natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) must be interpreted as not precluding legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, which (i) makes the assumption of the costs of hospital care provided in a Member State other than that in which the insured person's sickness fund is established, by a provider with which that fund has not concluded an agreement, conditional upon prior authorisation by the fund and (ü) makes the grant ofthat authorisation subject to the condition that such action is necessary for the insured person's health care.
— EY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 60 artiklaa (josta on tullut EY 50 artikla) on tulkittava siten, että niiden vastaisena ei ole pidettävä pääasiassa kyseessä olevan kaltaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka mukaan henkilön on pitänyt toisaalta saada sairausvakuutuskassallaan ennakkolupa, jotta järjestelmä vastaisi sellaisesta sairaalahoidosta, joka on saatu jossakin muussa kuin vakuutetun sairausvakuutuskassan jäsenvaltiossa hoitopatvelujentarjoajalta, jonka kanssa vakuutetun sairausvakuutuskassa ei ole tehnyt sopimusta, ja jonka mukaan toisaalta luvan myöntäminen edellyttää, että se on ollut vakuutetun hoidon karmalta tarpeen.
However, authorisation may be refused on that ground only if treatment which is the same or equally effective for the patient can be obtained without undue delay in an establishment which has concluded an agreement with the fund; by contrast, Articles 59 and 60 of the Treaty do preclude the same legislation in so far as it makes the assumption of the costs of non-hospital care provided in another Member State by a person or establishment with whom or which the insured person's sickness fund has not concluded an agreement conditional upon prior authorisation by the fund, even when the national legislation concerned sets up a system of benefits in kind under which insured persons are entitled not to reimbursement of costs incurred for medical treatment, but to the treatment itself which is provided free of charge*
— Kyseessä olevaa kansallista lainsäädäntöä on sitä vastoin pidettävä perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan vastaisena siltä osin kuin sen mukaan henkilön on pitänyt saada sairausvakuutuskassaltaan ennakkolupa, jotta järjestelmä vastaisi sellaisesta laitoshoidon ulkopuolisesta hoidosta, joka on saatu toisessa jäsenvaltiossa henkilöttä tai laitokselta, jonka kanssa vakuutetun sairausvakuutuskassa ei ole tehnyt sopimusta, silloinkin kun talla kansallisella lainsäädännöllä on otettu käyttöön luontoisetuusjärjestelmä, jonka nojalla vakuutetuilla ei ole oikeutta korvaukseen heille aiheutuneista sairaanhoitokuluista, vaan oikeus hoitoon, joka annetaan ilmaiseksi.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 22 October 2002.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 22 päivänä lokakuuta 2002.
Not available.
Julkisasiamies seuraavasti:
Case C-463/00 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Freedom of establishment
Asia C-463/00 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Espanjan kuningaskunta Sijoittautumisvapaus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Articles 43 EC and 56 EC — System of administrative approval relating to privatised undertakings) (Full Court)
—EY 43 ja EY 56 artikla — Yksityistettyihin järjestelmä
By application lodged at the Court Registry on 21 December 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC against the Kingdom of Spain for a declaration that the provisions of Article 2 and Article 3(1) and (2), together with Article 1, of Law 5/1995 of 23 March 1995 on the legal arrangements for disposal of public shareholdings in certain undertakings (BOE No 72 of 25 March 1995, p.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla Espanjan kuningaskuntaa vastaan kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 21.12.2000 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että 23.3.1995 annetun Ley 5/1995 de régimen jurídico de enajenación de participaciones públicas en determinadas empresasin (tiettyjen yritysten julkisten omistusosuuksien luovutukseen sovellettavista säännöksistä annettu laki nro 5/1995) (BOE nro 72, 25.3.1995, s.
9366, 'Law 5/1995') and the implementing royal decrees enacted under Article 4 of Law 5/1995 (Royal Decree No 3/1996 of 15 January 1996 concerning Repsol SA (BOE No 14 of 16 January 1996, p.
