natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That percentage falls to 1.5% for output tax or input tax which exceeds EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000 and, where application of the provision entails payment of a sum in excess of EUR 11 600 000, the portion exceeding that figure is reduced by 80%.
Prosenttiosuus laskee 1,5 prosenttiin, kun myynteihin sisältyvä vero tai ostoihin sisältyvä vero on suurempi kuin 200 000 euroa, ja 1 prosenttiin, kun se on suurempi kuin 300 000 euroa, ja jos säännöstä sovellettaessa maksettava summa on yli 11 600 000 euroa, kyseisen määrän ylittävää osuutta alennetaan 80 prosentilla.
Article 9(6) however sets a minimum figure for each year’s payments of EUR 500 where turnover does not exceed EUR 50 000, EUR 600 where turnover is between EUR 50 000 and EUR 180 000, and EUR 700 where turnover exceeds EUR 180 000.
Lain 9 §:n 6 momentissa asetetaan kuitenkin kunkin vuoden maksujen alarajaksi 500 euroa, kun liikevaihto on alle 50 000 euroa; 600 euroa, kun liikevaihto on 50 000–180 000 euroa, ja 700 euroa, kun liikevaihto on yli 180 000 euroa.
13 — The arrangement is referred to as a ‘condono tombale’ (‘graveyard amnesty’), presumably because tax debts are ‘dead and buried’.
13 – Järjestelystä käytetään nimitystä ”condono tombale” (”hautaarmahdus”) arvatenkin siksi, että silloin verovelka on ”kuollut ja kuopattu”.
Article 9(12) allows payment in two equal instalments where the amount payable
Lain 9 §:n 12:n momentin mukaan maksut voidaan suorittaa kahdessa samansuuruisessa erässä, jos maksettava määrä on
Pre-litigation procedure exceeds EUR 3 000 for individuals or EUR 6 000 for others.
Asian tausta yksityishenkilöiden osalta yli 3 000 euroa tai muiden osalta yli 6 000 euroa.
Article 9(13) mirrors Article 8(9).
Lain 9 §:n 13 momentti muistuttaa sisällöltään 8 §:n 9 momenttia.
Those who have used the confidential procedure may escape any verification other than that of the consistency of their supplementary declarations.
Luottamuksellista menettelyä käyttäneet henkilöt välttyvät tarkastuksilta lukuun ottamatta tarkastusta, jossa selvitetään niiden antaman täydentävän ilmoituksen johdonmukaisuus.
Considering that Articles 8 and 9 of the 2003 Finance Law were incompatible with Articles 2 and 22 of the Sixth Direct- ive, the Commission sent Italy a letter of formal notice pursuant to Article 226 EC on 19 December 2003.
Komission mielestä vuoden 2003 talousarviolain 8 ja 9 § ovat ristiriidassa kuudennen direktiivin 2 ja 22 artiklan kanssa, joten se lähetti Italialle 19.12.2003 virallisen huomautuksen EY 226 artiklan mukaisesti.
Italy replied on 30 March 2004, denying any incompatibility.
Italia vastasi komissiolle 30.3.2004 ja kiisti sen, että kyseiset säännökset olisivat yhteisön oikeuden vastaisia.
Unsatisfied, the Commission sent a reasoned opinion on 13 October 2004, enjoining Italy to comply within two months.
Komissio ei ollut tyytyväinen Italian vastaukseen, ja se lähetti sille 13.10.2004 perustellun lausunnon, jossa se kehotti Italiaa toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa.
Italy replied on 31 January 2005, still denying any incompatibility.
Italia vastasi komissiolle 31.1.2005 ja kiisti edelleen sen, että kyseiset säännökset olisivat yhteisön oikeuden vastaisia.
The Commission brought the present action on 8 March 2006.
Komissio nosti nyt vireillä olevan kanteen 8.3.2006.
Declaration sought
Vaatimus
Article 9(14) mirrors Article 8(10).
Lain 9 §:n 14 momentti muistuttaa sisällöltään 8 §:n 10 momenttia.
It excludes the application of the whole article in cases where, when the law came into effect, (a) a reassessment had already been issued, or (b) criminal proceedings for evasion had already been brought, in respect of a particular tax year.
