natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There were also, however, a number of areas in northern Europe undergoing restructuring, where rates were well over 15%.
Myös Pohjois-Euroopassaoll rakennemuutosalueita, joilla työttömyys oli yli 15 %.
Regional disparities in unemployment have widened over the 1990s, following the reduction which occurred in the high employment growth years of the late 1980s.
Työttömyyden alueelliset erot ovat laajentuneet 1990luvulla edellisen vuosikymmenen työllisyyden kasvukauden jälkeen.
While economic recovery has reduced disparities slightly since 1995, it has so far failed to
Laman vaikutusta ei olla pystytty täysin korjaamaan vaikka taloudellinen ti lanne on parantunut vuoden 1995 jälkeen ja työttömyyslukemat ovat sen myötä hiukan laskeneet.
Overall, long-term unemployment is much higher in regions with high overall unemployment and has declined hardly at all over the economic recovery in the lagging regions.
EU:n nuorityöttömyys on säilynyt korkeampana kuin yli 25 vuotta täyttäneiden työttömyys samalla tavoin kuin vastaavasti naisten työttömyys miesten työttömyyteen verrattuna.
3 Employment by sector, 1999
3 Työllisyys toimialoittain 1999
< 24.35 < 52.35 % total employment • < 1-5 24.35 - 28.05
% kokonaistyöllisyydestä
4 Unemployment rates by region, 1999
4 Työttömyysasteet alueittain 1999
EU27 = 9.6 Standard deviation = 5.4
EU27 = 9,6 Keskihajonta = 5,4
Sources: Eurostat and NSI
Lähde: Eurostat ¡a NSI
1.2 Social cohesion have experienced a fall in unemployment in the most lagging regions.
1.2 Sosiaalinen koheesio tömyys oli vuonna 1999 Espanjassa, Suomessa ja Italiassa yli 30% ja eräillä Etelä­Italian ja Espanjan alueilla jopa yli 50%.
In Spain, Finland and Italy, youth unemployment was over 30% in 1999 and in some regions in southern Italy and Spain, over 50% (Map 5).
(Kartta 5) tutkimus.
However care should be taken in interpreting the figures which result from these surveys because, even though the conventions are the same, they reflect a different underlying reality.
Vertailujen tekemisessä pitäisi kuitenkin olla varovainen, sillä huolimatta yhteisistä sopimuksista tilastojen laatimisen alalla on asioiden tila usein varsin erilainen eri maissa.
Despite the fact that most of the net additional jobs created over the past 10 years have gone to women, job growth has only just kept pace with the rising number of women joining the labour market.
Siitä huolimatta, että suurin osa työpaikkojen netto­lisäyksestä viimeisten kymmenen vuoden aikana on tapahtunut naistyöpaikoissa, työpaikkamäärän kasvu on ainoastaan seurannut naisten työssäkäyntlasteen kehitystä.
Consequently, unemployment among women is still much higher than for men in most parts of the EU, with rates for women exceeding 35% in parts of Spain and Italy.
Tämän seurauksena naisten työttömyysas­te on EU:ssa edelleen korkeampi kuin miesten ylittä­en osissa Espanjaa ja Italiaa 35 %.
While unemployment of young people has declined by more than for those of 25 and over during the period of recovery, the rate for women has fallen by less than for men.
Samalla kun nuorten työttömyysaste on pudonnut talouden kasvusuhdanteen aikana enemmän kuin yli 25­vuotiaiden työttömyysaste, on naisten työttö­myysaste pudonnut vähemmän kuin miesten.
Unlike in the case of the long-term unemployed, however, both young people and women
Toi­sin kuin pitkäaikaistyöttömien osalta, myönteistä kehitystä on kuitenkin tapahtunut molempien ryh­mien osalta juuri taantuneilla alueilla.
In the candidate countries of Central Europe (CECs), employment has fallen significantly since the beginning of the transition as a result of a large fall in output as well as restructuring.
Keski­ ja Itä­Euroopan hakijamaiden (KIE­maat) työllisyys on vähentynyt huomattavasti poliittis­taloudelllsen siirtymäkauden jälkeen rakennemuu­toksen ja tuotannon vähenemisen vuoksi.