9366; jäljempänä laki nro 5/1995) 2 § ja 3 §:n 1 ja 2 momentti sekä 1 § ja kyseisen lain 4 §:n nojalla kyseisen lain täytäntöönpanosta annetut kuninkaan asetukset (15.1.1996 Repsol SA:sta annettu real decreto nro 3/1996 (BOE nro 14,16.1.1996, s. 1133; jäljempänä kuninkaan asetus nro 3/1996); 10.1.1997 Telefónica de España SA:sta ja Telefónica Servicios Móviles SA:sta annettu real decreto nro 8/1997 (BOE nro 10, 11.1.1997, s.
907, 'Royal Decree No 8/1997'), Royal Decree No 40/1998 of 16 January 1998 concerning Corporación Bancaria de España SA (Argentaria) (BOE No 15 of 17 January 1998, p.
907; jäljempänä kuninkaan asetus nro 8/1997); 16.1.1998 Corporación Bancaria de España SA:sta (Argentaria) annettu real decreto nro 40/1998 (BOE nro 15, 17.1.1998, s.
1851, 'Royal Decree 40/1998'), Royal Decree No 552/1998 of 2 April 1998 concerning Tabacalera SA (BOE No 80 of 3 April 1998, p.
1851; jäljempänä kuninkaan asetus nro 40/1998); 2.4.1998 Tabacalera SA:sta annettu real decreto nro 552/1998 (BOE nro 80,3.4.1998, s.
11370, 'Royal Decree No 552/1998'), and Royal Decree No 929/1998 of 14 May 1998 concerning Endesa SA (BOE No 129 of 30 May 1998, p.
11370; jäljempänä kuninkaan asetus nro 552/1998) ja 14.5.1998 Endesa SA:sta annettu real decreto nro 929/1998 (BOE nro 129, 30.5.1998, s.
17939, 'Royal Decree No 929/1998')), in so far as they implement a system of prior administrative approval
17939; jäljempänä kuninkaan asetus nro 929/1998) ovat EY 43 ja EY 56 artiklan vastaisia siltä osin kuin näissä asetuksissa säädetään sellaisen etukäteen annettavaa hallinnollista lupaa koskevan järjestelmän soveltamisesta,
— which does not comply with the principle of proportionality, are incompatible with Article 43 EC and Article 56 EC.
— jossa ei vahvisteta objektiivisia, vakiintuneita ja julkistettuja arviointiperusteita ja
Rules which, like Article 3(2) of Law 5/1995, limit the acquisition of shareholdings constitute a restriction on the free movement of capital.
Sellainen lainsäädäntö, jolla lain nro 5/1995 3 §:n 2 momentin tavoin rajoitetaan osuuksien hankintaa, on pääomien vapaan liikkuvuuden rajoittamista.
In this instance, although the relevant restrictions on investment operations apply without distinction to both residents and non-residents, it must none the less be held that they affect the position of a person acquiring a shareholding as such and are thus liable to deter investors from other Member States from making such investments and, consequently, affect access to the market.
Näin ollen on todettava, että yhtäältä lain nro 5/1995 3 §:n 2 momenttiin ja toisaalta tämän pykälän 1 momenttiin perustuva lainsäädäntö on EY 56 artiklassa tarkoitettu pääomanliikkeiden rajoitus.
In those circumstances, it must be held that both the rules based on Article 3(2) of Law 5/1995 and those based on Article 3(1) thereof constitute a restriction on the movement of capita] for the purpose of Article 56 EC.
Espanjan hallitus väittää käsiteltävänä olevassa asiassa, että kyseessä oleva järjestelmä on perusteltu sellaisista yleistä etua koskevista pakottavista syistä, jotka liittyvät strategisiin tarpeisiin ja välttämättömyyteen varmistaa julkisten palvelujen jatkuvuus.
