natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conciliation arrangements or services are,therefore, in place to help the two parties involved to resolve their differences and to agree a suitable remedy.
Sovittelujärjestelyt tai -palvelut on siksi perustettuauttamaan kumpaakin osapuolta ratkaisemaan erimielisyytensäja sopimaan sopivasta oikeuskeinosta.
In manycountries, specific organisations have been set up, or designated, to perform this role.
Monissa maissa onperustettu tai nimetty erityisiä järjestöjä tätä tehtävää suorittamaan.
In Denmark, Sweden, the Netherlandsand Finland, oneof the functions of the independent Equality Body is to act asa mediator in discrimination cases.
Tanskassa, Alankomaissa, Suomessaja Ruotsissayhtenäriippumattoman tasaarvoelimen tehtävänä on toimia välittäjänäsyrjintätapauksissa.
In Austria, the Commission for Equal Treatment (GBK), whose remit is dueto be extended by pending legislation to cover all grounds ofdiscrimination specified by the Directives, is intended to operate in a non-bureaucratic way so that it is more accessibleand more effective in bringing about conciliation.
Itävallassatasapuolisen kohtelun valiokunta (GBK), jonka tehtäväkenttää aiotaan laajentaa direktiiveissämainittujen kaikkien syrjinnän muotojen mukaan ottamiseksivalmisteilla olevaan lainsäädäntöön, aikoo toimia ei-byrokraattis-esti niin, että siihen on yhä helpompi turvautua ja että se onentistä toimivampi sovittelutehtävässään.
In France, people suffering discrimination at work can taketheir case to the Labour Court (Conseil des prud’hommes)to try to reach an agreed settlement.
Ranskassatyöelämän syrjinnästä kärsivät ihmiset voivat viedäasiansa työvoimatuomioistuimen eteen (Conseil des prud’hommes)saadakseen sovintoratkaisun.
Once the planned independent Equality Body begins operating in 2005, this willalso have powers to mediate in discrimination cases.
Suunnitellun riippumattoman tasaarvoelimen aloittaessa toimintansa vuonna 2005 sillä on myöstoimivalta syrjintätapausten sovitteluun.
The entitlement of trade unionsand NGOs to support victims ofdiscrimination
Ammattiliittojen ja kansalaisjärjestöjenoikeus tukea syrjinnän uhreja
In Luxembourg, NGOs approved by the Ministry of Justice, which have been inexistence for at least 5 years and are active in combating discrimination, can represent victims of discrimination in civil courts.This is also the case in Belgium while in France, although they cannot representvictims of discrimination, they can bringindependent action.
Luxemburgissaoikeusministeriön hyväksymätkansalaisjärjestöt, jotka ovat toimineet ainakinviisi vuotta ja jotka toimivat aktiivisesti syrjinnänvastaisessa työssä, voivat edustaa syrjinnänuhreja siviilituomioistuimissa. Näin on myös Belgiassa, kun taas Ranskassane voivat nostaa itse kanteen, vaikka ne eivät voikaan edustaa syrjinnän uhreja.
People complaining of discriminationare also entitled to help from representative organisations in taking action, asoutlined above.
Syrjinnästä valittavat ihmiset ovat myösoikeutettuja saamaan apua edustuksellisiltaelimiltä kannetta esittäessään yllä kuvatunmukaisesti.
Trade unions are allowed to assist and represent their members in legal cases in most parts of the Union where new laws against discrimination have been adopted.
Ammattiliitot saavat tukea ja edustaa jäseniään oikeustapauksissa useimmissaunionin osissa, joissa uusia syrjinnän kieltäviälakeja on annettu.
The same istrue of NGOs, so long as they are officially approved.
Samoin on kansalaisjärjestöjen laita, niin kauan kuin ne on virallisestihyväksytty.
There are, however,some differences between countries inthe extent to which representative organisations can be involved in judicial proceedings. In some countries, trade unions and other representative organisations can take the lead in bringing discrimination cases, in others not (see Box).
Maiden välillä on kuitenkin joitakineroja siinä, miten paljon edustukselliset elimetvoivat osallistua oikeustapausten ratkaisuun.Joissakin maissa ammattiliitot ja muut edustukselliset elimet voivat olla johtavassa asemassa syrjintätapausten käsittelyssä, toisissasellainen ei ole mahdollista (katso laatikko).
