natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Authorisations of direct and indirect discharges to groundwater
Pohjaveteen suuntautuvia suoria ja epäsuoria päästöjä koskevat luvat
Monitoring of activities and quality
A3-laatuluokkaan kuuluva vesi
SURFACE WATER FOR DRINKING WATER DIRECTIVE ( 75/440/EEC )
A3-laatuluokan vaatimuksia heikompilaatuinen vesi
Water of A3 quality
Poikkeukset
THE MEASUREMENT METHODS DIRECTIVE (79/869/EEC)
MÄÄRITYSMENETELMÄDIREKTUVI (79/869/ETY)
THE DANGEROUS SUBSTANCES DIRECTIVE ( 76/464/EEC )
Pintavesiin suuntautuvia päästöjä koskevat luvat
Authorisations for discharges to surface water
Luettelon I aineita koskevat päästöstandardit - pintavedet
Authorisations for discharge to sewers
Luettelon I aineita koskevat päästöstandardit - viemärit
Emission Standards for List I substances - surface waters
Lupien mukauttamista vaatimuksiin koskevat määräajat
Emission Standards for List I substances - sewers
Luettelon I aineiden päästökuormitus
Emissions loads of List I substances
Luettelon I aineiden päästöjen aiheuttajat
Inventory of Emissions of List I Substances
Luettelon I aineita koskevat laatutavoitteet
Quality Objectives for List I Substances
Luettelon I aineita koskeva seuranta ympäristössä
Monitoring of List I Substances in the Environment
Luettelon I aineita koskevat erityisohjelmat
Specific Programmes for List I Substances
Luettelon II aineita koskevat päästöstandardit
Specific Programmes for List II Substances
Luettelon II aineiden päästökuormitus pintavesissä
Emission standards for List II Substances
Pintavesiä koskevat laatutavoitteet
Quality Objectives for Surface Waters
Investoinnit viemärien ja jätevedenpuhdistamojen rakentamiseen
FRESHWATER FISH DIRECTIVE (78/659/EEC)
MAKEIDEN VESIEN KALOJA KOSKEVA DIREKTIIVI (78/659/ETY)
REPORT ON THE STANDARDISED REPORTING DIRECTIVE
YHDENMUKAISTA RAPORTOINTIA KOSKEVAN DIREKTIIVIN MUKAINEN KERTOMUS
PART I THE REPORTING ACTIVITY
OSA I: TIETOJEN TOIMITTAMINEN
For more than thirty years, the European Union has adopted a broad spectrum of measures aimed at restoring and protecting the environment.
Euroopan unioni on jo yli kolmenkymmenen vuoden ajan soveltanut monenlaisia toimenpiteitä ympäristön ennallistamiseksi ja suojelemiseksi.
Legislation has long been the main pillar of this environmental policy.
Lainsäädäntö on pitkään ollut tämän ympäristöpolitiikan perusta.
More often than not, legislation has taken the form of Directives setting limits for emissions and standards for environmental quality, and requiring governments to help implement plans, projects and programmes for safeguarding the environment and for regulating industrial activities and products.
Useimmiten se on annettu direktiiveinä, joissa säädetään päästörajoista ja ympäristönlaatunormeista ja edellytetään hallitusten osallistuvan suunnitelmien, hankkeiden ja ohjelmien täytäntöönpanoon ympäristönsuojelun ja teollisen toiminnan ja tuotteiden sääntelyn edistämiseksi.
Water has always been seen as a central component of all environmental protection activities.
Vesi on aina ollut keskeisellä sijalla kaikessa ympäristönsuojelutoiminnassa.
It is both a commodity and a carrier and we are therefore doubly concerned to protect its quality.
Vesi on toisaalta kulutushyödyke ja toisaalta se muodostaa liikenneväylän, joten kiinnostukselle veden laadun suojelua kohtaan on kahdenlaisia perusteita.
The scientific community, the environmental organisations, and the citizens are increasingly demanding cleaner water - for drinking, for bathing, and for their environment, their local and regional heritage.