In the CECs as a whole, the number employed is estimated to have fallen by 15-20% between 1989 and 1997, with the largest fall occurring in the early years of transition (1989 to 1993). By 1994-95, conditions had stabilised and in a number of countries, employment began to rise, though by not nearly enough to compensate for the earlier job losses.
Työlli­syyden on arvioitu vähenneen näissä maissa 15­20 %:lla vuosien 1989 ja 1997 välillä, mistä suu­rin osa tapahtui poliittisten muutosten alkuvaihees­sa, vuosina 1989­1993.Vuosina 1994­1995 tilanne oli jo tasoittunut ja työllisyys alkoi kasvaa, joskaan ei siinä määrin, että kasvu olisi korjannut menetet­tyjä työpaikkoja.
In 1998 and 1999, economic
Vuosina 1998­1999 talouskasvu alkoi jälleen hiipua ja työllisyys kääntyi laskuun useissa maissa, eniten Tsekin tasavallassa, Slova­kiassa ja Virossa.
Unemployment rates by country and regional extremes, 1999
Työttömyysasteet maittain ja alueellisten ääripäiden mukaan luokiteltuna, 1999
Kraj and
Ionia Nisiä no.
5 Unemployment, 1999
5 Työttömyys 1999
Female unemployment rate
Naisten työhönosallistumisaste
% of youth labour force, 15-24
% kokonaistyöttömyydestä
% of total unemployed
% työvoimasta, 15­24 ­vuotiaat
% of female labour force
% naisten työvoimasta
EU25 = 10.9 Standard deviation = 7.3
EU27 = 18,8 Keskihajonta = 12.8
EU27=18.8 Standard deviation = 12.8
EU25= 10.9 Keskihajonta = 7,3
•i no data no data no data
Ei tietoa
Sources: Eurostat and NSI
Ei tietoa Lähde: Eurostat ja NSI © EuroGeographics Association hallinnollisille rajoille
Sources: Eurostat and NSi
Lähde: Eurostat ja NSI 1250 km
The changing sectoral pattern of employment in candidate countries growth slowed down again and employment began to fall in most countries, most especially in the Czech Republic, Slovakia and Estonia.
1.2 Sosiaalinen koheesio että modernisaatio jatkuu edelleen ja se voi aiheuttaa suuria sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia tulevaisuudessa.
Employment in industry is estimated to have fallen by between 25-50% in the CECs over the 1990s, but despite this, the proportion of workers employed in declining industries in many regions remains high.
Tämä heijastaa yhtäältä ylimenokauden onnistumista ja toisaalta maatalou den omavaralstuotannon merkitystä ja sitä, että osa työpaikoista on pystytty suojaamaan markkinavoimien vaikutukselta.
In 1999, the employment rate ranged from some 54% in Bulgaria to 66% in the Czech Republic.
Vuonna 1999 työllisyys vaihteli hakijamaissa Bulgarian 54%:sta Tsekin ta savallan 66%:lin.
In 1999, taking the countries together, it accounted for almost 22% > of the total as against only 4.5% in the EU, indicating that the process of modernisation has still to be undertaken and that potentially severe social as well as economic problems remain to be tackled in the future. Employment in services has risen significantly in all candidate countries, though by not nearly enough to compensate for the job losses in industry and agriculture.
Palvelualojen työllisyys on kasvanut kaikissa hakijamaissa, vaikkakaan se ei ole onnistunut korvaamaan teollisuuden ja maatalouden työpalkkamenetyksiä.
Services account for only around 46% of the total in work in the region as a whole compared with 66% in the EU, which indicates the scale of the change which lies ahead.
Palvelujen osuus on vain noin 46 % verrattuna EU:n 66 %:iin. Muutoksia on siten odotettavissa lähivuosina. na.
Regional disparities in employment in the candidate countries are narrower than in the EU, but still substantial.
Hakijamaiden työllisyyden alueelliset erot merkittävät, vaikkakin ne ovat kapeammat kuin EU:ssa keskimäärin.
In the top 10% of regions (defined, as above, as those with the highest rates accounting for 10% of their total working-age population), the employment rate averaged almost 70%, in the bottom 10%, it was under 52%.
