natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Within the competence conferred on it by Articles 18(2) EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC — on the basis of which Direct- ive 2004/38 inter alia was adopted — the Community legislature can regulate the conditions of entry and residence of the family members of a Union citizen in the territory of the Member States, where the fact that it is impossible for the Union citizen to be accompanied or joined by his family in the host Member State would be such as to interfere with his freedom of movement by discouraging him from exercising his rights of entry into and residence in that Member State.
Yhteisön lainsäätäjä voi näin ollen sille EY 18 artiklan 2 kohdassa, EY 40, EY 44 ja EY 52 artiklassa – joiden perusteella muun muassa direktiivi 2004/38 on annettu – tunnustetun toimivallan puitteissa säännellä edellytyksiä, jotka koskevat unionin kansalaisen perheenjäsenten tuloa jäsenvaltioihin ja oleskelua niissä, kun se, että unionin kansalaisen perhe ei voi tulla hänen mukanaan tai seurata häntä vastaanottavaan jäsenvaltioon, olisi omiaan loukkaamaan hänen liikkumisvapauttaan siten, että se saa hänet luopumaan käyttämästä oikeuttaan tulla tähän jäsenvaltioon ja oleskella siellä.
Indeed, to allow the Member States exclusive competence to grant or refuse entry into and residence in their territory to nationals of nonmember countries who are family members of Union citizens and have not already resided lawfully in another Member State would have the effect that the freedom of movement of Union citizens in a Member State whose nationality they do not possess would vary from one Member State to another, according to the provisions of national law concerning immigration, with some Member States permitting entry and residence of family members of a Union citizen and other Member States refusing them.
Se, että jäsenvaltioille tunnustettaisiin yksinomainen toimivalta sallia tai kieltää tulo alueelleen tai oleskelu siellä niiden kolmansien maiden kansalaisten osalta, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä ja jotka eivät ole jo oleskelleet laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, vaikuttaisi siten, että unionin kansalaisten liikkumisvapaus siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole, vaihtelisi jäsenvaltiosta toiseen kansallisten maahanmuuttoa koskevien säännösten mukaisesti siten, että jotkin jäsenvaltiot sallivat unionin kansalaisen perheenjäsenten maahantulon ja oleskelun ja toiset eivät.
The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not
Tällainen tulos ei olisi sovitettavissa yhteen sen tavoitteen kanssa, jota tarkoitetaan EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja joka koskee sisämarkkinoita, joille on ominaista, että henkilöiden
That would not be compatible with the objective set out in Article 3(1)(c) EC of an internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of
Se, että vastaanottava jäsenvaltio kieltäytyy myöntämästä maahantulo- ja oleskeluoikeutta unionin kansalaisen perheenjäsenille, on omiaan vaikuttamaan siten, että se saa viimeksi mainitun luopumaan siirtymisestä tähän jäsenvaltioon tai oleskelusta siellä myös silloin,
METOCK AND OTHERS or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irre -spective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
kyseisen direktiivin säännöksiä riippumatta siitä, missä ja milloin heidän avioliittonsa on solmittu, ja riippumatta siitä, millä tavoin tämä kolmannen maan kansalainen on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon.
Establishing an internal market implies that the conditions of entry and residence of a Union citizen in a Member State whose nationality he does not possess are the same in all the Member States.
Sisämarkkinoiden perustaminen merkitsee, että edellytykset, jotka koskevat unionin kansalaisen tuloa jäsenvaltioon ja oleskelua jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän ei ole, ovat samat kaikissa jäsenvaltioissa.
Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen possesses, in order to become established under the same conditions in any Member State other than the Member State whose nationality the Union citizen possesses.
Unionin kansalaisten vapaa liikkuvuus on siis tulkittava oikeudeksi lähteä mistä tahansa jäsenvaltiosta ja erityisesti siitä jäsenvaltiosta, jonka kansalainen unionin kansalainen on, ja sijoittautua samoin edellytyksin mihin tahansa muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jonka kansalainen unionin kansalainen on.
