natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(a) the status of parent company shall be attributed at least to any company of a Member State which fulfils the conditions set out in Article 2 and has a minimum holding of 25% in the capital of a company of another Member State fulfilling the same conditions;
Tätä direktiiviä sovellettaessa: a) emoyhtiön asema on tunnustettava ainakin niille jäsenvaltiossa sijaitseville yh -tiöille, jotka täyttävät 2 artiklassa säädetyt edellytykset ja joilla on vähintään 25 prosentin osuus samat edellytykset täyttävän, toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan yhtiön pääomasta; b) ’tytäryhtiöllä’ tarkoitetaan yhtiötä, jonka pääomasta toinen yhtiö omistaa a kohdan mukaisen osuuden.
Where a parent company, by virtue of its association with its subsidiary, receives distributed profits, the State of the parent company shall, except when the latter is liquidated, either:
Jos emoyhtiölle tytäryhtiönsä osakkaana jaetaan voittoa muutoin kuin tämän selvitystilaan joutumisen yhteydessä, emoyhtiön sijaintijäsenvaltion on:
— refrain from taxing such profits, or
– joko oltava verottamatta tätä voittoa,
— tax such profits while authorising the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits and, if appropriate, the amount of the withholding tax levied by the Member State in which the subsidiary is resident, pursuant to the derogations provided for in Article 5, up to the limit of the amount of the corresponding domestic tax.
– tai verotettava voittoa mutta samalla valtuutettava tämä yhtiö vähentämään veronsa määrästä tytäryhtiön tästä voitosta maksamaa veroa vastaava osuus, ja tarvittaessa määrä, jonka tytäryhtiön sijaintijäsenvaltio 5 artiklan poikkeussäännöksiä soveltaen on [pidättänyt lähdeverona], vastaavan kansallisen veron määrän rajoissa.
However, each Member State shall retain the option of providing that any charges relating to the holding and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company. …
Kukin jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, ettei osuuteen liittyviä kuluja tai tytäryhtiön voitonjaosta johtuvia arvonalennuksia saa vähentää emoyhtiön verotettavista voitoista. – –
Profits which a subsidiary distribute[s] to its parent company shall, at least where the latter holds a minimum of 25% of the capital of the subsidiary, be exempt from withholding tax.
Tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto on vapautettava [lähdeverosta] ainakin, jos emoyhtiöllä on vähintään 25 prosentin osuus tytäryhtiön pääomasta.
Notwithstanding paragraph 1, the Federal Republic of Germany may, for as long as it charges corporation tax on distributed profits at a rate at least 11 points lower than the rate applicable to retained profits, and at the latest until mid-1996, impose
Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Saksan liittotasavalta voi, niin kauan kuin se kantaa jaetuista voitoista vähintään 11 prosenttiyksikköä alhaisempaa yhtiöveroa kuin jakamattomista voitoista, mutta enintään vuoden 1996 puoliväliin,
JUDGMENT OF 26. 6.
TUOMIO 26.6.2008 – ASIA C-284/06
The Member State of a parent company may not charge withholding tax on the profits which such a company receives from a subsidiary.
Emoyhtiön sijaintijäsenvaltio ei saa [pidättää lähdeveroa] tämän yhtiön tytäryhtiöstään saamista voitoista.
The term “withholding tax” as used in this Directive shall not cover an advance payment or prepayment (précompte) of corporation tax to the Member State of the subsidiary which is made in connection with a distribution of profits to its parent company.
Tässä direktiivissä käytetty ilmaisu [lähdevero] ei käsitä emoyhtiölle suoritetun voitonjaon yhteydessä maksettua tytäryhtiön sijaintijäsenvaltion yhtiöveron etukä-teis- tai ennakkomaksua (précompte).
Pursuant to the annex to Directive 90/435, the directive applies to companies under German law known as: ‘Aktiengesellschaft’, ‘Kommanditgesellschaft auf Aktien’, ‘Gesellschaft mit beschränkter Haftung’, ’bergrechtliche Gewerkschaft’.
Direktiivin 90/435 liitteen mukaan tämä direktiivi koskee ”Aktiengesellschaft-”, ”Kommanditgesellschaft auf Aktien”-, ”Gesellschaft mit beschränkter Haftung”- ja ”bergrechtliche Gewerkschaft” -nimisiä, Saksan oikeuden mukaan perustettuja yhtiöitä.
