natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the part of the applications which could not be granted, the applicants still had the possibility of applying for import licences for a quantity of 308 978.252 tonnes of traditional ACP bananas, a quantity
Kyseisten hakemusten sen osan osalta, jota ei ole voitu hyväksyä, kantajilla oli vielä käytettävissään mahdollisuus hakea tuontitodistuksia sille 308 978,252 tonnin määrälle perinteisiä AKT-banaaneja, joka oli vahvistettu 17.9.1999 annetussa komission asetuksessa N:o 1998/1999.
fixed by Commission Regulation (EC) No 1998/1999 of 17 September 1999. They thus applied for import licences for ACP bananas within tie limits of the remaining quantities at their disposal, in accordance with Article 18(1) of Regulation No 2362/98.
MNäin ollen kantajat ovat hakeneet AKT-banaanien tuontitodistuksia niiden jäännösmäärien mukaisesti, jotka niillä oli käytettävissään asetuksen N:o 2362/98 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
The import licences for the remaining quantities of their respective reference quantities were broken down as follows:
Tuontitodistukset niiden kunkin viitemäärän osalta myöntämättä oleville määrille jakautuivat seuraavasti:
On 13 October 1999, the competent national authorities issued import licences for ACP bananas for the entire quantity for which the applicants had applied.
Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat tuontitodistukset koko näin haetulle määrälle.
Despite repeated attempts, the applicants did not succeed in obtaining supplies of ACP bananas.
Toistuneista yrityksistä huolimatta kantajat eivät ole onnistuneet hankkimaan AKT-banaaneja.
Faced with that situation, on 18 November 1999, the applicants, referring to Article 232 EC, requested the Commission to:
Tässä tilanteessa kantajat ovat 18.11.1999 vaatineet EY 232 artiklaan vedoten komissiota:
— take the necessary measures to enable the [applicants] to use the fourth-quarter licences issued for imports from ACP countries to carry out imports of bananas from Latin American or other third countries;
— toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voisivat käyttää AKT-maista tapahtuvaa tuontia varten myönnetyt neljännen vuosineljänneksen todistukset Latinalaisen Amerikan maiden tai muiden kolmansien maiden banaanien tuonnissa;
— provide, in any event, for the securities for those licences to be released, since they were not being used and the non-use was not attributable to their holder.
— joka tapauksessa määräämään, että kyseessä oleviin todistuksiin liittyvät vakuudet vapautetaan, koska niitä ei käytetä ja koska niiden käyttämättä jättäminen ei johdu niiden haltijasta.
Not having received a response to that request, the applicants, by fax of 22 December 1999, drew the Commission's attention to the fact that the licences were going to expire on 7 January 2000 and requested the Commission to make a ruling on their requests.
Koska kantajat eivät ole saaneet vastausta tähän vaatimukseen, ne ovat 22.12.1999 päivätyssä telekopiossaan kiinnittäneet komission huomion siihen, että kyseessä olevat todistukset vanhentuisivat 7.1.2000, ja ne ovat vaatineet komissiota ottamaan kantaa niiden vaatimuksiin.
By letter No 02418 of 26 January 2000 ('the letter of 26 January 2000"), addressed to the applicants' counsel, the Commission replied as follows:
Komissio on vastannut 26.1.2000 päivätyssä kirjeessään nro 02418 (jäljempänä 26.1.2000 päivätty kirje), joka on osoitettu kantajien edustajalle, seuraavaa:
'In your letter of 22 December 1999, you referred to difficulties encountered by certain operators in using the banana import licences issued for the fourth quarter of 1999, in particular for the import of bananas originating from ACP countries.
Olette 22.12.1999 päivätyssä kirjeessänne viitanneet vaikeuksiin, joita tietyt toimijat ovat kohdanneet käyttäessään vuoden 1999 neljännelle vuosineljännekselle erityisesti AKT-maiden banaanien tuontia varten myönnettyjä tuontitodistuksia.
