natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Court, ‘therefore the mere fact that a party contends that the dispute gives rise to a question concerning the interpretation of Community law does not mean that the court or tribunal concerned is compelled to consider that a question has been raised within the meaning of Article [234 EC].
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että ”näin ollen se, että joku asianosaisista väittää, että asiaan liittyy yhteisön oikeutta koskeva tulkintakysymys, ei riitä siihen, että kyseisen tuomioistuimen olisi katsottava kysymyksen tulleen esille [EY 234] artiklan tarkoituksessa.
On the other hand, a national court or tribunal may, in an appropriate case, refer a matter to the Court of Justice of its own motion’. 50
Sen sijaan kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on saattaa asia tarvittaessa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi viran puolesta”. 50
It follows from this caselaw that, where the application of Community law appears necessary to a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law in order to determine a dispute before it, the third paragraph of Article 234 EC requires that court to refer to the Court of Justice any question of interpretation that arises, even if the claimant in the main proceedings has not raised a plea based on Community law, subject however to the qualifications accepted by the Court in Cilfit and Others and recently referred to by it in Intermodal Transports.
Tästä oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, katsoo, että sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemiseksi on tarpeen soveltaa yhteisön oikeutta, EY 234 artiklan kolmas kohta velvoittaa kyseisen tuomioistuimen saattamaan kaikki esiin nousseet tulkintakysymykset yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, vaikka pääasian kantaja ei ole vedonnut yhteisön oikeuteen perustuvaan perusteeseen, jollei lievennyksistä, jotka yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt edellä mainitussa asiassa Cilfit ym. antamassaan tuomiossa ja jotka se on äskettäin toistanut edellä mainitussa asiassa Intermodal Transports antamassaan tuomiossa, muuta johdu.
This analysis does not mean that a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law would be obliged, by virtue of Community law, to raise a plea based on Community law of its own motion. It means merely that
Tämä analyysi ei merkitse, että kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, olisi yhteisön oikeuden nojalla velvollinen tuomaan omasta aloitteestaan
Also, in another judgment the Court pointed out, first, that ‘the fact that the parties to the main action failed to raise a point of Community law before the national court does not preclude the latter from bringing the matter before the Court of Justice’ and, second, that ‘in providing that reference for a preliminary ruling may be submitted to the Court where “a question is raised before any court or tribunal of a Member State”, the second and third paragraphs of Article [234 EC] are not intended to restrict this procedure exclusively to cases where one or other
Yhteisöjen tuomioistuin on eräässä toisessa tuomiossa lisäksi korostanut yhtäältä, että ”se, että pääasian asianosaiset eivät ole kansallisessa tuomioistuimessa vedonneet yhteisön oikeuden ongelmaan, ei estä sitä, että kansallinen tuomioistuin voi saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi”, ja toisaalta, että ”kun [EY 234] artiklan toisen ja kolmannen kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuimelle voidaan esittää ennakkoratkaisukysymys, ’jos tällainen kysymys tulee esille jäsenvaltion tuomioistuimessa’, näillä määräyksillä ei ole tarkoitettu rajoittaa kysymysten esittämis[tä] ainoastaan niihin tapauksiin, joissa toinen asianosaisista on tehnyt aloitteen yhteisön
50 — Cilfit and Others, paragraph 9.
50 – Em. asia Cilfit ym., tuomion 9 kohta.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 a long-established practice of the Hauptzollamt that was supported by the caselaw of both the Finanzgericht Hamburg and the Bundesfinanzhof.
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/06 hyväksymispäivästä, voidaan pyytää senkin jälkeen, kun tuki on maksettu, vastasi Hauptzollamtin vuosien kuluessa vakiintunutta käytäntöä, joka oli pysytetty sekä Finanzgericht Hamburgin että Bundesfinanzhofin oikeuskäytännössä.
52 in a situation where the parties to the main proceedings have not relied on Community law, and provided that the national court has power, by virtue of national law, to examine of its own motion the legality of an administrative act in the light of Community law and it considers that Community law must be applied in order for judgment to be given, it is required in principle to seek a preliminary ruling on a question of interpretation from the Court of Justice.
