natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Based on an analysis of the challenges, opportunities and difficulties encountered, the Commission proposes, in a Communication to the European Parliament and the Council of Ministers, to give fresh impetus to a strategy designed to enable European aquaculture to take an active part in today’s‘blue revolution’.
Euroopan komissio selvitti alan haasteita, mahdollisuuksia ja vaikeuksia, ja se ehdottaa Euroopan parlamentille ja ministerineuvostolle antamassaan tiedonannossa uutta strategiaa, jotta EU:n vesiviljelyala pääsisi täysin osalliseksi käynnissä olevasta ”sinisestä vallankumouksesta”.
These prospects suggest that European aquaculture has a bright future, which is true.
Näiden kasvunäkymien perusteella EU:n vesiviljelyllä näyttää olevan edessään hyvät ajat – mikä on aivan totta.
It is already an important economic sector today: in 2005, production by the EU-27 aquaculture sector amounted to around 1.3 million tonnes of fish, molluscs and shellfish, representing a turnover of about EUR 3.5 billion.
Se on jo nyt varsin merkittävä elinkeinoala: EU-27:n kalan, äyriäisten ja nilviäisten vesiviljelytuotanto oli vuonna 2005 noin 1,3 miljoonaa tonnia ja liikevaihto noin 3,5 miljardia euroa.
of one third since the start of the millennium – in only six years!
Strategialla nostetta EU:n vesiviljelyalalle
Spectacular growth in Asia and South America in particular has contributed to this phenomenon.
Vesiviljelyala on yksi maailman voimakkaimmin kasvavista elintarvikealoista, sillä sen vuotuinen kasvu on 6–8 prosenttia.
At global level, aquaculture already provides nearly half the fish, shellfish and molluscs for human consumption.
Ja vain 6 vuodessa! Tämä johtuu pääasiassa Aasian ja Etelä-Amerikan tuonnin ilmiömäisestä kasvusta.
A strategy to bolster European aquaculture
Nykyisin yli puolet ihmisravinnoksi käytettävästä kalasta, äyriäisistä ja nilviäisistä maailmassa on tuotettu vesiviljelyllä.
For now, though, European aquaculture is not participating fully in this global expansion.
EU:n vesiviljely ei kuitenkaan ole päässyt täysin osalliseksi maailmanlaajuisesta noususuuntauksesta.
Between 1995 and 2004, total aquaculture production in the EU-27 rose by only 3 to 4 % until 1999, or less than half the global growth rate. From 2000 to 2004, EU production stagnated.
Vuosina 1995–2004 alan kokonaistuotannon kasvu EU-27:ssä oli vuoteen 1999 asti vain 3–4 prosenttia – yli puolet vähemmän kuin koko maailmassa – ja polki paikallaan vuosina 2000–2004.
With demand from European consumers rising constantly, imports account for more than 60% of European consumption.
Koska kuluttajien kysyntä EU:ssa kasvaa jatkuvasti, tuonnin osuus EU:n kulutuksesta on yli 60 prosenttia.
According to projections made by the United Nations Food and Agriculture Organisation (FAO), world consumption of fish and seafood will continue to rise.
YK:n elintarvikejärjestön (FAO) arvioiden mukaan kalan ja merenelävien kulutus lisääntyy jatkossakin koko maailmassa.
Fish stocks are limited, even disregarding the problem of overfishing.
Kalavarat ovat kuitenkin rajalliset – liikakalastuksen aiheuttamista ongelmista puhumattakaan.
So while fishing will remain essential for supplying a large part of worldwide consumption, rising demand cannot be met fully by wildharvested fish.
Vaikka kalastus säilyttää edelleen merkityksensä vastaamalla huomattavaan osaan koko maailman kulutuksesta, näin suureen kysynnän kasvuun ei vastata pelkällä luonnonvaraisten kalojen pyynnillä.
(1) These figures do not include aquaculture plant products (aquatic plants and seaweed).
(1) Vesiviljellyt kasvituotteet (vesikasvit ja levät) eivät sisälly tähän lukuun.
That is why the Commission launched in 2002 the first strategy for the sustainable development of European aquaculture (2),
Komission ehdottamalla uudella strategialla pyritään vastaamaan kaikkiin näihin haasteisiin hyödyntämällä EU:n vesiviljelyn vahvuuksia ja tukemalla alan ponnisteluja.