Parhaiten menestyneellä 10 %:lla alueista (määritelty kuten edellä korkeimpien työvoima-asteiden mukaan) työvoima-aste oli keskimäärin 70 %, heikoimmin menestyneillä 52 %.
Disparities are also wide in a number of countries, reflecting the difference between the capital city region and the others (in Slovakia, the gap between the top and bottom 10% of regions was 17 percentage points).
Eräissä maissa erot ovat suuret johtuen pääkaupunkiseudun ja muun maan välisestä kuilusta työllisyydessä (esimerkiksi Slovakiassa 17 % parhaimpien ja heikoimpien alueiden välillä).
Overall, many regions in the CECs have a less diversified employment structure than their counterparts in the EU and, at the same time, have to contend with problems of high unemployment, poor infrastructure, low investment and lack of enterprise.
Yhteenvetona voi todeta, että monilla hakijamaiden alueilla on vähemmän monipuolinen taloudellinen ra kenne kuin EU-alueilla ja ne joutuvat kohtaamaan on gelmia, jotka johtuvat korkeasta yöttömyydestä, heikosta infrastruktuurista, alhaisista Investoinneista ja yritysten puutteesta.
The objectives of future regional policy in the CECs are, therefore, to diversify the sectoral pattern of economic activity, to strengthen infrastructure and support facilities, to identify locational advantages and development potential and to remove obstacles to growth.
Näiden maiden aluepolitiikan ta voitteena tulee tällöin olla monipuolistaa yritystoimintaa ja talouskehitystä, vahvistaa infrastruktuuria sekä tukea toimintoja joilla tunnistetaan paikalliset vahvuudet, kehitysmahdollisuudet ja ehkäistään kehityksen esteitä.
There has been growing concern about the issue of social cohesion over the past few years. Disparities
Sekä työllisyyden että työttömyyden rakenteessa on merkittäviä eroja.
Employment of women in the CECs has, in many cases, declined by less than that of men over the transition period, partly because of the concentration of jobs losses in industry, partly because of the growth of service activities.
Sosiaalinen yhteenkuuluvuus ei ole pelkästään Itsessään tärkeä tavoite, vaan sillä on suuri merkitys myös talouden menestyksen kannalta. Alueet, jotka eivät pysty saattamaan liikkeelle niiden koko väestön taloudellista potentiaalia, eivät pysty täysi painoisesti kilpailemaan globaaleilla markkinoilla.
Although the employment rate of men exceeds that of women in all candidate countries, the gender gap has remained smaller than in most EU Member States.
Lisäksi sosiaaliset erot voivat aiheuttaa yhteiskun nallista levottomuutta, joka itsessään voi vahingoittaa talouden suorituskykyä.
Moreover, many fewer women work part-time in the former than in the latter and the difference between men and women is much less pronounced.
Samoin maatalouden työpaikat ovat vähentyneet huomattavasti ja silti maatalouden työllisyyden osuus on keskimäärin suurempi kuin nykyisissä jä senmaissa.
(Overall, some 8% of all those in employment work part-time in the candidate countries as opposed to 18% in the EU and women account for only 58% of all part-timers as against 80% in the EU.)
Vuonna 1999 se oli keskimäärin lähes 22 % EU:n 4,5 %:iln verrattuna. Tämä antaa olettaa,
Four types of regional labour market developments in the CECs industrial structure and more SMEs than other parts of the country.
Keski- ja Itä-Euroopan työmarkkinoiden neljä eri mallia talouskehitys osoittaa myönteistä kehitystä pitkällä aikavälillä.
Unemployment rates in the CECs were only slightly higher than in the EU in 1999 (10.2% on average as against 9.3%).
Työttömyysaste oli vuonna 1999 vain hieman korkeampi KIE-maissa (10,2 %), kuin EU:ssa (9,3 %).
Unemployment, however, varie significantly from region to region.
Työttömyys kuitenkin vaihtelee alueelta toiselle.
Overall, fourtypes of region in terms of labour market developments can be distinguished:
Alueellisten erojen suhteen voidaan erottaa neljä erilaista aluetyyppiä:
• The majority of the most disadvantaged regions are the rural regions located at the Eastern periphery of an enlarged EU.