Tiedeyhteisö, ympäristöjärjestöt ja kansalaiset vaativat yhä voimakkaammin puhtaampaa vettä sekä juoma- ja uimavedeksi että ympäristöäänja paikallistaja alueellista perintöään varten.
This pressure from the public requires not only that legislation is put in place to provide the necessary level of protection, but also that appropriate action are seen to follow as the implementation of such legislation.
Nämä vaatimukset edellyttävät lainsäädäntöä, joka turvaa suojelun riittävän tason, ja lisäksi on suunniteltava toimenpiteet lainsäädännön täytäntöönpanoa varten.
This is especially important where European Union legislation is in the form of Directives, since in such cases, full implementation can only be assured when individual Member States incorporate the requirements of the Directives into their own national legislation.
Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun Euroopan unionin lainsäädäntö on annettu direktiivien muodossa, sillä tällöin täysimääräinen täytäntöönpano on mahdollista vasta, kun yksittäiset jäsenvaltiot ovat siirtäneet direktiivien vaatimukset omaan kansalliseen lainsäädäntöönsä.
To monitor overall progress, it is therefore necessary to obtain individual reports from each Member State covering developments relative to each individual Directive.
Jotta täytäntöönpanon edistymistä voitaisiin seurata kokonaisvaltaisesti, on välttämätöntä saada jokaiselta jäsenvaltiolta yksittäiset kertomukset, joissa käsitellään tapahtunutta kehitystä kunkin direktiivin osalta erikseen.
It was in recognition of this requirement that the Commission prepared a Directive standardising and rationalising reports on the implementation of several Directives relating to the Environment, "The Reporting Directive" which was adopted in 1991.
Tiedostaen tämän tarpeen komissio laati eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardointia ja järkeistämistä koskevan direktiivin1, jäljempänä 'raportointidirektiivi', joka annettiin vuonna 1991.
It is intended to harmonise and improve the reporting requirements included in existing Directives and to initiate reporting in the cases of some Directives where no initial reporting procedure had been incorporated.
Sillä pyritään yhdenmukaistamaan ja parantamaan voimassa oleviin direktiiveihin liittyviä raportointivaatimuksia, sekä lisäksi sillä ulotetaan raportointivelvoite koskemaan joitakin sellaisia direktiivejä, joihin tätä velvoitetta ei alun perin sisältynyt.
Thus the Reporting Directive requires Member States to report information on the implementation of various Directives relating to the protection and quality of the aquatic environment.
Tämän mukaisesti raportointidirektiivissä edellytetään jäsenvaltioiden toimittavan tietoja vesiympäristön suojelua ja laatua koskevien eri direktiivien täytäntöönpanosta.
The purposes for which this reporting is required are as follows:
Näitä tietoja tarvitaan tukea vesialalla toteutettavaa unionin
• to demonstrate the progress made by Member States in the improvement of water quality, and their compliance with the relevant Directives
• tuottamaan teknistä ja tieteellistä ympäristönsuojelupolitiikkaa varten
• to provide the citizens of Europe with regular information about the management of water resources within the European Union.
• tuottamaan Euroopan kansalaisille säännöllisesti tietoa vesivarojen hallinnasta Euroopan unionissa.
The objective is to harmonise and improve the reporting requirements included in the following Directives
Tavoitteena on yhdenmukaistaa ja parantaa raportointivaatimuksia seuraavien direktiivien osalta:
• Groundwater Directive (80/68/EEC);
• pohjavesidirektiivi (80/68/ETY) laatuvaatimuksista
• Surface Water for Drinking Water (75/440/EEC);
• direktiivi juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden (75/440/ETY)
• Measurement Methods (79/869/EEC) Directive;
• määritysmenetelmädirektiivi (79/869/ETY)
• Dangerous Substance Directive (76/464/EEC) and its daughter Directives;
• direktiivi vaarallisista aineista (76/464/ETY) ja sen johdannaisdirektiivit:
• on limit values and quality objectives for mercury discharges by the chloralkali electrolysis industry (82/176/EEC);
• direktiivi kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (82/176/ETY)
• on limit values and quality objectives for cadmium discharges (83/513/EEC);
• direktiivi kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (83/513/ETY)
• on limit values and quality objectives for mercury discharges by sectors other than the chloralkali electrolysis industry (84/156/EEC);
• muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (84/156/ETY) raja-arvoista ja laatutavoitteista
• Directive (86/280/EEC) on limit values and quality objectives for discharges of certain dangerous substances included in List I of the Annex to the Dangerous Substances Directive;
• direktiivi vaarallisia aineita koskevan direktiivin liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (86/280/ETY)
• Directive on the Disposal of Waste from the Titanium Dioxide Industry (78/176/EEC);
• direktiivi titaanidioksiditeollisuuden jätteistä (78/176/ETY)
• Freshwater Fish Directive (78/659/EEC); and,
• direktiivi makeiden vesien laadusta kalojen elämän turvaamiseksi (78/659/ETY)
• Shellfish Water Directive (79/923/EEC).