The fresh impetus proposed by the Commission is meant to respond to these challenges by making the most of the strengths of European aquaculture and supporting the sector’s efforts.
Näistä syistä komissio käynnisti vuonna 2002 ensimmäisen yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevan strategiansa (2), jolla on ollut tärkeä osuus EU:n vesiviljelytuotannon
Promoting competitiveness a major contribution to ensuring the continuity, safety and quality of European fish farming production.
Kilpailun edistäminen kestävyyden, turvallisuuden ja laadun turvaamisessa.
Most of the measures set out in the 2002 strategy that come within the remit of the European public authorities have now been implemented.
Nykyisin suurin osa vuoden 2002 strategiassa määritellyistä, eurooppalaisten viranomaisten tehtäväksi annetuista toimenpiteistä on jo pantu täytäntöön.
It will be necessary to go even further to meet the challenges still ahead for European aquaculture.
On siis aika mennä eteenpäin, jotta EU:n vesiviljelyala selviäisi edessään olevista haasteista.
That is the subject of a Communication adopted on 8 April 2009 by the Commission, entitled‘Fresh impetus for the strategy for the sustainable development of European aquaculture’.
Juuri tämä on tavoitteena 8. huhtikuuta 2009 annetussa komission tiedonannossa, jolla haetaan uutta nostetta yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevalle strategialle.
In addition to the sharp rise in demand, European aquaculture benefits from a number of strengths and opportunities for its expansion.
Kysynnän voimakkaan kasvun ohella EU:n vesiviljelyalalla on puolellaan muitakin etuja ja kehitysmahdollisuuksia.
The sector has advanced research and technology, sophisticated equipment, qualified entrepreneurs and innovative small and medium-sized companies.
Strategian ensimmäinen toimintalinja on alan kilpailukyvyn ja monipuolistumisen edistäminen.
A solid legal framework for the protection of health and the environment is another of its assets.
Kilpailukyky taataan ennen kaikkea huipputason tutkimuksella ja teknologialla.
With consumer demand increasingly focused on quality products that are environmentally acceptable, safe and completely traceable, European aquaculture is prepared to meet their expectations.
EU on jo osallistunut laajalti vesiviljelytutkimuksen ja -teknologian kehittämiseen (vesiviljelyä koskeviin tutkimushankkeisiin osoitettiin kuudennesta tutkimuksen puiteohjelmasta 98 miljoonaa euroa, joista 32 miljoonaa pk-yrityksille).
The first focus of this strategy is to promote the sector’s competitiveness and diversity.
Komission tiedonannon mukaan tukea on tärkeää jatkaa.
Competitiveness will be guaranteed first and foremost by advanced research and technologies.
Tutkimusta olisi edistettävä monilla aloilla.
The EU has already contributed amply to the development of aquaculture research and technologies (EUR 98 million were allocated to aquaculture research projects, including EUR 32 million for small and medium-sized enterprises, under the Sixth Research Framework Programme).
Niihin kuuluvat esimerkiksi ympäristönsuojelua ja ihmisten ja eläinten terveyden suojelua edistävät teknologiat, sellaisten toimien tukeminen, joita pk-yritykset eivät pysty yksin rahoittamaan tai joihin sisältyy merkittäviä investointiriskejä, tai maailmanlaajuiset ongelmat, kuten ilmaston lämpeneminen ja sen vaikutukset vesiviljelyyn.
The Commission’s Communication nonetheless highlights the importance of maintaining this support.
Myös jäsenvaltioita ja alan toimijoita kehotetaan lisäämään vesiviljelyhankkeiden rahoitusta eurooppalaisella tutkimusalueella.
This promotion of research has many priorities, including the development of technologies for better protection of the environment and human and animal health, support for activities that cannot be entirely financed by small and medium-sized enterprises and those with high investment risks, and global problems such as climate change and its impact on aquaculture.
Niitä ovat maailman kärkeä edustava tutkimus ja teknologia, kehittyneet pyyntivälineet, osaavat yrittäjät ja innovatiiviset pk-yritykset. Myös EU:n vankasta terveyden ja ympäristön suojelua koskevasta lainsäädäntökehyksestä on etua.