First, none of the provisions of Dir -ective 2004/38 requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Ensiksi missään direktiivin 2004/38 säännöksistä ei edellytetä, että unionin kansalainen olisi jo perustanut perheen silloin, kun hän siirtyy vastaanottavaan jäsenvaltioon, jotta hänen perheenjäseniinsä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, voitaisiin soveltaa kyseisessä direktiivissä vahvistettuja oikeuksia.
By providing that the family members of the Union citizen can join him in the host Member State, the Community legislature, on the contrary, accepted the possibility of the Union citizen not founding a family until after exercising his right of freedom of movement.
Kun yhteisön lainsäätäjä on säätänyt, että unionin kansalaisen perheenjäsenet voivat seurata viimeksi mainittua myöhemmin vastaanottavaan jäsenvaltioon, se on päinvastoin hyväksynyt sen mahdollisuuden, että unionin kansalainen perustaa perheen vasta käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen.
That interpretation is consistent with the purpose of Directive 2004/38, which aims to facilitate the exercise of the fundamental right of residence of Union citizens in a Member State other than that of which they are a national.
Tällainen tulkinta on yhdenmukainen direktiivin 2004/38 tarkoituksen kanssa, kun direktiivillä pyritään helpottamaan sen perusoikeuden käyttämistä, joka unionin kansalaisella on oleskella toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka kansalainen hän on.
Article 3(1) of Directive 2004/38 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96, which provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them, must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies
Koska toiseksi direktiivin 2004/38 säännöksiä ei pidä tulkita suppeasti, eikä niiltä saa riistää niiden tehokasta vaikutusta, kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvää ilmausta ”[unionin
Second, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Directive 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union
Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 ja 93/96 kumoamisesta annetun direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin unionin kansalaisiin, jotka siirtyvät toiseen jäsenvaltioon tai oleskelevat toisessa jäsenvaltiossa kuin jonka kansalaisia he ovat, sekä heidän 2 artiklan 2 alakohdassa määriteltyihin perheenjäseniinsä, jotka tulevat heidän mukanaan tai seuraavat heitä myöhemmin, on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaiseen, joka on sellaisen unionin kansalaisen aviopuoliso, joka oleskelee jäsenvaltiossa mutta ei ole sen kansalainen, ja joka tulee maahan kyseisen unionin kansalaisen mukana tai seuraa häntä sinne myöhemmin, sovelletaan
Third, neither Article 3(1) nor any other provision of Directive 2004/38 contains requirements as to the place where the marriage of the Union citizen and the national of a nonmember country is solemnised.
Kolmanneksi direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaan ei, kuten ei mihinkään muuhunkaan kyseisen direktiivin säännökseen, sisälly sitä paikkaa koskevia vaatimuksia, jossa unionin kansalaisen ja kolmannen maan kansalaisen välinen avioliitto solmitaan.
(see paras 87-90, 93, 98, 99, operative part 2) citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
kansalaisten] perheenjäseniin – –, jotka tulevat heidän mukanaan” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan samalla sekä niitä unionin kansalaisen perheenjäseniä, jotka ovat tulleet vastaanottavaan jäsenvaltioon hänen kanssaan, että niitä, jotka oleskelevat hänen kanssaan tässä jäsenvaltiossa, eikä tässä toisessa tapauksessa ole tarpeen tehdä eroa sen mukaan, ovatko kolmannen maan kansalaiset tulleet kyseiseen jäsenvaltioon ennen unionin kansalaista vai hänen jälkeensä, tai ennen kuin heistä on tullut hänen perheenjäseniään vai sen jälkeen.
VIEW OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO of 11 June 2008 1 cases thus provide the Court with a good opportunity to clarify this matter.
11 päivänä kesäkuuta 2008 1 yhteisöjen tuomioistuimelle sopivan tilaisuuden selventää asiaa.
I — The facts in the main proceedings and the questions referred
I Pääasian oikeudenkäynti koratkaisukysymykset
The present reference, which is being dealt with under the accelerated procedure provided for in Article 104a of the Court’s Rules of Procedure, concerns the scope of the right of residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen.
