natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second part of the third ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance applied an excessive burden and standard of proof as regards decisions approving a concentration
Kolmannen valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan yrityskeskittymien hyväksymisestä tehtävien päätösten yhteydessä liiallisia näyttövaatimuksia
It is apparent from, among others, paragraphs 289, 366 and 459 of the judgment under appeal that the Court of First Instance considered whether the considerations on which the contested decision was based were capable of justifying the Commission’s finding in that decision that the markets in question were not sufficiently transparent to allow a collective dominant position.
Erityisesti valituksenalaisen tuomion 289, 366 ja 459 kohdasta ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tutkinut, olivatko riidanalaisen päätöksen perustana olleet seikat hyväksyttävä peruste kyseiseen päätökseen sisältyvälle komission arvioinnille, jonka mukaan kyseiset markkinat eivät olleet riittävän läpinäkyviä, jotta yhteinen määräävä markkina-asema olisi voinut syntyä.
— Arguments of the parties
– Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
By their third ground of appeal, the appellants maintain that the Court of First Instance committed an error of law by applying an incorrect and excessive standard of proof as regards merger clearance decisions.
Valittajat väittävät kolmannessa valitusperusteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen, kun se sovelsi yrityskeskittymien hyväksymisestä tehtäviin päätöksiin virheellisiä ja liiallisia näyttövaatimuksia.
In the second part of that ground, the appellants submit that the Court of First Instance misconstrued the burden and standard of proof which applies to those decisions.
Valittajat väittävät tämän valitusperusteen toisen osan yhteydessä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti tällaisiin päätöksiin sovellettavia näyttövaatimuksia.
According to the appellants, since it is for the Commission to substantiate a decision prohibiting a concentration, where it has not been able to collect evidence which meets the high standard set by the Community judicature to justify such a prohibition, particularly where the Commission is pursuing a theory of collective dom -inance, it must approve the proposed concentration.
Koska komission tehtävänä on perustella päätös, jolla kielletään yrityskeskittymä, valittajat katsovat, että silloin kun komissio ei ole kyennyt keräämään todisteita, jotka täyttäisivät yhteisöjen tuomioistuinten tällaisen kiellon perustelemiseksi asettamat tiukat vaatimukset, joita sovelletaan erityisesti komission nojautuessa määräävää markkina-asemaa koskevaan näkemykseen, sen on sallittava suunniteltu yrityskeskittymä.
It is clear, in particular, from Article 10(6) of the Regulation that if the Commission is unable to substantiate its theory of competitive harm on the basis of convincing evidence, the scheme of the Regulation dictates that it must approve the concentration.
Erityisesti asetuksen 10 artiklan 6 kohdasta seuraa, että jos komissio ei kykene osoittamaan kilpailulle aiheutunutta vahinkoa vakuuttavien todisteiden perusteella, asetuksen järjestelmä pakottaa sen hyväksymään tämän keskittymän.
The appellants also maintain in that regard that the Court of First Instance committed an error of law in failing to recognise that the Commission is obliged to satisfy a higher standard of proof when a concentration is prohibited than when such a concentration is approved, since a prohibition represents a serious limitation of the commercial freedom of the notifying parties and since concentrations should benefit from a presumption that they are compatible with the common market.
Valittajat vetoavat tältä osin lisäksi siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei ole myöntänyt, että komission pitää noudattaa tiukempia näyttövaatimuksia silloin kun se kieltää yrityskeskittymän kuin silloin kun se sallii tällaisen keskittymän, koska kielto merkitsee ilmoituksen tekevien osapuolten kaupallisen vapauden vakavaa estettä ja koska yrityskeskittymiin pitää soveltaa yhteismarkkinoille soveltumista koskevaa olettamaa.
It is clear from the caselaw that the Commission must prove that a decision prohibiting a concentration is well founded in accordance with a standard which is stricter than one based on the mere balancing of probabilities and, consequently, that the Commission is not subject to the same burden and standard of proof in the case of an approval decision as it is in the case of a prohibition decision.
Oikeuskäytännöstä ilmenee, että komission pitää osoittaa yrityskeskittymän kieltämisestä tehtävän päätöksen perusteltavuus tiukemman perusteen kuin pelkän todennäköisyyksien punnintaan perustuvan perusteen mukaisesti ja että tästä syystä komissiolle ei aseteta silloin, kun kyseessä on yrityskeskittymän sallimisesta tehtävä päätös, samaa näyttövelvollisuutta kuin silloin, kun kyseessä on yrityskeskittymän kieltävä päätös.