In that regard, it should be stated at the outset that Tabacalera SA, which produces tobacco, and Corporación Bancaria de España SA (Argentaria), a group of commercial banks which operate in the traditional banking sector and which are not claimed to carry out any of the functions of a central bank or similar body, are not undertakings whose objective is to provide public services.
Tämän osalta on heti aluksi todettava, että tupakkaa tuottava Tabacalera SA -yritys ja Corporación Bancaria de España SA (Argentaria) — yhteenliittymä, joka koostuu perinteisellä pankkialalla toimivista liikepankeista, joiden ei ole väitetty hoitavan keskuspankille tai vastaavalle elimelle kuuluvia tehtäviä — eivät ole julkisten palvelujen tarjoamiseen tarkoitettuja yhtiöitä.
In merely referring to 'certain lines of business' which in the past fell within the remit of public savings banks, the Spanish Government does not establish that there are particular circumstances as a result of which the banking group takes responsibility for a public-service function.
Espanjan hallitus, joka viittaa ainoastaan sellaisiin "tiettyihin toimintalinjoihin", jotka sen mukaan kuuluivat aikaisemmin julkisten säästökassojen toimivaltaan, ei näytä toteen sellaisia erityisolosuhteita, joista ilmenisi, että tämä pankkien yhteenliittymä hoitaa julkisen palvelun tehtävää.
It follows that the regimes relating to Tabacalera SA and Corporación Bancaria de España SA (Argentaria) cannot be justified.
Tästä seuraa, että kyseessä olevat järjestelmät, jotka koskevat Tabacalera SA:ta ja Corporación Bancaria de España SA:ta (Argentaria), eivät voi olla perusteltuja.
Given the lack of any objective, precise criteria deriving from the rules at issue, it must be held that the latter go beyond what is necessary to attain the objective relied on by the Spanish Government.
Koska kyseessä olevassa järjestelmässä ei määritellä objektiivisia ja tarkkoja arviointiperusteita, tämän järjestelmän on katsottava ylittävän sen, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi, johon Espanjan hallitus vetoaa.
In that regard, it is appropriate to point out that in so far as the legislation in issue entails restrictions on freedom of establishment, such restrictions are a direct consequence of the obstacles to the free movement of capital considered above, to which they are inextricably linked.
Tämän osalta on todettava, että sikäli kuin kyseessä olevassa lainsäädännössä rajoitetaan sijoittautumisvapautta, tällaiset rajoitukset ovat suora seuraus edellä tutkituista pääomien vapaan liikkuvuuden esteistä, ja tällaisia rajoituksia ja näitä esteitä ei voida erottaa toisistaan.
Consequently, since an infringement of Article 56 EC has been established, there is no need for a separate examination of the measures at issue in the light of the Treaty rules concerning freedom of establishment.
Koska Espanjan kuningaskunnan on todettu rikkoneen EY 56 artiklaa, kyseessä olevia toimenpiteitä ei ole tarpeen tutkia erikseen perustamissopimuksen sijoittautumisvapautta koskevien määräysten valossa.