Tässä ennakkoratkaisupyynnössä, jota käsitellään nopeutetussa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 a artiklan mukaisesti, on kyse kolmannen maan kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, oleskeluoikeuden ulottuvuudesta.
The issue is a sensitive one because it involves drawing a dividing line between what is covered by the provisions on Union citizens’ freedom of movement and residence and what comes under immigration control, a matter over which the Member States retain competence in so far as and to the extent that the European Community has not brought about complete harmonisation.
Kysymys on arkaluonteinen, koska asiassa on pidettävä erillään unionin kansalaisten liikkumis- ja oleskeluvapautta koskevat säännökset ja maahanmuuton valvontaa koskevat säännökset; niin kauan ja siinä määrin kuin Euroopan yhteisö ei yhdenmukaista säännöksiä kattavasti, jäsenvaltioilla on toimivalta viimeksi mainitulla alalla.
The constitutional significance of the subject explains the liveliness of the debate, with no less than 10 Member States intervening in support of the respondent in the main proceedings to challenge the interpretation put forward by the applicants in the main proceedings and the Commission of the European Communities.
Asian perustuslaillinen merkitys on kiivaiden keskustelujen syynä, ja kymmenen jäsenvaltiota on ollut väliintulijana ja tukenut vastaajana olevaa hallitusta pääasian kantajien ja Euroopan yhteisöjen komission tulkintaa vastaan.
It is also true that the positions adopted previously by the Court have helped fuel the debate since there does not appear to be clear consistency in the line taken in case-law.
Pitää myös paikkansa, että yhteisöjen tuomioistuimen aikaisemmat kannanotot ovat pitäneet vireillä keskustelua ja että oikeuskäytäntö ei ole täysin johdonmukaista.
The questions on the interpretation of Directive 2004/38/EC 2 which have been referred in the present
Siten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa esitetyt ennakkoratkaisukysymykset direktiivin 2004/38/EY 2 tulkinnasta tarjoavat
2 — Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77).
2 – Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
JULKISASIAMIES POIARES MADURON KANNANOTTO – ASIA C-127/08
Directive 2004/38. The applicants therefore challenged those ministerial decisions to refuse them residence cards, claiming that the condition of prior lawful residence in another Member State imposed by the Irish legislation, noncompliance with which was the reason for the contested refusals, is contrary to Directive 2004/38.
II Arviointi asiasta näihin ministeriöiden tekemiin oleskeluluvan epäämispäätöksiin ja väittivät, että Irlannin lainsäädännön mukainen aikaisempaa laillista oleskelua toisessa jäsenvaltiossa koskeva edellytys, jonka noudattamatta jättäminen on perusteena riidanalaiselle oleskeluluvan epäämiselle, on direktiivin 2004/38 säännöksien vastainen.
A — Compatibility of the requirement of prior lawful residence in another Member State with Directive 2004/38
A Aiempaa laillista oleskelua toisessa jäsenvaltiossa koskevan edellytyksen yhdenmukaisuus direktiivin 2004/38 kanssa
The question whether Directive 2004/38 permits the benefit of the right of residence which it grants to non-EU nationals who are the family members of a Union citizen to be subject in the host Member State to the condition that they must have previously been lawfully resident in another Member State requires consideration of the scope of application of that legislation: does it apply only to families which were established in a Member State before moving to the host Member State?
Sen pohtiminen, voiko direktiivin 2004/38 mukaan olla mahdollista, että edellytyksenä sille, että sen tarjoamaa oleskeluoikeutta vastaanottavassa jäsenvaltiossa sovelletaan kolmansien maiden kansalaisiin, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, on se, että kolmannen maan kansalainen on oleskellut aikaisemmin laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, merkitsee, että tarkastelun kohteena on kyseisen direktiivin soveltamisala: sovelletaanko sitä ainoastaan perheisiin, jotka ovat sijoittautuneet johonkin jäsenvaltioon ennen kuin he saapuvat vastaanottavaan jäsenvaltioon?
In other words, does Dir ective 2004/38 guarantee for non-EU nationals who are family members of a Union citizen only freedom of movement within the territory of the Union or also, in certain cases, access for them to the territory of the Union?