Under a stricter standard than the mere balancing of probabilities, the Commission is, in reality, required only to prove that a decision prohibiting a concentration is well founded.
Kun näet kyseessä on tiukempi näyttövaatimus kuin pelkkä todennäköisyyksien punninta, komission on todellisuudessa esitettävä näyttö vain keskittymän kieltämisen hyväksyttävyydestä.
According to the appellants, the failure to accept such an ‘asymmetric’ standard of proof permeates the assessment by the Court of First Instance of the contested decision and of the evidence on which the Commission relied.
Valittajien mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnille riidanalaisesta päätöksestä ja todisteista, joihin komissio on nojautunut, on ominaista se, ettei se ole hyväksynyt tällaista ”epäsymmetristä” näyttövaatimusta.
The appellants go on to submit that, as a result, the Court of First Instance committed an error of law in requiring the Commission to prove the absence of transparency in the recorded music market, when it should have examined whether, at the date of the contested decision, there was sufficient evidence to prove to the requisite legal standard that that transparency existed.
Valittajat väittävät lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen tehnyt oikeudellisen virheen vaatiessaan komissiota osoittamaan, että musiikkiäänitteiden markkinat eivät ole läpinäkyvät, kun sen olisi pitänyt tutkia, oliko riidanalaisen päätöksen tekopäivänä olemassa riittäviä todisteita, joiden perusteella voitiin todeta oikeudellisesti riittävällä tavalla tällainen läpinäkyvyys.
That error vitiates the whole of the judgment under appeal and, in particular, in various respects described in detail in the appeal, paragraphs 381 to 387, 389, 420, 428, 429 and 433.
Tämä virhe rasittaa niiden mielestä koko valituksenalaista tuomiota ja erityisesti sen 381–387, 389, 420, 428, 429 ja 433 kohtaa sellaisten seikkojen osalta, joita on kuvattu yksityiskohtaisesti valituskirjelmässä.
According to Impala, to follow the appellants’ line of argument in support of the second part of the third ground of appeal and to accept that there is a presumption in favour of the approval of concentrations could have grave repercussions for the merger control regime, such as the risk of abuse of the system.
Impalan mielestä siitä, että noudatettaisiin valittajien kolmannen valitusperusteen toisen osan tueksi esittämiä perusteluja ja hyväksyttäisiin se, että on olemassa yrityskeskittymien sallimista koskeva olettama, saattaisi aiheutua yrityskeskittymien valvontaa koskevalle järjestelmälle vakavia vaikutuksia, kuten järjestelmän väärinkäytön riski.
That line of argument ignores the delicate balance created by the Community legislation on merger control between private and public interests and the symmetrical double obligation imposed on the Commission to prohibit mergers which are incompatible with the common market and to approve those that are compatible with it.
Näissä perusteluissa jätetään sen mukaan huomiotta herkkä tasapaino, joka on luotu yrityskeskittymien valvontaa koskevalla yhteisön sääntelyllä yksityisten intressien ja yleisten intressien välille, sekä komission ”kaksinainen ja symmetrinen velvollisuus” kieltää yrityskeskittymät, jotka ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia, ja sallia keskittymät, jotka ovat niille soveltuvia.
The standard of proof required in that regard is that of the balance of probabilities and it is for the Commission to demonstrate where the balance falls. Impala also submits that the
Tältä osin asetetut näyttövaatimukset merkitsevät todennäköisyyksien punnintaa, ja komission tehtävänä on
Court of First Instance concluded that the Commission had found a large body of convincing evidence showing that there was transparency on the markets concerned, but that it had ultimately decided that there was not sufficient transparency on the basis of ‘less transparent’ campaign discounts.
Lisäksi Impala vetoaa siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätellyt yhtäältä, että komissio oli esittänyt vakuuttavan kokonaisnäytön kyseisten markkinoiden läpinäkyvyydestä mutta arvioinut kuitenkin lopuksi, että läpinäkyvyys oli riittämätön, koska oli olemassa ”vähemmän läpinäkyviä” kampanja-alennuksia.
The Court of First Instance also found that the evidence that was supposed to establish that insufficiency of transparency did not support it.
Toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi myös, että todisteet, joiden piti osoittaa tämän läpinäkyvyyden riittämättömyys, eivät tukeneet sitä.
Impala also considers that in putting forward the arguments referred to in paragraph 41 of this judgment the appellants appear to be inviting the Court to reopen the findings of fact made by the Court of First Instance.
Impala katsoo lisäksi, että valittajat näyttävät tämän tuomion 41 kohdassa mainituilla perusteluilla pyrkivän siihen, että yhteisöjen tuomioistuin tutkisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemät tosiseikkoja koskevat arvioinnit.
Thus, in so far as Impala, under its general plea of inadmissibility, specifically argues that the third ground of appeal is inadmissible in its entirety, that argument cannot be accepted.
Siten siltä osin kuin Impala vetoaa yleisen oikeudenkäyntiväitteensä yhteydessä erityisesti siihen, että kolmas valitusperuste pitäisi jättää kokonaan tutkimatta, tätä perustelua ei voida hyväksyä.
As regards the substance, as Impala points out, at the heart of the second part of the third ground of appeal is the premiss that the standard of proof will differ according to whether a decision approving a concentration or a decision prohibiting a concentration is involved.
Kuten Impala korostaa, kolmannen valitusperusteen toisessa osassa keskitytään asiakysymyksen osalta siihen, että näyttövaatimukset ovat erilaisia sen mukaan, onko kyseessä yrityskeskittymän hyväksyvä päätös vai tällaisen keskittymän kieltävä päätös.
In this connection, it is common ground between the parties that in the judgment under appeal the Court of First Instance applied the same standard of proof to the contested decision — an approval decision — as that which it would have applied to a prohibition decision.
Tältä osin osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut valituksenalaisessa tuomiossa riidanalaiseen päätökseen, joka on päätös, jolla on hyväksytty yrityskeskittymä, samoja näyttövaatimuksia kuin se olisi soveltanut päätökseen, jolla tällainen keskittymä olisi kielletty.
In that regard, it should be noted at the outset that there is nothing in Article 2(2) or (3) of the Regulation which states that it imposes different standards of proof in relation to decisions approving a concentration, on the one hand, and decisions prohibiting a concentration, on the other.
Tältä osin on aluksi muistutettava siitä, että asetuksen 2 artiklan 2 ja 3 kohdan sanamuodosta ei ilmene, että siinä asetettaisiin erilaisia näyttövaatimuksia yhtäältä päätöksille, joilla yrityskeskittymä hyväksytään, ja toisaalta päätöksille, joilla tällainen keskittymä kielletään.
Contrary to what the appellants submit, it cannot therefore be inferred from the Regulation that there is a general presumption that a notified concentration is compatible with, or incompatible with, the common market.
Toisin kuin valittajat väittävät, asetuksesta ei siis voida johtaa yleistä olettamaa, jonka mukaan ilmoitettu yrityskeskittymä olisi yhteismarkkinoille soveltuva tai soveltumaton.
That interpretation of the Regulation is not invalidated by Article 10(6), which provides that a notified concentration is to be deemed compatible with the common market where the Commission has not taken a decision on the compatibility of that concentration within the prescribed period.
