natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 3(2) of Regulation (EEC) No 1251/70 does not necessarily require that the two-year period of continuous residence must have occurred immediately prior to the death of the worker if and to the extent that the worker can rely on a previous two-year period of continuous residence within the meaning of the Regulation and this legal position has not been extinguished as a result of an absence from the Member State of employment exceeding two years.
Asetuksen N:o 1251/70 3 artikla ei välttämättä edellytä, että kahden vuoden yhtäjaksoisen asumisen on toteuduttava juuri ennen työntekijän kuolemaa, mikäli työntekijä voi liittää asumisensa asetuksessa tarkoitettuun kahden vuoden yhtäjaksoiseen asumiseen jonakin aiempana ajankohtana eikä hän ole menettänyt oikeuttaan olemalla pois työskentelyvaltiosta yli kaksi vuotta.
In the event of subsequent interruptions of residence, the right to retain the benefit of past periods of continuous residence is subject to a time-limit of two years.
Oikeuteen vedota aikaisemmin täyttyneisiin yhtäjaksoisen asumisen jaksoihin sovelletaan kahden vuoden määräaikaa, kun asuminen myöhemmin keskeytyy.
The rights acquired as a result of past periods of residence lapse in the event of interruptions of residence exceeding two years.
Oikeus vedota aikaisempiin asumisjaksoihin kumoutuu, jos asuminen keskeytyy yli kahdeksi vuodeksi.
The family members of a deceased worker may claim the benefit of Article 3(2) if the worker acquired an established right by way of at least two years' continuous residence and did not lose this right as a result of an interruption of residence exceeding two years.'
Edesmenneen työntekijän perheenjäsenet voivat vedota 3 artiklan 2 kohdan mukaiseen oikeuteen, jos työntekijä on saanut vahvistetun oikeuden asuttuaan maassa yhtäjaksoisesti vähintään kaksi vuotta eikä ole luopunut oikeudestaan keskeyttämällä asumisen yli kahdeksi vuodeksi.
Case C-157/00 Hellenic Republic ν Commission of the European Communities Agriculture
Asia C-157/00 Helleenien tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio Maatalous
1996 to 1998 — Export refunds — Fruit and vegetables)
EMOTR — Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Varainhoitovuodet 1996—1998 — Vientituki — Hedelmät ja vihannekset (kuudes jaosto)
(EAGGF — Clearance of accounts (Sixth Chamber) refunds, for deficiencies in the checks of exported goods;
Kreikan valtio on yhteisöjen tuomioistuimeen 27.4.2000 toimittamallaan kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan osittain Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston
GRD 659 967 504 in respect of fruit and vegetables, for deficiencies in the checks and for inadequacies in the management of the files relating to the grubbing-up of peach trees and nectarine trees;
(EMOTR) tukirahastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 1 päivänä maaliskuuta 2000 tehdyn komission päätöksen
That action seeks the annulment of the contested decision in so far as it declared that the following amounts were not chargeable to the EAGGF:
2000/216/EY niiltä osin kuin se koskee Kreikkaa.
GRD 1 966 954 869 in respect of fruit and vegetables, for deficiencies in the control system and for non-compliance with the minimum price payable to producers in connection with the processing of peaches.
hedelmien ja vihannesten osalta 659 967 504 GRD tarkastusten ja persikka- ja nektariinipuiden raivaukseen liittyvien asiakirjojen hallinnoinnin puutteiden takia
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.'
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Dismiss the application.
Kanne hylätään.
Davidoff was unsuccessful in its action, both at first instance and on appeal, and now seeks review on a point of law by the Bundesgerichtshof.
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
its application also where a sign is used for identical or similar goods or services, given that it refers expressly only to the use of a sign for non-similar goods or services.
Asia C-292/00 Davidoff & Cie SA ja Zino Davidoff SA v. Gofkid Ltd Lainsäädännön lähentäminen 9 päivänä tammikuuta 2003
registered trade marks with a reputation in cases where the later mark or sign, which is identical with or similar to the registered mark, is intended to be used or is used for goods or services identical with or similar to those covered by the registered mark.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 89 11041 ETY — 4 artiklan 4 kohdan a alakohta ja 5 artiklan 2 kohta — Laajalti tunnetut tavaramerkit—Suoja samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten olevan merkin käyttöä vastaan (kuudes jaosto) ja niillä päällystettyjä tuotteita, jotka ovat taidekäsityöesineitä, koruesineitä, pöytäastioita (aterimia lukuun ottamatta), tarjoiluastioita, tuhkakuppeja, sikari- ja savukekoteloja, sikari- ja savukeimukkeita, jalometalli- ja jalokiviesineitä, koruja, jalokiviä, kelloja ja aikaa mittaavia laitteita.
