natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of the mine and steel bosses was to retain a shifting workforce that was on the lookout for better working conditions and wages.
Kaivosten ja terästehtaiden esimiesten tehtävänä oli saada liikkuva työvoima asettumaan paikoilleen, sillä työläiset muuttivat paikasta toiseen entistä parempien työolojen ja palkkojen perässä.
In addition, many such employers had a ‘political and social message’, and building workers’ estates also provided a means of controlling the workforce and training them in the employers’ values.
Lisäksi monet työnantajat toteuttivat poliittisia ja sosiaalisia periaatteita, ja työläiskaupunkien rakentaminen oli myös keino valvoa työntekijöitä sekä muokata heidän ajatteluaan työnantajien arvojen mukaiseksi.
From the Ruhr to Lorraine, in northern France and in Wallonia, workers’ estates helped to establish a common identity.
Ruhrin alueelta Lorraineen, Ranskan pohjoisosissa ja Valloniassa työläiskaupunkien ja kaivosyhdyskuntien avulla luotiin yhteisöllisyyttä.
Workers gradually came to regard these areas as their own and the estates became the focus of strong social values, especially among the miners who were very attached to where they lived.
Työntekijät kotiutuivat vähitellen näihin yhteisöihin, joihin muodostui hyvin vahva sosiaalinen verkosto erityisesti kaivostyöläisten keskuudessa, jotka kiinnittyivät voimakkaasti asuinpaikkaansa.
This housing policy required the involvement of both sides and it had the great advantage of enabling the institution to communicate.
Asuntopolitiikka yhdisti eri työmarkkinaosapuolet ja tarjosi EHTY:lle mahdollisuuden markkinoida itseään.
The common market was a largely invisible and diffuse phenomenon, whereas a housing estate built with ECSC money was a tangible reality.
Yhteismarkkinat olivat suurimmaksi osaksi näkymättömät ja hajanaiset, kun taas EHTY:n varoilla rakennettu asuntoalue oli konkreettista todellisuutta.
The building of housing could be regarded as the ECSC’s first communication policy.
Asuntojen rakentaminen olikin EHTY:n alkuvaiheen suhdetoimintaa.
In June 1953, Jean Monnet announced a rapid building programme for 50 000 to 60 000 workers’ dwellings.
Kesäkuussa 1953 Jean Monnet ilmoitti ohjelmasta, jonka tavoitteena oli rakentaa työntekijöille nopeassa tahdissa 50 000–60 000 asuntoa.
Financial constraints, however, made it necessary to stagger the timetable.
Rahoitusvaikeuksien takia ohjelman toteuttaminen kuitenkin hidastui.
The general reports describe the developments.
Yleiskertomuksissa kuvataan rakentamisen etenemistä.
On 4 December 1957, the keys to the 10 000th dwelling financed by the ECSC were given to a family in Oberaden in the Ruhr.
Joulukuun 4. päivänä 1957 luovutettiin järjestyksessä 10 000. EHTY:n rahoittama asunto Oberadenin perheelle Ruhrin alueella.
To finance its 30 % contribution to the total building costs, the High Authority organised a system of borrowing and lending on the financial markets in the countries concerned.
Korkea viranomainen, joka oli rahoittanut 30 prosenttia kaikista rakentamisen kustannuksista, huolehti lainojen hankinnasta niiden maiden rahoitusmarkkinoilta, joihin asuntoja rakennettiin.
In 1968, the 100 000th dwelling was inaugurated.
Vuonna 1968 juhlittiin 100 000. asunnon valmistumista.
The Commission published a detailed report on its special construction programme (79
Ohjelman aikaansaannoksista voidaan mainita esimerkiksi 344 asunnon rakentaminen
The concerns of the ECSC in terms of town planning expanded.
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön viisi vuosikymmentä
The achievements of the programme include the 344 dwellings in Wulfen, Barkenberg-Sud, in the Ruhr, the 400 dwellings in Creusot-Torcy (Centre-Midi in France) and the 400 dwellings in Piombino in Tuscany.
Wulfeniin (Barkenberg-Süd) Ruhrin alueelle, 400 asunnon rakentaminen Creusot-Torcyyn (Centre-Midin alue Ranskassa) ja 400 asunnon rakentaminen Piombinoon Toscanaan.
