natgillin/translations-raw huggingface dataset:
30 — The so-called ‘new regulatory framework’ for telecommunications in the Community (Directives of the European Parliament and of the Council 2002/19/EC on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (Access Directive); 2002/20/EC on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive); 2002/21/EC on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive); and 2002/22/EC on universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and services (Universal Service Directive), all adopted on 7 March 2002 (OJ 2002 L 108, pp. 7, 21, 33 and 51) imposes special obligations on undertakings which dominate the market, including the successors to the former monopolies.
30 – Kyseinen televiestintää koskeva yhteisön ”uusi sääntelykehys” (sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/199/EY (käyttöoikeusdirektiivi); sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi); sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (puitedirektiivi) ja yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi), jotka kaikki on annettu 7.3.2002 – EYVL L 108, s.
28 — Points 25 and 26 of the Opinion in ISIS Multimedia and Firma 02.
7, 21, 33 ja 51) sisältää erityisiä velvoitteita määräävässä markkina-asemassa oleville yhtiöille, mukaan lukien sellaiset yhtiöt, jotka ovat tulleet entisten monopolinhaltijoiden tilalle.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice replies to the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio as follows:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Tribunale Amministrativo Regionale del Lazion esittämään kysymykseen seuraavasti:
Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services, and specifically Articles 11, 22 and 25 thereof, preclude Member States from requiring a former holder of an exclusive concession or a holder of special rights which have been terminated, which currently has an individual licence, to pay, until 31 December 1998, fees and charges other than those provided for in Article 11.
Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/13/EY ja erityisesti sen 11, 22 ja 25 artikla ovat esteenä sille, että jäsenvaltiot vaativat sellaista entisen yksinomaisen toimiluvan haltijaa tai lakkautettujen erityisoikeuksien haltijaa, jolla nykyään on yksittäinen toimilupa, suorittamaan 31.12.1998 saakka muita maksuja kuin niitä, joista säädetään direktiivin 11 artiklassa.
In Case C-296/06,
21 päivänä helmikuuta 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italy), made by decision of 10 May 2006, received at the Court on 3 July 2006, in the proceedings
Asiassa C-296/06, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 10.5.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.7.2006, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka, A. Ó Caoimh and P. Lindh (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit U. Lõhmus, J. Klučka, A. Ó Caoimh ja P. Lindh (esittelevä tuomari), julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 4.10.2007 pidetyssä istunnossa esitetyn, ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Commission of the European Communities, by E. Traversa and M. Shotter, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 25 October 2007,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään E. Traversa ja M. Shotter,
TELECOM ITALIA gives the following
TELECOM ITALIA on antanut seuraavan tuomion
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services (OJ 1997 L 117, p. 15).
Ennakkoratkaisupyyntö koskee telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (EYVL L 117, s.
The reference was made in proceedings between Telecom Italia SpA (‘Telecom Italia’) on the one hand and the Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministry of the Economy and Finance) and the Ministero delle Comunicazioni (Ministry of Communications) on the other concerning the obligation imposed on Telecom Italia to pay a fee based on a year’s turnover from the final date laid down for transposition into national law of Directive 97/13.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä Telecom Italia SpA (jäljempänä Telecom Italia) ja toisaalta Ministero dell’Economia e delle Finanze (talous- ja valtiovarainministeriö) ja Ministero delle Comunicazioni (viestintäministeriö) ja joka koskee Telecom Italialle asetettua velvollisuutta maksaa sen liikevaihtoon perustuvaa maksua vuoden ajan siitä päivästä lähtien, jolloin määräaika direktiivin 97/13 saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi.
Articles 6 and 11(1) of Directive 97/13 concerning the fees and charges for general authorisations procedures and individual licences respectively provide that the
Direktiivin 97/13 6 artiklassa ja 11 artiklan 1 kohdassa, jotka koskevat yleisiin valtuutuksiin liittyvistä menettelyistä ja yksittäisistä toimiluvista perittäviä maksuja,
Member States are to ensure that any fees imposed on undertakings as part of authorisation procedures seek only to cover the administrative costs incurred in the issue, management, control and, as appropriate, enforcement of the system of general authorisations or the applicable individual licences.