In Italy, ‘legitimate associations’, approvedby the Department of Equal Opportunities,can represent victims of racial discrimination in court.
Italiassatasa-arvo-osaston hyväksymät rekisteröidyt yhdistykset voivat edustaa rotusyrjinnän uhreja oikeudessa.
Trade unions are allowed todo the same in employment cases involvingnot only discrimination on racial groundsbut on any of the other grounds specified inthe Directives.
Ammattiliitoilla onoikeus toimia samoin työelämään liittyvissäasioissa, jotka voivat liittyä muuhunkin direktiiveissä mainittuun syrjinnän syyhyn kuin rotuunkohdistuvaan syrjintään.
The year 2003 should have been a milestone in the journey towards a European Union free from discrimination.
Vuoden 2003 oli tarkoitus olla virstanpylväs matkalla
Directives which came into force during the
kohti syrjinnästä vapaata Euroopan unionia.
In Spain, legal entities qualified to represent the interests of people suffering racialdiscrimination can act on their behalf incourt.
‘ varmistamalla rotuun, uskontoon, sukupuoliseen suun-
But, with the exception of trade unions and employers’ organisations, thisdoes not apply to victims of discriminationon other grounds, apart from disability.
Portugalintoukokuussa annetun uuden lain18/2004 mukaisesti hyväksytään virallisestirekisteröityjen, edustuksellisuuteen perustuvien järjestöjen toimiminen uhrin asiamiehenäpuolustamassa tämän oikeuksia syrjintäasiassa.
‘ year were intended to mark genuine prog- ress, by ensuring legal protection throughoutthe European Union against discriminationbased on race, religion, sexual orientation,age or disability.
tautumiseen, ikään tai vammaisuuteen perustuvan syrjinnän vastainen lainsuoja kaikkialla Euroopan unioninalueella.
In Finland, the possibilities of representation are limited.
Suomessaasiamiesten mahdollisuudet ovatrajalliset.
Trade unions and otherrepresentative organisations can only provide assistance to people and are not allowed to represent those complaining of discrimination in court proceedings.
Ammattiliitot ja muut edustuksellisuuteen perustuvat järjestöt voivat vain antaatukeaan henkilöille, eikä niillä ole oikeuttatoimia syrjinnästä valittavan asiamiehenäoikeudenistunnossa.
In reality a number of Member States madelittle or no attempt to transpose these two Directives on time or in full.
Todellisuudessa monet jäsenvaltiot eivät yrittäneetlainkaan tai yrittivät vain heikosti saattaa nämä direktiivit täysimääräisesti ja ajoissa osaksi kansallista lainsäädäntöään.
The reasons forpartial or incomplete transposition into national law were various, but suggest a lack ofpolitical will to promote real equality.
Syyt osittaiseen tai epätäydelliseenkansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen olivatmoninaiset, mutta ne osoittavat poliittisen tahdonpuutetta edistää todellista tasa-arvoa.
The Platform of European Social NGOs (‘Social Platform’) is disappointed with the delays inimplementing this vital legislation, andapplauds the Commission for its robustactions and attitudes towards those Member States that are dragging their heels.
Euroopan sosiaalialan kansalaisjärjestöfoorumi (Social Platform) on pettynyt tämän ensiarvoisen tärkeän lainsäädännön toimeenpanon hitauteen, ja se kiittääkomissiota selkeistä toimista ja asenteesta niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka ovat vitkastelleet.Sosiaalifoorumin jäsenet jatkavat asiassa edistymisenseurantaa, ja odotamme tilanteen paranevan seuraavan vuoden aikana.
Social Platform members will continue to monitorprogress in this area, and we expect thesituation to improve in the year ahead.However, the accession process has also seen delays in meeting the acquis communau-
Kuitenkin unioniin liittyneillä maillaon ollut vaikeuksia yhteisön lainsäädännön noudat- tamisessa yleensä, ja luotamme siihen, että komissio
In Sweden, the possibilities of representation are also more limited at present andlargely confined to trade unions. ACommittee of Enquiry has been set up toconsider, among other things, whetherinterest groups other than trade unionsshould be allowed to represent people indiscrimination cases.