In the early 1970s Community action in this field changed direction — it was no longer necessary to combat a housing crisis but to help modernise the existing accommodation.
Yhteisön toiminta tällä alalla muuttui 1970luvun alussa, eikä tavoitteena enää ollut akuutin asuntokriisin hoitaminen vaan vanhenevan asuntokannan kunnostaminen.
On that basis, work began at Bois du Luc (near Charleroi and Mons), the La Sauvage development in Differdange (Luxembourg) and a district of Heerlen in the Netherlands (80).
Tältä pohjalta käynnistettiin toimia Bois du Lucissa lähellä Charleroin ja Monsin kaupunkeja Belgiassa, Lasauvagen kaupunginosassa Differdangessa (Luxemburgissa) ja eräässä Heerlenin kaupunginosassa Alankomaissa. (81)
The coal crisis resulted in a complete review of this policy.
Hiilialan kriisi pakotti tarkistamaan perin pohjin asuntopolitiikkaa.
With mines closing, the aim was no longer to retain a workforce but to encourage its mobility under redeployment policies.
Kaivosten sulkemisen yhteydessä tavoitteena ei ollut enää työvoiman juurruttaminen paikoilleen vaan paremminkin työntekijöiden liikkuvuuden edistäminen osana mukauttamispolitiikkaa.
Yet the ECSC programmes of loans for workers’ housing were not interrupted; they continued until the end of the Treaty (12th programme 1993–97).
Sosiaaliseen asuntotuotantoon tarkoitettuja EHTY:n lainaohjelmia ei kuitenkaan keskeytetty, vaan ne jatkuivat perustamissopimuksen voimassaolon loppumiseen saakka (kahdestoista ohjelma koski vuosia 1993–1997).
However, under the Community’s social policy, conversion and redeployment aid would virtually supplant the policy of aid for housebuilding.
Yhteisön sosiaalipolitiikassa toimintasuunnan muuttamiseen ja mukauttamiseen tarkoitetut tuet suuntautuivat kuitenkin paljon pidemmälle kuin pelkkä asuntojen rakentamiseen tarkoitettu tukipolitiikka.
The action of the first Community in this field is based in particular on the surprising modernity of Article 56: ‘If the introduction, within the framework of the general objectives of the High Authority, of new technical processes or equipment should lead to an exceptionally large reduction in labour requirements in the coal or the steel industry, making it particularly difficult in one or more areas to re-employ redundant workers, the High Authority … may facilitate … the creation of new and economically sound activities.’
EHTY:n toiminta tällä alalla pohjautui perustamissopimuksen 56 artiklaan, joka oli hämmästyttävän moderni: ”Jos uusien teknisten menetelmien tai laitteistojen käyttöönottaminen komission yleisten tavoitteiden yhteydessä johtaa poikkeuksellisen laajaan työvoiman tarpeen vähenemiseen hiili- tai terästeollisuudessa, jolloin vapautuneen työvoiman uudelleentyöllistäminen yhdellä tai useammalla alueella tulee erityisen vaikeaksi, komissio – – voi – – helpottaa – – uuden – – toiminnan luomiseksi.”
The implementation of this policy through loans to enterprises has been described from the financial standpoint, but it is necessary here to stress the innovative nature of these provisions.
Vaikka sosiaalipolitiikan toteuttamista yrityksille annettavien lainojen avulla on edellä kuvattu lähinnä rahoituksen kannalta, on tärkeää ottaa huomioon myös perustamissopimuksen määräysten vallankumouksellinen luonne.
When they were drafted in 1951, the concepts of industrial conversion and the re-
Kun perustamissopimusta laadittiin vuonna 1951, ”teollisuuden rakenneuudistuksen” ja ”työntekijöiden mukauttamisen” käsitteitä ei juuri tunnettu.
And no one imagined that 50 years later, the volume of employment in the two industries would be what it became.
97 la, että 50 vuotta myöhemmin hiili- ja terästeollisuuden työntekijöiden määrä olisi käynyt niin vähiin.
It is worth considering the meaning of the two words ‘conversion’ and ‘redeployment’.
On syytä tarkastella lähemmin ”mukauttamisen” ja ”tuotantosuunnan muuttamisen” käsitteitä.
Redeployment is the ‘readaptation of a person who is no longer adapted’.