First of all, the nature of those problems is essentially commercial and, therefore, may be attributed to the activities of economic operators. ..."
On ensinnäkin todettava, että ongelmat ovat luonteeltaan pääasiassa kaupallisia ja tältä osin ne kuuluvat taloudellisten toimijoiden toimintaan.
The competent national authorities kept the security lodged by the applicants, after taking the view that the grounds relied on by the applicants to recover that security did not constitute force majeure, the only scenario which would allow for release.
Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat lisäksi pidättäneet kantajien maksamat vakuudet katsottuaan, että kantajien kyseisten vakuuksien palauttamiselle esittämät perustelut eivät muodosta ylivoimaista estettä, joka on ainoa tilanne, jossa tällainen palautus on mahdollinen.
The facts of Case T-46/01 relate to the fourth quarter of 2000. (The case is identical to Case T-93/00).
Asian T-46/01 perustana olevat tosiseikat liittyvät vuoden 2000 neljänteen vuosineljännekseen.
By applications lodged at the Registry of the Court of First Instance on 19 April 2000 and 1 March 2001, the applicants brought the actions in Case T-93/00 and Case T-46/01, respectively.
Kantajat nostivat nyt käsiteltävänä olevat kanteet kannekirjelmillä, jotka on toimitettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen asian T-93/00 osalta 19.4.2000 ja asian T-46/01 osalta 1.3.2001.
The actions for annulment
Kumoamisvaatimukset
In Cases T-93/00 and T-46/01, the applicants are applying for annulment of the letter of 26 January 2000 and the letter of 8 December 2000, respectively, putting forward three pleas relating to the illegality of Regulation No 2362/98.
Kantajat vaativat 26.1.2000 päivätyn kirjeen kumoamista asiassa T-93/00 ja 8.12.2000 päivätyn kirjeen kumoamista asiassa T-46/01, ja ne esittävät kolme asetuksen N:o 2362/98 lainvastaisuuteen liittyvää kanneperustetta.
Those pleas are: infringement of Regulation No 404/93, infringement of the right of property and free enterprise, and infringement of the principle of non-discrimination.
Kyseiset kanneperusteet koskevat asetuksen N:o 404/93 rikkomista, omistusoikeuden ja taloudellisen vapauden periaatteen loukkaamista sekä syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista.
The Court finds that since the applicants have not established a direct legal link between the letters of 26 January 2000 and 8 December 2000, on the one hand, and the provisions of Regulation No 2362/98 which they allege are illegal, on the other, the pleas of illegality must be dismissed as inadmissible in both Case T-93/00 and Case T-46/01.
Koska kantajat eivät ole osoittaneet välitöntä oikeudellista yhteyttä 26.1.2000 ja 8.12.2000 päivättyjen kirjeiden ja niiden asetuksen N:o 2362/98 säännösten välillä, joiden lainvastaisuuteen ne vetoavat, asioissa T-93/00 ja T-46/01 esitetyt lainvastaisuusväitteet on jätettävä tutkimatta.
The applicants further submit that, under Article 20(d) of Regulation No 404/93, the Commission was required to take note of the practical impossibility of obtaining ACP bananas and to allow them to import third-country bananas up to their individual reference quantities.
Kantajat väittävät, että asetuksen N:o 404/93 20 artiklan d kohdan mukaan komissiolla oli velvollisuus ottaa huomioon AKT-banaanien hankkimista koskeva käytännön mahdottomuus ja sallia niille kolmansien maiden banaanien tuonti niiden yksilöllisten viitemäärien rajoissa.
According to the Court, the Commission did not commit a manifest error of assessment when it found, in its letter of 26 January 2000, that that situation 'concerns the search for commercial partners for the purchase and transport of certain products and, specifically in the present case, of bananas from ACP countries' and 'is part of the commercial risk which is normally assumed by operators'.