Tätä asetuksen tulkintaa ei heikennä sen 10 artiklan 6 kohta, jonka mukaan ilmoitettua yrityskeskittymää pidetään yhteismarkkinoille soveltuvana, jos komissio ei ole tehnyt säädetyssä määräajassa päätöstä ilmoitetun keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
That provision is a specific expression of the need for speed, which characterises the general scheme of the Regulation and which requires the Commission to comply with strict timelimits for the adoption of the final decision (see, in that regard, Case C-202/06 P Cementbouw Handel & Industrie v Commission [2007] ECR I-12129, paragraph 39). It is, however, an exception to the general scheme of the Regulation, which is laid down in particular in Articles 6(1) and 8(1), according to which the Commission is to rule expressly on the concentrations which are notified to it. 50
Tämä säännös näet ilmaisee erityisellä tavalla asetuksen yleiselle järjestelmälle luonteenomaisen nopean ratkaisutoiminnan tarpeen, jonka tyydyttämiseksi komission pitää noudattaa lopulliselle päätöksenteolle asetettuja tiukkoja määräaikoja (ks. tästä asia C-202/06 P, Cementbouw Handel & Industrie v. komissio, tuomio 18.12.2007, Kok. 2007, s. I-12129, 39 kohta). Tämä säännös on kuitenkin poikkeus asetuksen yleisestä rakenteesta, joka ilmenee erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdasta ja 8 artiklan 1 kohdasta ja jonka mukaan komissio tekee nimenomaisen päätöksen sille ilmoitetuista keskittymistä. 50
Furthermore, it is true that, as is apparent from the Court’s caselaw, the decisions of the Commission as to the compatibility of concentrations with the common market
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee kyllä, että komission yrityskeskittymien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tekemiä päätöksiä on perusteltava
2008 — CASE C-413/06 P must be supported by a sufficiently cogent and consistent body of evidence (see, to that effect, Joined Cases C-68/94 and C-30/95 France and Others v Commission [1998] ECR I-1375, ‘Kali & Salz’, paragraph 228) and that in the context of the an -alysis of a ‘conglomeratetype’ concentration the quality of the evidence produced by the Commission in order to establish that it is necessary to adopt a decision declaring the concentration incompatible with the common market is particularly important (see Commission v Tetra Laval, paragraph 44). 51
Kali & Salz -tapaus, tuomio 31.3.1998, Kok. 1998, s. I-1375, 228 kohta) ja että niin sanottua konglomeraattityyppistä yrityskeskittymää tutkittaessa komission esittämien todisteiden laatu on erityisen tärkeä, kun yrityskeskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi (ks. em. asia komissio v. Tetra Laval, tuomion 44 kohta). 51
That caselaw merely reflects the essential function of evidence, which is to establish convincingly the merits of an argument or, as in the case of the control of concentrations, to support the conclusions underpinning the Commission’s decisions (see, to that effect, Commission v Tetra Laval, paragraphs 41 and 44).
Tämä oikeuskäytäntö kuvastaa näet vain näytön olennaista tehtävää, joka on näkemyksen oikeellisuudesta vakuuttaminen tai yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä komission päätösten taustalla olevien arviointien tukeminen (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Tetra Laval, tuomion 41 ja 44 kohta).
Furthermore, the fact that an issue of collective dominance does, or does not, arise, cannot of itself have an impact on the standard of proof which applies.
Myöskään se, onko kyseessä yhteistä määräävää markkina-asemaa koskeva olettamus vai ei, ei voi sinänsä vaikuttaa sovellettaviin näyttövaatimuksiin.
In that regard, the inherent complexity of a theory of competitive harm put forward in relation to a notified concentration is a factor which must be taken into account when assessing the plausibility of the various consequences such a concentration may have, in order to identify those which are most likely to arise, but such complexity does not, of itself, have an impact on the standard of proof which is required.
Tältä osin ilmoitettua yrityskeskittymää vastaan esitetty kilpailun rajoittamista koskeva väite on monitahoinen, mikä pitää ottaa huomioon arvioitaessa tämän keskittymän eri seurausten uskottavuutta, jotta kyettäisiin määrittämään todennäköisin seuraus, mutta tämä monitahoisuus ei sinänsä vaikuta vaaditun näytön tasoon.
It follows that, where it has been notified of a proposed concentration pursuant to the Regulation, the Commission is, in principle, required to adopt a position, either in the sense of approving or of prohibiting the concentration, in accordance with its assessment of the economic outcome attributable to the concentration which is most likely to ensue.
Edellä esitetystä seuraa, että kun yrityskeskittymä on komission käsiteltävänä asetuksen nojalla, komission pitää lähtökohtaisesti ottaa kantaa joko siten, että se hyväksyy tämän keskittymän, tai siten, että se kieltää sen, sen mukaan, minkä se arvioi olevan yrityskeskittymän todennäköisin taloudellinen seuraus.
The appellants are accordingly incorrect in maintaining that, since it was a decision approving a concentration that was at issue, the Court of First Instance should have considered only whether the Commission could, by applying a particularly high standard of proof, have prohibited that concentration.
Tästä seuraa, että valittajat tekevät virheen katsoessaan, että koska kyseessä on yrityskeskittymän hyväksyvä päätös, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia ainoastaan, olisiko komissio voinut kieltää riidanalaisen yrityskeskittymän, jos se olisi soveltanut erityisen tiukkoja näyttövaatimuksia.