Mukauttamisella tarkoitetaan sellaisen henkilön uudelleensopeuttamista, joka ei enää pysty toimimaan muuttuneissa olosuhteissa.
The aim is indeed to help miners and steelworkers to find new jobs in the mines or steel plants by acquiring new skills or transferring to new jobs on the spot or elsewhere, in their industries of origin or in others.
Tarkoitus oli auttaa kaivostyöntekijöitä ja terästeollisuuden työntekijöitä löytämään uutta työtä kaivoksissa tai tehtaissa uusien taitojen ansiosta tai pääsemään uusiin työtehtäviin joko samassa tai uudessa tuotantolaitoksessa joko alkuperäisellä tai jollakin toisella teollisuudenalalla.
Conversion is essentially oriented towards aiding firms that might relocate to areas where mines and steel plants have closed.
Sen sijaan tuotantosuunnan muuttamisen ensisijaisena tavoitteena oli tukea sellaisille alueille asettuvia yrityksiä, joilla oli suljettu kaivoksia ja terästeollisuuden yrityksiä.
Redeployment was part of the Community’s social policy, whereas conversion came under economic policy.
Mukauttaminen oli osa yhteisön sosiaalipolitiikkaa ja tuotantosuunnan muuttaminen talouspolitiikkaa.
In practice, the two should be seen together: for example, when a firm arrived in a conversion area, it was in theory required to set aside a quota of jobs for ECSC workers.
Esimerkiksi asettuessaan rakennemuutosta läpikäyvälle alueelle yrityksen oli periaatteessa pakko varata osa työpaikoistaan EHTY:n työntekijöille.
The reality, however, was different.
Mukauttamisen mekanismit olivat varsin yksinkertaiset.
The redeployment machinery was relatively simple; as regards conversion, however, matters were more complex: loans to enterprises, interest subsidies, etc.
Sen sijaan tuotantosuunnan muuttamisessa oli kyse monimutkaisemmista asioista: yrityksille myönnettävät lainat, korkohyvitykset jne.
Applications for redeployment aid for redundant workers were made to the High Authority by the governments.
Korkea viranomainen vastaanotti irtisanotuille työntekijöille suunnattua mukautustukea koskevia hakemuksia jäsenvaltioiden hallituksilta.
The first application was for miners in the Belgian Borinage area in 1954–55.
Ensimmäinen hakemus koski belgialaisen Borinagen alueen kaivosmiehiä vuosina 1954–1955.
Then the Italian government was granted aid for redundancies in five steelworks and the small mining region of Sulcis.
Seuraavaksi tukea sai Italian hallitus viiden terästeollisuuden yrityksen sekä Sulcisin kaivosteollisuusalueen irtisanottuja työntekijöitä varten.
France applied in 1956 for workers at the iron ore mine at Têt in the Pyrenees and those at the Forges d’Audincourt.
Ranska haki vuonna 1956 tukea Pyreneillä sijaitsevan Têtin rautakaivoksen sekä Audincourtin terästehtaiden työntekijöille.
Germany submitted its first application the following year, for 2 100 miners at Barsinghausen, Lower Saxony.
Seuraavana vuonna Saksan liitotasavalta teki ensimmäisen hakemuksensa, joka koski Barsinghausenin kaivoksen (Niedersachsen) 2 100:aa kaivosmiestä.
The total number of workers in coal and steel exceeded 1.5 million in 1957.
Kriisien myötä tukihakemusten määrä luonnollisesti kasvoi.
This number fell steadily to less than 1 million in 1972.
Tässä ei esitetä yksityiskohtaisia lukuja eri vuosilta.
By 2002, the 15-nation Community employed just over 300 000 persons in its mines and steel plants.
Sen jälkeen kun lukuun lisättiin Yhdistyneen kuningaskunnan työntekijät, lasku pysähtyi hetkeksi.
Between 1980 and 2002, the workforce was cut by some 65 %.
Miljoonan työntekijän raja alittui uudelleen vuonna 1980.
Overall, in 50 years, 1.7 million workers qualified for redeployment aid (Article 56).
Sen jälkeen työntekijöiden määrän lasku alkoi jälleen
Europe’s policy for dealing with the major social crises in mining and steel was far from limited to the aid provided under Article 56.
Eurooppalainen politiikka hiili- ja teräsalan suurten yhteiskunnallisten kriisien hoitamiseksi ei rajoittunut pelkästään 56 artiklassa mainittuihin tukiin.