Komissio ei ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä, kun se on 26.1.2000 päivätyssä kirjeessään arvioinut, että kyseinen tilanne "koski liikekumppaneiden löytämistä tiettyjen tuotteiden — käsiteltävässä asiassa erityisesti AKT-maista peräisin olevien banaanien — ostamista ja kuljetusta varten" ja "muodosti osan kaupallisesta riskistä, jonka toimijat tavallisesti kantavat".
Accordingly, the plea alleging infringement of Article 20(d) of Regulation No 404/93 must be dismissed as unfounded.
Asetuksen N:o 404/93 20 artiklan d kohdan rikkomista koskeva kanneperuste on näin ollen hylättävä perusteettomana.
It follows that all the pleas and arguments put forward in support of the action for annulment of Case T-93/00 must be dismissed.
Tästä seuraa, että asiassa T-93/00 kumoamisvaatimuksen tueksi esitetyt kaikki kanneperusteet ja väitteet on hylättävä.
In Case T-46/01, it is appropriate to examine whether the Commission committed a manifest error of assessment in refusing, in the letter of 8 December 2000, to adopt necessary specific measures pursuant to Article 20(d) of Regulation No 404/93 to remedy the difficulties encountered by the applicants due to the change from the 1993 arrangement to the 1999 arrangement.
Asiassa T-46/01 on tutkittava, onko komissio tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on 8.12.2000 päivätyssä kirjeessään kieltäytynyt toteuttamasta asetuksen N:o 404/93 20 artiklan d kohdan mukaisia tarvittavia erityisiä toimenpiteitä helpottaakseen kantajien kohtaamia vaikeuksia, jotka johtuivat siirtymisestä vuoden 1993 järjestelmästä vuoden 1999 järjestelmään.
The Court notes that the Commission was able to find, without exceeding the limits of its discretion, that the difficulties referred to by the applicants were not attributable to the change from the 1993 arrangement to the 1999 arrangement, but that, rather, they were essentially commercial in nature, since the applicants had chosen not to act in the fourth quarter of 2000.
Komissio on voinut harkintavaltansa rajoja ylittämättä katsoa, että kantajien esittämien vaikeuksien syynä ei ollut siirtyminen vuoden 1993 järjestelmästä vuoden 1999 järjestelmään, vaan vaikeudet olivat luonteeltaan pääasiallisesti kaupallisia, koska kantajat olivat päättäneet olla toimimatta vuoden 2000 neljännen vuosineljänneksen aikana.
Accordingly, in Case T-46/01, the plea alleging infringement of Article 20(d) of Regulation No 404/93 is unfounded.
Näin ollen asetuksen N:o 404/93 20 artiklan d kohdan rikkomista koskeva kanneperuste on perusteeton asiassa T-46/01.
It follows that all the pleas and arguments put forward in support of the action for annulment in Case T-46/01 must be dismissed.
Tästä seuraa, että asiassa T-46/01 kumoamisvaatimuksen tueksi esitetyt kaikki kanneperusteet ja väitteet on hylättävä.
The claims for compensation
Vahingonkorvausvaatimukset
In the present case, it is clear that the condition relating to the causal link is not satisfied.
Käsiteltävässä asiassa on todettava, että syy-yhteyttä koskeva edellytys ei täyty.
In Case T-93/00, the cause of the damage alleged relates to the fact that the applicants were unable to find suppliers willing to supply them with ACP bananas in the fourth quarter of 1999.
Asiassa T-93/00 väitetyn vahingon syy liittyy nimittäin siihen, että kantajat eivät ole pystyneet hankkimaan AKT-banaaneja vuoden 1999 neljännen vuosineljänneksen aikana.
In Case T-46/01, the lost earnings complained of by the applicants is directly attributable to their lack of diligence.
Asiassa T-46/01 kantajien esittämä menetetty voitto johtuu suoraan niiden huolellisuuden puutteesta.
Dismisses the applications in Joined Cases T-93/00 and T-46/01;
Kanteet yhdistetyissä asioissa T-93/00 ja T-46/01 hylätään.
Orders the applicants to pay their own costs and those of the Commission in Joined Cases T-93/00 and T-46/01.'
Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne velvoitetaan komission oikeudenkäyntikulut yhdistetyissä asioissa T-93/00 ja T-46/01.
(Action for annulment — State aid — Regulation (EC) No 659/1999—Article period — Recovery of aid — Act interrupting the limitation period) (Fifth Chamber, Extended Composition)
Kumoamiskanne — Valtiontuki — Asetus N:o 659/1999 — Asetuksen 15 artikla — Vanhentumisaika — Tuen takaisinperintä — Vanhentumisen keskeyttävä toimi (laajennettu viides jaosto)
On 12 July 2000, the Commission adopted a decision concerning State aid granted by France to the applicant ('the contested decision'), Article 1 of which provides:
Komissio teki 12.7.20OO päätöksen valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt kantajalle (jäljempänä riidanalainen päätös). Päätöksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
'The state aid in the form of a preferential land price and a preferential rate of water treatment levy granted by France to Scott and amounting, in the case of the land price, to FRF 39.58 million (EUR 6.03 million) or, at present value, FRF 80.77 million (EUR 12.3 million) ... is incompatible with the common market.'
■Valtiontuki, jonka Ranska on myöntänyt Scott Paperille maa-alueeseen liittyvänä hintaetuna ja jonka arvo on 39,58 miljoonaa Ranskan frangia (6,03 miljoonaa euroa), eli nykyarvoisena 80,77 miljoonaa Ranskan frangia (12,3 miljoonaa euroa), ja vedenpuhdistusmaksuun liittyvänä hintaetuna ei sovellu yhteismarkkinoille."
Article 2 of the contested decision provides:
Riidanalaisen päätöksen 2 artikla kuuluu seuraavasti:
France shall take all necessary measures to recover from the beneficiary the aid referred to in Article 1 and already made available to it unlawfully. ...'
Ranskan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajalle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin.
In the contested decision, the Commission considered that the limitation period applicable to its power concerning the recovery of aid granted unlawfully, under Article 15 of Regulation No 659/1999, had been interrupted in this case.
Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että vanhentumisaika, jota asetuksen N:o 659/1999 15 artiklan nojalla sovelletaan sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperin tään. oli nyt esillä olevassa tapauksessa keskeytynyt.
In effect, any action taken by the Commission with regard to an unlawful aid interrupts the limitation period.
Komission mukaan sääntöjenvastaista tukea koskevat komission toimet keskeyttävät vanhentumisajan.
The applicant maintains that in ordering, in Article 2 of the contested decision, recovery of the aid in respect which it found to have been granted 31 August 1987, the Commission failed to observe the 10-year limitation period provided for in Article 15 of Regulation No 659/1999.
Kantaja väittää, että komissio ei ole noudattanut asetuksen N:o 659/1999 15 artiklassa säädettyä kymmenen vuoden vanhentumisaikaa, koska se on määrännyt riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa perittäväksi takaisin tuen, jonka se totesi myönnetyksi 31.8.1987.
Even though Regulation No 659/1999 was not applicable on 31 August 1987, so that the grant on that date of the aid in issue did not then have the effect of causing a limitation period of 10 years to begin to run, that date must none the less be taken as the starting date of that period when Article 15 is applied to the facts existing on 12 July 2000.
On todettava, että vaikka asetusta N:o 659/1999 ei sovellettu 31.8.1987 ja näin ollen nyt kyseessä olevan valtiontuen myöntämisestä tuolla hetkellä ei alkanut kulua kymmenen vuoden vanhentumisaika, tuota ajankohtaa on kuitenkin pidettävä vanhentumisajan alkamishetkenä, sillä 15 artiklaa sovelletaan 12.7.2000 olemassaolleisiin tosiseikkoihin.
Next, it should be borne in mind that the aid in issue was not notified to the Commission.
Seuraavaksi on syytä muistuttaa siitä, ettei nyt kyseessä olevaa tukea ollut ilmoitettu komissiolle.