Toisin sanoen taataanko direktiivillä 2004/38 ainoastaan sellaisten kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, liikkumisvapaus, vai myös tietyissä tapauksissa se, että kyseiset kansalaiset pääsevät unionin alueelle?
Directive 2004/38 does not provide an explicit answer.
Asiaan ei tarjota direktiivissä 2004/38 nimenomaista vastausta.
It merely confers, in Art -icles 6, 7 and 16 thereof, a right of residence on a Union citizen’s family members who are not nationals of a Member State, ‘accompanying or joining the Union citizen’.
Sen 6, 7 ja 16 artiklassa ainoastaan tunnustetaan sellaisten unionin kansalaisen perheenjäsenten oleskeluoikeus, joilla ei ole jäsenvaltion kansalaisuutta ja jotka ”tulevat” unionin kansalaisen ”mukana” tai ”seuraavat heitä myöhemmin”.
Since an analysis of the text provides no assistance, it is necessary to refer to its objectives.
Koska kyseisen tekstin tarkastelu ei edistä asian ratkaisemista, on viitattava sen tavoitteisiin.
Dir -ective 2004/38 seeks to guarantee the ‘primary and individual right to move and reside freely
Direktiivin 2004/38 nojalla pyritään
Therefore, in order to be able to examine the merits of the proceedings brought against the refusals to grant residence cards, the referring court considers that it is necessary essentially to ask the Court of Justice whether the benefit of the provisions of Directive 2004/38, or more specifically of the right of residence for the non-EU national spouse of a Union citizen, can be subject to the condition that he must have been lawfully resident in another Member State before coming to the host Member State.
Voidakseen tutkia, ovatko muutoksenhaut oleskeluluvan epäämistä koskevista päätöksistä perusteltuja, kansallinen tuomioistuin pitää tarpeellisena tiedustella asiassa yhteisöjen tuomioistuimelta, voiko oikeudelle vedota direktiivin 2004/38/EY säännöksiin, eli tarkemmin sanoen kolmannen maan kansalaisen, joka on unionin kansalaisen aviopuoliso, oleskeluoikeudelle, asettaa edellytykseksi, että kyseisen henkilön on täytynyt oleskella laillisesti toisessa jäsenvaltiossa ennen kuin hän saapuu vastaanottavaan jäsenvaltioon.
This forms the subject of the first question referred.
Tämä on ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen kohde.
Even if the answer were no, it would remain to be determined whether the nationals of nonmember countries could, in the present case, nevertheless be refused the benefit of the provisions of Directive 2004/38, since Article 3(1) thereof reserves the right to rely on its provisions to family members who ‘accompany’ or ‘join’ a Union citizen, and the nationals in question did not marry until after they arrived in Ireland.
Jos oletetaan, että vastaus kysymykseen on kieltävä, on kuitenkin vielä määriteltävä, voidaanko kolmansien maiden kansalaisiin olla kuitenkin tässä tapauksessa soveltamatta direktiivin 2004/38 3 artiklan 1 kohtaa, koska tässä direktiivissä varataan oikeus vedota direktiivin säännöksiin perheenjäseniin, jotka ”tulevat” unionin kansalaisen ”mukana” tai ”seuraavat häntä myöhemmin” jäsenvaltioon, mutta tässä tapauksessa he ovat solmineet avioliiton vasta sen jälkeen, kun he ovat saapuneet Irlantiin.
Hence the second and third questions referred which essentially concern the effect of the date of the marriage on the applicability of Directive 2004/38.
Toisessa ja kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä on kyse siitä, vaikuttaako ajankohta, jolloin avioliitto on solmittu, direktiivin 2004/38 sovellettavuuteen.
I will examine these two points in turn.
Tarkastelen näitä kahta kohtaa vuorollaan.
METOCK AND OTHERS with Community law and, in particular, the fundamental freedoms of movement.
varmistamaan unionin kansalaisille EY 18 artiklan mukaisesti suoraan myönnetty
7 within the territory of the Member States’ conferred on Union citizens directly by Article 18 EC.
”henkilökohtainen perusoikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella”.
3It is therefore in the light of the fundamental right of Union citizens to move and reside that the provisions of that directive must be interpreted.