First, there were significant amounts of additional expenditure from the ECSC budget.
EHTY:n talousarviosta annettiin varoja myös useisiin täydentäviin toimiin.
And then the general budget of the EEC and EU, either under structural policies (especially Objective 2) or under Community initiatives such as Rechar (economic conversion of coalmining areas) or Resider (Community programme to assist the conversion of steel areas), played an important part.
Tärkeitä olivat myös ETY:n ja EU:n yleisen talousarvion rakennepolitiikat (erityisesti tavoite 2) sekä yhteisön aloitteet, kuten Rechar (hiilikenttien taloudellinen muutos) ja Resider (terästeollisuuden taloudellinen muutos).
The first phase of these programmes began in 1989. They were extended in 1994 for five years (Rechar II and Resider II).
Ohjelmien ensimmäinen vaihe käynnistyi vuonna 1989, ja ohjelmien voimassaoloa jatkettiin vuonna 1994 viideksi vuodeksi (Rechar II ja Resider II).
In both instances the aim was to assist economic and social conversion by co-financing development actions carried out by various Community funds, especially the ERDF (European Regional Development Fund) and the ESF (European Social Fund).
Ohjelmista tuettiin taloudellista ja yhteiskunnallista rakennemuutosta antamalla osarahoitusta useiden yhteisön rahastojen, erityisesti Euroopan aluekehitysrahaston ja Euroopan sosiaalirahaston, toteuttamiin kehittämistoimenpiteisiin.
These programmes promoted new economic activities, notably the creation or development of small and medium-sized enterprises.
Ohjelmien avulla tuettiin uutta taloudellista toimintaa, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten perustamista tai kehittämistä.
They involved various measures: construction of new industrial premises and relay workshops, access to risk capital and productive investments, setting-up of shared business services, cooperation networks and aid to innovation.
Niiden avulla pantiin täytäntöön useita toimia: uusien teollisuustilojen ja työpajojen rakentaminen, riskipääoman saatavuuden parantaminen ja tuottavien investointien lisääminen, yritysten yhteisten palvelujen toteuttaminen, yhteistyöverkostojen luominen sekä tuki innovoinnille.
They supported the development of human resources through vocational training.
Toimenpiteillä tuettiin henkilöstöresurssien kehittämistä ammatillisen koulutuksen avulla.
They also concerned the rehabilitation of the environment in areas spoilt by mining activities: reclamation of slag heaps, creation of green areas, redevelopment of mining premises and buildings, securing mines and developing roads.
Lisäksi esimerkiksi seuraavilla toimenpiteillä parannettiin ympäristöä hiilikaivostoiminnasta kärsineillä alueilla: kaivostoiminnasta syntyneiden jätekasojen arvioiminen, viheralueiden luominen, kaivostilojen ja rakennusten ottaminen uuteen käyttöön, maaperän vakauttaminen sekä teiden kunnostaminen.
The objectives are virtually identical for mine conversion and steel conversion, although there is an original feature in the Resider programme which provides for the promotion of tourism based on the industrial heritage, which is a significant aspect of conversion.
Nämä tavoitteet olivat lähes samanlaiset kaivos- ja terästeollisuuden rakennemuutoksessa. Yhtenä erona voidaan kuitenkin mainita Resider-ohjelman lähtökohta: matkailun edistäminen teollista perinnettä käsittävillä alueilla muodosti huomattavan osan rakenneuudistuksesta.
The areas eligible for the programmes were all those in which mining and steel activities were located and not only the areas covered by the Structural Funds.
Ohjelmista myönnettiin tukea alueille, joilla oli kaivos- tai terästeollisuuden toimintaa, eikä pelkästään rakennerahastojen toimintaalueille.
The two programmes operated in a similar fashion.
Kumpikin ohjelma toimi samalla tavalla.
The European Commission selected eligible areas on a proposal from the Member States.
Euroopan komissio valitsi tukikelpoiset alueet jäsenvaltioiden ehdotuksesta.
Fifty years of European coal and steel at least the equivalent and, in fact, far more if account is taken of more general aspects such as the particularly costly early retirements which the ECSC co-financed (81
99 esittivät ohjelma-ehdotuksia tai tukihakemuksia. Komissio antoi suostumuksensa, ja jäsenvaltiot jakoivat tuet tukikelpoisten alueiden kesken suhteessa menetettyjen työpaikkojen määrään.
