natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(e) it does not discredit or denigrate the trade marks, trade names, other distinguishing marks, goods, services, activities, or circumstances of a competitor;
– – d) se ei aiheuta markkinoilla sekaannusta mainostajan ja kilpailijan välillä tai mainostajan ja kilpailijan tavaramerkkien, kauppanimitysten tai muiden erottavien tunnusten taikka tavaroiden ja palvelujen välillä; e) siinä ei vähätellä tai panetella kilpailijan tavaramerkkiä, kauppanimeä, muuta erottavaa tunnusta, tavaroita, palveluja, toimintaa tai olosuhteita;
(h) it does not present goods or services as imitations or replicas of goods or services bearing a protected trade mark or trade name.’
O2 HOLDINGS JA O2 (UK) g) siinä ei käytetä epäoikeutetusti hyväksi kilpailijan tavaramerkin, kauppanimityksen tai muiden erottavien tunnusten mainetta taikka kilpailevan tuotteen alkuperänimitystä; h) siinä ei esitetä tavaroita tai palveluja sellaisten tavaroiden tai palvelujen jäljitelminä tai toisintoina, joilla on suojattu tavaramerkki tai kauppanimitys.”
The provisions of Directive 89/104 were transposed into national law by the Trade Marks Act 1994.
Direktiivin 89/104 säännökset on saatettu osaksi kansallista oikeutta vuoden 1994 tavaramerkkilailla (Trade Marks Act 1994).
The provisions of Directive 84/450 were transposed into national law by the Control of Misleading Advertisements Regulations 1988 (SI 1988/915), as amended in 2003 (SI 2003/3183; ‘the UK Regulations’).
Direktiivin 84/450 säännökset on saatettu osaksi kansallista oikeutta harhaanjohtavan mainonnan valvonnasta vuonna 1988 annetulla asetuksella (Control of Misleading Advertisements Regulations 1988, SI 1988/915), sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2003 annetulla asetuksella (SI 2003/3183, jäljempänä UK Regulations).
The combating of misleading advertising and compliance with the provisions on comparative advertising, under Article 4 of Directive 84/450, are ensured, pursuant to the UK Regulations, by an administrative authority competent either to decide on complaints or to initiate appropriate legal proceedings.
Direktiivin 84/450 4 artiklassa säädetystä harhaanjohtavan mainonnan torjumisesta ja vertailevaa mainontaa koskevien säännösten noudattamisesta vastaa UK Regulationsin mukaan Director General of Fair Trading, joka on hallintoviranomainen, jonka toimivaltaan kuuluu joko valitusten ratkaiseminen tai asianmukaisen oikeudenkäynnin vireille paneminen asiassa.
Regulation 4A(3) of the UK Regulations states:
UK Regulationsin 4 A säännön 3 kohdassa täsmennetään seuraavaa:
O2 and O2 (UK) carry on business as suppliers of mobile telephone services.
O2 ja O2 (UK) tarjoavat matkapuhelinpalveluita.
They use bubble images in a host of ways to advertise their services.
Palvelujaan mainostaakseen ne käyttävät kuvia kuplista lukuisin tavoin.
It is established that, in the context of mobile phones, consumers associate images of bubbles in water (particularly against a graduated blue background) with O2 and O2 (UK).
On riidatonta, että matkapuhelinalalla kuluttajat liittävät kuvat kuplista vedessä erityisesti silloin, kun taustana on häivytetty sininen, O2:n ja O2 (UK):n tarjoamiin palveluihin.
O2 and O2 (UK) are proprietors in particular of two national figurative trade marks, each of which consists of a static picture of bubbles, registered in the United Kingdom in respect of telecommunications apparatus and services (‘the bubbles trade marks’).
O2 ja O2 (UK) ovat muun muassa kahden sellaisen kansallisen kuviomerkin haltijoita, joissa kummassakin on staattinen kuva kuplista ja jotka kummatkin on rekisteröity Yhdistyneessä kuningaskunnassa televiestintälaitteille ja -palveluille (jäljempänä kuplatavaramerkit).
H3G is also a provider of mobile telephone services marketed under the sign ‘3’.
H3G on myös matkapuhelinpalveluiden tarjoaja ja sen palveluja markkinoidaan merkillä 3.