By the same token, the Member States and the sector are urged to increase funding for aquaculture projects in the context of the European Research Area.
Koska kuluttajien kysyntä suuntautuu yhä enemmän laadukkaisiin, ympäristöä säästäviin, terveydelle turvallisiin ja helposti jäljitettäviin tuotteisiin, EU:n vesiviljelyala on valmis täyttämään nämä odotukset.
Lastly, the enlargement to 27 countries, which results in higher production, new types of farms and new internal markets, is yet another opportunity not to be missed.
Uusia mahdollisuuksia tarjoaa myös unionin laajentuminen 27 maahan, sillä se paitsi lisää tuotantoa myös tuo mukanaan uudenlaisia viljelymenetelmiä ja avaa uusia sisäisiä markkinoita.
There is no lack of challenges, however, one being the increasing competition for space in coastal areas, which can hamper further development of coastal aquaculture farms and fish farming.
Toinen keino parantaa kilpailukykyä on edistää selkeitä kansallisia ja alueellisia sääntöjä, joilla varmistetaan tasapuoliset mahdollisuudet kilpailla toimintatilasta.
Another measure aimed at improving competitiveness is the promotion of clear national and regional rules allowing fair competition for space.
Sijoituspaikan valinta ja aluesuunnittelu ovat nimittäin ratkaisevia tekijöitä vesiviljelytoiminnan kehitykselle (ks. artikkeli s. 7).
The rules must make it possible to provide the information required to establish an economic activity, to give guarantees to investors, avoid conflicts and build synergy between aquaculture activities and the environment.
Alalla sovellettavien sääntöjen on mahdollistettava elinkeinotoiminnan aloittamiseen tarvittavien tietojen saanti, takeiden antaminen sijoittajille, konfliktien ehkäiseminen ja synergioiden luominen vesiviljelytoiminnan ja ympäristön välille.
This integrated approach to maritime spatial planning is promoted in the context of maritime policy (3).
EU:n meripolitiikassa suositaan juuri tällaista kokonaisvaltaista lähestymistapaa merten aluesuunnitteluun (3).
u ac ul t ur is he ri es and a q F
ja v alas tu sK
Strict European regulations on environmental protection, animal health and product safety ensure the superior quality of European products.
EU:n tiukka ympäristönsuojelua, eläinten terveyttä ja tuoteturvallisuutta koskeva lainsäädäntö takaa tuotteiden erinomaisen laadun.
Yet they also lead to real price pressure exerted by imports from Asia and Latin America, where production capacity has expanded sharply in the last few years.
Se on kuitenkin myös osasyy Aasiasta ja Latinalaisesta Amerikasta – joiden tuotantokapasiteetti on viime vuosina kasvanut voimakkaasti – tulevan tuonnin aiheuttamiin hintapaineisiin.
Competitiveness is also tied to the commercial context: the European aquaculture sector has to cope with rising production costs but prices are under pressure.
Kilpailukykyyn vaikuttavat myös monet kaupalliset taustatekijät: EU:n vesiviljelyalan on kyettävä selviytymään tuotantokustannusten noususta, vaikka hintoihin kohdistuu jatkuvia paineita.
The Commission is considering various actions: better organisation and more cooperation in the sector (producer organisations, inter-branch relations), better consumer information and marketing tools such as labels.
Komissio ehdottaa ratkaisuksi useita toimia: järjestäytymisen ja yhteistyön lisäämistä (tuottajajärjestöt, toimialojen väliset suhteet) sekä kuluttajatiedotuksen ja markkinointivälineiden, kuten pakkausmerkintöjen, parantamista.
High research and development costs for the improvement of breeding conditions and the development of treatments and vaccines, as well as clean technologies for health and environmental protection, can curtail the development of new activities.
Kasvatusolojen parantamista koskevasta tutkimuksesta ja kehittämisestä, hoitojen ja rokotteiden tutkimuksesta sekä terveyden ja ympäristön kannalta puhtaan teknologian kehittämisestä aiheutuvat korkeat kustannukset voivat jarruttaa uuden toiminnan kehitystä.