Sen mukaan kyseistä pykälää ei miltään osin sovelleta tapauksiin, joissa lain voimaantulohetkellä a) verotusta on jo oikaistu tai b) veron kiertämisen vuoksi on jo pantu vireille rikosoikeudenkäynti tietyn verovuoden osalta.
However, it adds a further exclusion in cases where (c) the taxable person failed to submit any return for any of the tax years covered.
Siinä kuitenkin rajataan säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle myös tapaukset, joissa c) verovelvollinen ei ole tehnyt mitään ilmoitusta miltään asianomaiselta verovuodelta.
Article 9(15) limits the exclusions in Article 9(14)(a) and (b) to the tax years to which they apply.
Lain 9 §:n 15 momentin mukaan 9 §:n 14 momentin a ja b kohdassa säädetyt poikkeukset koskevat vain niitä verovuosia, joihin niitä sovelletaan.
It states that there is to be no automatic settlement on the basis of data which do not correspond to those in the return submitted.
Sen mukaan automaattista määrittämistä ei voida tehdä sellaisten tietojen perusteella, jotka eivät vastaa ilmoituksen tietoja.
Finally, it rules out any reimbursement of sums already paid, which are to be considered advances on tax due.
Lopuksi siinä todetaan, ettei jo maksettuja summia palauteta, vaan niitä on pidettävä maksettavan veron ennakoina.
The Commission asks the Court to declare that, by explicitly providing in Ar -ticles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 (Finance Law for 2003) for a general waiver of verification operations on taxable transactions effected in the course of a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive in conjunction with Article 10 of the EC Treaty.
Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut kuudennen direktiivin 2 ja 22 artiklan sekä EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on nimenomaisesti säätänyt 27.12.2002 annetun lain nro 289 (vuoden 2003 talousarviolaki) 8 ja 9 §:ssä, että tiettyjen verovuosien aikana suoritettujen verollisten liiketoimien osalta luovutaan yleisesti tarkastuksista.
It also asks for an order that Italy pay the costs of the proceedings.
Se vaatii myös, että Italia velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Italy contends that the application should be dismissed and the Commission ordered to pay the costs.
Italian mielestä kanne on hylättävä ja komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
There are a number of interlinked issues disputed between the parties in this case, which I propose to deal with under the following headings: (i) the nature and extent of the obligations imposed on the Member States by Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, with particular regard to the supervision and enforcement of compliance by taxable persons; (ii) the practical effect of the disputed amnesty provisions, viewed in the light of those obligations; (iii) the significance in that regard of the various limitations on the amnesty provisions; and (iv) the relative effectiveness of the amnesty provisions, in particular in terms of use of resources compared with amounts recovered, the latitude available to the Member States in the administration of VAT, and the extent to which the amnesty provisions fall within that latitude.
Tämän asian osapuolet kiistelevät useasta toisiinsa liittyvästä kysymyksestä, joita ehdotan käsiteltävän seuraavien otsakkeiden alla: i) jäsenvaltioille kuudennen direktiivin 2 ja 22 artiklassa asetettujen velvoitteiden luonne ja laajuus erityisesti sen osalta, miten valvotaan ja varmistetaan, että verovelvolliset noudattavat näitä velvoitteita; ii) riidanalaisten armahdussäännösten käytännön vaikutus kyseisten velvoitteiden valossa; iii) armahdussäännöksille asetettujen eri rajoitusten merkitys tältä osin sekä iv) armahdussäännösten suhteellinen tehokkuus, kun otetaan huomioon etenkin voimavarojen käyttö suhteutettuna perittyihin määriin, jäsenvaltioiden liikkumavara arvonlisäveron hallinnoinnissa ja se, missä määrin armahdussäännökset kuuluvat kyseisen liikkumavaran piiriin.
Italy submits that the Commission introduced a new complaint in the reasoned opinion, relating to breach of the principle of VAT neutrality and distortion of competition as a result of the contested provisions.