The steel crisis, and especially the coal crisis preceded the other industrial crises that affected Europe at the end of the century, e.g. in shipbuilding, textiles.
Terästeollisuuden kriisi ja erityisesti hiilialan kriisi tapahtuivat paljon ennen Euroopassa 1900-luvun loppupuolella esiintyneitä muiden teollisuudenalojen kriisejä, jotka koskivat esimerkiksi laivan-rakennus- ja tekstiilialaa.
By developing a social policy of redeployment and conversion, the ECSC experimented with social methods of dealing with the industrial crisis, from which the other sectors benefited.
Kehittäessään mukauttamiseen ja tuotantosuunnan muuttamiseen tähtäävää politiikkaa EHTY kokeili uudenlaisia keinoja käsitellä teollisuuden kriisejä yhteiskunnallisin keinoin, joista on ollut myöhemmin hyötyä muilla aloilla.
The ECSC model was used again: Objective 4 of the structural policy of the European Union at the end of the century appears to have come straight from the ECSC Treaty: ‘to facilitate the adaptation of male and female workers to industrial change and to developments in production systems’.
EHTY:n malli on ollut käyttökelpoinen myöhemminkin. Euroopan unionin rakennepolitiikan tavoite 4 näytti 1990-luvun lopulla olevan suoraan peräisin EHTY:n perustamissopimuksesta: ”työntekijöiden sopeuttaminen teollisiin muutoksiin ja tuotantojärjestelmien kehitykseen”.
With some foresight, the First General Report on the Activities of the Community, published in 1968, announced this trend: ‘Thanks to the legal and material means at the disposal of the High Authority, the ECSC has gained, in those sectors for which it is competent, experience which will provide a useful model for activities of wider scope’ (82).
Aivan kuin tulevaa kehitystä ennakoiden asia mainittiin yhteisöjen ensimmäisessä yleiskertomuksessa vuonna 1968. Sosiaalialasta todettiin, että korkean viranomaisen käytössä olleiden oikeudellisten ja aineellisten keinojen avulla saatuja kokemuksia EHTY:n toimialoilta voitaisiin hyödyntää myös yhä laajemmassa mittakaavassa.
It had no idea how accurate that would be.
(83) Osuvasti sanottu.
81) Resolution of the Consultative Committee (OJ C 155, 20.5.1998).
) Neuvoa-antavan komitean päätöslauselma, EYVL C 155, 20.5.1998.
) First General Report on the Activities of the Communities, 1967, Luxembourg, February 1968, p. 23.
) Ensimmäinen yleiskertomus Euroopan yhteisöjen toiminnasta 1967, Luxemburg, helmikuu 1968, s. 23.
Chapter 5 A little-known aid to research and innovation
Luku 5 Huonosti tunnettu tutkimus- ja innovointituki
A little-known aid to research and innovation
Huonosti tunnettu tutkimus- ja innovointituki
Community action in this field is based on Article 55 of the Treaty: ‘The High Authority shall promote technical and economic research relating to the production and increased use of coal and steel and to occupational safety in the coal and steel industries.
EHTY:n toiminta tutkimuksen alalla pohjautui perustamissopimuksen 55 artiklaan: ”Korkean viranomaisen on edistettävä teknistä ja taloudellista tutkimusta, joka liittyy hiilen ja teräksen tuotantoon ja kulutuksen kehitykseen sekä työturvallisuuteen hiili- ja terästeollisuudessa.
To this end it shall organise all appropriate contacts among existing research bodies.’
Tätä varten komissio järjestää tarvittavat yhteydet jo perustettujen tutkimuslaitosten välille – –.”
This article was innovative.
Innovaatioiden tukeminen perustui tähän artiklaan.
Nowadays, at the start of the 21st century, research is largely regarded as a decisive factor of economic growth.
Nykyään tutkimusta pidetään yleisesti ratkaisevana tekijänä talouskasvulle.
This concept was far from being accepted in 1950, other than in a few scientific or industrial circles.
Tämä ei kuitenkaan ollut yleinen näkemys vielä vuonna 1950 lukuun ottamatta muutamia tutkija- ja teollisuuspiirejä.