• direktiivi simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta (79/923/ETY).
The Bathing Waters Directive (76/160/EEC) was specifically excluded because it is not included in the sectoral report required by Article 2 of the Reporting Directive.
Uimavesidirektiivi (76/160/ETY) jätettiin tarkoituksella pois, koska sitä ei käsitellä raportointidirektiivin 2 artiklassa tarkoitetussa sektorikohtaisessa kertomuksessa.
It should also be noted that Austria, Finland and Sweden were not required to report for the first reporting period 1993-1995.
On syytä myös panna merkille, ettei Itävallan, Suomen ja Ruotsin edellytetty toimittavan tietoja ensimmäiseltä raportointijaksolta 1993-1995.
Amendments have been made so as to ensure that Member States are required to submit information on the implementation of these Directives every three years.
Muutettujen määräysten mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava edellä mainittujen direktiivien täytäntöönpanoa koskevat tiedot kolmen vuoden välein.
National reports are to be drawn up on the basis of a questionnaire or outline drafted by the Commission, assisted by a Committee of Member States representatives.
Kansallisten kertomusten perustana on käytettävä kyselylomaketta, jonka komissio laatii jäsenvaltioiden edustajista muodostetun komitean avustamana.
OJ No L 247,27.8.1992, p.6.
Kyselylomakkeet 14 vesialan
questionnaires were further amended by Commission Decision 95/337/EEC following further consultations with the Committee.
Myöhemmin mitä muutettiin komitean kannanotot huomioon ottaen komission päätöksellä 95/337/ETY3, jolla lomakkeisiin lisättiin selittävät huomautukset ja sovitut yksityiskohtaiset taulukot.
Explanatory notes and agreed fine-tuned tables were added, in order to clarify the reporting obligations imposed on Member States, and to ensure that information provided to the Commission by Member States would be comprehensive, consistent and comparable.
Näin pyrittiin selkeyttämään jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita sekä varmistamaan, että jäsenvaltiot toimittaisivat komissiolle kattavat, yhtenäisetja vertailukelpoiset tiedot.
REPORTING METHODOLOGY
RAPORTOINTIMENETELMÄT
The deadline for Member States to report to the Commission for the 1993 to 1995 period was 30 September 1996.
Jäsenvaltioilla oli aikaa toimittaa raportointi)aksoa 1993-1995 koskevat tiedot komissiolle 30. syyskuuta 1996 asti.
For this reporting period Member States were obliged to use the standardised questionnaires but could also use any additional formats they wished, such as reports or maps.
Tässä niiden oli käytettävä vakiomuotoisia lomakkeita ja lisäksi niillä oli lupa käyttää mitä tahansa muuta täydentävää materiaalia, kuten raportteja tai karttoja.
Explanatory notes accompanying the standardised questionnaires were intended to help Member States complete the questionnaires correctly.
Vakiomuotoisiin kyselylomakkeisiin on liitetty selittäviä huomautuksia, jotta jäsenvaltiot voisivat täyttää lomakkeet asianmukaisesti.
It has to be recognised that the reporting of data is not a popular activity.
On todettava, ettei tietojen toimittaminen ole kovin pidettyä toimintaa.
There are many who like to receive data but do not wish to be originators.
On monia, jotka ottavat mielellään tietoja vastaan, mutta eivät välittäisi niitä toimittaa.