Ruotsissaasiamiesten käyttömahdollisuudetovat myös rajalliset tällä hetkellä, ja asiamiehinä voivat toimia lähinnä ammattiliitot.Tutkimuskomitea on perustettu muun muassatutkimaan, voisivatko muutkin etujärjestöt kuinammattiliitot toimia ihmisten asiamiehinä syrjintätapauksissa.
This is due to reportin 2005.
Odotetaan, että työ saadaanpäätökseen vuonna 2005.
At the same time, trade unionsas well as any of the four Ombudsmen cantake legal action on behalf of people whoconsider that they have been treated unequally.
Samalla ammattiliitot ja yksi neljästä oikeusasiamiehestä voivatnostaa kanteen niiden ihmisten puolesta, jotkakatsovat tulleensa epäoikeudenmukaisestikohdelluiksi.
taire and we trust that the Commission will take a similarly strong position with new
suhtautuu viiveeseen yhtä vakavasti myös uusien jäsenvaltioiden osalta.
AILSASPINDLER, CHAIR, ANTI-DISCRIMINATION
AILSASPINDLER, SOSIAALIFOORUMIN
WORKINGPARTY, SOCIAL
SYRJINNÄN VASTAISEN
This is also the case in Poland,where, inaddition to trade unions, organisations active in protecting human rights can institutelegal proceedings on behalf of victims ofdiscrimination.
Näin on myös Puolassa, jossa ammattiliittojen lisäksi ihmisoikeusjärjestöt voivat nostaakanteen syrjinnän uhrien puolesta.
Remedies and sanctions
Oikeuskeinotja rangaistukset
The sanctions against discrimination
Syrjinnästä langetettavatrangaistukset
The Directives do notspecify the remedieswhich should apply in
Direktiiveissä ei eritellä syrjintätapauksissa sovellettaviaoikeuskeinoja tai rangaistuk-
Most cases of discrimination are dealtwith by civil courts or administrative procedures where fines, reinstatement, orsome other settlement agreed betweenthe two parties involved are the usual outcome where a case of unequal treatmentis proved.
Useimmat syrjintätapaukset viedään siviilituomioistuimiin tai annetaan hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolloin todistetustiyhdenvertaisuuden vastaisesta kohtelustatuomittu määrätään maksamaan sakkoa taipalauttamaan työpaikka uhrille tai jolloinpäädytään sovintoratkaisuun.
cases of discrimination or the sanctionswhich should be enforced. Instead, theyleave it to individual countries to decide.The Directives do require, however, thatthe sanctions be ‘effective, proportionate and dissuasive’.
Direktiiveissävaaditaan kuitenkin, että sanktioiden on oltava”tehokkaita, oikeudenmukaisia ja yleisestäviä”.On liian aikaista sanoa, millaisia sanktioitakäytännössä sovelletaan.
But there is a widespread tendency in the legislation introduced in Member States to leave it to the courtsto decide the appropriate remedy toapply on a case by case basis.
Mutta jäsenvaltioidenuudessa lainsäädännössä on laajalle levinnytsuuntaus jättää oikeuskeinon valinta tuomioistuimen tehtäväksi tapauskohtaisesti.
Thismight involve ordering the discriminatory behaviour being complained of tostop or reinstating someone who haslost their job because of being treatedunequally.
Saatetaanesimerkiksi määrätä syrjinnän lopettamisestatai työpaikan palauttamisesta epäsuotuisankohtelun takia sen menettäneelle.
In France, a novel sanction was introduced in November 2003 against thosefound guilty of racial discrimination.
Ranskassaotettiin käyttöön uusi rangaistusmaaliskuussa 2004 rotusyrjintään syyllistyneiden rankaisemiseksi.
Thisconsists of obliging them to go on a citizenship course (stage de citoyenneté)which is aimed at making them aware ofthe importance of diversity in society, oftolerance for others and of respect forhuman rights.
Heidät velvoitetaan osallistumaan kansalaistaidon kurssille(stage de citoyenneté), jonka tarkoituksena onsaada heidät ymmärtämään monimuotoisuuden, toisten suvaitsemisen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen merkitys yhteiskunnalle.