52 esiin yhteisön oikeuteen perustuvan perusteen. Tilanteessa, jossa pääasian asianosaiset eivät ole vedonneet yhteisön oikeuteen, se tarkoittaa pelkästään, että kun tällä tuomio -istuimella on kansallisen oikeuden nojalla toimivalta tutkia omasta aloitteestaan, onko hallintotoimi lainmukainen yhteisön oikeuteen nähden, ja kun se katsoo, että asian ratkaisemiseksi on tarpeen soveltaa yhteisön oikeutta, se on lähtökohtaisesti velvollinen esittämään yhteisöjen tuomioistuimelle tulkintaa koskevan ennakkoratkaisupyynnön.
If it fails to discharge that obligation and its judgment is based on a misinterpretation of Community law, the third condition set out in Kühne & Heitz will have been fulfilled. 109.
Jollei se noudata tätä velvollisuutta ja päätös, jonka se tekee, perustuu yhteisön oikeuden virheelliseen tulkintaan, edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetussa tuomiossa asetettu kolmas edellytys täyttyy. 109.
In those circumstances, can a person really be blamed for having failed to base the action he brought before a national court ruling at final instance on Community law, in this case Article 5(1)(a) of Regulation No 3665/87, where that provision, as interpreted and applied consistently by the national courts before Emsland-Stärke, would not have enabled him to win his case?
On kysyttävä, voidaanko yksityistä oikeussubjektia näissä olosuhteissa todella moittia siitä, ettei se perustanut viimeisenä oikeusasteena asiaa käsittelevässä kansalli -sessa tuomioistuimessa nostamaansa kan -netta yhteisön oikeuteen eli tässä tapauk -sessa asetuksen N:o 3665/87 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, kun se ei olisi voinut voittaa asiaansa vetoamalla tähän artiklaan, sellaisena kuin kansalliset tuomioistuimet olivat vakiintuneesti tulkinneet ja soveltaneet tätä ennen edellä mainitussa asiassa Emsland-Stärke annettua tuomiota.
The reply to that question seems obvious and it is understandable that, in such a context, a person would base his legal strategy on arguments other than pleas based on Community law. 53
Vastaus tähän on mielestäni ilmeinen, ja on ymmärrettävää, että yksityinen oikeussubjekti perustaa tällaisessa tilanteessa oikeudellisen strategiansa muihin kuin yhteisön oikeuteen perustuviin perusteisiin. 53
Third, I consider that an interpretation under which fulfilment of the third condition would require the claimant in the main proceedings to have relied on Community law would be difficult to understand in circumstances such as those of the main proceedings.
Kolmanneksi katson, että tulkintaa, jonka mukaan tämä kolmas edellytys täyttyy vain, jos pääasian kantaja on vedonnut yhteisön oikeuteen, on vaikea ymmärtää senkaltaisessa tilanteessa, josta on kysymys pääasiassa.
That is why, having regard to all the foregoing considerations, I propose that the Court’s reply to the first question referred should be that, in order to be fulfilled, the condition laid down in Kühne & Heitz that 52 — See the order for reference, English version, p. 9.
Tämän vuoksi ehdotan kaikki edellä esitetyt näkökohdat huomioon ottaen, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen, että edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz 52 – Ks. ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen suomenkielisen version s. 8.
53 — Any different reply could encourage the pleading of Community law solely as a precaution against the eventuality that, at some time in the future, the judgment given by a national court ruling at final instance may be contradicted by a judgment of the Court of Justice, which does not seem to me to be the primary aim of the direct effect of Community law.
53 – Jos tähän vastattaisiin eri tavalla, yksityisillä oikeussubjekteilla saattaisi olla houkutus vedota yhteisön oikeuteen pelkästään suojautuakseen sen varalta, että viimeisenä oikeusasteena asiaa käsitelleen kansallisen tuomioistuimen päätös joskus tulevaisuudessa osoittautuu virheelliseksi yhteisöjen tuomioistuimen myöhemmin antaman tuomion johdosta, mikä ei mielestäni ole yhteisön oikeuden välittömän oikeusvaikutuksen ensisijainen tarkoitus.
It appears from the order for reference that the requirement which proved to be contrary to Community law, namely, it may remembered, that in the case of a nondifferentiated refund proof that the product in question was indeed imported into a nonmember country within 12 months following the date of acceptance of the export declaration could be demanded even after payment of the aid, was in accordance with
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä nimittäin ilmenee, että yhteisön oikeuden vastaiseksi osoittautunut vaatimus, jonka mukaan – kuten on syytä muistuttaa – vaihtelemattoman tuen osalta todistetta siitä, että kyseinen tuote on todellakin tuotu kolmanteen maahan 12 kuukauden kuluessa vientiilmoituksen
It is apparent from the grounds of the order for reference that the second question, which is formulated in general terms by the Finanzgericht Hamburg, has two aspects.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen perusteluista ilmenee, että Finanzgericht Hamburgin yleisluonteisesti muotoilemaan toiseen kysymykseen liittyy kaksi näkökohtaa.