Italia väittää, että komissio lisäsi perusteltuun lausuntoon uuden väitteen, joka liittyy arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatteen loukkaamiseen ja kilpailun vääristymiseen riidanalaisten säännösten vuoksi.
The Commission replies that it was merely recalling, in response to Italy’s arguments, the Court’s caselaw on the matter, which is relevant when assessing an alleged infringement of Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Komissio toteaa, että vastauksessaan Italian väitteisiin se halusi vain palauttaa mieliin asiaa koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön, jolla on merkitystä tutkittaessa kuudennen direktiivin 2 ja 22 artiklan väitettyä rikkomista.
Although it would be possible — and interesting — to explore a number of other more general issues relating to the legality and/or desirability of VAT amnesties, some of which have been touched upon in the course of the proceedings, I do not feel that it would be helpful for the Court to address those general issues in any great detail in order to decide whether the particular provisions to which the Commission objects are in compliance with the Sixth Directive.
Olisi tosin mahdollista – ja kiinnostavaa – tarkastella arvonlisäveroarmahdusten lainmukaisuuteen ja/tai toivottavuuteen liittyviä eräitä muita, yleisempiä kysymyksiä, joista osaa on jo sivuttu menettelyn aikana, mutten usko, että yhteisöjen tuomioistuimelle olisi juurikaan hyötyä näiden yleisten kysymysten lähemmästä tarkastelusta, jotta se voisi ratkaista, ovatko komission mainitsemat nimenomaiset säännökset kuudennen direktiivin mukaisia.
I shall confine my analysis therefore essentially to those aspects which are relevant to the dec -laration sought, referring to the broader issues only as background considerations.
Tyydynkin analyysissani tutkimaan lähinnä niitä seikkoja, joilla on merkitystä komission vaatimuksen kannalta, ja viittaan laajempiin kysymyksiin vain esitellessäni asian taustalla olevia näkökohtia.
Since the Commission does not seek a declaration that the Italian provisions specifically infringe the principle of neutrality or distort competition, its position seems reasonable.
Komissio ei vaadi yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian säännökset nimenomaisesti loukkaavat neutraalisuuden periaatetta tai vääristävät kilpailua, joten sen näkemys tuntuu perustellulta.
I am therefore of the view that there is no obstacle to the admissibility of the action.
Katson siten, ettei kanteen tutkittavaksi ottamiselle ole mitään estettä.
Obligations imposed by the Sixth Directive
Kuudennessa direktiivissä asetetut velvoitteet
The Court has moreover held that the Sixth Directive must be interpreted in compliance with the principle of fiscal neutrality inherent in the common system of VAT, 17in accordance with which economic operators carrying out the same transactions may not be treated differently in relation to the levying of VAT. 18
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että kuudetta direktiiviä on tulkittava yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään kuuluvan verotuksen neutraalisuuden periaatteen mukaisesti, 17joka estää sen, että samoja liiketoimia suorittavia taloudellisia toimijoita kohdellaan arvonlisäveron perimisessä eri tavalla. 18
I agree with the Commission’s presentation of the obligations imposed by the Sixth Directive both on individual taxable persons and on the Member States.
Olen samaa mieltä siitä, mitä komissio toteaa kuudennessa direktiivissä sekä yksittäisille verovelvollisille että jäsenvaltioille asetetuista velvoitteista.
Indeed, Italy appears also to accept the essentials of that presentation, although it maintains that the details of enforcement and collection are matters for the Member States.
Itse asiassa Italiakin näyttää hyväksyvän komission esityksen pääkohdat, vaikka se toteaa, että jäsenvaltiot voivat päättää täytäntöönpanon ja veronkannon yksityiskohdista.
The Commission’s position may be summarised and restated as follows.
Komission näkemys voidaan tiivistää ja muotoilla uudelleen seuraavasti.
The specific obligations imposed by Article 22 of the Sixth Directive are designed to ensure that national authorities have at their disposal all necessary information to ensure that VAT is levied and collected under the supervision of the tax authorities.
Kuudennen direktiivin 22 artiklassa asetettujen erityisten velvoitteiden tavoitteena on taata, että kansallisilla viranomaisilla on käytettävissään kaikki tarvittavat tiedot sen varmistamiseksi, että arvonlisävero kannetaan ja peritään veroviranomaisten valvonnassa.