The Court observes that Article 5(2) of the Directive must not be interpreted solely on the basis of its wording, but also in the light of the overall scheme and objectives of the system of which it is a part.
Bundesgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 27.4.2000 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan tulkinnasta.
The Court points out in limine that the question will be examined below solely in the light of Article 5(2) of the Directive, but that the interpretation reached at the end of that examination will apply mutatis mutandis to Article 4(4) (a) of the Directive.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Davidoff & Cie SA ja Zino Davidoff SA ja toisaalta Gofkid Ltd. Davidoff & Cie SA ja Zino Davidoff SA ovat Sveitsiin sijoittautuneita yhtiöitä, jotka myyvät ylellisyystuotteita käyttämällä tavaramerkkiä Davidoff. Gofkid Ltd on puolestaan Hong Kongiin sijoittautunut yhtiö. Asia koskee sitä, että viimeksi mainittu yhtiö käyttää Saksassa tavaramerkkiä Durffee. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Having regard to the latter aspects, that article cannot be given an interpretation which would lead to marks with a reputation having less protection where a sign is used for identical or similar goods or services than where a sign is used for non-similar goods or services.
Davidoff on nostanut Saksan tuomioistuimissa Gofkidiä vastaan kanteen, jossa se vaatii yhtäältä, että tämä velvoitettaisiin sakon uhalla olemaan käyttämättä elinkeinotoiminnassa tavaramerkkiä Durffee, ja toisaalta, että tämä tavaramerkki julistetaan mitättömäksi.
It should be recalled that, unlike Article 5(1) of the Directive, Article 5(2) does not require Member States to provide in their national law for the protection to which it refers.
Davidoff väittää, että on olemassa sekaannusvaara kyseisen tavaramerkin ja tavaramerkin Davidoff välillä.
When that power has been used, marks with a reputation thus benefit from the protection under both Article 5(1) of the Directive and Article 5(2).
Davidoff on Davidoffin käsityksen mukaan tarkoituksellisesti matkinut tavaramerkkiä hyötyäkseen markkinoimissaan tuotteissa tavaramerkin Davidoff nauttimasta suuresta arvostuksesta ja mainosarvosta.
Article 5(2) of the Directive allows stronger protection to be given to marks with a reputation than that conferred under Article 5(1).
Tavaramerkin Durffee käyttö vaarantaa tavaramerkin Davidoff hyvän maineen, sillä yleisö ei yhdistä mielessään Kiinan aluetta kalliisiin huipputuotteisiin.
The Court points out that in Case C-251/95 SABEL [1997], paragraphs 20 and 21, it has already excluded a broad interpretation of Article 4(l)(b) of the Directive, which is, in substance, identical to Article 5(1)(b), an interpretation which had been suggested to it on the ground, inter alia, that Article 5(2) of the Directive, on its wording, applies only where a sign is used for non-similar goods or services.
Davidoff myy kansainvälistä rekisteröityä tavaramerkkiään Davidoff, jonka suoja koskee myös Saksaa, käyttäen miesten kosmetiikkaa, konjakkia, solmioita, silmälasinkehyksiä, sikareja, pikkusikareja ja savukkeita sekä niihin liittyviä tarvikkeita, piippuja ja piipputupakkaa sekä niihin liittyviä tarvikkeita ja nahkatavaroita.
The question therefore arises of whether the wording of Article 5(2) of the Directive precludes
Gofkid on Saksassa tavaramerkin Davidoff jälkeen rekisteröidyn sana/kuviomerkin haltija.
Accordingly, where there is no likelihood of confusion, Article 5(l)(b) of the Directive could not be relied on by the proprietor of a mark with a reputation to protect himself against impairment of the distinctive character or repute of the mark.
Gofkid myy tätä tavaramerkkiä käyttäen muun muassa jalometalleja ja miden seoksia sekä jalometalleista tai niiden seoksista valmistettuja
•Articles 4(4) (a) and 5(2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks are to be interpreted as entitling the Member States to provide specific protection for registered trade marks with a reputation in cases where a later mark or sign, which is identical with or similar to the registered mark, is intended to be used or is used for goods or services identical with or similar to those covered by the registered mark.'
Koska Bundesgerichtshof katsoi, että pääasian ratkaisu riippuu direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan tulkinnasta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 March 2002.
Tältä osin on heti todettava, että direktiivin 5 artiklan 2 kohtaa ei ole tulkittava yksinomaan sen sanamuodon perusteella vaan myös ottaen huomioon sen järjestelmän yleinen rakenne ja tavoitteet, johon säännös kuuluu.