54 the decision of a national court ruling at final instance is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC does not presuppose that the claimant in the main proceedings relied on Community law in the legal action under national law brought by him against the disputed administrative decision.
54 annetussa tuomiossa asetetun edellytyksen, että viimeisenä oikeusasteena asiaa käsitelleen kansallisen tuomioistuimen päätös perustui yhteisöjen tuomioistuimen tämän päätöksen jälkeen antama oikeuskäytäntö huomioon ottaen virheelliseen yhteisön oikeuden tulkintaan, johon päädyttiin esittämättä yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymystä, vaikka EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa määrätyt edellytykset täyttyivät, täyttymiseksi ei ole välttämätöntä, että pääasian kantaja on vedonnut yhteisön oikeuteen hakiessaan riidanalaiseen hallintopäätökseen muutosta kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
First, the national court is uncertain as to the implications of the fourth condition laid down by the Court of Justice in Kühne & Heitz, namely that the person concerned must have complained to the administrative body immediately after becoming aware of the Court’s decision. C — The second question referred
Yhtäältä Finanzgericht Hamburg pohtii yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz asettaman neljännen edellytyksen ulottuvuutta eli sen edellytyksen ulottuvuutta, jonka mukaan kyseessä olevan henkilön on täytynyt kääntyä hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä. C Toinen ennakkoratkaisukysymys
The national court’s second question to the Court is whether, apart from the conditions set out in Kühne & Heitz, an application for the review and amendment of a final administrative decision which is contrary to Community law is subject to a limit in time for overriding reasons of Community law. 115.
Tällä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan, onko oikeutta hakea yhteisön oikeuden vastaisen lopullisen hallintopäätöksen uudelleen tutkimista ja korjaamista rajoitettu yhteisön oikeuteen perustuvista pakottavista syistä ajallisesti niiden edellytysten lisäksi, jotka on asetettu edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetussa tuomiossa. 115.
Second, the national court is uncertain, more generally, whether, apart from the fourth condition, the view should also be taken that an application for the review and withdrawal of a final administrative decision which is contrary to Community law is subject to a timelimit on grounds of legal certainty or whether, on the contrary, it is not subject to a limit in time.
Toisaalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii yleisemmin sitä, onko katsottava myös, että tämän neljännen edellytyksen lisäksi mahdollisuuteen hakea yhteisön oikeuden vastaisen lopullisen hallintopäätöksen uudelleen tutkimista ja poistamista liittyy oikeusvarmuutta koskevista syistä jokin aikaraja, vai onko katsottava, että tämä mahdollisuus on päinvastoin ajallisesti rajoittamaton.
Inasmuch as the national administrative authorities must apply the interpretation of a provision of Community law supplied by the Court in a preliminary ruling to legal relationships which have arisen before the Court’s judgment, the national court expresses doubts as to whether it is compatible with Community
Koska kansallisen viranomaisen on sovellettava yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisuasiassa antamassa tuomiossa esittämää yhteisön oikeussäännön tulkintaa ennen tämän tuomion antamista syntyneisiin oikeussuhteisiin, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee, onko yhteisön oikeuden kanssa yhteensoveltuvaa, että mahdollisuutta hakea edellä mainitussa asiassa Emsland-Stärke annetun tuomion
It may be recalled that this question arises from the particular context of the main proceedings, namely the fact that Kempter did not apply to the Hauptzollamt for the withdrawal of the repayment decision of 10 August 1995 until it sent its letter of 16 September 2002, that is to say, 21 months after judgment was delivered in Emsland-Stärke.
Muistutan, että tämän kysymyksen taustalla on pääasian erityinen asiayhteys eli se, että Kempter vaati vasta 16.9.2002 päivätyllä kirjelmällään eli 19 kuukautta edellä mainitussa asiassa Emsland-Stärke annetun tuomion jälkeen Hauptzollamtia poistamaan 10.8.1995 tehdyn palautuspäätöksen.
54 — See points 31 to 35 of this Opinion.
54 – Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 31–35 kohta.
law to impose a limit in time on an application, on the basis of Emsland-Stärke, for the review and withdrawal of an administrative decision which has become final and is contrary to Community law.