19Those obligations are the corollary of the requirement in Article 2 that (in the absence of a specific exemption) all transactions within its scope must be taxed.
19 Kyseiset velvoit- teet ovat seurausta 2 artiklan vaatimuksesta, jonka mukaan (nimenomaisen vapautuksen puuttuessa) kaikkia sen soveltamisalaan kuuluvia liiketoimia on verotettava.
That requirement is a general rule from which no Member State may derogate unilaterally.
Kyseinen vaatimus on yleinen sääntö, josta mikään jäsenvaltio ei voi yksipuolisesti poiketa.
20Although under Article 27 of the Sixth Direct ive 21a Member State may seek authorisation from the Council to derogate from the provisions of the directive ‘in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance’, any such simplification is subject to the proviso that it ‘may not affect the overall amount of the tax revenue of the Member State’ (and it is common ground that, in any event, Italy did not seek authorisation in the present instance).
20Vaikka jäsenvaltio voikin kuudennen direktiivin 27 artiklan 21nojalla pyytää neuvostolta lupaa poiketa direktiivin säännöksistä ”veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi”, yksinkertaistamiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden ehtona on, että ne ”saavat vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin jäsenvaltiossa – – kannettavan veron kokonaismäärään” (ja joka tapauksessa tiedetään, ettei Italia ole pyytänyt lupaa tässä asiassa).
From the preamble to the Sixth Direct- ive it is clear that the Communities’ own resources ‘include those accruing from VAT and obtained by applying a common rate of tax on a basis of assessment determined in a uniform manner according to Community rules’; 14that ‘it should be ensured that the common system of turnover taxes is nondiscriminatory as regards the origin of goods and services, so that a common market permitting fair competition and resembling a real internal market may ultimately be achieved’; 15and that ‘the obligations of taxpayers must be harmonised as far as possible so as to ensure the necessary safeguards for the collection of taxes in a uniform manner in all the Member States’. 16
Kuudennen direktiivin johdantoosan perusteella on selvää, että yhteisöjen omiin varoihin ”sisältyvät muun muassa arvonlisäverosta kertyvät varat, jotka saadaan soveltamalla yhteistä verokantaa yhtenäisesti määrätyn arviointiperusteen mukaan yhteisön säännösten mukaisesti”, 14että ”olisi kiinnitettävä huomiota – – yhteisen liikevaihtoverojärjestelmän tasapuolisuuteen suhteessa tavaroiden ja palvelujen alkuperään, jotta voitaisiin toteuttaa lopultakin todellisten sisämarkkinoiden kaltaiset yhteismarkkinat, joilla harjoitetaan tasapuolista kilpailua,” 15ja että ”veronmaksuvelvollisten velvoitteita on mahdollisimman suuressa määrin yhdenmukaistettava yhtenäisen veronkannon varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa”. 16
19 — See, for example, Case C-85/95 Reisdorf [1996] ECR I-6257, paragraph 24; Case C-141/96 Langhorst [1997] ECR I-5073, paragraphs 17 and 28.
14 – Johdantoosan toinen perustelukappale; direktiivin 2006/112 johdantoosan kahdeksas perustelukappale.
8 in the preamble to
I-6257, 24 kohta) ja asia C-141/96, Langhorst, tuomio 17.9.1997 (Kok. 1997, s. I-5073, 17 ja 28 kohta).
14 — Second recital; Directive 2006/112.
15 – Johdantoosan neljäs perustelukappale; ei sisälly direktiivin 2006/112 johdanto-osaan.
15 — Fourth recital; not in the preamble to Directive 2006/112.16 — 14th recital; recital 45 in the preamble to Directive 2006/112.
16 – Johdantoosan 14. perustelukappale; direktiivin 2006/112 johdantoosan 45 perustelukappale.
— there are no significant variations in the treatment of taxable persons either within a single Member State or between Member States.
– verovelvollisten kohtelussa ei ole merkittäviä eroja jäsenvaltion sisällä tai jäsenvaltioiden välillä.