Even those that like to receive, are really only interested if what they receive arrives in precisely the form that they want, and everybody's wants are different.
Tosiasiassa nekin, jotka tietoja haluavat, toivovat saavansa ne täsmälleen haluamassaan muodossa, ja kullakin on erilaiset toiveet.
One reason why people dislike originating data is that they see the task as extra, and, to them, unnecessary work.
Yksi syy, miksi ihmiset ovat haluttomia toimittamaan tietoja, on se, että he pitävät niiden toimittamista ylimääräisenäja itsensä kannalta tarpeettomana työnä.
They have all the information but strongly resent having to copy it out onto special report forms.
Heillä on hallussaan kaikki tiedot, mutta he eivät halua nähdä vaivaa saattaakseen niitä siihen esitysmuotoon, jota toimitettavilta tiedoilta edellytetään.
To overcome this resentment it has become standard practice to allow those who generate data, to use copies of their normal working documents to pass on the data, thus avoiding onerous copying.
Tämän vuoksi on yleistynyt käytäntö, jossa sallitaan tietojen toimittaminen alkuperäisten työasiakirjojen jäljennöksinä, jolloin voidaan välttää vaivalloinen tietojen kopiointi.
While this makes life simpler for originators, it often complicates the work of those in the subsequent stages of the data chain.
Tämä helpottaa tietojen alkuperäisten toimittajien työtä, mutta vaikeuttaa sitä usein tiedonsiirtoketjun myöhemmissä vaiheissa.
Data that need to be amalgamated will often arrive from the various different sources in widely differing formats.
Tiedot, jotka edellyttävät yhdistämistä, ovat usein peräisin monista eri lähteistä ja esitetään hyvin erilaisissa muodoissa.
Frequently also, the units of measurement used differ from place to place, and do not, conform to the units required for reporting under The Reporting Directive.
Usein myös eri paikoissa käytetyt mittayksiköt poikkeavat toisistaan eivätkä ole niitä yksiköitä, joita raportointidirektiivissä edellytetään käytettävän tietoja ilmoitettaessa.
It is against this human, real life background that the implementation of The Reporting Directive has to be judged.
Raportointidirektiivin täytäntöönpanoa on arvioitava tätä inhimillistä todellisuutta vasten.
The objective sounds simple, but to reach it requires many different stages of handling of millions of individual items of information, originating from hundreds of thousands of individual sources, spread over 15 countries employing some 18 languages.
Tavoite vaikuttaa helpolta, mutta sen toteutumiseksi on käsiteltävä monivaiheisesti miljoonia yksittäisiä tietoja, jotka ovat peräisin sadoista tuhansista eri lähteistä yli 15 eri maassa ja jotka on annettu noin 18 eri kielellä.
This report covers the first ever attempt to implement this very ambitious objective.
Nyt käsillä oleva kertomus on ensimmäinen yritys saavuttaa tämä kunnianhimoinen tavoite.
Of course many things went wrong.
Ei ihme, että moni asia meni huonosti.
Most Member States reported in paper format, often with large volumes of disaggregated information, sometimes hand-written and difficult to understand.
Useimmat jäsenvaltiot toimittivat kertomukset paperimuodossa, usein suurina määrinä irrallista tietoa, joskus käsinkirjoitettuna ja vaikeaselkoisena.
Also, in some cases where national summaries were requested, information from each designation was provided instead, from which national summaries had to be derived.
Joissakin sellaisissa tapauksissa, joissa pyydettiin kansallisen tason yhteenvetoa, toimitettiin tämän sijasta tiedot kustakin aiheesta erikseen ja kansalliset yhteenvedot oli laadittava niiden pohjalta.
Only 3 States provided electronic versions of their reports:
Ainoastaan kolme valtiota toimitti sähköisiä versioita kertomuksistaan:
• UK for all Directives;
• Yhdistynyt kuningaskunta: kaikki direktiivit
• Netherlands only for Dangerous Substances Directive; and
• Alankomaat: ainoastaan vaarallisia aineita koskeva direktiivi
• Spain only for part of the Drinking Water Directive.