Declares that, by maintaining in force the provisions of Article 2 and Article 3(1) and (2) of Ley 5/1995 de régimen jurídico de enajenación de participaciones públicas en determinadas empresas (Law 5/1995 on the legal arrangements for disposal of public shareholdings in certain undertakings) of 23 March 1995, as well as Royal Decree No 3/1996 of 15 January 1996 concerning Repsol SA, Royal Decree No 8/1997 of 10 January 1997 concerning Telefónica de España SA and Telefónica Servicios Móviles SA, Royal Decree No 40/1998 of 16 January 1998 concerning Corporación Bancaria de España SA (Argentaria), Royal Decree No 552/1998 of 2 April 1998 concerning Tabacalera SA, and Royal Decree No 929/1998 of 14 May 1998 concerning Endesa SA, in so far as they implement a system of prior administrative approval, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under Article 56 EC;
1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pysyttänyt voimassa 23.3.1995 annetun Ley 5/1995 de regimen jurídico de enajenación de participaciones públicas en determinadas empresasin (tiettyjen yritysten julkisten omistusosuuksien luovutukseen sovellettavista säännöksistä annettu laki nro 5/1995) 2 §:n ja 3 §:n 1 ja 2 momentin sekä 15.1.1996 Repsol SA:sta annetun kuninkaan asetuksen nro 3/1996,10.1.1997 Telefónica de España SA.sta ja Telefónica Servicios Móviles SA.-sta annetun kuninkaan asetuksen nro 8/1997, 161.1998 Corporación Bancaria de España SA:sta (Argentaria) annetun kuninkaan asetuksen nro 40/1998, 2.4.1998 Tabacalera SAista annetun kuninkaan asetuksen nro 552/1998 ja 14.5.1998 Endesa SA:sta annetun kurunkaan asetuksen nro 929/1998 siltä osin kuin näissä asetuksissa säädetään etukäteen annettavaa hallinnollista lupaa koskevan järjestelmän soveltamisesta.
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to bear its own costs.'
3) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittine of the Full Court on 6 February 2003.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 6 päivänä helmikuuta 2003.
' dismiss the action against the Kingdom of Spain in Case C-463/00 and order the Commission to pay the costs.
Hylkää Espanjan kuningaskuntaa vastaan asiassa C-463/00 nostetun kanteen ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
uphold the action against the United Kingdom in Case C-98/01 and order it to pay the costs.'
Hyväksyy Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan asiassa C-98/01 nostetun kanteen ja velvoittaa vastaajana olevan jäsenvaltion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-98/01 Commission of the European Communities ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Freedom of establishment
Asia C-98/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta Sijoittautumisvapaus
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Articles 43 EC and 56 EC — Rights attaching to the United Kingdom's Special Share in BAA pic) (Full Court)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 ja EY 56 artikla — Yhdistyneen kuningaskunnan BAA plc -yhtiöstä omistamaan erityisosakkeeseen liittyvät oikeudet (täysistunto)
By application lodged at the Court Registry on 27 February 2001, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 226 EC against the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland for a declaration that the provisions limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA pic ('BAA'), as well as the procedure requiring consent to the disposal of the company's assets, to control of its subsidiaries and to winding-up, are incompatible with Articles 43 EC and 56 EC.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla Ison-Britannin ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.2.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että säännöt, joilla rajoitetaan mahdollisuutta hankkia BAA plc -yhtiön (jäljempänä BAA) äänioikeutettuja osakkeita, sekä lupamenettely, joka koskee tämän yhtiön varojen luovutusta, sen tytäryhtiöitä koskevaa määräysvaltaa ja sen selvitystilaa, ovat EY 43 ja EY 56 artiklan vastaisia.
In the Commission's submission, the provisions of Article 40 of BAA's Articles of Association limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA as well as the procedure requiring consent to disposal of the company's assets, to the control of subsidiaries and to the company's winding-up (Article 10 of the Articles of Association) do not comply with the conditions set out in the 1997 Communication and accordingly are in breach of Articles 43 EC and 56 EC.
Komissio väittää, että vuoden 1997 tiedonannossa ilmoitettujen edellytysten vastaisena ja siten EY 43 ja EY 56 artiklan vastaisena on pidettävä yhtäältä sitä, että BAA:n yhtiöjärjestyksen 40 kohdan määräyksissä rajoitetaan mahdollisuutta hankkia BAA:n äänioikeutettuja osakkeita, ja toisaalta yhtiöjärjestyksen 10 kohdassa määrättyä lupamenettelyä, joka koskee yhtiön varojen luovutusta, sen tytäryhtiöitä koskevaa määräysvaltaa ja sen selvitystilaa.