Each Member State is thus under an obligation to take all legislative and administrative steps to ensure that VAT is collected in full in its territory in the same way as in other Member States.
Jokaisella jäsenvaltiolla on siten velvoite toteuttaa kaikki lainsäädännölliset ja hallinnolliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että arvonlisävero kannetaan täysimääräisesti sen alueella samalla tavoin kuin muissa jäsenvaltioissa.
Although the obligation is not explicitly set out in the Sixth Directive, it is a necessary inference from the whole of that measure, from Article 10 EC and from the Court’s caselaw.
Kuudennessa direktiivissä ei nimenomaisesti säädetä tästä velvoitteesta, mutta sen olemassaolo voidaan johtaa kyseisestä toimenpiteestä kokonaisuudessaan, EY 10 artiklasta ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.
22 And, whilst harmon -isation is not total and certain administrative aspects are of necessity left to the competence of the Member States, the obligations under Article 22 of the Sixth Directive do imply detailed harmonisation at the legislative level.
22Vaikka yhdenmukaistaminen ei ole täydellistä ja tietyt hallinnolliset seikat jäävät väistämättä jäsenvaltioiden toimivallan piiriin, kuudennen direktiivin 22 artiklan mukaiset velvoitteet merkitsevät yksityiskohtaista yhdenmukaistamista lainsäädäntötasolla.
Consequently, it is necessary first to examine the practical effects of those provisions.
Ensin onkin tarpeen selvittää kyseisten säännösten käytännön vaikutukset.
Pursuant to that harmonisation, Member States are responsible for verifying tax returns, accounts and other relevant documents, and for calculating and collecting the tax due.
Yhdenmukaistamisen vuoksi jäsenvaltioiden on tarkastettava veroilmoitukset, kirjanpito ja muut merkitykselliset asiakirjat sekä laskettava ja kannettava vero.
They have a certain latitude as to how most effectively and most equitably to deploy the resources at their disposal when applying the tax, at least on a case-by-case basis, but that latitude is limited in any event by the need to ensure that
Niillä on ainakin tapauskohtaisesti tiettyä liikkumavaraa sen osalta, miten niiden käytettävissä olevat voimavarat voidaan tehokkaimmin ja tasapuolisimmin hyödyntää veron soveltamisessa, mutta liikkumavaraa rajoittaa joka tapauksessa tarve varmistaa, että
Effects of the disputed provisions
– yhteisön omat varat kannetaan tehokkaasti ja
— the Community’s own resources are collected efficiently, and
22 – Sekä Italia että komissio ovat maininneet asiassa C-128/05, komissio v. Itävalta, 28.9.2006 annetun tuomion (Kok. 2006, s.
See also Case C-228/05 Stradasfalti [2006] ECR I-8391, especially at paragraph 66; in that case, the Court stressed that Italy could not unilaterally impose on taxable persons a derogation from the right to deduct.
I-8391, erityisesti 66 kohta); yhteisöjen tuomioistuin tähdensi kyseisessä asiassa, ettei Italia voinut yksipuolisesti soveltaa verovelvollisiin säännöstä, jolla poiketaan vähennysoikeudesta.
The Commission submits that the contested provisions replace the normal legal relationships surrounding VAT liability with new relationships which definitively extinguish that liability, substituting for it a different obligation to pay amounts quite unrelated to those which should have been assessed and accounted for under the normal VAT rules.
Komissio katsoo, että riidanalaisissa säännöksissä korvataan arvonlisäverovelvollisuuteen liittyvät tavanomaiset oikeussuhteet uusilla oikeussuhteilla, joilla mainittu velvollisuus lakkautetaan lopullisesti ja korvataan erilaisella velvoitteella suorittaa määriä, joilla ei ole juurikaan tekemistä niiden määrien kanssa, jotka olisi pitänyt määrittää ja tilittää tavanomaisten arvonlisäverosääntöjen nojalla.
It describes the amnesty as a ‘general, indiscriminate and prior’ renunciation of the right of verification and reassessment, whereas under the directive any
Se kuvaa armahdusta ”yleiseksi, valikoimattomaksi ja ennalta tapahtuvaksi” luopumiseksi tarkastusta ja oikaisua koskevasta oikeudesta, vaikka
COMMISSION v ITALY amnesty arrangement with taxable persons should be decided on a case-by-case basis.