• Espanja: osa juomavesidirektiivistä.
However these electronic versions did not necessarily follow the format of the questionnaires.
Näissä sähköisissä versioissa ei välttämättä ole noudatettu kyselylomakkeen esitystapaa.
Many returns were only submitted in 1997, many months after the official reporting deadline of 30 September 1996.
Monelta osin tiedot toimitettiin vasta vuonna 1997, useita kuukausia virallisen määräajan, 30. syyskuuta 1996, jälkeen.
The Commission extended the deadline to the end of May 1997.
Komissio jatkoi määräaikaa toukokuun 1997 loppuun, mutta siitä huolimatta monet kertomuksista eivät saapuneet perille määräaikana, ja monissa tapauksissa jäsenvaltioiden toimittamat tiedot olivat epätäydelliset.
Even with this extension many reports were not received in time, and in numerous cases, the data submitted by Member States was incomplete.
Yhtenäisyys oli monin paikoin puutteellista, ja tämän johdosta tietojen analysointi oli vaikeaa tai suorastaan mahdotonta.
SUMMARY OF RESPONSES FROM MEMBER STATES
YHTEENVETO JÄSENVALTIOIDEN VASTAUKSISTA
The following table summarises the responses by the Member States to the questions on each of the 8 main Directives.
Seuraavaan taulukkoon on koottu jäsenvaltioiden vastaukset kysymyksiin, jotka koskevat kahdeksaa keskeisintä direktiiviä.
The responses are expressed as a percentage of the questions asked for each Directive.
Taulukossa ilmoitetaan kunkin direktiivin osalta vastattujen kysymysten määrä prosentteina kaikista esitetyistä kysymyksistä.
Thus a total of 100 for any State would indicate that at least some information had been provided for all questions.
Siten luku 100 merkitsee, että kyseinen valtio on toimittanut ainakin joitakin tietoja kaikkien kysymysten osalta.
No judgement is made in the Table on the completeness or quality of the information provided for each question.
Taulukossa ei esitetä arviota kutakin kysymystä varten toimitettujen tietojen aukottomuudesta tai laadukkuudesta.
It should be noted that the percentage responses for the Dangerous Substances Directive takes into account the fact that there are two different approaches to controlling List I substances, each involving a different number of mandatory questions.
Vaarallisia aineita koskevaan direktiiviin liittyvän prosenttiluvun yhteydessä on otettava huomioon, että luettelon I aineiden valvontaa on tarkasteltu kahdella eri tavalla, joihin sisältyy eri määrä pakollisia kysymyksiä.
Thus the overall total number of questions used in the table is different for each of the two approaches.
Siksi taulukossa esitetty kysymysten kokonaismäärä riippuu tässä suhteessa käytetystä tarkastelutavasta.
(See footnotes).
(Katso alaviitteet).
Percentage of questions (for each Directive and as an overall total) contained in the questionnaires adopted under the Reporting Directive (91/692/EEC) for which at least some information(1)was provided by Member States for the 1993 to 1995 report.
(91/692/ETY) liittyvään kyselylomakkeeseen sisältyvien sellaisten kysymysten lukumäärä (prosentteina), joiden osalta jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tietoja(1) raportointijakson 1993­1995 kertomusta varten.
(80/778/EEC) Groundwater
Juomavesidirektiivi (80/778/ETY)
(80/68/EEC) Surface Water Directive 33 100 92 100 0 (75/440/EEC) Measurement Methods 25 75 100 0 0
Pintavesidirektiivi (75/440/ETY)
No judgement is made here of how complete or how good the information was.
Tietojen aukottomuutta tai laadukkuutta ei ole otettu huomioon.
Including mandatory questions for those Member States applying the Limit Value approach in the control of List I substances under the Dangerous Substances Directive.
Sisältää pakolliset kysymykset niille jäsenvaltioille, jotka soveltavat vaarallisia aineita koskevan direktiivin luettelon I aineiden valvonnassa raja-arvoon perustuvaa tarkastelutapaa.