In many countries, courts have the optionof sending those found guilty of discrimination to prison in criminal cases.
Monissa maissa tuomioistuimet voivat lähettää syrjintään todistettavasti syyllistyneetvankilaan rikosasioissa.
This is thecase, for example, in Belgiumunder legislation prohibiting racial discrimination,whether the case involves the supply ofgoods and services, job placement, vocational training or employment.
Näin on esimerkiksi Belgiassa rotusyrjinnän kieltävän lainsäädännön mukaisesti, mikäli tapaus koskeetavaroiden ja palvelujen toimittamista,työharjoittelua, ammatillista koulutusta taityöllistymistä.
The sameapplies to cases of discrimination on othergrounds under the Federal Law of February 2003, which put into effect the Employment Equality Directive.
Samaa sovelletaan syrjintäasioihin, jotka perustuvat muuhun määräykseen kuin helmikuussa 2003 annettuun liittovaltion lakiin, joka saattaa yhdenvertaisuudesta työelämässä annetun direktiivin osaksi Belgian lainsäädäntöä.
The decreesubsequently adopted by the Flemishregional authority contains a similar provision in respect of vocational guidance,training and job placement.
Flaaminkielisenyhteisön sen jälkeen antama asetus sisältääsamanlaisen määräyksen koskien ammatillista ohjausta, ammattikoulutusta ja työharjoittelua.
In Ireland, under the 1998 Equality Act, those suffering discrimination or victimisation can be awarded compensation in the form of arrears of earnings for up to 3 years plus compensation for the effects of discrimination of up to two years’ earnings, together with reinstatement to their jobs.
Irlannissavuoden 1998 tasa-arvolain mukaisesti syrjinnästä tai syntipukin asemasta kärsivät voivat saada hyvitystäansionmenetyksen muodossa enintään kolmen vuoden ansioiden verran sekä syrjinnän vaikutusten korvaamisestaenintään kahden vuoden ansioiden verran ja työpaikkansa takaisin.
In Finland, compensation of up to EUR 15000 can be paid to victims of discrimination or of retaliatory measures.
Suomessasyrjinnän tai kostotoimenpiteiden uhrille voidaan maksaa enintään 15 000 euron korvaus.
In the Czech Republic, anyone who has been discriminated against is entitled to financial compensation andthe court fixes the amount in relation to the seriousness of the harm inflicted and the circumstances involved.
Tˇsekissä jokainen syrjinnän uhri on oikeutettu saamaan rahallista hyvitystä, ja tuomioistuin määrää korvaussummanaiheutetun vahingon vakavuuden sekä muiden asianhaarojen perusteella.
In Latvia, under the new employment law, victims of discrimination can claim reasonable or appropriate compensation for ‘material’ and ‘non-material’ damage suffered, with the court deciding the amount.
Latvianuuden työelämälain mukaisesti syrjinnän uhrit voivat vaatia kohtuullista ja asianmukaista hyvitystä kärsitystä”aineellisesta” ja ”aineettomasta” vahingosta tuomioistuimen päättäessä tarkasta rahamäärästä.
Much thesame applies to those suffering racial discrimination outside the work place.
Paljolti sama soveltuu rotusyrjinnän uhreihin työelämän ulkopuolella.
In Poland, the amendment to the Labour Code, designed to bring legislation into line with the Employment Equality Directive, removes the upper limit for compensation to victims of discrimination, which was previously set at 6 times minimum earnings.
Puolassatyövoimalain muutoksessa, jolla työelämän tasa-arvodirektiivi saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä,poistetaan syrjinnän uhreille maksettavan rahallisen korvauksen yläraja, joka oli aiemmin säädetty kuusinkertaiseksivähimmäistulotasoon nähden.
According to both Directives, the burden ofproof should shift to the
Sen jälkeen syytetyn tehtävänä ontodistaa, ettei hän toiminut syrjivällä tavalla.
Provisions in legislation on theburden of proof person accused of discrimination oncethe person bringing the complaint hasestablished facts from which it can bepresumed that there has been discrimination.
Vaatimus todistustaakan siirtämisestä taijakamisesta tällä tavoin on osoitus kahdestasyrjintätapauksiin liittyvästä, luonteenomaisesta piirteestä.