TUOMIO 21.2.2008 – ASIA C-296/06 säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että yrityksille osana valtuutusmenettelyä määrättävillä maksuilla pyritään ainoastaan kattamaan sovellettavan yleisen valtuutuksen tai yksittäisen toimiluvan myöntämisestä, käsittelystä, valvonnasta ja toimeenpanosta aiheutuvat hallinnolliset kulut.
The general timelimit provided for the entry into force of Directive 97/13 is set out in the first paragraph of Article 25 thereof, which reads as follows:
Direktiivin 97/13 25 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään yleisestä määräajasta direktiivin täytäntöönpanolle, ja siinä todetaan seuraavaa:
‘Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive and publish the conditions and procedures attached to authorisations as soon as possible and, in any event, not later than 31 December 1997.
”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan [ja julkaistava valtuutuksiin sovellettavat ehdot ja menettelyt] viipymättä ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997.
They shall immediately inform the Commission thereof.’
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.”
Article 22 of Directive 97/13 contains a specific provision regarding authorisations existing at the date of its entry into force:
Direktiivin 97/13 22 artiklassa on direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevia valtuutuksia koskeva seuraavanlainen erityissäännös:
Where application of the provisions of this Directive results in amendments to the terms of authorisations already in existence, Member States may extend the validity
Jos tämän direktiivin säännösten soveltamisesta seuraa voimassa olevien valtuutusehtojen muutoksia, jäsenvaltiot voivat jatkaa ehtojen voimassaoloaikaa, lukuun
TELECOM ITALIA of terms, other than those giving special or exclusive rights which have been or are to be terminated under Community law, provided that this can be done without affecting the rights of other undertakings under Community law, including this Directive.
TELECOM ITALIA ottamatta yhteisön oikeuden nojalla lopetettuja tai lopetettavia erityis- tai yksinoi -keuksia luvanhaltijalle antavia ehtoja edellyttäen, että tämä voidaan toteuttaa vaikuttamatta muiden yritysten yhteisön oikeuden, mukaan lukien tämä direktiivi, mukaisiin oikeuksiin.
Without prejudice to the provisions of paragraph 2, obligations in authorisations existing at the date of entry into force of this Directive which have not been brought into line by 1 January 1999 with the provisions of this Directive shall be inoperative.
Tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa oleviin valtuutuksiin sisältyvät velvoitteet, joita ei ole saatettu tämän direktiivin säännösten mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä, lakkaavat olemasta voimassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista.
Where justified, Member States may, upon request, be granted a deferment of that date by the Commission.’
Komissio voi, kun siihen on perusteltua aihetta, jäsenvaltion pyynnöstä tämän osalta lykätä tätä päivämäärää.”
The Postal and Telecommunications Code
Posti- ja televiestintälaki
Until the implementation of Directive 97/13, the provision of public telecommunications services in Italy was reserved to the State under the first paragraph of Article 1 of the Postal and Telecommunciations Code (Codice postale e delle telecomunicazioni; the ‘Codice Postale’), annexed to Presidential Decree No 156 approving the consolidated act containing postal, post bank and telecommunications legislation (approvazione del testo unico delle disposizioni legislative in materia postale, di bancoposta e di telecomunicazioni) of 29 March 1973 (Ordinary Supplement to GURI No 113 of 3 May 1973).
Direktiivin 97/13 täytäntöönpanoon asti valtiolla oli yksinoikeus yleiseen televiestintäpalveluun Italiassa posti- ja televiestintäsäännöstön (codice postale e delle telecomunicazioni, jäljempänä codice postale) 1 §:n 1 momentin nojalla; tämä säännöstö oli posti-, postipankki- ja teletoimintaa koskevan yhtenäistetyn lainsäädännön hyväksymisestä 29.3.1973 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 156 (approvazione del testo unico delle disposizioni legislative in materia postale, di bancoposta e di telecomunicazioni; GURI nro 113, Supplemento ordinario, 3.5.1973) liitteenä.
Article 188 of the Codice Postale provides that ‘concession holders are required to pay the State an annual charge in the amount prescribed in the present Decree or in the instrument granting the concession’.