Including mandatory questions for those Member States applying the Quality Objective approach in the control of List I substances under the Dangerous Substances Directive n/a not applicable to Luxembourg, which has no relevant waters,
Sisältää pakolliset kysymykset niille jäsenvaltioille, jotka soveltavat vaarallisia aineita koskevan direktiivin luettelon I aineiden valvonnassa laatutavoitteeseen perustuvaa tarkastelutapaa.
It can be seen that Portugal and Luxembourg provided no information for any Directive.
Voidaan todeta, että Portugali ja Luxemburg eivät toimittaneet tietoja yhdenkään direktiivin osalta.
It should be noted that in the case of Luxembourg no response would be expected on the Shellfish Water Directive, as there are no saline or brackish waters in Luxembourg.
Luxemburgin ei odotettukaan toimittavan tietoja simpukkavesidirektiivin osalta, sillä maassa ei ole suolapitoisia vesiä eikä murtovesiä.
In the case of Belgium there was often a response from one or two of the three regions but rarely from all three.
Belgian osalta vastaukset saatiin usein yhdeltä tai kahdelta alueelta, mutta harvoin kaikilta kolmelta alueelta.
Thus in constructing Table 1.1 an equal weighting was given to each Belgian region, and for a 100% response for any Directive to be achieved, all three regions would have to had provided information.
Niinpä taulukkoa varten kaikki Belgian alueet otettiin huomioon samanarvoisina, ja 100 prosentin tulos olisi edellyttänyt tietojen toimittamista kaikilta alueilta.
No Member State provided information in response to all questions.
Yksikään jäsenvaltio ei toimittanut tietoja kaikkien kysymysten osalta.
The Member States providing the most responses were the Netherlands, the UK, Germany, France and Denmark.
Jäsenvaltioista eniten vastauksia toimittivat Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Ranska ja Tanska.
The Directive, for which Member States provided most information was the Drinking Water Directive, followed by the Surface Water for Drinking Water Directive, and the Groundwater Directive.
Jäsenvaltiot toimittivat eniten juomavesidirektiiviin liittyviä tietoja, seuraavaksi eniten juomavedeksi tarkoitettua pintavettä koskevaan direktiiviin ja sitten pohjavesidirektiiviin liittyviä tietoja.
The least information was provided on the Dangerous Substances Directive, which has the largest number of separate questions or information requests (33).
Vähiten toimitettiin vaarallisia aineita koskevaan direktiiviin liittyviä tietoja; kyseiseen direktiiviin liittyi eniten erillisiä kysymyksiä tai näkökohtia, joista pyydettiin tietoja (33).
Overall only about half the requested information was provided.
Kaikkiaan toimitettiin vain noin puolet pyydetyistä tiedoista.
It again should be noted that the table is just a broad assessment of the responses received.
Tässä on taas muistettava, että taulukko antaa vain karkean kuvan annetuista vastauksista.
It does not imply that the responses and information provided were all comprehensive or of equal quality, which as explained later, they were not.
Se ei kerro, että kaikki toimitetut vastaukset ja tiedot olisivat olleet kattaviaja keskenään samantasoisia, mitä ne eivät olleetkaan, kuten myöhemmästä tarkastelusta käy ilmi.
It is clear that, in spite of the best efforts at the time, the work of the Committee and the Commission to establish a questionnaire that would adequately cater for all the questions that had to be asked, and enable Member States to provide all the data without difficulty, did not achieve its objectives.
On ilmeistä, että vaikka komitea ja komissio pyrkivät parhaansa mukaan laatimaan kyselylomakkeen, johon sisältyisivät kaikki tarpeelliset kysymykset ja jonka avulla jäsenvaltiot voisivat toimittaa kaikki tiedot ongelmitta, ne eivät tässä onnistuneet.
The final present form of the questionnaire clearly still poses operational and definitional problems for many Member States for several of the reports required.
Lopullisen kyselylomakkeen soveltaminen ja käytettävät määritelmät aiheuttavat edelleen ongelmia monelle jäsenvaltiolle usean kertomuksen osalta.
So many problems that, in fact for a large number of reports, no information of any sort was submitted.
Ongelmia on itse asiassa niin paljon, että moma kertomuksia varten ei toimitettu tietoja lainkaan.