The KStG 1996
Vuoden 1996 KStG
Paragraph 1 of the Law on Corporation Tax 1996, in the version applicable to the facts of the main proceedings (Körperschaftsteuergesetz 1996, BGBl. 1996 I, p.
Yhteisöverosta vuonna 1996 annetun lain (Körperschaftsteuergesetz 1996) 1 §:ssä, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (BGBl. 1996 I, s.
340, ‘the KStG 1996’) provides that companies with a share capital (‘companies’) having their management or registered office in Germany are to be fully liable to corporation tax.
340; jäljempänä vuoden 1996 KStG), säädetään muun muassa, että pääomayhtiöt, joiden johto tai kotipaikka on Saksassa, ovat yleisesti yhteisöverovelvollisia.
Under Paragraph 2 of the KStG 1996, corporations, associations of persons and pools of assets which have neither their management nor their registered office in Germany are partly liable to corporation tax on their income obtained in Germany.
Vuoden 1996 KStG:n 2 §:n mukaan rajoitetusti eli Saksassa saamistaan tuloista yhteisöverovelvollisia ovat yhteisöt, henkilöyhteenliittymät ja omaisuusmassat, joiden liikkeenjohto tai kotipaikka ei sijaitse Saksan alueella.
Under Paragraph 23 of KStG 1996, the normal rate of corporation tax is 45% of the taxable income.
Vuoden 1996 KStG:n 23 §:n mukaan tavanomainen yhteisöverokanta on 45 prosenttia verotettavasta tulosta.
Paragraph 27(1) of the KStG 1996 provides that ‘if a company fully liable to [corporation] tax distributes profits, the amount of the tax shall be increased or reduced as a consequence, depending on the difference between the tax on the company’s capital and reserves (tax on retentions) which, under Paragraph 28, are deemed to be used for the distribution of profits, and the tax resulting from the application of a rate of 30% of the profit before the deduction of corporation tax (tax on distribution).’
Vuoden 1996 KStG:n 27 §:n 1 momentissa säädetään, että jos ”yleisesti verovelvollinen pääomayhtiö jakaa voittoa, yhteisöveron määrä kasvaa tai vähenee pääomayhtiön siitä omasta pääomasta, joka 28 §:n mukaan katsotaan käytetyksi voitonjakoon, kannetun veron (tavanomaisesti kannettu vero) ja sen veron välisen erotuksen mukaisesti, joka määräytyy sovellettaessa 30 prosentin verokantaa jaettavaan voittoon ennen yhteisöveron vähentämistä (voitonjaosta kannettu vero)”.
Paragraph 28(3) and (4) of the KStG 1996 provides as follows:
Vuoden 1996 KStG:n 28 §:n 3 ja 4 momentissa säädetään seuraavaa:
If the capital item or items within the meaning of Paragraph 30(1), third sentence, points 1 or 2, initially deemed to have been used for the purposes of subparagraph 3 are not sufficient subsequently to offset a profit distribution, that distribution shall be charged to the capital item referred to in Paragraph 30(2), point 2, even if that item becomes negative as a result.’
Jos 30 §:n 1 momentin kolmannen virkkeen 1 ja 2 alakohdassa tarkoitettuja, jaettavissa olevan oman pääoman osuuksia on ensin katsottu käytetyn, mutta ne eivät lopulta ole riittäneet voitonjaon kattamiseen, tämä voitonjako on vähennettävä 30 §:n 2 momentin 2 kohdassa tarkoitetusta pääoman osuudesta, vaikka tämä osuus muuttuisi sen vuoksi negatiiviseksi.”
Under Paragraph 29(2) of the KStG 1996, at the end of each financial year the capital and reserves are to be divided into capital and reserves available for distribution and other capital and reserves, the former representing the portion of the capital and reserves which exceeds the share capital.
Vuoden 1996 KStG:n 29 §:n 2 momentissa säädetään, että pääomayhtiön oma pääoma on kunkin tilikauden lopussa jaoteltava voitonjakoon käytettävissä olevaan omaan pääomaan ja muuhun omaan pääomaan ja että jaettavissa oleva oma pääoma on se osa omasta pääomasta, joka jää yli yhtiön nimellispääoman erottamisen jälkeen.