Codice postalen 188 §:n mukaan ”toimiluvan haltijan on suoritettava valtiolle vuotuinen maksu siten kuin siitä säädetään tässä tai jossain muussa säännöksessä tai niin kuin toimiluvassa määrätään”.
That charge was calculated in proportion to the gross receipts or profits obtained from the service licensed, less the amounts paid to the operator of the public network.
Tämä maksu laskettiin suhteellisena osuutena luvan kohteena olevan palvelun perusteella saadusta bruttotulosta tai bruttotuotosta, josta ensin vähennettiin summa, jonka palvelun suorittaja maksoi julkisen televerkon haltijalle.
Presidential Decree No 318 of 22 September 1997
Tasavallan presidentin asetus nro 318
Directive 97/13 was implemented, inter alia, by Presidential Decree No 318 concerning regulations for the implementation of Community Directives in the field of telecommunications (regolamento per l’attuazione di direttive comunitarie nel settore delle telecomunicazioni) of 19 September 1997 (Ordinary Supplement to GURI No 221 of 22 September 1997; ‘Decree No 318/1997’).
Direktiivi 97/13 on pantu täytäntöön erityisesti yhteisön direktiivien täytäntöönpanosta televiestinnän alalla 19.9.1997 annetulla tasavallan presidentin asetuksella nro 318 (regolamento per l’attuazione di direttive comunitarie nel settore delle telecomunicazioni; GURI nro 221, Supplemento ordinario, 22.9.1997; jäljempänä asetus nro 318/1997).
Article 2(3) to (6) of that decree provide as follows:
Mainitun asetuksen 2 §:n 3–6 momentissa säädetään seuraavaa:
Until 1 January 1998, the special and exclusive rights for the provision of voice telephony services and the related installation and supply of public telecommunications networks shall be maintained. …
Erityis- ja yksinoikeudet, jotka koskevat äänipuhelinpalvelujen tarjoamista ja niihin liittyvien julkisten televiestintäverkkojen asentamista ja käytettäväksi tarjoamista, ovat edelleen voimassa 1.1.1998 asti. – –
The licences for public use and the authorisations referred to in Article 184(1) of the Codice Postale existing at the time of the entry into force of these regulations shall be amended, on the initiative of the [national regulatory authority], before 1 January 1999, with a view to bringing them into line with the provisions contained herein.
Tämän asetuksen voimaantulohetkellä voimassa olevia julkiseen käyttöön tarkoitettuja toimilupia ja codice postalen 184 §:n 1 momentissa tarkoitettuja valtuutuksia muutetaan [kansallisen sääntelyviranomaisen] aloitteesta ennen 1.1.1999 niiden mukauttamiseksi tämän asetuksen säännösten mukaisiksi.
Where application of the provisions of these regulations makes amendments to the terms of existing licences and authorisations, terms other than those giving special or exclusive rights which have been abolished or are to be abolished under these regulations, shall remain valid, subject to the rights which other undertakings derive, in particular, from Community law.
Jos tämän asetuksen säännösten soveltaminen johtaa muutoksiin olemassa olevien toimilupien ja valtuutusten ehdoissa, ehdot – lukuun ottamatta tämän asetuksen nojalla kumottuja tai kumottavia ehtoja, joilla annetaan erityis- tai yksinoikeuksia – pysyvät voimassa tämän kuitenkaan vaikuttamatta oikeuksiin, joita muilla yrityksillä on erityisesti yhteisön oikeuden nojalla.
Except for subparagraphs (4) and (5), obligations arising from licences and authorisations existing on the date on which these regulations came into force which have not been brought into line with the provisions of the latter shall be void from 1 January 1999.’
Poiketen 4 ja 5 momentin säännöksistä velvollisuudet, jotka perustuvat toimilupiin tai valtuutuksiin, jotka olivat olemassa tämän asetuksen voimaantulohetkellä, ja jotka eivät ole tämän asetuksen säännösten mukaisia, ovat vaikutuksettomia 1.1.1999 lähtien.”