Consequently, without
Ilman että
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA it being necessary to adopt a position on the admissibility of the specific criticisms relating to the paragraphs of the judgment under appeal listed in paragraph 41 of this judgment, it must be held that since the premiss underlying those criticisms is groundless, they cannot, in any event, be accepted.
BERTELSMANN JA SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA olisi tarpeen ottaa kantaa tämän tuomion 41 kohdassa lueteltuja valituksenalaisen tuomion kohtia koskevien erityisten moitteiden tutkimisedellytysten täyttymiseen, on näin ollen todettava, että koska näiden moitteiden taustalla oleva lähtökohta on perusteeton, niitä ei voida missään tapauksessa hyväksyä.
In the light of the above, the second part of the third ground of appeal must be rejected.
Edellä esitetyn perusteella kolmannen valitusperusteen toinen osa on siis hylättävä.
The first ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision
Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen nojautuessaan väitetiedoksiantoon, kun se on arvioinut riidanalaisen päätöksen sisältöä
In a number of passages in the judgment under appeal, among others, in paragraphs 379, 424 and 446, the Court of First Instance referred to the statement of objections in order to support its reasoning, both as regards the plea alleging inadequate reasoning in the contested decision and as regards the argument alleging manifest errors of assessment which vitiated that decision.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on viitannut useissa valituksenalaisen tuomion kohdissa eli erityisesti sen 379, 424 ja 446 kohdassa väitetiedoksiantoon tukeakseen päätelmiään sekä riidanalaisen päätöksen perustelujen riittämättömyyttä koskeneen kanneperusteen että tätä päätöstä rasittavia ilmeisiä arviointivirheitä koskeneen kanneperusteen osalta.
In its examination of the plea alleging insufficient reasoning in the contested decision, the Court of First Instance observed in particular as follows:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomautti riidanalaisen päätöksen perustelujen riittämättömyyttä koskevan kanneperustetta tutkiessaan muun muassa seuraavaa:
The Court must examine, first of all, the impact of the circumstance, emphasised by [Impala], that the Commission had concluded emphatically in the statement of objections that the concentration was incompatible with the common market on the ground, in particular, that a collective dominant position existed before the proposed concentration and that the market for recorded music was transparent and particularly conducive to coordination.
Aluksi on tutkittava sen [Impalan] korostaman seikan vaikutusta, että komissio oli väitetiedoksiannossa päätellyt erittäin korostetusti, että keskittymä oli yhteismarkkinoille soveltumaton, erityisesti sillä perusteella, että ennen suunniteltua keskittymää oli olemassa yhteinen määräävä asema ja että musiikkiäänitteiden markkinat olivat erittäin [läpinäkyvät] ja erityisen alttiit yhteensovittamiselle.
This fundamental U-turn in the Commission’s position may indeed appear surprising, particularly in view of the late stage at which it was made.
Tämä komission näkemyksen kääntyminen täysin vastakkaiseksi voi vaikuttaa hämmästyttävältä, kun otetaan erityisesti huomioon se, miten myöhään se on tapahtunut.
In effect, as may be seen from the case-file and from the oral argument before the Court, throughout the administrative procedure the Commission considered, on the basis of all the information which it had received, during an investigation lasting five months, both from the various operators on the market and from the parties to the concentration, that the market was sufficiently transparent to allow tacit collusion on prices, and that it was only in the wake of the arguments submitted by the parties to the concentration, assisted by their economic adviser, at the hearing on [14] and [15] June 2004 that, without carrying out any fresh market investigations, it adopted the opposite position and, on 1 July 2004, sent the draft decision to the Advisory Committee.
Kuten näet asiakirja-aineistosta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyistä keskusteluista ilmenee, komissio on arvioinut kaikkien niiden tietojen perusteella, joita se oli saanut tutkittuaan viiden kuukauden ajan sekä markkinoiden eri toimijoita että keskittymän osapuolia, että markkinat olivat riittävän [läpinäkyvät] mahdollistamaan hintojen [hiljaisen] yhteensovittamisen, ja se omaksui vasta keskittymän osapuolten taloudellisen neuvonantajansa avustamana 14. ja 15.6.2004 pidetyssä kuulemistilaisuudessa esittämien perustelujen perusteella uusia markkinatutkimuksia tekemättä päinvastaisen näkemyksen ja osoitti 1.7.2004 päätösluonnoksen neuvoa-antavalle komitealle.