Paragraph 30(1) and (2) of the KStG 1996 provides as follows:
Vuoden 1996 KStG:n 30 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
1. income which was subject to the full rate of corporation tax from 31 December 1993;
1) tuloja, joihin on sovellettu 31.12.1993 jälkeen yhteisöverokantaa täysimääräisenä;
3. additions to assets not subject to corporation tax or which increased the company’s capital and reserves in the course of the financial years prior to 1 January 1977.
3) varallisuuden lisäyksiä, joista ei kanneta yhteisöveroa tai jotka ovat kasvattaneet pääomayhtiön omaa pääomaa 1.1.1977 edeltävinä tilikausina.
The portion of income referred to in Paragraph 30(1), point 1, of the KStG 1996 and subject to corporation tax at the full rate (45%) is designated as ‘EK 45’.
Vuoden 1996 KStG:n 30 §:n 1 momentin 1 kohdassa mainitusta tulojen osuudesta, johon sovelletaan täysimääräistä eli 45 prosentin yhteisöverokantaa, käytetään nimitystä EK 45.
The additions to assets referred to in Paragraph 30(1), point 3, of the KStG 1996, not subject to corporation tax, are designated as ‘EK 0’ and, in relation to the four categories set out in Paragraph 30(2) of the KStG 1996, as ‘EK 01’ to ‘EK 04’.
Vuoden 1996 KStG:n 30 §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetuista varallisuuden li säyksistä, jotka eivät ole yhteisöveron alaisia, käytetään nimitystä EK 0 ja vuoden 1996 KStG:n 30 §:n 2 momentissa tarkoitetun neljän alaluokan mukaan nimitystä EK 01–EK 04.
1. for the distribution of portions covered by the provisions of Paragraph 30(2), point 1 [EK 01];
1) jos voitonjakoon on katsottu käytetyn 30 §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettu osuus [EK 01];
2. for the distribution of portions covered by the provisions of Paragraph 30(2), point 4 [EK 04].’
2) jos voitonjakoon on katsottu käytetyn 30 §:n 2 momentin 4 kohdassa tarkoitettu osuus [EK 04].”
Paragraph 44(1), first sentence, of the KStG 1996 provides as follows:
Vuoden 1996 KStG:n 44 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä säädetään seuraavaa:
‘If an entity fully liable to the tax supplies services for its own account, which are equivalent, for the shareholders, to earnings within the meaning of Paragraph 20(1), points 1 and 2, of the Law on Income Tax, it shall, subject to Paragraph 20(2) of the Law, provide its shareholders. on demand, with a certificate containing the following particulars on the appropriate official administrative form:
”Kun yleisesti verovelvollinen yhteisö tekee omaan lukuunsa suorituksia, jotka ovat osakkaalle tuloverolain 20 §:n 1 momentin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua tuloa, se on velvollinen, jollei 2 momentissa toisin säädetä, toimittamaan osakkaille näiden pyynnöstä virallisella hallinnollisella kaavakkeella todistuksen, jossa on seuraavat tiedot:
1. the shareholder’s name and address;
1) osakkaan nimi ja osoite;
2. the amount of the services;
2) suoritusten määrä;
3. the settlement date;
3) maksun päivämäärä;
4. the amount of corporation tax deductible under Paragraph 36(2), point 3, first sentence, of the Law on Income Tax;
4) tuloverolain 36 §:n 2 momentin 3 kohdan ensimmäisen virkkeen perusteella hyvitykseen oikeuttavan yhteisöveron määrä;
5. the amount of corporation tax to be repaid for the purposes of Paragraph 52; it shall be sufficient if the particulars relate to a single share or a single right to dividend;
5) jäljempänä 52 §:n mukaisesti korvattavan yhteisöveron määrä; riittää, että siinä annetaan tieto yhdestä osakkeesta, osuudesta tai tuotto-oikeudesta;
6. the amount of the service for which the capital item within the meaning of Paragraph 30(2), point 1, is deemed to be used;
6) suorituksen se määrä, johon 30 §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettu osuus pääomasta katsotaan käytetyksi;
7. the amount of the service for which the capital item within the meaning of Paragraph 30(2), point 4, is deemed to be used.’