Suurin osa heikosti menestyvistä alueista on maaseutualueita jotka sijaitsevat hakijamaiden itäosissa.
These tend to have relatively poor infrastructure, little investment and unfavourable economic structure characterised by a predominance of agriculture and low educational attainment of the labour force.
Näitä alueita luonnehtii heikko infrastruktuuri, vähäiset investoinnit ja heikko talouden rakenne, joka pitkälti perustuu maatalouteen ja työvoiman alhaiseen koulu tusasteeseen.
The partial return to subsistence farming and outward migration has slowed down the rise in unemployment in some cases.
Omavaraismaatalouden lisääntyminen sekä poismuutto alueilta on jossain määrin vähentänyt työttömyyttä.
In most of these regions, employment is falling. Structural reforms in agriculture are likely to lead to large-scale job losses in future years.
Kuitenkin työllisyyden vä heneminen ja työttömyyden lisääntyminen maatalou den rakennemuutoksen myötä ovat selvästi uhkana näille alueille lähivuosina.
• The major metropolitan areas (most notably the capital cities) have experienced a significant rise in employment in the service sector and benefit from favourable geographical location, a high level of investment, a skilled labour force and better infrastructure endowment.
- Metropolialueet, jotka ovat useimmiten pääkaupunkiseutuja, ja jotka ovat hyötyneet palvelusektorin kas vusta, maantieteellisestä sijainnistaan, runsaimmista investoinneista, koulutetusta työvoimasta ja infrastruktuurista.
These regions enjoy lower unemployment and higher wage levels compared to other regions.
Näillä alueilla työttömyys on alhaisempi ja palkkataso korkeampi kuin muualla maassa.
Job growth is fuelled mostly by newly established private-owned small and medium-sized enterprises and foreign investment.
Työ paikkojen kasvu johtuu suurelta osin uusista yksityisistä pk-yrityksistä ja ulkomaisista sijoituksista.
Most prominent examples are urban centres such as Prague, Bratislava and Budapest which have the lowest unemployment rates and the highest share of employment in services in their countries.
Hyviä esimerkkejä ovat Praha, Bratislava ja Budapest, joissa on maidensa alhaisin työttömyys ja korkein työllisyysaste palvelusektorilla.
• Old industrial regions have been most adversely affected by economic transition.
Vanhat teollisuusalueet ovat selvimmin kärsineet taloudellisesta transitiosta.
These have been severely affected by privatisation, enterprise restructuring and closures, the reorientation of trade from secure markets and the loss of subsidies.
Yksityistäminen, yritystoiminnan rakennemuutos, yritysten sulkeminen, kaupan uudelleenjärjestelyt ja kansallisten tukien loppuminen on voimakkaasti vaikuttanut elinkeinotoimintaan.
The decline of heavy industry has played a significant role in widening disparities in the CECs.
Raskaan teollisuuden alasajo on ollut merkittävä syy alueellisten erojen kasvuun KIE-maissa.
These regions have failed to create new job opportunities and to attract new business or foreign investment.
Nämä alueet eivät myöskään ole yleensä kyenneet houkuttelemaan ulkomaisia investointeja tai luomaan uusia työpaikkoja.
Most of these regions have high rates of unemployment and difficulties of re-integrating workers into the labour market because of their low and outdated qualifications.
Useimmilla näistä alueista on kor kea työttömyys ja uudelleentyöllistäminen on vaikeaa koska työvoima on joko alhaisesti koulutettua tai koulutustaso ei ole enää ajan tasalla.
The most prominent example is the industrial north and west of Poland which has experienced large-scale decline.
Pohjois- ja Länsi-Puolan alueet ovat eräs esimerkki näistä alueista.
Many of the regions have yet to undergo significant restructuring which remains a major challenge and could cause serious social and economic problems.
Teollisilla ongelma-alueilla on yhä edessään vaikea rakennemuutos, joka voi aiheuttaa suuria taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia.
• The Western border regions, in part included in the above group, which were in an unfavourable, peripheral position during the previous regime, but which have benefited from their location since the transition began.
- Läntiset raja-alueet, jotka osittain limittyvät edelliseen ryhmään, mutta ovat osittain aiemmin olleet taantuneita alueita, jotka ovat nyt hyötyneet sijainnistaan länsirajalla poliittis-taloudelllsen siirtymän jälkeen.