It is settled case-law that, save in exceptional circumstances, a recipient cannot have a legitimate expectation that aid was properly granted unless it has been granted in compliance with the provisions of Article 88 EC.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tuensaajalle voi syntyä perusteltu luottamus tuen lainmukaisuuteen ainoastaan, jos tuki on myönnetty EY 88 artiklan määräysten mukaisesti, ellei kyse ole poikkeuksellisista olosuhteista.
The prudent economic operator should usually be able to ensure that that procedure was followed.
Huolellisen taloudellisen toimijan on normaalisti kyettävä varmistumaan, että kyseistä menettelyä on noudatettu.
Last, it should be observed that before 16 April 1999 no limitation period was fixed by the Community legislature in relation to actions by the Commission in respect of unnotified State aid.
Lopuksi on huomautettava, että ennen 16.4.1999 yhteisön lainsäätäjä ei ollut säätänyt mitään vanhentumisaikaa komission toimenpiteille ilmoittamatta jätettyjä valtiontukia koskevissa asioissa.
It follows that before that date the applicant could not have had any legitimate expectation or legal certainty in regard to a limitation period applicable to unnotified aid granted in 1987.
Näin ollen kantaja ei voi ennen tätä ajankohtaa vedota perusteltuun luottamukseen tai oikeusvarmuuteen vuonna 1987 myönnetyn ilmoittamatta jätetyn tuen vanhentumisen osalta.
Accordingly, the interpretation of Article 15 of Regulation No 659/1999 and its application to the measure adopted by the Commission on 17 January 1997 does not have the effect of depriving the applicant of legal certainty or of any legitimate expectation which might have come into existence during the 10 years following the grant of the aid in question.
Täten asetuksen 659/1999 15 artiklan tulkinnalla ja tämän artiklan soveltamisella komission 17.1.1997 toteuttamaan toimenpiteeseen ei loukata kantajan oikeusvarmuutta tai perusteltua luottamusta, joka olisi voinut syntyä kyseessä olevan tuen myöntämistä seuraavien kymmenen vuoden aikana.
Dismisses the application for annulment of Article 2 of Commission Decision 2002/14/EC of 12 July 2000 in so far as it alleges that the Commission infringed Article 15 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC];
Kanne, jossa vaaditaan 12.7.2000 tehdyn komission päätöksen 2002/14/EY 2 artiklan kumoamista, hylätään siltä osin kuin kanne perustuu sähen, että komissio olisi rikkonut EY:n perustamissopimuksen [88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklaa.
(Action for annulment — State aid — Regulation (EC) No 659/1999 -Article 15 — Limitation period — Recovery of aid — Act interrupting the limitation period) (Fifth Chamber, Extended Composition)
Kumoamiskanne — Valtiontuki — Asetus N:o 659/1999 — Asetuksen 15 artikla — Vanhentumisaika — Tuen takaisinperintä — Vanhentumisen keskeyttävä toimi (laajennettu viides jaosto)
(For the factual and legal basis of this case, see Case T-366/00).