It is then up to the person accused to prove that they did not act in adiscriminatory way.
Ensimmäinen näistä on se, ettäsyrjinnän uhri harvoin kykenee todistamaansyrjinnän.
In France, legislation is still being modifiedto comply fully with the Directives.Nevertheless, the 2001-1066 Law of November 2001 against all forms of discrimination in employment and the 2002-73Law of January 2002 against discrimination in housing both include a provision thatit is up to the defendant to prove they didnot discriminate once apparent discrimination has been shown.
Toinen on se, että vain ne, joitasyytetään syrjinnästä, pääsevät todennäköisesti käsiksi asian kaikkiin tosiseikkoihin.
The requirement that the burden ofproof should be shifted, or shared, inthis way is a recognition of two generalaspects of discrimination cases.
Ranskanlainsäädäntö on yhä muutoksen alaisena direktiivien saattamisessa osaksi Ranskanlainsäädäntöä.
Thefirst is that those suffering discrimination are rarely in a position to prove it.The second is that only those who areaccused of discrimination are likely tohave access to the full facts of thecase.
Kuitenkin marraskuussa 2001annettuun, kaikenlaisen syrjinnän työelämässäkieltävään lakiin 2001-1066 ja tammikuussa2002 annettuun asunnon hankinnassa syrjinnänkieltävään lakiin 2002-73 sisältyy kumpaankinmääräys, jonka perusteella syytetyn on pystyttävätodistamaan syyttömyytensä syrjintään, heti kunsyyte syrjinnästä on esitetty.
Although this shifting of the burden ofproof is a recent feature of legislation inmany countries, it is not new.
Vaikka todistustaakan siirtäminen on monienmaiden lainsäädännössä otettu käyttöön vastahiljattain, se ei ole uusi asia.
It hasbeen widely adopted before as part ofnew laws on equality between men andwomen.
Se hyväksyttiinlaajalti aiemmin osana uusia naisten jamiesten välistä yhdenvertaisuutta käsitteleviälakeja.
In Ireland, the Employment Equality Act of1998 and the Equal Status Act of 2000 donot explicitly specify where the burden ofproof should lie.
Irlanninvuoden 1998 työelämän tasa-arvolaki javuoden 2000 tasa-arvoisesta asemasta annettulaki eivät selväsanaisesti erittele, kenellä todistustaakka on.
In practice, however, theequality tribunal has tended to adopt theapproach required by the Directives.
Käytännössä tasa-arvotuomioistuin onkuitenkin yrittänyt noudattaa direktiiveissämääriteltyä lähestymistapaa.
The Equality Bill published in January 2004 formalises this tendency by stating explicitlythat the burden of proof should be shifted tothe person accused once apparent discrimination has been demonstrated.
Tämä suuntaus onasianmukaisena muotoiluna tammikuussa 2004julkaistussa tasa-arvolakiesityksessä, jossa sanotaan selvästi, että todistustaakka tulisi siirtääsyytetyn kannettavaksi, heti kun oletetun syrjinnän on osoitettu käyneen toteen.
In Sweden, the requirement that the burden of proof should be shared between thetwo parties involved in discrimination andvictimisation cases was incorporated in thelegislation adopted in 2003, with very similar wording to that in the Directives.
Ruotsissavaatimus todistustaakan jakamisestasyrjintä- ja syntipukkiasiaa käsittelevänoikeustapauksen osapuolten kesken sisällytettiinvuonna 2003 annettuun lainsäädäntöön hyvindirektiivien sanamuodon kaltaisena muotoiluna.
UNICE condemns discrimination for obvious moral reasons as well as on economic grounds. In
UNICE tuomitsee syrjinnän selvistä moraalisista lähtökohdista ja myös taloudellisin perustein. Nykypäivän
In Portugal, the new Labour Code, whichentered into force in December 2003, putsthe onus on employers to prove that differences in working conditions or otheraspects of employment are not the result ofdiscrimination.
