- ja mainoskanavat.
Those facts apply to almost all drinks, even the most varied (see, to that effect, LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 58), and do not therefore suffice to show that, in the minds of average German and Austrian consumers, wine and the drinks covered by the earlier marks come from the same undertaking.
Nämä seikat pätevät lähes kaikkiin hyvinkin erilaisiin juomiin (ks. vastaavasti edellä 76 kohdassa mainittu asia LINDENHOF, tuomion 58 kohta), eivätkä ne siis riitä osoittamaan, että saksalaisten ja itävaltalaisten keskivertokuluttajien mielessä viini ja aikaisempien tavaramerkkien kattamat juomat ovat peräisin samasta yrityksestä.
— MYSTERY and VITAFRUIT caselaw
– Asioihin MYSTERY ja VITAFRUIT perustuva oikeuskäytäntö
The MYSTERY and VITAFRUIT judgments relied on by the applicant, cited above in paragraph 58, do not affect the preceding assessments concluding that the goods in question are different.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että edellä 58 kohdassa mainitut asiat MYSTERY ja VITAFRUIT, joihin kantaja on vedonnut, eivät vaikuta edellä esitettyihin arviointeihin, joissa kysymyksessä olevien tavaroiden päätellään olevan erilaisia.
In particular, the Court observes that, in the case giving rise to the judgment in MYSTERY, cited above in paragraph 58 (paragraphs 3 and 4), it was necessary to compare, on the one hand, nonalcoholic beverages, with the exception of nonalcoholic beer and, on the other, beer and beverages containing beer.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa erityisesti, että edellä 58 kohdassa mainitussa asiassa MYSTERY (tuomion 3 ja 4 kohta) oli vertailtava yhtäältä alkoholittomia juomia, lukuun ottamatta alkoholittomia oluita, ja toisaalta oluita ja olutta sisältäviä juomia.
Having regard to the difference between wine and beer (paragraphs 63 et seq. above), that comparison is not relevant to the comparison in the present case between wine, covered by MEZZOPANE, and nonalcoholic beverages, covered by the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX.
Kun otetaan huomioon viinin ja oluen välinen ero (edellä 63 kohta ja sitä seuraavat kohdat), tällä vertailulla ei kuitenkaan ole merkitystä nyt käsiteltävänä olevassa asiassa tehtävän haetun tavaramerkin MEZZOPANE kattaman viinin ja aikaisempien tavaramerkkien MEZZO ja MEZZOMIX kattamien alkoholittomien juomien välisen vertailun kannalta.
Specifically, in answer to the applicant’s arguments that, in the case giving rise to the judgment in MYSTERY, cited above in paragraph 58, the Court acknowledged the similarity of drinks, notwithstanding the differences in their ingredients and methods of production, on the basis of their common nature, intended purpose
Erityisesti vastauksena niihin kantajan väitteisiin, joiden mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on edellä 58 kohdassa mainitussa asiassa MYSTERY tunnustanut sellaisten juomien samankaltaisuuden, jotka ovat kuitenkin ainesosiltaan ja valmistustavaltaan erilaisia, nojautumalla niiden yhteiseen luonteeseen,
COCA-COLA v OHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) and marketing, it must be observed that, in that case, the Court considered that, in the minds of average German consumers, mixed beverages based on beer could be substituted for either beer or nonalcoholic beverages (MYSTERY, cited above in paragraph 58, paragraphs 37 and 40).
COCA-COLA v. SMHV – SAN POLO (MEZZOPANE) käyttötarkoitukseen ja myyntitapaan, on huomautettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi kyseisessä asiassa, että saksalaisten keskivertokuluttajien mielestä olutpohjaisilla juomasekoituksilla voidaan korvata yhtä hyvin oluita kuin alkoholittomia juomia (edellä 58 kohdassa mainittu asia MYSTERY, tuomion 37 ja 40 kohta).
However, the same degree of substitutability cannot be recognised in relation to the comparison, by the relevant German or Austrian consumer, of wine covered by the mark applied for, MEZZOPANE, and the beverages covered by the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX.
Ei voida kuitenkaan katsoa, että sama korvaavuusaste on olemassa silloin, kun saksalainen tai itävaltalainen kohdeyleisöön kuuluva kuluttaja vertailee haetun tavaramerkin MEZZOPANE kattamaa viiniä ja aikaisempien tavaramerkkien MEZZO ja MEZZOMIX kattamia juomia.
For the reasons set out in paragraphs 66 et seq. above, it cannot be held that the relevant German or Austrian consumer can easily substitute wine for beer.