Proximity to the EU, relatively well developed infrastructure, low labour costs combined with labour force skills have all contributed to stimulate markets and encourage investment.
EU:n läheisyys, suhteellisen hyvä infrastruktuuri, alhaiset työvoimakustannukset ja ammattitaitoinen työ voima on aktivoinut markkinoita ja investointeja.
In addition, they have benefited from increased trade (such as cross-bor-der retail) and tourism.
Lisäksi alueet ovat hyötyneet lisääntyneestä ulkomaankaupasta ja matkailusta.
In Hungary, western regions have witnessed falling unemployment in recent years and a positive inflow of investment as have those in Slovakia and the Czech Republic.
Esimerkiksi Unkarin läntisillä alueilla, samoin kuin Slovakiassa ja Tshekin tasavallassa työttömyys on selvästi vähentynyt ja ulkomaisten investointien osuus kasvanut.
Even Polish regions bordering Germany which have relatively high unemployment rates tend to have a more diversified economic success.
Myös Puolan Saksan puoleisilla alueilla, jossa työttömyys on pitkään ollut korkealla, on syntynyt uusia pk-yrityksiä ja alueen teollinen rakenne on monipuolistunut.
Regions which are unable to mobilise the economic potential of large sections of their population are handicapped in the increasingly competitive global market place, while disparities can breed social unrest which itself can damage economic performance.
Köyhyys on merkittävää erityisesti koheesiomaissa mittausperusteena käytetään tietyn keskimääräisen tulotason alle jäävää väestön osuutta suhteessa keskltulotasoon, vaikkakin oikean kriittisen ta son löytäminen on vaikea määritellä ja siitä on eri mielisyyttä.1
Poverty high, especially in the cohesion countries between social groups and the overall dispersion of income seem to have widened in the 1980s and early 1990s, and this is often attributed to economic developments, in particular, globalisation, increasing competition on world markets, the information revolution and the resultant restructuring of the economy, as well as demographic trends and changes in society.
Käytännössä EU:ssa käytetty köyhyysmlttari perustuu Eurostatln määrittelyyn: Niiden ihmisten osuus, joiden tulotaso on 60 % tai sen alle asuinmaan medlaanitulotasoon verrattuna2.
The trend seems to have slowed down or even reversed itself since the mid-1990s, but disparities between social groups remain unacceptably high.
Vaikka tämä merkitsee sitä, että köyhyyden kriteeri, absoluuttisesti mitaten, vaihtelee maittain, se osoittaa maiden suhteellista köyhyyttä.
Social cohesion is not only an important goal in its own right, but it is also a key factor contributing to
Tällaista summaa on kuitenkin vaikea määritellä.
There are various definitions of poverty.
Tätä mittaustapaa käyttäen eli EU:ssa vuonna 1995 15 %, ts. yli kuusi kymmenestä köyhyysrajan alapuolella.
The countries in which the proportion of people with poverty levels of income is lowest are Denmark, Luxembourg, the Netherlands and Austria (and probably Finland and Sweden as well, though they did not participate in the 1996 European Community Household Panel survey on which the figures are based).
Pysyvä köyhyys näyttäisi olevan suhteellisen suur­ta siellä missä köyhyystaso oli suurin vuonna 1995. Tanskassa ja Alankomaissa pysyvän työttömyyden osuus oli vain 3 % väestöstä, vain1A vuoden 1995 köyhyystasosta, mikä osoittaa paitsi että köyhyys on vähäistä näissä maissa, mutta myös että se on tilapäistä luonteeltaan.
Not only are the poverty rates in these four countries only around 11-12%, but this is relative to a national income which is higher than the EU average (Graph 6).
Suurin poikkeus on Yhdistyneet Kuningaskunnat, jossa köyhyysrajan alapuolella elävien osuus oli varsin korkea vuonna 1995 (19 %), mutta vain 7 %:lla tulot olivat tämän tason alapuolella näinä kolmena tarkasteluvuotena.
Few people if any in the EU are in this position, though given price levels and the nature of the economy and society in the Union, a sum of significantly more than this would be necessary to prevent someone living in absolute poverty here.