Portugalinuudessa työvoimalaissa, joka tulivoimaan joulukuussa 2003, todistustaakka ontyönantajalla, jonka on pystyttävä todistettavastiosoittamaan, etteivät työolosuhteiden erot taimuut työpaikkaan liittyvät seikat johdu syrjinnästä.
today’s global markets, where
maailmanlaajuistuneilla markkinoilla,
‘ innovation is key to success, it is in companies’ interest to have adiversified workforce and make optimal use of its competencies.
‘ joilla innovaatio on avain menestyk- seen, monimuotoinen työvoima ja senammatillisen pätevyyden hyväksikäyttö ovat yritysten etujen mukaisia.
In Poland, the new legislation states thatwhere the principle of equal treatmentseems to have been violated, the onus is onthe employer to prove that the grounds fortheir actions were ‘legitimate and objective’.
Puolanuudessa lainsäädännössä sanotaan, ettäsiellä, missä näytään toimitun tasapuolisenkohtelun periaatteen vastaisesti, työnantajan onpystyttävä todistettavasti osoittamaan, että sentoimet olivat oikeutettuja ja puolueettomia.
J UNICE
PUHEENJOHTAJA
In Hungary, according to the new Act on Equal Treatment and the Promotion of Equal Opportunities, the person complaining ofunfair treatment needs to show, first, thatthey have suffered a disadvantage and,secondly, that they possess characteristicsdefined in the law as being possible groundsfor discrimination.
Unkarissauuden tasapuolisesta kohtelusta jatasa-arvon edistämisestä annetun lain mukaisesti epäoikeudenmukaisesta kohtelusta valittavanhenkilön on ensin näytettävä toteen se, että hänon kärsinyt vahinkoa, ja sitten se, että häneensoveltuu jokin lakiin kirjatuista syrjinnän mahdollisista perusteista.
According to the provisions in the legislation, it is then up to theaccused to prove that they either observedthe principle of equal treatment or were notobliged to observe it in the case in question.
Lainsäädännön määräystenmukaisesti syytetyn on sitten todistettava, ettähän joko noudatti tasapuolisen kohtelun periaatetta tai ei ollut velvollinen noudattamaan periaatetta kyseisessä tapauksessa.
Ensuring reasonable accommodation for people with disabilities
Asianmukaiset työympäristönmukautukset vammaistenhenkilöiden avuksi
People withdisabilitiesare in a different position
Vammaisethenkilöt ovatsyrjinnänuhreiksi muita
Examples of reasonable accommodation for people with disabilities from other groups vulnerable to discrimination.
Esimerkkejä työympäristöön vammaisiavarten tehdyistä mukautuksista todennäköisemmin joutuviin nähden erilaisessa asemassa.
In many cases, their disabilitycan prevent them from earning a livingand pursuing a working career in thesame way as other people unless thereis some modification of working arrangements and places of work.
Monissa tapauksissa heidänvammaisuutensa voi estää heitä ansaitsemasta elantoaan ja etenemästä työurallaanmuiden ihmisten tavoin, ellei työolosuhteisiin jatyöpaikoilla tehdä muutoksia.
In simpleterms, they have to be able to get intooffices, factories or training establishments in order to work or train.
Yksinkertaisestiheidän on päästävä sisään virasto- ja tehdasrakennuksiin tai oppilaitoksiin työskennelläkseen tai opiskellakseen siellä.
Theequipment they use might also need tobe modified for them to work efficiently,or even at all.
Heidän käyttämäänsä välineistöä on myös mahdollisestitarpeellista muuttaa heitä varten.
Treating people with disabilities in the same way as other people, therefore, does not by itself ensurethat they are treated equally.
Vammaistenkohtelu muiden tavoin ei siten itsestään takaa,että tasapuolinen kohtelu toteutuu.
Unlesstheir particular needs are accommodated, they are likely to be disadvantagedand not have the same opportunities asothers in their working lives.
Ellei vammaisten erityistarpeita oteta huomioon, heovat epäsuotuisassa asemassa eikä heillä oletyöelämässä samoja mahdollisuuksia kuin muilla.
This is whythe Employment Equality Directivecontains a specific requirement thatemployers should make ‘reasonableaccommodation’ for people with disabilities.
Siksi työelämän tasa-arvodirektiivissä onerityisvaatimus siitä, että työnantajien tulisitehdä ”asianmukaisia mukautuksia” työpaikoillavammaisia henkilöitä varten.