Edellä 66 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa esitetyistä syistä ei näet voida katsoa, että saksalainen tai itävaltalainen kohdeyleisöön kuuluva kuluttaja voi helposti korvata viinin oluella.
In addition, for the reasons set out in paragraph 85 et seq. above, it cannot be held that the relevant German or Austrian consumer can substitute wine for the other, non-alcoholic, beverages covered by the earlier marks.
Lisäksi edellä 85 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa esitetyistä syistä ei voida katsoa, että saksalainen tai itävaltalainen kohdeyleisöön kuuluva kuluttaja voi korvata viinin aikaisempien tavaramerkkien kattamilla muilla alkoholittomilla juomilla.
As regards the case giving rise to the judgment in VITAFRUIT, cited above in paragraph 58, relied on by the applicant, the Court stated that the question of similarity between the goods concerned only herbal and vitamin beverages, on the one hand, and fruit juices on the other (VITAFRUIT, cited above in paragraph 58, paragraph 64).
Edellä 58 kohdassa mainitun asiasta VITAFRUIT, johon kantaja vetoaa, on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tarkensi, että kysymys tavaroiden samankaltaisuudesta koski ainoastaan yhtäältä yrtti- ja vitamiinijuomia ja toisaalta hedelmämehuja (edellä 58 kohdassa mainittu asia VITAFRUIT, tuomion 64 kohta).
That case certainly did not concern the comparison between wine and other beverages and therefore has no bearing on the comparison between the goods in question in the present case.
Kyseisessä asiassa ei siis ollut lainkaan kyse viinin ja muiden juomien välisestä vertailusta, eikä sillä ole näin ollen merkitystä käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevien tavaroiden vertailun kannalta.
— Conclusion
– Päätelmä
In the light of all the preceding factors, the Board of Appeal’s conclusion that the goods in question are not similar must be upheld.
Kaiken edellä esitetyn valossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että valituslautakunnan päätelmä, jonka mukaan kyseiset tavarat eivät ole samankaltaisia, on vahvistettava.
The global assessment of the likelihood of confusion
Sekaannusvaaran kokonaisarviointi
The applicant states that, in the global assessment of the likelihood of confusion, the average consumer only rarely has the opportunity to compare different trade marks directly and must rely on the imperfect picture which he has of them in his mind.
Kantaja huomauttaa, että sekaannusvaaraa koskevan kokonaisarvioinnin yhteydessä keskivertokuluttajalla on ainoastaan harvoin mahdollisuus verrata suoraan eri tavaramerkkejä ja että hänen on luotettava siihen epätäydelliseen muistikuvaan, joka hänellä on tavaramerkeistä.
It follows, according to the applicant, that particular importance should be given to the element ‘mezzo’ in the trade marks when comparing the signs in question.
Tästä seuraa kantajan mukaan, että kysymyksessä olevia merkkejä vertailtaessa on annettava erityistä merkitystä sille, että näissä kahdessa tavaramerkissä on sana ”mezzo”.
Further, the applicant maintains that the fact that the MEZZOMIX trade mark is widely known in Germany calls for greater rigour — and stronger protection for that mark — when comparing it with the mark applied for.
Lisäksi kantaja toteaa, että sen tavaramerkin MEZZOMIX laaja tunnettuus Saksassa edellyttää enemmän tarkkuutta ja kyseisen tavaramerkin vahvempaa suojaa verrattaessa sitä haettuun tavaramerkkiin.
The applicant states, in that connection, that the reputation of the MEZZOMIX sign was expressly recognised by the intervener during the proceedings.
Kantaja huomauttaa tältä osin, että väliintulija on menettelyn aikana tunnustanut nimenomaisesti merkin MEZZOMIX laajan tunnettuuden.
The applicant infers from the caselaw resulting from Canon, cited above in paragraph 19 (paragraph 19), that even if the Court were to hold that the similarity between the goods covered by the trade marks in question is not obvious, that lack of similarity cannot outweigh the similarity between the marks and the distinctive character of the earlier mark, MEZZOMIX.
Kantaja päättelee edellä 19 kohdassa mainittuun asiaan Canon (tuomion 19 kohta) perustuvan oikeuskäytännön nojalla, että vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi katsottava, että kyseisten tavaramerkkien kattamien tavaroiden samankaltaisuus ei ole selvää, tätä samankaltaisuuden puuttumista ei kuitenkaan voida pitää tavaramerkkien samankaltaisuutta ja aikaisemman tavaramerkin MEZZOMIX erottamiskykyä tärkeämpänä.