(Asiaa koskevien tosiasioiden ja oikeudellisten seikkojen osalta ks. asia Ί -366/00)
Case C-471/02 P(R) Santiago Gomez-Reino ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Asia C-471/02 Ρ (R) Santiago Gomez-Reino v. Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstösäännöt
(Appeal — Procedure for interim relief — Conditions for admissibility of the application for interim relief— Officials — Investigative powers of the European anti-Fraud Office (OLAF) — Rights of the defence)
Muutoksenhaku — Välitoimimenettely — Välitoimihakemuksen ηαΐαίίανα^ ottamisen edellytykset — Henkilöstö — Euroopan petostentorfuntaviraston (OLAF) tutkintavaltuudet — Puolustautumisoikeudet
Preliminary ruling (Public contracts — Directive 89/665/EEC — Review procedures for the award of public contracts —Action for annulment of a decision of the contracting authority —Application for interim measures — Duty or discretion of the body responsible for review procedures to take account of theprospects of success of the substantive claim —Article 104(3) of the Rules of Procedure — Question the answer to which does not admit of any reasonable doubt) (Fourth Chamber)
Ennakkoratkaisu Julkiset hankinnat — Direktiivi 89/665/ETY — Julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt — Hankintaviranomaisen päätöstä koskeva kumoamiskanne — Välitoimihakemus - Vastuussa olevan muutoksenhakuelimen velvollisuus tai mahdollisuus ottaa huomioon pääasiassa nostetun kanteen menestymisen mahdollisuudet — Työjärjestyteen 104 artiklan 3 kohta — Kysymys, jonka vastaukseen ei liity perusteltua epäilystä (neljäs jaosto)
(Application for annulment — Actionable measures — Inadmissibility) (Third Chamber)
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa. (kolmas jaosto)
11 April 2003
11 päivänä huhtikuuta 2003
Case C-71/02
Asia C-71/02
Herbert Karner Industrie-Auktionen GmbH ν Troostwijk GesmbH Preliminary ruling — Interpretation of Article 28 EC in light of national legislation prohibiting any reference to the origin of goods in public announcements giving notice of the sale of goods where those goods form part of the assets of a bankrupt undertaking
Herbert Karner Industrie-Auktionen GmbH v. Troostwijk GesmbH Ennakkoratkaisupyyntö—ObersterGerichtshof—EY 28 artiklan tulkinta sellaiseen kansalliseen lainsäädäntöön nähden, jolla kielletään viittaaminen tavaran alkuperään yleisölle tarkoitetuissa mainoksissa, joilla ilmoitetaan näiden tavaroiden myynnistä, kun tavarat ovat peräisin yrityksen konkurssipesästä
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 8 April 2003.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 8 päivänä huhtikuuta 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
'Article 28 EC is to be interpreted as meaning that it does not preclude national legislation which prohibits any reference, however true, to the fact that goods come from an insolvency estate, where public announcements or notices intended for a large audience advertise the sale of goods originating from, but no longer forming part of, an insolvency estate.
EY 28 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa ei ole ristiriidassa sellainen kansallinen säännös, jolla kielletään tiedon totuudenmukaisuudesta riippumatta kaikki viittaukset siihen, että tavara on peräisin konkurssipesästä, kun julkisella tiedotteella tai suurelle henkilöjoukolle tarkoitetulla ilmoituksella ilmoitetaan sellaisen tavaran myynnistä, joka on peräisin konkurssipesästä mutta joka ei enää kuulu konkurssipesään.
Such legislation may nevertheless constitute a disproportionate restriction on the freedom to provide services, if it can properly be assessed against the provisions relating to that freedom (Article 49 EC).'
Tällainen säännös voi kuitenkin olla suhteellisuusperiaatteen vastainen palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus (EY 49 artikla).
Case C-224/01
Asia C-224/01
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 April 2003.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 8 päivänä huhtikuuta 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Julkisasiamies ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
'(1) The principle that the Member States are required to make good loss or damage caused to individuals by breaches of Community law attributable to those States is applicable where a supreme court is responsible for the alleged breach.
Periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on korvattava niiden syyksi luettavasta yhteisön oikeuden rikkomisesta yksityisille aiheutuneet vahingot, sovelletaan, jos ylimmän oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt väitettyyn rikkomiseen.
(2) Where a supreme court is responsible for a breach of Community law by a Member State, injured individuals have a right to redress if the purpose of the rule of Community law infringed is to confer rights on them, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between that breach and the loss or damage sustained by the individuals.
2) Kun yhteisön oikeuden rikkominen jäsenvaltion osalta luetaan ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen syyksi, vahinkoa kärsineillä yksityisillä on oikeus korvaukseen, jos yhteisön rikotun oikeussäännön tavoitteena on antaa oikeuksia yksityisille, jos rikkominen on riittävän ilmeinen ja jos kyseessä olevan rikkomisen ja yksityisille aiheutuneen vahingon välillä on välitön syy-yhteys.