Näiden maiden köyhyysaste on tämän mukaan 11­12 % , mutta on myös huomattava, että maiden tulotaso on myös korkeammalla kuin EU:ssa keskimäärin (kaavio 6).
What this sum should be is very difficult to define.
Keski­Euroopan hakijamaista ei ole saatavissa ver­tailukelpoista aineistoa.
Partly because of this, it has long been decided that a relative measure is more relevant for assessing poverty in the Union, in the sense that this is more indicative of deprivation in relation to the living standards of people generally.
Tehdyt tutkimukset osoit­tavat kuitenkin, että lukemat ovat korkeammat kuin EU:ssa, koska tulonjako on hajautunut 1990­luvulla työllisyyden vähetessä ja vähän koulutetun työvoi­man palkkatulojen laskiessa.
Accordingly, the focus tends to be on the proportion of the population with incomes below a certain level relative to the average, though again there is scope for disagreement about the appropriate level to take.1
Tutkimuksella on myös osoitettu, että maaseudulla köyhyys on todel­linen ongelma (ks. laatikko Maaseudun tulotaso ja köyhyys hakijamaissa).
At the other extreme, the countries where the poverty rate is highest are Portugal and Greece, in which 21-22% of the population have income below the poverty line.
Toisessa ääripäässä, jossa köyhyysaste on kor­kein, ovat Portugali ja Kreikka, joissa 21­22 % väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
This understates the scale of the problem in an EU context, since these two countries have the lowest level of median income in the Union.
Tämä vä­hättelee ongelman laajuutta, koska näiden maiden mediaanitulotaso on myös EU­maiden alhaisin.
A further point of interest is the persistence of poverty, as indicated by the proportion of people with income below the poverty line in each of the three years for which comparable data are available.
Mielenkiintoista on myös köyhyyden pysyvyys, joka käy ilmi kun tarkastellaan saatavissa olevien kolmen vuoden vertailutietoja.
This is clearly more important than the figure for a single year, which may reflect only a temporary state of affairs for some of those concerned.
Tämä on tärkeäm­pää, sillä yhden vuoden lukuihin voi aina sisältyä poikkeamia.
Persistent poverty in the EU is slightly less than half the figure for a single year, 7% of the people covered between 1993 and 1995 having an income below 60% of the median in each of these three years, as opposed to 17% in 1995 (the figure being lower than that quoted earlier because not all the people were surveyed every year).
Pysyvän köyhyyden aste on hieman alle puolet yhden vuoden arvosta; vuosien 1993­1995 alle 60 % tulotason jäävien osuus oli 7 % väestöstä tarkasteltaessa vuosien mediaanilu­kemia, kun yksin vuonna 1995 se oli 17 % (lukema on alhaisempi kuin tämä, koska kaikki henkilöt ei­vät olleet mukana tutkimuksessa joka vuosi).
While early indications are that the proportion might have declined since 1995, this remains to be confirmed.
Köyhyysrajan alapuolella oleva väestö, 1995
There is some tendency for the persistence of poverty to be disproportionately higher in countries with high poverty rates in 1995.
Syyt köyhyyteen ovat moninaiset. Seuraavassa on tarkasteltu muutamia tekijöitä, joilla on selvä yhteys alhaisiin tuloihin, erityisesti pysyväluonteiseen köyhyyteen (taulukko A.5).
In Denmark and the Netherlands, persistent poverty affected only 3% of the population, only a quarter of the proportion in 1995, which means that not only is poverty low in these two countries, but for most, it is a temporary state of affairs.
Ξ Rajan alapuolella 1995 ■ Rajan alapuolella 3 peräkkäisenä vuo nna ρ
For the candidate countries in Central Europe, there are no comparable data available.
A: ei tietoja pysyvästä köyhyydeslä. FIN ja S: ei tietoja
1.2 Social cohesion risk in Portugal, Spain, France Belgium and Italy- indeed, in Italy (where the risk of poverty is highest for large families), they are at no more risk than other households.
1.2 Sosiaalinen koheesio paineita sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämi selle.
in employment and a decline in real wages of the less skilled.
Epävarmat pitkän aikavälin suunnat