It offers in particular a pay-as-you-go service known as ‘Threepay’.
Se tarjoaa erityisesti Threepay-nimistä ennakkoon maksettavaa palvelua (pay-as-you-go).
During 2004, H3G launched an advertising campaign.
Vuoden 2004 aikana H3G aloitti mainoskampanjan.
To that end, it broadcast in particular a television advertisement in which it compared the price of its services with those of O2 and O2 (UK).
Kampanjassaan se muun muassa julkaisi televisiomainoksen, jossa se vertaili omien palvelujensa ja O2 ja O2 (UK):n tarjoamien palvelujen hintaa.
This televised advertisement (‘the disputed advertisement’) began by using the name ‘O2’ and moving black-and-white bubble imagery, followed by ‘Threepay’ and ‘3’ imagery, together with a message that H3G’s services were cheaper in a specific way.
Kyseinen televisiomainos (jäljempänä riidanalainen mainos) alkoi nimen O2 ja liikkuvien mustavalkoisten kuplien kuvien käytöllä ja jatkui sitten kuvilla Threepay ja 3 sekä viestillä, jossa ilmoitettiin, että H3G:n palvelut olivat halvempia erityisellä tavalla.
O2 and O2 (UK) brought proceedings against H3G for infringement of their bubbles trade marks before the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division.
O2 ja O2 (UK) nostivat High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionissa H3G:tä vastaan kanteen kuplatavaramerkkiensä loukkaamisesta. 20
They accepted, for the purposes of the main proceedings, that the price comparison in the disputed advertisement was true and that that advertisement, as a whole, was not misleading.
Ne myönsivät pääasian oikeudenkäynnissä, että riidanalaisessa mainoksessa tehty hintavertailu piti paikkansa ja että kyseinen mainos ei kokonaisuutena arvioituna ollut harhaanjohtava.
In particular it did not suggest any form of trade connection between O2 and O2 (UK), on the one hand, and H3G, on the other.
Erityisesti ne eivät väittäneet, että siinä olisi muodostunut jonkinlainen kaupallinen yhteys yhtäältä O2 ja O2 (UK):n ja toisaalta H3G:n välille.
That action for infringement was dismissed by judgment of 23 March 2006.
Kyseinen tavaramerkin loukkausta koskeva kanne hylättiin 23.3.2006 annetulla tuomiolla.
Essentially, the High Court held that the use of the bubbles images in the disputed advertisement fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104, but since that advertisement complied with Article 3a of Directive 84/450, such compliance provided H3G with a defence under Article 6(1)(b) of Directive 89/104.
High Court katsoi, että kuplien kuvien käyttö riidanalaisessa mainoksessa kuului direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan mutta että H3G saattoi direktiivin 89/104 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla vedota puolustuksekseen siihen, että kyseinen mainos oli direktiivin 84/450 3 a artiklan mukainen.
The referring court asks, in the first place, for an interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensinnäkin direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
It seeks to ascertain, first, whether the use referred to in that provision is solely use for the purposes of distinguishing the trade origin of the goods or services marketed by the third party.
Se pyrkii selvittämään ensinnäkin sen, onko kyseisessä säännöksessä tarkoitettu käyttö ainoastaan sellaista käyttöä, jonka tarkoituksena on erottaa muiden markkinoimien tavaroiden tai palveluiden kaupallinen alkuperä.
In its opinion, an affirmative answer would mean that use of a competitor’s trade mark in the context of comparative advertising does not fall within Article 5(1) of Directive 89/104, because the trade mark is not being used there to indicate the origin of the advertiser’s goods.
Kansallisen tuomioistuimen mukaan myöntävä vastaus merkitsisi sitä, että kilpailijan tavaramerkin käyttö vertailevassa mainonnassa ei kuulu direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska tavaramerkkiä ei käytetä ilmoittamaan mainostajan tavaroiden alkuperää.
Second, it seeks to know, for the purposes of assessing the existence of a likelihood of confusion within the meaning of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, whether consideration should be limited exclusively to a comparison between the trade mark and the disputed sign and between the goods or services for which the mark is registered and those for which the sign is used, or whether, on the other hand, it is appropriate to take account of the factual context in which the sign is used.