Since the United Kingdom Government expressly stated that it did not wish to rely on any justification based on possible overriding requirements relating to the general interest, there is no need to examine whether the rules can be justified on that basis.
Koska Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on nimenomaisesti ilmoittanut, ettei se halua vedota perusteeseen, joka koskee mahdollisia yleistä etua koskevia pakottavia syitä, ei ole tarpeen tutkia tällaista perustetta.
Declares that, by maintaining in force the provisions limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA pic as well as the procedure requiring consent to the disposal of the company's assets, to control of its subsidiaries and to winding-up, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland has failed to fulfil its obligations under Article 56 EC;
Ison-Britannin ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pysyttänyt voimassa säännöt, joilla rajoitetaan mahdollisuutta hankkia äänioikeutettuja BAA plc -yhtiön osakkeita, sekä lupamenettelyn, joka koskee tämän yhtiön varojen luovutusta, sen tytäryhtiöitä koskevaa määräysvaltaa ja sen selvitystilaa.
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to pay the costs.'
Ison-Britannin ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-483/01 Commission of the European Communities ν French Republic EAEC
Asia C-483/01 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Ranskan tasavalta Euratom
15 Mav 2003
15 päivänä toukokuuta 2003
(Failure of a Member State to fulfil obligations ~~ Directive 961291Euratom Protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation — Incomplete implementation) (Fourth Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 96/29/Euratom — Väestön ja työntekijöiden terveyden suojeleminen ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta — Direktiivin puutteellinen täytäntöönpano (neljäs jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 13 December 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that by failing to adopt and, in any event, by failing to communicate to it the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 96/29/Euratom of 13 May 1996, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 13.12.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 13 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/29/Euratom mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut mainituista toimenpiteistä komissiolle.
The French Government does not contest the breach of obligations alleged. It merely states that the procedure for adoption of the legislation implementing Order No 2001-270 is proving lengthier than envisaged in particular because of the need to seek the opinion of a number of bodies and that that legislation will be submitted to the Court and the Commission as soon as it has been adopted.
Kiistämättä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, josta Ranskaa arvostellaan, Ranskan hallitus tyytyy toteamaan, että asetuksen nro 2001-270 soveltamissäädösten antamismenettely on osoittautunut kestävän odotettua pidempään, erityisesti koska on ollut tarpeen kuulla tiettyjä elimiä lausunnon saamiseksi, ja että mainitut säädökset toimitetaan yhteisöjen tuomioistuimelle ja komissiolle heti, kun ne on annettu.
Declares that by failing to adopt, within the prescribed period, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 96/29IEuratom of 13 May 1996 laying down basic safety standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvitta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/29/Euratom mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 16 January 2003.
Julkisasiamies A. Tizzano on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 16 päivänä tammikuuta 2003.
He proposed that the Court should:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että
'(1) declare that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 96/29/Euratom of 13 May 1996 laying down basic safety standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionizing radiation, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin N:o 96/29/Euratom mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä
Case C-484/01 Commission of the European Communities ν French Republic EAEC
määräajassa antanut kaikkia tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,
(Failure of a Member protection of individuals exposure Incomplete (Fourth Chamber)
Asia C-484/01 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta Euratom
By application lodged at the Court Registry on 13 December 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that by failing to adopt and, in any event, by failing to communicate to it the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 97/43/Euratom of 30 June 1997, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 13.12.2001 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/43/Euratom mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
The French Government does not contest the breach of obligations alleged.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
It merely states that the procedure for adoption of the legislation implementing Order No 2001-270 is proving lengthier than envisaged in particular because of the need to seek the opinion of a number of bodies and that that legislation will be submitted to the Court and the Commission as soon as it has been adopted.
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut henkilöiden terveyden suojelemisesta ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta lääketieteellisen säteilyaltistuksen yhteydessä ja direktiivin 84/466/Euratom kumoamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/43/Euratom mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
He proposed that the Court should:
15 päivänä toukokuuta 2003