Furthermore, the authors of the Treaty emphasised the use of products — their consumption — at a time when this vision of the future was not shared by producers who too often believed they had a captive market.
Lisäksi perustamissopimuksen laatijat korostivat tuotteiden käyttöä eli kulutusta, kun taas tuottajilla, jotka uskoivat liian usein markkinaosuuksien pysyvyyteen, ei ollut tällaista kaukonäköisyyttä.
The article contains a third key concept: the Community was to organise ‘all appropriate contacts among existing research bodies’.
Perustamissopimuksen 55 artiklan kolmas keskeinen ajatus oli se, että yhteisön olisi järjestettävä yhteydet tutkimuslaitosten välille.
This is the first formulation of the networks policy which has since gradually transformed the organisation of research in Europe and is set to expand considerably.
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun verkostoitumisen politiikka puettiin selkeästi sanoiksi. Verkostoituminen on vähitellen johtanut suuriin muutoksiin tutkimuksen organisoinnissa Euroopassa, ja kehitys jatkuu edelleen.
The sorry state of research and technology in the two industries in Europe during the early 1950s has to be stressed.
On huomattava, että tutkimuksen ja teknologisen kehityksen tilanne ei ollut 1950-luvun alussa kehuttava kummallakaan teollisuudenalalla Euroopassa.
Although Europe had played a pioneering role in metalworking and mining history in the 19th century, the long period of wars and crises in the first half of the 20th century had resulted in a lack of investment and technological innovation.
Vaikka Eurooppa oli ollut 1800-luvulla metallurgian ja kaivostoiminnan edelläkävijä, sodat ja muut kriisit 1900-luvun alkupuoliskolla johtivat investointien ja teknologisten innovaatioiden surkastumiseen.
In 1950, in most fields, mines and steel plants in Europe were lagging behind the host of new technologies that had been developed in the United States.
Vuonna 1950 eurooppalaiset kaivokset ja terästehtaat olivat useimmilla aloilla jäljessä Yhdysvaltojen teknologisesta kehityksestä.
The best example is that of the wide strip hot-rolling mills, a US innovation developed as far back as 1923.
Paras esimerkki tästä ovat leveän nauhan kuumavalssaamot, joita kehiteltiin Yhdysvalloissa vuodesta 1923 lähtien.
In Europe, two modern mills were being built before the war; one in the United Kingdom, the other in Germany.
Euroopassa oli ennen toista maailmansotaa rakenteilla kaksi nykyaikaista valssaamoa: toinen Saksaan ja toinen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
They and all the other plants of this type in other countries were completed after the war with the help of Marshall Plan dollars.
Valssaamot saatiin valmiiksi vasta sodan jälkeen Mar-shall-avun ansiosta.
Yet the technical stakes were high as these were the rolling mills that would supply the motor vehicle industry with steel sheet.
Sama koski kaikkia muita vastaavan tyyppisiä laitoksia muissa Euroopan maissa.
Although the United Kingdom was in a slightly better position, the problem was widespread.
Vaikka Yhdistynyt kuningaskunta oli kaikkein heikoimmassa asemassa, tilanne ei juuri ollut parempi muissa Euroopan maissa.
Certain steel technologies, such as blast furnace technology, were better in the USSR than in western Europe.
Eräillä terästeknologian, erityisesti masuunien, aloilla Neuvostoliitto oli kehityksessä Länsi-Eurooppaa edellä.
European technologies were for the most part outdated and firms cooperated very little with each other in this field.
Euroopassa käytettiin usein vanhakantaisia tekniikoita, eivätkä länsieurooppalaiset yritykset juuri tehneet keskenään yhteistyötä.
Engineers still benefited from the old tradition of study trips abroad, where some technical know-how was exchanged.
Insinöörit tekivät tosin perinteisiä opintomatkoja ulkomaille, jolloin tekninen tietämys pääsi osaltaan leviämään.
But this was not really international cooperation.
Varsinaisesta kansainvälisestä yhteistyöstä ei kuitenkaan voida puhua.
Technology is at the heart of competitiveness, and the Second World War and the immediate post-war period saw a variety of forms of technological pillaging.
Tekninen edistys oli haaste kilpailukyvyn kannalta, ja toinen maailmansota sekä heti senjälkeinen aika merkitsivät monessa mielessä teknologian rappiota.