Kansallinen tuomioistuin kysyy myös, onko direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun sekaannusvaaran olemassaoloa arvioitaessa verrattava yksinomaan tavaramerkkiä ja riidanalaista merkkiä sekä niitä tavaroita tai palveluita, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, ja niitä tavaroita tai palveluita, joita varten merkkiä on käytetty, vai onko sitä vastoin otettava huomioon se tosiasiallinen tilanne, jossa merkkiä on käytetty.
The referring court considers, in the second place, that the conformity with Article 3a of Directive 84/450 of a comparative advertisement in which a competitor’s trade mark is used constitutes a defence against the action brought by the competitor against such use of his mark.
Toiseksi kansallinen tuomioistuin katsoo, että se, että vertaileva mainonta, jossa kilpailijan tavaramerkkiä on käytetty, on direktiivin 84/450 3 a artiklan mukainen, on puolustautumisperuste, johon vastaaja voi vedota, kun kilpailija nostaa sitä vastaan kanteen tavaramerkkinsä mainitunlaisesta käytöstä.
Thus, should the Court interpret Article 5(1) of Directive 89/104 to the effect that, in a case such as that in the main proceedings, that provision enables the proprietor of a registered mark to prohibit the use of his mark in comparative advertising, the
Lisäksi siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin tulkitsisi direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohtaa niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) referring court asks for an interpretation of Article 3a(1) of Directive 84/450 for the purposes of ascertaining whether, in order for a comparative advertisement in which a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark is used to be permitted, use of that sign must be ‘indispensable’ to a comparison between the goods or services of the competitor and those of the advertiser.
O2 HOLDINGS JA O2 (UK) mainitulla säännöksellä annettaisiin rekisteröidyn tavaramerkin haltijalle oikeus kieltää tavaramerkkinsä käyttö vertailevassa mainonnassa, kansallinen tuomioistuin kysyy direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan tulkintaa selvittääkseen, edellytetäänkö, jotta vertaileva mainonta, jossa käytetään kilpailijan tavaramerkin kanssa samaa tai samankaltaista merkkiä, olisi sallittu, että kyseisen merkin käyttö on välttämätöntä, jotta kilpailijan ja mainostajan tavaroita tai palveluita voidaan verrata.
The questions referred to the Court
Ennakkoratkaisukysymysten käsittely
By its questions the referring court asks the Court of Justice to interpret both Article 5(1) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450.
Kysymyksillään kansallinen tuomioistuin kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta sekä direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan että direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan tulkintaa.
The case in the main proceedings is characterised by the fact that O2 and O2 (UK) claim that the use, by H3G, of a sign similar to their bubbles trade marks in a comparative advertisement jeopardises the exclusive right granted to them by those marks.
Pääasiaa luonnehtii nimittäin se, että O2 ja O2 (UK) väittävät, että se, että H3G on käyttänyt vertailevassa mainonnassa niiden kuplatavaramerkkien kanssa samankaltaista merkkiä, loukkaa yksinoikeutta, joka niillä mainittujen tavaramerkkien perusteella on.
It is thus necessary, before examining the questions referred for a preliminary ruling, to clarify the relationship between Directives 89/104 and 84/450.
Ennen ennakkoratkaisukysymysten tutkimista on lisäksi tarpeen täsmentää direktiivin 89/104 ja direktiivin 84/450 välistä suhdetta.
In accordance with Article 5(1) and (2) of Directive 89/104, the registered trade mark is to confer on the proprietor exclusive rights therein, by virtue of which he is to be entitled, under certain conditions, to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade, any sign which is identical with, or similar to, his trade mark.
Direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on tavaramerkkiin yksinoikeus, jonka perusteella tavaramerkin haltijalla on tietyin edellytyksin oikeus kieltää muita ilman hänen suostumustaan käyttämästä elinkeinotoiminnassa merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin hänen tavaramerkkinsä.
Under Article 5(3)(d) of that directive, he may, inter alia, prevent all third parties from using such a sign in advertising.
Kyseisen direktiivin 5 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaan tavaramerkin haltija voi muun muassa kieltää muita käyttämästä mainitunlaista merkkiä mainonnassa.