KOMISSIO v. ITALIA kaikista armahdusjärjestelyistä verovelvollisten kanssa pitäisi direktiivin mukaan päättää tapauskohtaisesti.
Furthermore, there is serious disruption of the principle of VAT neutrality and of equality of treatment as between taxable persons.
Samalla loukataan vakavasti arvonlisäverotuksen neutraalisuuden ja verovelvollisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteita.
VAT due on the additional amount (subject to a minimum of EUR 300) and (b) he gains immunity from any further reassessment of his output tax for that year, up to a limit of twice the amount of the additional VAT now paid.
suuri kuin lisämäärästä kannettava arvonlisävero (kuitenkin vähintään 300 euroa) ja b) hän saa suojaa myynteihin kyseisenä vuonna sisältyvän veron osalta toimitettavaa oikaisua vastaan nyt maksettavan ylimääräisen arvonlisäveron määrään saakka, kerrottuna enintään kahdella.
It has to be acknowledged that the provisions are complex, and the parties have in the course of the proceedings disagreed over their practical effects.
On pakko myöntää, että säännökset ovat monimutkaisia, ja osapuolet ovat menettelyn aikana olleet erimielisiä niiden käytännön vaikutuksista.
However, in the light of their answers to requests from the Court for more precise information, I believe those effects may be summarised as follows.
Yhteisöjen tuomioistuimen lisäselvityspyyntöihin annettujen vastausten perusteella nämä vaikutukset voidaan kuitenkin käsittääkseni tiivistää seuraavasti.
The Article 9 procedure leads to different results depending on whether a return had originally been filed or not, and on the amount of input VAT deducted.
Lain 9 §:n mukainen menettely johtaa erilaisiin tuloksiin sen mukaan, onko ilmoitusta alun perin tehty vai ei ja minkä verran ostoihin sisältyvää arvonlisäveroa on vähennetty.
However, a payment must be made in respect of each of the years concerned (whether a return was filed for that year or not, and whether any such return was accurate or not), and no further deductions are possible.
Maksu on kuitenkin suoritettava kultakin asianomaiselta vuodelta (riippumatta siitä, onko ilmoitusta tehty tuolta vuodelta vai ei ja onko tällainen ilmoitus ollut täsmällinen vai ei), eikä muita vähennyksiä voida tehdä.
For years in respect of which a return was filed, the payment is equal to between 1 and 2% of the input VAT initially deducted plus between 1 and 2% of output VAT initially declared for the year, 23 subject to a minimum of EUR 500, 600 or 700, depending on the amount of turnover concerned.
Niiltä vuosilta, joilta ilmoitus on tehty, maksun suuruus on 1–2 prosenttia alun perin vähennetyn ostoihin sisältyvän arvonlisäveron määrästä ynnä 1–2 prosenttia alun perin ilmoitetun myynteihin sisältyvän arvonlisäveron määrästä kyseisenä vuonna, 23kuitenkin vähintään 500, 600 tai 700 euroa liikevaihdon määrän mukaan.
For each year in respect of which no returns were originally filed, a flatrate sum of EUR 1 500 for individuals, and EUR 3 000 for companies, is payable, regardless of the actual amount of underdeclaration or non-declaration.
Kultakin vuodelta, jolta ei alun perin ole tehty ilmoitusta, yksityishenkilöiden on suoritettava 1 500 euron ja yhtiöiden 3 000 euron suuruinen kiinteämääräinen summa riippumatta liian pienenä ilmoitetun tai ilmoittamatta jätetyn veron tosiasiallisesta määrästä.
If a taxable person has filed no VAT returns at all for any of the tax years in question, he cannot benefit from the amnesty under Articles 8(4) or 9.
Jos verovelvollinen ei ole tehnyt yhtään ilmoitusta miltään asianomaiselta verovuodelta, häneen ei voida soveltaa 8 §:n 4 momentin tai 9 §:n mukaista armahdusta.