He proposed that the Court should answer as follows:
On korostettava, että yhteisöjen tuomioistuin on jo asiassa C-251/95, SABEL, 11.11.1997 antamansa tuomion 20 ja 21 kohdassa hylännyt mahdollisuuden tulkita laajentavasti direktiivin
'The optional protection specified in Articles 4(4)(a) and 5(2) of Council Directive 89/104/EEC relates only to situations in which the goods or services in question are not similar to those for which the (earlier) trade mark is valid.
On syytä muistuttaa siitä, että toisin kuin direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa, sen 5 artiklan 2 kohdassa ei velvoiteta jäsenvaltioita ottamaan kansallisessa oikeudessa käyttöön siinä määriteltyä suojaa.
Where goods or services are similar, the national court must examine, in the light of the Court's case-law concerning the protection enjoyed by marks with a highly distinctive character, whether there exists a likelihood of confusion in accordance with Articles 4(1) or 5(1), as the case may be.
Siinä ainoastaan annetaan niille mahdollisuus ottaa tällainen suoja käyttöön. Kun tätä mahdollisuutta on käytetty, laajalti tunnettuja tavaramerkkejä suojataan sekä direktiivin 5 artiklan 1 kohdan että sen 5 artiklan 2 kohdan perusteella.
The grounds specified in Articles 4(4)(a) and 5(2) on which such optional protection may be granted are exhaustive and may not be supplemented by national rules protecting well-known marks against later signs which are used or to be used in respect of identical or similar goods or services.'
Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa annetaan mahdollisuus suoda laajalti tunnetuille tavaramerkeille laajempi suoja verrattuna 5 artiklan 1 kohdassa annettuun suojaan.
Court of First Instance
4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, joka on asiallisesti sama kuin direktiivin 5 artiklan 1 kohdan b alakohta.
Joined Cases T-94/01, T-152/01 and T-286/01 Astrid Hirsch, Emanuele Nicastro et Johannes Priesemann ν European Central Bank Staff Regulations of Officials
Näin ollen sellaisessa tilanteessa, jossa ei olisi olemassa sekaannusvaaraa, laajalti tunnetun tavaramerkin haltija ei voisi vedota direktiivin
(Officials —Members of staff of the European Central Bank —Article 19 of the Conditions of Employment — Education allowance — Refusal to grant it to members of staff not entitled to the expatriation allowance under Article 17 of those conditions — Principle of non­discrimination) (Third Chamber)
Bundesgerichsthof ei sulje pois sellaista mahdollisuutta pääasiassa, että sekaannusvaaran osoittaminen voi olla ongelmallista, ja tällaisen mahdollisuuden varalta tavaramerkin haltijalla voi olla perusteltu intressi suojata tavaramerkkinsä erottamiskykyä ja mainetta direktiivin 5 artiklan 2 kohdan perusteella.
Case C-143/02 Commission of the European Communities ν Italian Republic procedure to a number of listed projects instead of extending it to all projects not directly connected with or necessary to the management of the site but likely to have a significant effect thereon;
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Failure by a Member State to fulfil its obligations — Infringement of Anieles 5, 6 and 7 of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora — failure to include certain projects that are likely to have an impact on sites of Community importance — obligation to take appropriate steps to avoid, in special areas of conservation, the deterioration of natural habitats and the habitats of species as well as the disturbance of species for which the areas have been designated.
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY4 artiklan 4 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että niissä annetaan jäsenvaltioille oikeus säätää, että laajalti tunnetuille rekisteröidyille tavaramerkeille annetaan erityistä suojaa, kun myöhempää merkkiä tai tavaramerkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin tämä rekisteröity tavaramerkki, käytetään tai on määrä käyttää sellaisia tavaroita tai palveluja varten, jotka ovat samoja tai samankaltaisia tämän tavaramerkin suojaamien tavaroiden tai palvelujen kanssa
do not require the competent national authorities to take appropriate steps in respect of special protection areas to avoid the deterioration of natural habitats and of the habitats of species for which those areas were designated, and
Julkisasiamies F. G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 21 päivänä maaliskuuta 2002.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 9 January 2003.