Article 6(20) of Decree No 318/1997 provides:
Asetuksen nro 318/1997 6 §:n 20 momentissa säädetään seuraavaa:
‘… the contribution payable by undertakings in respect of the procedures for the grant of individual licences shall cover solely the administrative costs incurred in the preliminary investigation, control of the management of the service and maintenance of the conditions imposed for the licences themselves…’
”– – yrityksille yksittäistä toimilupaa koskevassa menettelyssä määrättävillä maksuilla pyritään yksinomaan kattamaan toimiluvan käsittelystä sekä palvelun hallinnoinnin ja toimiluvan ehtojen noudattamisen valvonnasta aiheutuvat hallinnolliset kulut. – –”
Article 21(2) of Decree No 318/1997 reads as follows:
Asetuksen nro 318/1997 21 §:n 2 momentissa todetaan seuraavaa:
‘Unless otherwise provided in these regulations, the provisions in force in the field of telecommunications shall continue to apply.
”Jos tässä asetuksessa ei nimenomaisesti toisin säädetä, televiestintäalalla voimassa olevia säännöksiä sovelletaan edelleen.
In particular, the provisions referred to in Article 188 of the Codice Postale shall continue to apply, for the purposes referred to in Article 6(20) and (21) and pending a decision to the contrary by the [national regulatory authority].’
Erityisesti codice postalen 188 §:n säännöksiä sovelletaan edelleen 6 §:n 20 ja 21 momentin mukaisiin päämääriin siihen saakka, kunnes [kansallinen sääntelyviranomainen] toisin päättää.”
Pursuant to Article 20(4) of that law, Article 21(2) of Decree No 318/1997 has been repealed.
Asetuksen nro 318/1997 21 §:n 2 momentti kumottiin lain nro 448/1998 20 §:n 4 momentin nojalla.
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymys
Telecom Italia, a company incorporated under Italian law, is the former holder of exclusive rights, in the form of an exclusive licence, to provide public telecommunications services in Italy.
Tämä yhtiö on riitauttanut Tribunale amministrativo regionale del Laziossa (Lazion alueellinen hallintotuomioistuin) codice postalessa säädetyn vuosittaisen maksun säilyttämisen vuonna 1998.
It challenges before the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Regional Administrative Court of Latium) the continuation, in respect of 1998, of the annual charge provided by the Codice Postale, which amounts to approximately EUR 385 million, for which it claims reimbursement.
Mainittuna vuonna tämän maksun määrä oli 385 miljoonaa euroa, ja Telecom Italia vaatii tuon summan palauttamista.
That company claims that the opening of the telecommunications market to competition on 1 January 1998 gave rise to the abolition of exclusive rights in that sector.
Se väittää, että televiestintämarkkinoiden avaaminen kilpailulle 1.1.1998 johti alalla olleiden yksinoikeuksien kumoamiseen.
From that date, the only pecuniary charges applicable to telecommunications undertak-
Tästä päivästä lähtien ainoat maksut, joita televiestintäyrityksiltä peritään yksittäisten toimilupien perusteella, ovat direktiivin 97/13
The national court also expresses doubts as to the validity of the annual charge imposed on Telecom Italia for 1998, while asking whether Article 22 of Directive 97/13, which contains a transitional provision for authorisations existing on the date of the entry into force of that directive, such as that granted to Telecom Italia, might not, however, be interpreted as authorising such a charge for that year only.
Myös kansallisella tuomioistuimella on epäilyksiä Telecom Italialle vuonna 1998 määrätyn vuosittaisen maksun pätevyydestä, mutta se pohtii samalla, eikö direktiivin 97/13 22 artiklaa, joka sisältää siirtymäsäännöksen Telecom Italialle myönnetyn valtuutuksen kaltaisia, kyseisen direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevia valtuutuksia varten, voitaisi kuitenkin tulkita siten, että sillä hyväksytään tällainen maksu tälle yhdelle ainoalle vuodelle.
That court is none the less inclined to think, like Telecom Italia, that Article 22 does not contain a transitional provision concerning Article 11 of that directive on charges for individual licences and that it does not therefore allow the imposition of a pecuniary charge such as the charge in the main proceedings.
Kyseinen tuomioistuin on silti paremminkin Telecom Italian tavoin sillä kannalla, että mainitussa 22 artiklassa ei säädetä siirtymäsäännöksistä, jotka koskevat samaisen direktiivin 11 artiklaa, joka koskee yksittäisistä toimiluvista perittäviä maksuja, eikä 22 artiklassa täten sallita pääasiassa kyseessä olevan maksun kaltaisen maksun perimistä.