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/06 perusteella sellaisen lopulliseksi tulleen hallintopäätöksen, joka on yhteisön oikeuden vastainen, uudelleen tutkimista ja poistamista rajoitetaan ajallisesti.
Kempter also claims that, if the Community rules on timelimits or limitation periods were to be applied by analogy, its application should still not be regarded as out of time.
Kempter väittää myös, että sen hakemusta ei ole pidettävä myöhästyneenä siinäkään tapauksessa, että sovelletaan analogisesti preklusiivisia määräaikoja tai vanhentumisaikoja koskevia yhteisön säännöksiä.
It puts forward a number of arguments in this regard.
Se esittää tältä osin useita perusteita.
In particular, it observes that a certain period of time was necessary for the Court’s interpretation in Emsland-Stärke to give rise to a new administrative practice and to a change in the caselaw in Germany.
Se huomauttaa erityisesti, että tarvittiin tietty aika, ennen kuin yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Emsland-Stärke antamassa tuomiossa esittämä tulkinta sai Saksassa aikaan uuden hallintokäytännön ja muutti oikeuskäytäntöä.
Kempter points out that Emsland-Stärke was not taken into account in national caselaw until a Bundesfinanzhof judgment of 21 March 2002.
Kempter toteaa, että tämä yhteisöjen tuomioistuimen tuomio otettiin nimittäin kansallisessa oikeuskäytännössä huomioon vasta Bundesfinanzhofin 21.3.2002 antamassa tuomiossa.
In its written observations, Kempter notes first that there is no specific provision in Community law relating to a timelimit or limitation period for an application for review.
Kempter tähdentää kirjallisissa huomautuksissaan ensinnäkin, ettei yhteisön oikeuteen sisälly mitään erityistä säännöstä uudelleen tutkimista koskevalle hakemukselle asetetusta preklusiivisesta määräajasta tai vanhentumisajasta.
Kempter adds that, in accordance with Kühne & Heitz, the person concerned can assert his right to review of an administrative decision only if that is permitted under national law. Therefore, in order to decide whether or not that right is subject to 119.
Kempter toteaa lisäksi, että edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annetun tuomion mukaan asianomainen voi vedota hallintopäätöksen uudelleen tutkimista koskevaan oikeuteensa vain, jos uudelleen tutkiminen on kansallisen säännöksen mukaan mahdollista. Sen ratkaisemiseksi, onko tätä oikeutta rajoitettu ajallisesti, on siis otettava huomioon vanhentumista koskevat kansalliset säännökset. 119.
In any case, Kempter considers that, as an application for the withdrawal of the repayment decision had no chance of succeeding on the basis of national law alone, any Community limitation period could not have begun to run before the date when the Opinion of Advocate General Léger in Kühne & Heitz was delivered, that is to say, 17 June 2003. In that Opinion, Article 10 EC was interpreted for the first time as meaning that such a decision had to be open to review. Therefore, as Kempter’s application was I - 440
Kempter katsoo joka tapauksessa, että koska palautuspäätöksen poistamista koskevalla hakemuksella ei ollut mitään mahdollisuutta menestyä pelkästään kansallisen oikeuden perusteella, yhteisön oikeuteen mahdollisesti sisältyvän vanhentumisajan kuluminen ei ole voinut alkaa ennen sitä päivää, jona julkisasiamies Léger esitti ratkaisuehdotuksen edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz annettuun tuomioon johtaneessa tapauksessa ja joka on 17.6.2003. EY 10 artiklaa on nimittäin vasta tässä ratkaisuehdotuksessa tulkittu ensimmäistä kertaa niin, että tällainen päätös on voitava tutkia uudelleen. Koska Kempterin hakemus oli I - 440
KEMPTER submitted before that date, it could not be described as out of time. 55
KEMPTER tehty ennen tätä päivämäärää, sitä ei siis voida pitää myöhästyneenä.
Consequently national procedural rules may legitimately provide that an application of this type must be submitted within certain timelimits.
Kansallisissa menettelysäännöissä voidaan siten pätevästi säätää, että tämäntyyppinen hakemus on tehtävä tiettyjen määräaikojen kuluessa.
The compatibility of those timelimits with Community law must be assessed in the light of the principle of equivalence (which requires timelimits to be not less favourable than those laid down by the rules relating to similar domestic claims) and the principle of effectiveness (which requires timelimits not to make it impossible in practice to exercise rights conferred by Community law).