The EU should also strengthen its position on the global market by selling its know-how and disseminating its high level of technical skills.
EU:n olisi myös vahvistettava asemaansa maailmanmarkkinoilla myymällä taitotietoaan ja pitkälle edistynyttä teknistymistään.
(2) Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: A strategy for the sustainable development of European aquaculture – COM(2002) 511 final.(3) Roadmap for Maritime Spatial Planning: Achieving Common Principles in the European Union – COM(2008) 791 final.
(2) Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia – KOM(2002) 511 lopullinen.(3) Komission tiedonanto – Merten aluesuunnittelua koskeva toimintasuunnitelma yhteisten periaatteiden saavuttamiseksi EU:ssa, KOM(2008) 791 lopullinen.
Guaranteeing respect for the environment and product quality
Vesiviljely: monipuolista toimintaa
Aquaculture: a diversified activity
Ympäristönsuojelun ja tuotteiden laadun varmistaminen
Aquaculture is a varied sector that includes the farming of not only saltwater and freshwater fish, but also molluscs and shellfish, produced in different types and according to different breeding methods: open or closed, extensive or intensive, on land, in lakes, in tanks – fed by rivers or even groundwater –, in coastal waters or further offshore.
Vesiviljelytoiminta on varsin vaihtelevaa, sillä merikalojen ja makean veden kalojen lisäksi voidaan viljellä myös äyriäisiä ja nilviäisiä. Viljelymenetelmiä on monenlaisia: viljelmät voivat olla avoimia tai katettuja, viljely voi olla laaja- tai tehoperäistä, ja sitä voidaan harjoittaa maissa, järvissä ja joki- ja jopa pohjavettä käyttävissä altaissa, rannikkovesissä tai rannoilla.
Originally a small-scale activity, certain branches of this sector now reflect all the characteristics of a high-tech industry.
Alussa toiminta oli pienimuotoista, mutta nykyisin tietyillä vesiviljelyalan osa-alueilla alkaa olla huipputeollisia piirteitä.
Although the sector is still largely dominated by SMEs, certain large firms are now emerging in the main links of the supply chain (fish reproduction and fattening, feeding, processing and marketing).
Vaikka alalla on enimmäkseen pk-yrityksiä, kaikissa tuotantoketjun keskeisissä vaiheissa (kalojen viljely ja lihotus, elintarvikkeet, jalostus ja markkinointi) toimii jo joitakin suuryrityksiä.
Guaranteeing that aquaculture respects strict environmental protection standards in the EU is a major challenge.
Yksi suurimmista haasteista on saada toimijat noudattamaan EU:n tiukkoja ympäristönsuojelunormeja.
If European aquaculture failed to respect the environment, it would jeopardise its own survival, because, on the one hand, the public authorities would not allow this, and, on the other, because citizens and consumers have become demanding and vigilant in this respect.
Viranomaiset eivät suhtautuisi sellaiseen suopeasti, ja myös kansalaisista ja kuluttajista on tullut entistä vaativampia ja tiedostavampia ympäristöasioissa.
Efforts will continue to focus on protecting water quality (both water consumed by fish farms and waste water discharged downstream), but also on possible interactions between wild animals and farmed animals (particularly escaped fish).
Ympäristötoimia kohdistetaan edelleen vedenlaadun suojeluun (laitosten syöttö- ja purkuvedet) ja mahdollisten vuorovaikutussuhteiden tarkasteluun viljeltyjen ja luonnonvaraisten vesieläinten välillä (etenkin kasvattamoista vapaiksi päässeet kalat).
The Commission notes that certain aquaculture practices have a beneficial impact on the environment, in particular through their influence on the protection of coastal zones, wetlands and biodiversity.
Komissio muistuttaa myös, että tietyt vesiviljelykäytännöt vaikuttavat suotuisasti ympäristöön ja edistävät erityisesti rannikkoalueiden, kosteikkojen ja biologisen monimuotoisuuden suojelua.
Enhancing the sector’s image and governance
Alan imagon ja hallinnon parantaminen
The new European strategy for aquaculture also stresses enhancement of the sector’s image and improved governance.
EU:n uudella vesiviljelystrategialla pyritään myös parantamaan alan imagoa ja tehostamaan hallinnointia.