Use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark may constitute use within the meaning of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Se, että mainostaja käyttää vertailevassa mainonnassa merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin kilpailijan tavaramerkki, voi olla direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua käyttöä.
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at promoting the goods and services of that advertiser.
Toisaalta mainoksen, jossa mainostaja vertaa markkinoimiaan tavaroita ja palveluita kilpailijan tavaroihin ja palveluihin, tarkoituksena on selvästikin edistää kyseisen mainostajan tavaroiden ja palveluiden myyntiä.
With such an advertisement the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
Mainitunlaisella mainoksella mainostaja pyrkii erottamaan omat tavaransa ja palvelunsa vertaamalla niiden ominaisuuksia kilpailevien tavaroiden ja palveluiden ominaisuuksiin.
Therefore, the use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Näin ollen se, että mainostaja käyttää vertailevassa mainonnassa merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin kilpailijan tavaramerkki, yksilöidäkseen kyseisen kilpailijan tarjoamat tavarat tai palvelut merkitsee direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua käyttöä itse mainostajan tavaroita tai palveluita varten.
Such use may therefore be prevented, where necessary, by virtue of those provisions.
Mainitunlainen käyttö voi siis tapauksen mukaan olla kiellettyä mainittujen säännösten nojalla.
However, as is apparent from recitals 2 to 6 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature was intending to promote comparative advertising, stating, inter alia, in recital 2, that comparative advertising ‘can also stimulate competition between suppliers of goods and services to the consumer’s advantage’ and, in recital 5, that it ‘may be a legitimate means of informing consumers of their advantage’.
Kuten direktiivin 97/55 johdantoosan toisesta, kolmannesta, neljännestä, viidennestä ja kuudennesta perustelukappaleesta kuitenkin ilmenee, yhteisön lainsäätäjän tarkoituksena on ollut edistää vertailevaa mainontaa korostamalla erityisesti johdantoosan toisessa perustelukappaleessa, että vertaileva mainonta ”voi myös piristää tavaroiden ja palvelujen toimittajien kilpailua kuluttajien eduksi” ja viidennessä perustelukappaleessa, että se ”on laillinen tapa tiedottaa kuluttajille heidän eduistaan”.
According to recitals 13 to 15 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature considered that the need to promote comparative advertising required that the right conferred by the mark be limited to a certain extent.
Direktiivin 97/55 johdantoosan 13–15 perustelukappaleen mukaan yhteisöjen lainsäätäjä on katsonut, että vertailevan mainonnan edistämisen tarve edellytti, että tavaramerkkiin perustuvaa oikeutta on tietyssä määrin rajoitettava.
Such a limitation of the effects of the mark for the purposes of promoting comparative advertising appears necessary not only in the case of use, by the advertiser, of a competitor’s actual mark, but also in the case of use of a sign similar to that mark.
Mainitunlaiset tavaramerkkiin kohdistuvat rajoitukset vertailevan mainonnan edistämiseksi ovat tarpeen sen tilanteen lisäksi, että mainostaja käyttää itse kilpailijan tavaramerkkiä, myös tilanteessa, jossa käytetään kyseisen tavaramerkin kanssa samankaltaista merkkiä.
Under Article 2(2a) of Directive 84/450, ‘comparative advertising’ means any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor.
Direktiivin 84/450 2 artiklan 2 a kohdan sanamuodon mukaan ”vertailevalla mainonnalla” tarkoitetaan nimittäin kaikkea mainontaa, josta suoraan tai epäsuorasti voidaan tunnistaa kilpailija tai kilpailijan tarjoamat tavarat tai palvelut.
The test for determining whether an advertisement is comparative in nature is thus whether it identifies, explicitly or by implication, a competitor of the advertiser or goods or services which the competitor offers (Toshiba Europe, paragraph 29, and De Landtsheer Emmanuel, paragraph 17).
Mainoksen vertailevuuden toteaminen edellyttää siten mainostajan kilpailijan tai tämän tarjoamien tavaroiden tai palvelujen suoraa tai epäsuoraa tunnistamista (em. asia Toshiba Europe, tuomion 29 kohta ja em. asia De Landtsheer Emmanuel, tuomion 17 kohta).