It is in those circumstances that the Tribunale amministrativo regionale del Lazio decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Tässä tilanteessa Tribunale amministrativo regionale del Lazio on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
‘Is Article 20(3) of Law No 448/1998 consistent with Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13…?’
”[Onko] lain nro 448/1998 20 §:n 3 momentti [yhteensoveltuva] direktiivin 97/13 11, 22 ja 25 artiklan kanssa[?]”
First of all, it should be noted that, in proceedings brought under Article 234 EC, it is not for the Court to rule on the compatibility of national rules with provisions of Community law.
Aluksi on muistutettava, ettei yhteisöjen tuomioistuimella ole EY 234 artiklaan perustuvassa menettelyssä toimivaltaa lausua kansallisten oikeussääntöjen yhteensopivuudesta yhteisön oikeuden säännösten kanssa.
On the other hand, the Court is competent to supply the national
Yhteisöjen tuomioistuimella on
Accordingly, in so far as it is apparent from the casefile submitted to the Court that Telecom Italia has a general authorisation, account should be taken also of Article 6 of Directive 97/13 relating to general authorisations.
Näin ollen, sikäli kuin yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä asiakirjoista ilmenee, että Telecom Italialla on yleinen valtuutus, asiassa on otettava huomioon myös direktiivin 97/13 6 artikla, joka koskee yleisiä valtuutuksia.
Consequently, the question referred must be understood as seeking to ascertain whether Articles 6 and 11 of Directive 97/13, read in conjunction with Articles 22 and 25 thereof, preclude a Member State from requiring an operator, formerly the holder of an exclusive right to provide public telecommunications services and then the holder of a general authorisation, to pay a pecuniary charge such as the charge in the main proceedings, corresponding to the amount previously demanded for the exclusive right, for one year from the final date laid down for transposition of that directive into national law, namely 31 December 1998.
Niinpä esitetty kysymys on ymmärrettävä siten, että sillä pyritään selvittämään, ovatko direktiivin 97/13 6 ja 11 artikla, luettuna yhdessä saman direktiivin 22 ja 25 artiklan kanssa, esteenä sille, että jäsenvaltio vaatii operaattoria, joka on yleisten televiestintäpalvelujen aikaisemman yksinoikeuden haltija ja josta on tullut yleisen valtuutuksen haltija, suorittamaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maksun, joka vastaa aiemmin yksinoikeuden vastikkeena perittyä määrää, vuoden ajan siitä päivästä lähtien, johon mennessä mainittu direktiivi oli saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä, eli 31.12.1998 asti.
Telecom Italia and the Commission of the European Communities submit that such a charge is incompatible with Article 11 of Directive 97/13 as interpreted by the Court and that its continuation for one year from the final date laid down for transposition of that directive into national law is not permitted by Article 22 of that directive.
Telecom Italia ja Euroopan yhteisöjen komissio väittävät, että tällainen maksu on vastoin direktiivin 97/13 11 artiklaa, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sitä tulkinnut, ja että direktiivin 22 artiklassa ei sallita maksun pitämistä voimassa vuoden ajan siitä päivästä, johon mennessä mainittu direktiivi oli saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
In their view, Article 22 permits the terms of authorisations existing on the date of the entry into force of Directive 97/13 to be continued, in so far as those conditions do not give special or exclusive rights.
Mainittujen osapuolten mukaan kyseisessä 22 artiklassa sallitaan direktiivin 97/13 voimaantulopäivänä olemassa olevien valtuutusehtojen voimassa pitäminen, kunhan näillä ehdoilla ei myönnetä erityis- tai yksinoikeuksia.
However, the obligation to pay the charge in question in the main proceedings is the consideration for the grant of an exclusive right.
Velvollisuus suorittaa pääasiassa kyseessä oleva maksu on kuitenkin vastike yksinoikeuden myöntämisestä.
It must therefore be considered to be contrary to Article 22.
Sitä on täten pidettävä mainitun 22 artiklan vastaisena.