Lastly, different measures are planned in the interest of maintaining high food safety requirements.
Eläinten terveys ja hyvinvointi on olennainen osa nykyaikaiseen ja tulokselliseen vesiviljelyyn pyrkivää strategiaa.
In terms of image, the public authorities should promote the importance and value of aquaculture not only as a sector that produces wholesome foods, but also as an important economic and environmental player.
Tätä perustellaan taloudellisilla (viljeltyjen vesieläinten terveyden ratkaiseva merkitys optimaalisen kasvun ja hyvän tuoton saavuttamiseksi tuotannossa), kaupallisilla (vesiviljelyalan imagon parantaminen) ja tietenkin myös kansanterveydellisillä ja ympäristönsuojeluun liittyvillä syillä.
The Commission also calls for simpler administrative procedures and lower administrative costs for operators.
Komissio toivoo myös hallinnon yksinkertaistamista ja viljelylaitoksille aiheutuvien hallinnollisten maksujen vähentämistä.
A‘blue revolution’for Europe
Euroopan ”sininen vallankumous”
Modern aquaculture represents a major revolution in the production of fish and foods of aquatic origin in general.
Nykyaikainen vesiviljelytekniikka mullistaa kalojen ja yleensä vesiviljeltyjen elintarvikkeiden tuotannon.
The rapid expansion of aquaculture has often been referred to as a‘blue revolution’.
Vesiviljelyn nopeaa kehitystä on usein verrattu ”siniseen vallankumoukseen”.
Although it offers tremendous possibilities, it nevertheless faces sizeable challenges.
Se sisältää laajoja mahdollisuuksia, mutta myös merkittäviä haasteita.
The strategy proposed by the Commission aims to tap the development potential of European aquaculture while guaranteeing environmental sustainability and the strictest health standards.
Komission ehdottaman strategian tavoitteena on vapauttaa EU:n vesiviljelyalan kehityspotentiaali ja varmistaa samalla ympäristön kestävä kehitys ja mahdollisimman tiukkojen terveysnormien noudattaminen.
This dynamic can only bear fruit if the other stakeholders, the Member States and economic operators, take it up and act effectively at their level.
Tämä dynamiikka ei kuitenkaan tuota tulosta, elleivät myös muut sidosryhmät, jäsenvaltiot ja talouden toimijat hyväksy strategiaa ja ala tehokkaasti toimia sen mukaan.
European aquaculture is not participating fully in the sector’s global expansion.
EU:n vesiviljely ei ole päässyt täysin osalliseksi maailmanlaajuisesta kasvusta.
Between 1995 and 2004, EU aquaculture production rose by only 3 to 4 % until 1999 and stagnated between 2000 and 2004.
Vuosina 1995–2004 alan kokonaistuotannon kasvu oli vuoteen 1999 asti vain 3–4 prosenttia ja pysähtyi vuosina 2000–2004.
Aquaculture competes for space la g eu l
Vesiviljelijät tilan tarpeessa la g eu l
Oyster farming is not practiced on beaches alone.
Osterien viljely ei rajoitu pelkästään ranta-alueille.
Oyster farmers need a lot of space on the ground, right next to the oyster beds and the sea.
Viljelijät tarvitsevat paljon maata läheltä särkkiä ja merta.
They also need tanks for storage, ripening and purification.
Lisäksi tarvitaan altaita osterien varastointiin, lihotukseen ja puhdistukseen.
Shellfish cannot be raised just anywhere.
Simpukoita ei viljellä missä tahansa.
An aquatic site has to meet precise criteria to be suitable for shellfish farming.
Simpukkavesien on täytettävä tiukat laatuvaatimukset.
This activity can only be carried out in select areas that have to provide enough space to allow it to develop its full potential.
Viljelyä voidaan harjoittaa vain tarkoin valituissa paikoissa, joissa on oltava tilaa toiminnan laajentamiseen.
On a densely occupied European coast, this can happen with the right planning, in partnership with other sectors and with respect for the environment.
EU:n tiiviisti rakennetulla rannikolla viljelypaikan saaminen edellyttää aluesuunnittelua yhteistyössä muiden toimialojen kanssa, ympäristön ehdoilla.