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
He proposed that the Court should:
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Ί) do not require the competent national authorities to adopt the temporary conservation measures referred to above in respect of areas which do not appear in a national list but are considered by the Commission to be of Community importance;
Yhdistetyt asiat T-94/01, T-152/01 ja T-286/01 Astrid Hirsch, Emanuele Nicastro ja Johannes Priesemann ν. Euroopan keskuspankki Henkilöstösäännöt
2) order the Italian Republic to pay the costs.' declare that the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 5, 6 and 7 of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora in that it adopted rules which: confine the application of the environmental impact assessment
Henkilöstö — Euroopan keskuspankin virkamiehet — Henkilöstösääntöjen 19 artikla — Koulutuslisä — Ei myönnetä virkamiehille, jotka eivät saa henkilöstösääntöjen 17 artiklan mukaista ulkomaankorvausta — Sy^imättömyysperiaate (kolmas jaosto)
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Original version: French Completed on 25.03.2003 Catalogue No: QD-AC-03-OOl-EN-C
Alkukieli: ranska Toimitustyö päättynyt: 25.3.2003 Luettelonumero: QD-AC-03-OOl-FI-C
Week 13 to 17 January 2003 n° 02/03
Nro 02/03
Case C-315/00 Rudolf Maierhofer v Finanzamt Augsburg-Land Taxation
Yhteisöjen tuomioistuin
Case C-29/02 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain Environment and consumers
Asia C-29/02
Case C-205/01 10 Commission of the European Communities v Kingdom of the Netherlands Environment and consumers
Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
Case C-63/02 Commission of the European Communities v United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Environment and consumers
Asia C-422/00 Capespan International pic v. Commissioners of Customs & Excise Tulliliitto Asia C-63/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
Case C-122/02 Commission of the European Communities v Kingdom of Belgium Environment and consumers
Asia C-122/02
Case C-462/01 Ulf Hammarsten Free movement of goods
Asia C-462/01 Ulf Hammarsten Tavaroiden vapaa liikkuvuus
Case C-12/00 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain Free movement of goods
Asia C-12/00 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Tavaroiden vapaa liikkuvuus
Case C-436/01 33 Commission of the European Communities v Kingdom of Belgium
Asia C-436/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
Case T-99/01 Mystery drinks GmbH v Office for Harmonization in the Internal Market Intellectual property
Asia T-99/01 Mystery drinks GmbH ν. sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto Immateriaalioikeus
Case C-30/01 34 Commission of the European Communities v United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
Asia C-76/01 34 Eurocoton ym. v. Euroopan unionin neuvosto
Case C-76/01 Eurocoton and Others v Council of the European Union
Asia C-333/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
Case C-466/01 35 Commission of the European Communities v Hellenic Republic
Asia C-466/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
Case C-483/01 35 Commission of the European Communities ν French Republic
Asia C-483/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
Case C-484/01 35 Commission of the European Communities ν French Republic
Asia C-484/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
Case C-29/02 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Environment and consumers
Asia C-29/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
16 January 2003
16 päivänä tammikuuta 2003
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Failure to transpose Directive 981831EC) (First Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivin 98/83/EY täytäntöönpanon laiminlyönti (ensimmäinen jaosto) hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
The Kingdom of Spain does not deny that it did not transpose the Directive within the period prescribed, and gives details of the stage reached in the procedure for the adoption of the measures transposing the Directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 1.2.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin- 98/83/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
By application lodged at the Court Registry on 1 February 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt or, in any event, to communicate to the Commission the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998, the Kingdom of
Espanjan kuningaskunta ei kiistä sitä, ettei se ole täytäntöönpannut direktiiviä säädetyssä määräajassa, ja se selostaa, missä lainsäädäntömenettelyn vaihees-sa täytäntöönpanotoimet ovat.
He proposed that the Court should:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuimen toteaa seuraavaa:
(2) order the Kingdom of Spain to pay the costs.'
Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Case C-63/02 Commission of the European Communities ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Environment and consumers
Asia C-63/02 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta Ympäristö ja kuluttajat
(Failure of a Member 98/83/EC) (First Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivin 98/83/EY täytäntöönpanon laiminlyönti (ensimmäinen jaosto) kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
By application lodged at the Court Registry on 26 February 2002, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt for Northern Ireland and Wales all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998, or, in any event, by failing to notify such provisions to the Commission, the United Kingdom of Great
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.2.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY 17 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut Pohjois-Irlannin ja Walesin osalta
The Court notes that it has been established that no legislation implementing the Directive for Northern Ireland and Wales had been adopted on expiry of the period prescribed in the reasoned opinion.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että asiassa on osoitettu, ettei mitään direktiivin täytäntöönpanoa koskevia säädöksiä ollut annettu Pohjois-Irlannin ja Walesin osalta perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.
Declares that, by failing to adopt for Northern Ireland and Wales all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998 on the quality of water intended for human consumption,
Ison-BruunnwnjaPohjois-Irlannmyhdistynytkwimg käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY 17 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland has failed to fulfil its obligations under Article 17(1) ofthat directive;
2) ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
He proposed that the Court should:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavalla tavalla:
'(1) declare that, by failing to adopt for Northern Ireland and Wales all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/83/EC of 3 November 1998 on the quality of water intended for human consumption or, in any event, by failing to notify such provisions to the Commission, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland has failed to fulfil its obligations under Article 17(1) and (2) of that directive;
1) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY 17 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut Pohjois-Irlannin ja Walesin osalta kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
(2) order the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to pay the costs.'
2) Ison-Britannian oikeudenkäyntikulut.