3 että yhteisön oikeutta ja erityisesti vapaata liikkuvuutta koskevia perusoikeuksia kunnioitetaan.
The rights that it provides for must be understood in functional terms in such a way that they are given the full scope necessary to ensure the effectiveness of Union citizens’ right to move and reside, but no more.
5 On jo nimenomaisesti todettu, että unionin kansalaisten vapaan liikkuvuuden ja oleskelun kunnioittamista koskevat vaatimukset voivat pakottaa jäsenvaltioita käyttämään toimivaltaansa 6 ja erityisesti sitä toimivaltaa, jota jäsenvaltioilla on maahanmuuton valvonnan alalla. 7
Admittedly, only Title IV of the EC Treaty permits the adoption of Community legislation on immigration and external border controls, 8whilst Dir -ective 2004/38 is based on Title III of the EC Treaty.
Ainoastaan perustamissopimuksen IV osaston perusteella tosin on mahdollista hyväksyä maahanmuuttoa ja ulkorajojen valvontaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, 8ja direktiivi 2004/38 perustuu EY:n perustamissopimuksen III osastoon.
However, the directive directly governs only the rights of Union citizens, and those of their family members are covered only in so far as they are accessories to the former rights.
Direktiivissä säädetään kuitenkin suoraan ainoastaan unionin kansalaisten oikeuksista, ja heidän perheenjäseniensä oikeuksia käsitellään vain siltä osin kuin ne liittyvät unionin kansalaisten oikeuksiin.
The fact that the directive may thereby have an effect on immigration
Se, että direktiivillä voidaan tällä tavoin vaikuttaa maahanmuuton valvontaan, ei ole ristiriidassa IV
5 — See Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29. 6.
5 – Ks. muistutukseksi asia C-446/03, Marks & Spencer, tuomio 13.12.2005 (Kok. 2005, s. I-10837, 29 kohta). 6.
The intervening Member States cannot validly invoke against this approach, and the response which may result from it, the vertical constitutional division of competences.
Tämän lähestymistavan ja sen mukaisen vastauksen osalta väliintulijana olevat jäsenvaltiot eivät voi pätevästi vastustaa vertikaalista perustuslaillista toimivallanjakoa.
Although it is true that in principle the Member States remain competent for immigration control, and thus the admission of nationals of nonmember countries from outside the territory of the Community, it cannot consequently be deduced that Directive 2004/38 relates only to the movement between Member States of Union citizens and their family members and not to the access of those family members to the territory of the Union.
Vaikka on totta, että jäsenvaltioilla on lähtökohtaisesti toimivalta maahanmuuton valvonnan alalla eli ne voivat päättää yhteisön alueen ulkopuolelta tulevien kolmansien maiden kansalaisten pääsystä maahan, ei voida katsoa, että direktiivi 2004/38 koskee pelkästään unionin kansalaisten ja heidän perheenjäseniensä liikkumista jäsenvaltioiden välillä mutta ei kyseisten perheenjäsenten pääsyä unionin alueelle.
It is established caselaw that the Member States must exercise their national competences consistently
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaista on, että jäsenvaltioiden on käytettävä kansallista toimivaltaansa siten,
7 — See Case C-459/99 MRAX [2002] ECR I-6591.
7 – Ks. asia C-459/99, MRAX, tuomio 25.7.2002 (Kok., s. I-6591).
8 — For an example, see Council Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification (OJ 2003 L 251, p.
8 – Ks. esim. oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/86/EY (EUVL L 251, s.
12), which confers a right to family reunification on nationals of nonmember countries.
12), jonka perusteella kolmansien maiden kansalaisille myönnetään oikeus perheenyhdistämiseen.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08 control does not encroach upon the power under Title IV since its main purpose is merely to guarantee the exercise of the right of Union citizens to move and reside.
JULKISASIAMIES POIARES MADURON KANNANOTTO – ASIA C-127/08 osaston mukaisen toimivallan kanssa silloin, kun sen pääasiallinen tarkoitus on varmistaa unionin kansalaisten vapaa liikkuvuus ja oleskelu.