Arvioitaessa, ovatko nämä määräajat yhteensoveltuvia yhteisön oikeuden kanssa, on otettava huomioon vastaavuusperiaate (joka edellyttää, että määräajat eivät ole epäedullisempia kuin ne, joista säädetään samankaltaisia maan sisäisiä oikaisuvaatimuksia koskevissa säännöissä) ja tehokkuusperiaate (joka edellyttää, että määräajoilla ei tehdä yhteisön oikeudessa tunnustettujen oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi).
With regard to the fourth condition set out by the Court in Kühne & Heitz, which states that ‘the person concerned complained to the administrative body immediately after becoming aware of [the] decision of the Court’ causing the final administrative decision to be unlawful, the Czech and Finnish Governments share the view expressed by the national court that the subjective timelimit thus created by the Court for applying for review of such a decision should be linked to positive awareness of that caselaw on the part of the person concerned. Therefore, an application for review submitted three months after the date when Kempter actually became aware of the Court’s interpretation fulfils that condition. 121.
Siltä osin kuin on kysymys yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Kühne & Heitz antamassa tuomiossa asettamasta neljännestä edellytyksestä, jossa vaaditaan, että ”kyseessä oleva henkilö on kääntynyt hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää [yhteisön] oikeuskäytännöstä”, jonka johdosta lopullinen hallintopäätös on lainvastainen, Tšekin ja Suomen hallitukset yhtyvät ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään kantaan, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimen näin luoman subjektiivisen määräajan, joka koskee tällaisen päätöksen muuttamista koskevan hakemuksen tekemistä, on oltava sidoksissa siihen, että asianomainen on tosiasiallisesti saanut tietää tästä oikeuskäytännöstä. Näin ollen uudelleen tutkimista koskeva hakemus, joka on tehty kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun Kempter oli tosiasiallisesti saanut tietää yhteisöjen tuomioistuimen hyväksymästä tulkinnasta, täyttää tämän edellytyksen. 121. Nämä hallitukset katsovat, että yhteisöjen tuomioistuimen tässä tuomiossa asettaman edellytyksen ohella yhteisön oikeus ei ole esteenä sille, että oikeutta pyytää
The Commission states that, in its opinion, the national court’s second question relates only to the interval between the delivery of the Court’s judgment causing the administrative decision to be unlawful and Kempter’s application for the review and withdrawal of the decision, that is to say, more than 19 months.
Komissio toteaa, että sen mielestä toinen ennakkoratkaisukysymys koskee vain aikaa, joka on kulunut sen, kun yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion, josta hallintopäätöksen lainvastaisuus johtuu, ja sen välillä, kun Kempter haki kyseisen päätöksen uudelleen tutkimista ja poistamista, ja joka on tässä tapauksessa yli 19 kuukautta.
In the Commission’s view, the national court does not appear to be referring to the period of time between that application and either the adoption of the original administrative decision (that is to say, the repayment decision of 10 August 1995) or the date when the applicant became aware of the judgment of the Court rendering that decision unlawful (that is to say, 1 July 2002, when the Bundesfinanzhof’s judgment of 21 March 2002 was sent to the applicant by fax).
Komission käsityksen mukaan ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei sitä vastoin näytä tarkoittavan aikaa, joka on kulunut tämän hakemuksen tekemisen ja alkuperäisen hallintopäätöksen (eli 10.8.1995 tehdyn palautuspäätöksen) välillä tai hakemuksen tekemisen ja sen välillä, kun kantaja sai tietää yhteisöjen tuomioistuimen tuomiosta, josta tämän päätöksen lainvastaisuus johtuu (1.7.2002, jolloin Bundesfinanzhofin 21.3.2002 antama tuomio lähetettiin sille faksina).
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 circumstances,] the person complained to the administrative body immediately after becoming aware of [the] judgment of the Court’. 56
JULKISASIAMIES BOTIN RATKAISUEHDOTUS – ASIA C-2/06 pohti tuolloin, oliko ”tehtävä poikkeus hallintopäätöksen lopullisuudesta – – tapauksessa, jossa [muun muassa] kyseessä ollut henkilö on kääntynyt hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää – – yhteisöjen tuomioistuimen tuomiosta”. 56
The Commission further states that, because of the principle of procedural autonomy of the Member States, it is not in favour of setting a timelimit at Community level.
Komissio toteaa lisäksi, ettei se jäsenvaltioiden menettelyllistä autonomiaa koskevan periaatteen vuoksi suhtaudu myönteisesti määräajan vahvistamiseen yhteisön tasolla.