Therefore, when the use, in an advertisement, of a sign similar to the mark of a competitor of the advertiser is perceived by the average consumer as a reference to that competitor or to the goods and services which he offers — as in the case in the main proceedings — there is comparative advertising within the meaning of Article 2(2a) of Directive 84/450.
Näin ollen silloin, kun keskivertokuluttaja mieltää mainostajan kilpailijan tavaramerkin kanssa samankaltaisen merkin käytön mainoksessa viittaukseksi kyseiseen kilpailijaan tai tämän tarjoamiin tavaroihin tai palveluihin, kuten pääasiassa, kyse on direktiivin 84/450 2 artiklan 2 a kohdassa tarkoitetusta vertailevasta mainonnasta.
Consequently, in order to reconcile the protection of registered marks and the use of comparative advertising, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Jotta rekisteröityjen tavaramerkkien suoja ja vertailevan mainonnan käyttö voidaan siis sovittaa yhteen, direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää muita käyttämästä merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin hänen tavaramerkkinsä, vertailevassa mainonnassa, joka täyttää kaikki mainitussa 3 a artiklan 1 kohdassa asetetut sallittavuuden edellytykset.
It must, however, be pointed out that, where the conditions required under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
On kuitenkin todettava, että silloin kun direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut edellytykset, joiden täyttyessä merkin, joka on sama tai samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki, käyttö voidaan kieltää, täyttyvät, vertaileva mainonta, jossa kyseistä merkkiä käytetään, ei täytä direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa sallittavuudelle asetettua edellytystä.
In the light of recitals 13 to 15 of Directive 97/55, the same interpretation must be given to the term ‘confusion’ used in both Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and Article 3a(1)(d) of Directive 84/450.
Direktiivin 97/55 johdantoosan 13–15 perustelukappaleen valossa direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa käytettyä ”sekaannuksen” käsitettä on tulkittava samalla tavalla.
Thus, in the case where an advertiser uses, in a comparative advertisement, a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark, the competitor either does not establish the existence of a likelihood of confusion and, consequently, is not entitled to prevent the use of that sign on the basis of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, or he establishes the existence of a likelihood of confusion and, consequently, the advertiser cannot challenge such prevention under Article 3a(1) of Directive 84/450, since the advertisement at issue does not satisfy all the conditions laid down in that provision.
Siis silloin, kun mainostaja käyttää vertailevassa mainonnassa merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin kilpailijan tavaramerkki, joko kilpailija ei osoita, että sekaannusvaara on olemassa, eikä sillä näin ollen ole oikeutta kieltää kyseisen merkin käyttöä direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla, tai kilpailija osoittaa sekaannusvaaran olemassaolon ja näin ollen mainostaja ei voi vedota direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohtaan mainitunlaista kieltoa vastaan, koska kyseessä oleva mainonta ei täytä kaikkia mainitussa säännöksessä asetettuja edellytyksiä.
As a preliminary point, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104/EEC and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use by a third party of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Alustavasti on siis vastattava, että direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää muita käyttämästä vertailevassa mainonnassa, joka täyttää kaikki mainitun 3 a artiklan 1 kohdassa asetetut sallittavuuden edellytykset, merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin hänen tavaramerkkinsä.
However, where the conditions required in Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered trade mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Silloin kun direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut edellytykset, joiden täyttyessä merkin, joka on sama tai samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki, käyttö voidaan kieltää, täyttyvät, vertaileva mainonta, jossa mainittua merkkiä käytetään, ei kuitenkaan täytä direktiivin 84/450 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa sallittavuudelle asetettua edellytystä.
The first question, concerning the interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104
Ensimmäinen kysymys, joka koskee direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan tulkintaa
It is established, in the case in the main proceedings, that H3G did not use the bubbles trade marks as registered by O2 and O2 (UK), but a sign similar to those marks.
On riidatonta, että pääasiassa H3G ei ole käyttänyt kuplatavaramerkkejä, sellaisina kuin O2 ja O2 (UK) olivat ne rekisteröineet, vaan merkkiä, joka on samankaltainen kuin kyseiset tavaramerkit.