Fisheries and Aquaculture in Europe takes a look at how Normandy is encouraging the development of its young shellfish farming sector.
Käydään katsomassa, kuinka simpukanviljelyä edistetään Normandiassa.
e in E in terms of its plankton level and the number of concessions granted depends on this capacity.
Kaikkea rantahietikkoa edemmäs ulottuvaa toimintaa sääntelevät julkiset viranomaiset, ja siihen sovelletaan totuttua toimilupajärjestelmää.
With operating periods of 35 years, this part of the activity remains stable, with no recent developments.
Koska viljely voi jatkua samassa paikassa jopa 35 vuotta, toimilupien tilanne on vakiintunut, eikä siinä ole viime aikoina tapahtunut muutoksia.
I April 2009 I
I huhtikuu 2009 I
In Normandy, oyster harvesting was originally a job for fishermen.
Normandiassa ostereita pyytivät alkujaan kalastajat.
For centuries, they dredged flat oysters onto sandbanks in the Seine Bay and Mont-Saint-Michel Bay.
Vuosisatojen ajan he keräsivät euroopanostereita Seinen ja Mont-Saint-Michelin poukamien hiekkasärkiltä.
The oysters were then allowed to mature in sheltered sites rich in plankton, e.g. the Saint-Vaast-la-Hougue basin.
Ne vietiin lihotettaviksi suojaisiin matalikoihin, joissa oli runsaasti planktonia, esimerkiksi Saint-Vaast-la-Houguen poukamaan.
Subsequently, the farming of cupped oysters – Portuguese to start, followed by Japanese – created the need for breeding grounds protected from currents.
Myöhemmin tyynenmerenosterin – ensin portugalilaisen ja sitten japanilaisen lajikkeen – viljelyyn piti etsiä paikkoja, jotka olivat suojassa merivirroilta.
Cupped oysters were being farmed like flat oysters, on the ground, but their lack of stability compared to flat oysters made them sensitive to the slightest movement.
Tyynenmerenosteria viljeltiin särkillä samaan tapaan kuin euroopanosteriakin, mutta koska uurteisen osterin pohja on kuperampi kuin litteän, se on arka vähäisillekin liikahduksille.
No 43
Tilaa kuivalta maalta o 43 N r
However, oyster farming is not practiced on beaches alone.
Viljely ei rajoitu pelkästään ranta-alueille.
As the oysters fatten, they have to be transferred and divided up into new pockets, which is done on land.
Kokoonsa kasvaneet osterit on siirrettävä uusiin kasvatustaskuihin, jotka asetetaan maahan.
Equipment, tractors, trailers, etc. also require storage space.
Tarvikkeet, traktorit ja perävaunut tarvitsevat varastotilaa.
A sales area and logistics platform are also needed to organise packing and shipping.
Lisäksi vaaditaan toimitilaa sekä lähettämö paketoinnin ja toimitusten järjestämiseksi.
What also takes space are the seawater tanks needed for temporary storage and ripening (Normandy has around 30 clayey basins capable of producing green oysters) and essential for purification.
Ennen myyntiä simpukoita ja ostereita on nimittäin pidettävä jonkin aikaa puhtaassa ja hapekkaassa merivedessä; Normandiassa on noin 30 saviallasta, joissa voidaan tuottaa hienoja allasostereita.
Depending on the quality of the water in which it is produced, a mussel or oyster must spend a shorter or longer period in a tank of clean and oxygenated seawater before being marketed.
Puhdistumisaika riippuu siitä, minkälaatuisessa vedessä osterit on tuotettu.
Then, in the 1960s, emerged the technique of oyster breeding in pockets attached to tables.
Ostereita alettiin 1960-luvulla kasvattaa viljelykehikoihin kiinnitetyissä taskuissa.
These new techniques enabled producers to use less sheltered sites but which nevertheless have to meet exact criteria in terms of sea currents, water purity, presence of plankton, intertidal surface and accessibility.
Uuden viljelytekniikan ansiosta kasvatukseen kelpaavat vähemmänkin suojaisat paikat, mutta niiden on silti täytettävä tarkat merivirtoja, veden puhtautta, planktonin saantia, vuorovesivyöhykettä ja helppopääsyisyyttä koskevat kriteerit.