7) suorituksen se määrä, johon 30 §:n 2 momentin 4 kohdassa tarkoitettu osuus pääomasta katsotaan käytetyksi.”
Paragraph 50(1), point 2, of the KStG 1996 provides, inter alia, that the corporation tax on income subject to withholding tax is to be paid by deduction at source where the recipient is only partly taxable and where the income does not originate from a commercial, agricultural or forestry enterprise located in the national territory.
Vuoden 1996 KStG:n 50 §:n 1 momentin 2 kohdassa säädetään erityisesti, että lähdeveron alaisista tuloista kannettava yhteisövero katsotaan suoritetuksi tällä lähdeverolla, jos saaja on rajoitetusti verovelvollinen ja jos tulot eivät ole lähtöisin Saksassa harjoitetusta liiketoiminnasta taikka maa- tai metsätaloudesta.
Paragraph 51 of the KStG 1996 provides that ‘[i]f the shareholder is not liable to income tax within the meaning of Paragraph 20(1), points 1 to 3, or subparagraph (2), point 2(a), of the Law on Income Tax or if that income is not taken into account in
Vuoden 1996 KStG:n 51 §:ssä säädetään, että ”kun osakas ei ole verovelvollinen tuloverolain 20 §:n 1 momentin 1–3 kohdassa tai 2 momentin 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista tuloista tai jos näitä tuloja ei oteta huomioon verotuksessa 50 §:n 1
Under Paragraph 52(1) of the KStG 1996:
Vuoden 1996 KStG:n 52 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
The EStG 1990
Vuoden 1990 EStG
1898, ‘the EStG 1990’), provides as follows:
1898; jäljempänä vuoden 1990 EStG) 20 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
‘Investment income comprises:
”Pääomatuloja ovat
1. dividend distributions;
1) voitto-osuudet (osingot);
Paragraph 36(2) of the EStG 1990 states that:
Vuoden 1990 EStG:n 36 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
The following amounts shall be deducted from income tax:
Tuloveron määrästä hyvitetään seuraavat määrät;
Under Paragraph 43(1) of the EStG 1990:
Vuoden 1990 EStG:n 43 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
‘The following investment income received in Germany shall be subject to income tax by deduction from investment income (investment income tax):
”Seuraavista Saksassa saaduista pääomatuloista kannetaan tulovero pääomatuloveron (Kapitalertragsteuer) pidätyksen muodossa:
1. investment income within the meaning of Paragraph 20(1), points 1 and 2 …’
1) 20 §:n 1 momentin 1 ja 2 kohdan mukaisista pääomatuloista – –”
The facts of the main proceedings, the questions referred and the procedure before the Court
Pääasian taustalla olevat tosiseikat, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa
As is clear from the order for reference, Burda is a limited liability company governed by German law, its registered office and management being located in Germany.
Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, Burda on Saksan oikeuden mukaan perustettu rajavastuuyhtiö (GmbH), jonka kotipaikka ja johto ovat Saksassa.
During the period relevant to the main proceedings it was owned in equal shares by RCS, a company established in the Netherlands, and by Burda International Holding GmbH (‘Burda International’) a company situated in Germany.
Pääasian kannalta merkityksellisten vuosien aikana sen omistivat yhtä suurin omistusosuuksin Alankomaihin sijoittautunut RCS-pääomayhtiö ja Saksassa asuva Burda International Holding GmbH -niminen pääomayhtiö (jäljempänä Burda International).
In 1998 Burda decided to carry out a profit distribution in respect of the financial years 1996 and 1997 to RCS and Burda International in equal shares.
Burda päätti vuonna 1998 jakaa tilikausien 1996 ja 1997 voitot tasan RCS:lle ja Burda Internationalille.
The distribution was taxed under Paragraph 27(1) of the KStG 1996 at the rate of 30%.
Tätä voitonjakoa verotettiin vuoden 1996 KStG:n 27 §:n 1 momentin perusteella 30 prosentin verokannan mukaan.
It is clear from the order for reference that, in accordance with Paragraph 44 of the KStG 1996, only Burda International received a certificate of deductibility of corporation tax in respect of the profit distribution by Burda.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ainoastaan Burda International sai vuoden 1996 KStG:n 44 §:ssä tarkoitetun todistuksen yhteisöveron hyvityskelpoisuudesta Burdan suorittaman voitonjaon osalta.
The order for reference also shows that, following a tax audit, it was established that Burda had distributed profits in an amount greater than the taxable income.
Kyseisestä pyynnöstä ilmenee myös, että verotarkastuksessa havaittiin, että Burda oli jakanut voittoa määrän, joka oli suurempi kuin verotettavan tulon määrä.
The Finanzamt therefore reduced the various available capital and reserve items subject to corporation tax at the full rate (EK 45) from DEM 6 049 925 to DEM 4 915 490 and, in accordance with Paragraph 28(4) of the KStG 1996, set off the distributions which, after reduction, were no longer covered by the taxed available capital and reserves, against the capital and reserves within the meaning of Paragraph 30(2), point 2, of the KStG 1996 (EK 02).
Finanzamt pienensi täysimääräisen yhteisöveron alaisen, jaettavissa olevan oman pääoman (EK 45) eri osuuksien määrän 6 049 925 Saksan markasta 4 915 490 Saksan markkaan ja vähensi vuoden 1996 KStG:n 28 §:n 4 momentin mukaisesti voitonjaot, joita veronalainen jaettavissa oleva oma pääoma ei tämän pienennyksen jälkeen enää kattanut, vuoden 1996 KStG:n 30 §:n 2 momentin 2 kohdassa tarkoitetusta omasta pääomasta (EK 02).
That set-off gave rise to increases in corporation tax for the two years in question in the main proceedings and, therefore, to the issue, in particular, of two amended tax assessments.
Tästä vähentämisestä seurasi yhteisöveron korotuksia pääasiassa kyseessä olevien kahden riidanalaisen vuoden ajalta, ja tästä syystä Finanzamt teki kaksi verotuksen muuttamista koskevaa päätöstä.
Burda brought an action before the Finanzgericht Hamburg against the assessments, disputing the application of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 on the ground that setting off the profit distributions to RCS against EK 02 was erroneous.
Burda nosti näistä päätöksistä Finanzgericht Hamburgissa kanteen, jossa se riitautti vuoden 1996 KStG:n 28 §:n 4 momentin soveltamisen sillä perusteella, että RCS:lle suoritetut voitonjaot oli virheellisesti vähennetty EK 02:sta.
In that connection, Burda claimed that it had available cash contributions falling within category EK 04 which were sufficient to finance the profit distributions and that in any case it had no additional assets falling within EK 02.
Burda vetosi tältä osin siihen, että sillä oli luokkaan EK 04 kuuluvia pääomasijoituksia, jotka olisivat riittäneet rahoittamaan voitonjaon, ja että sillä ei missään ta -pauksessa ollut EK 02:een kuuluvia varallisuuden lisäyksiä.
By judgment of 29 April 2005 the Finanzgericht Hamburg allowed Burda’s claim. The court found, in substance, that Paragraph 28(3) of the KStG should be applied in the sense that the part of the distribution paid to RCS ought to have been charged to EK 04.
Finanzgericht Hamburg hyväksyi Burdan kanteen 29.4.2005 tekemällään päätöksellä katsoen lähtökohtaisesti, että vuoden 1996 KStG:n 28 §:n 3 momentin määräyksiä oli sovellettava niin, että RCS:lle maksettu voitonjaon osa olisi pitänyt vähentää EK 04:stä.
The Finanzamt appealed to the Bundesfinanzhof on a point of law against the judgment.
Finanzamt teki kyseisestä tuomiosta Revision-valituksen Bundesfinanzhofiin.
The latter found that the Finanzgericht Hamburg’s interpretation of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 should be rejected.
Bundesfinanzhof on katsonut, että Finanzgericht Hamburgin tulkinta vuoden 1996 KStG:n 28 §:n 4 momentista on hylättävä.
According to the Bundesfinanzhof, the scope of that provision cannot be limited to shareholders with a right of set-off, thus excluding shareholders such as RCS who are not entitled to a tax credit.
Bundesfinanzhofin mukaan tämän säännöksen soveltamisalaa ei voida rajata osakkaisiin, joilla on oikeus hyvitykseen, eikä siitä voida siis sulkea pois RCS:n kaltaisia osakkaita, joilla ei ole oikeutta hyvitykseen.
However, the Bundesfinanzhof expressed doubt as to whether the assessment of tax on distributions made from EK 02 was compatible with Directive 90/435 — inasmuch as it constitutes a withholding tax — and, as the case may be, with the provisions of the EC Treaty on the free movement of capital or the freedom of establishment.
Bundesfinanzhof on kuitenkin esittänyt epäilyksiä siitä, onko EK 02:sta jaetun voiton verottaminen tällä tavoin lähdeveroa pidättämällä yhteensopiva direktiivin 90/435 ja mahdollisesti EY:n perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta ja sijoittautumisvapautta koskevien määräysten kanssa.
In those circumstances, the Bundesginanzhof decided to stay proceedings and to refer the following two questions to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Bundesfinanzhof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kaksi ennakkoratkaisukysymystä:
‘(1) Is there withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Council Directive 90/435 …, now Article 5 in the version resulting from Council Directive 2003/123/EC of 22 December 2003 (OJ 2004 L 7, p.
”1) Onko – – direktiivin 90/435 – – 5 artiklan 1 kohdassa, josta on tullut 22.12.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/123/EY (EUVL 2004, L 7, s.
41) in the case in which national law provides that, where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, income and asset increases of the capital company are to be taxed which, under national law, would not be taxed if they remained with the subsidiary and were not distributed to the parent company?
41) 5 artikla, tarkoitettuna lähdeverona pidettävä sellaista kansallisen lain mukaista veroa, jota kannetaan tytäryhtiön jakaessa voittoa emoyhtiölleen pääomayhtiön sellaisista tuloista ja varallisuuden lisäyksistä, joita ei kansallisen lain mukaan verotettaisi, jos ne olisivat jääneet tytäryhtiöön eikä niitä olisi jaettu emoyhtiölle?
(2) Should Question 1 be answered in the negative: is it compatible with [Articles 52, 73b and 73d of the Treaty] for a national rule to provide for divergent set-off arrangements for the distribution of profits by a capital company using portions of its own capital, resulting in consequent tax liability even in cases in which the capital company demonstrates that it has distributed dividends to nonresident shareholders, even though, under national law, such nonresident shareholders, unlike resident shareholders, are not entitled to set off against their own tax the corporation tax thus determined?’
2) Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko kansallisen lain säännös, jonka mukaan pääomayhtiön voitonjako on vähennettävä poikkeuksellisesti tuon yhtiön omaan pääomaan kuuluvista osuuksista tästä aiheutuvine veroseuraamuksineen myös silloin, kun kyseinen yhtiö todistaa jakaneensa osinkoja ulkomailla asuville osakkaille, ja vaikka tällainen osakas, toisin kuin maassa asuva osakas, ei kansallisen lain nojalla saa vähentää määrättyä yhteisöveroa omasta verostaan, yhteensoveltuva [perustamissopimuksen 52, 73 b ja 73 d artiklan] kanssa?”
By document lodged at the Registry of the Court of Justice on 18 February 2008, Burda requested the Court of Justice to order the reopening of the oral procedure, pursuant to Article 61 of the Rules of Procedure, with a view to prescribing ‘measures of organisation of procedure’.
Burda on vaatinut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 18.2.2008 jättämässään asiakirjassa, että yhteisöjen tuomioistuin määräisi työjärjestyksen 61 artiklan nojalla suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudestaan ”prosessinjohtotoimien” määräämiseksi.
The application to have the oral procedure re-opened and the prescribing of measures of organisation of procedure
Vaatimus, joka koskee suullisen käsittelyn aloittamista uudestaan ja prosessinjohtotoimien määräämistä
In support of its application, Burda argues, first, that the Advocate General did not take account in his Opinion of the provisions of Paragraph 78(5) of the German Circular on Corporation Tax (Körperschaftsteuerrichtlinien, ’the KStR’).
Vaatimuksensa tueksi Burda toteaa ensinnäkin, ettei julkisasiamies ole ratkaisuehdotuksessaan ottanut huomioon Saksassa yhteisöverosta annetun hallinnollisen soveltamisohjeen (Körperschaftsteuerrichtlinien, jäljempänä KStR) 78 §:n 5 momenttia.