natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The EU unemployment rate reached 8.3% in March 2009, for example, from a low of 6.7% in March 2008.
EU:n työttömyysaste nousi 8,3 prosenttiin maaliskuussa 2009. Vuoden 2008 maaliskuussa työttömyysaste oli 6,7 prosenttia.
Some countries like Estonia, Spain, Ireland, Lithuania and Latvia have been particularly adversely affected. ected.
Tilanne on erityisen huono tietyissä maissa, kuten Virossa, Espanjassa, Irlannissa, Liettuassa ja Latviassa.
EU (27 countries)
EU (27 jäsenvaltiota)
September October November December
Lokakuu Marraskuu Joulukuu Tammikuu Helmikuu Maaliskuu
Note: The chart shows unemployed persons as a percentage of the labour force (total number of people employed and unemployed).
Huom: Taulukossa esitetään työttömien määrä prosenttiosuutena työvoimasta (työtä tekevien ja työttömien kokonaismäärä).
More citizens claiming benefits
Yhä useammat kansalaiset hakevat etuuksia
In recent months unemployment has risen considerably in the EU as a whole and in most Member States, especially as regards certain groups such as the young, those on temporary contracts and migrants.
Viime kuukausina työttömyys on kasvanut huomattavasti EU:ssa kokonaisuudessaan sekä useimmissa jäsenvaltioissa erityisesti tiettyjen ryhmien kohdalla, kuten nuoret, maahanmuuttajat ja määräaikaiset työntekijät.
Information collected by the Social Protection Committee suggests that most Member States expect social assistance schemes to be put under pressure as some people currently covered by unemployment insurance may lose their entitlements before finding a new job.
Sosiaalisen suojelun komitean keräämien tietojen mukaan sosiaaliavustusjärjestelmien odotetaan kuormittuvan useimmissa jäsenvaltioissa, sillä jotkut työttömyysvakuutetut voivat menettää etuutensa ennen uuden työn löytymistä.
In addition, the percentage of older workers claiming early retirement or disability has already started to grow in some countries.
Lisäksi varhaiseläkettä tai työkyvyttömyysetuuksia anovien vanhempien työntekijöiden määrä on jo alkanut nousta eräissä jäsenvaltioissa.
In some countries, the number of households defaulting on their mortgage payments or facing repossession is rapidly escalating.
Joissakin valtioissa sellaisten kotitalouksien määrä kasvaa nopeasti, jotka eivät pysty maksamaan asuntolainojaan tai joiden asunto otetaan haltuun.
Increased rates of over-indebtedness and issues with access to credit for individuals have also been reported.
Myös ylivelkaantumistapauksista ja luotonsaantiin liittyvistä ongelmista on raportoitu.
Funded pension schemes face a sharp decline in the value of investments backing pension liabilities.
Rahastoivien eläkejärjestelmien arvo laskee jyrkästi eläkevelvoitteita tukevien sijoitusten arvon laskiessa.
Contribution of social policy
Sosiaalipolitiikan merkitys
Social protection systems play the role of ‘automatic stabilisers’ by helping to cushion the impact of the economic downturn on citizens, in particular the most vulnerable.
Sosiaalisen suojelun järjestelmät toimivat automaattisina vakauttajina auttamalla hillitsemään taloudellisen taantuman vaikutuksia kansalaisiin ja etenkin kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin.
Given the current outlook, social protection expenditure is projected to grow, although Member States vary in their capacity to meet this increasing demand.
Sosiaalisen suojelun kustannusten ennustetaan kasvavan nykyisessä tilanteessa, mutta jäsenvaltioiden valmiudet vastata kasvavaan tarpeeseen vaihtelevat.
The most badly hit victims of the crisis will likely be vulnerable households at a disadvantage in the labour market and in society.
Kriisi vaikuttaa todennäköisesti eniten heikossa asemassa oleviin kotitalouksiin, jotka ovat epäedullisessa asemassa sekä työmarkkinoilla että yhteiskunnassa.
Hence the need for social safety nets which are tight enough to prevent people from falling through and effective enough to launch them back into active social and labour market participation.
Tämän vuoksi tarvitaan sosiaalisia turvaverkkoja, jotka ovat riittävän tiiviitä estämään ihmisiä putoamasta niiden läpi ja riittävän tehokkaita saamaan heidät takaisin aktiivisen sosiaalisen osallisuuden ja työmarkkinoiden piiriin.
One way to mitigate the effect of the economic crisis and help recovery is to build on the values that underpin the EU’s social policies and progress in system reforms.
Yksi tapa lievittää talouskriisin vaikutuksia ja edistää elpymistä on rakentaa niihin arvoihin perustuvaa tulevaisuutta, jotka vahvistavat EU:n sosiaalipolitiikkoja ja rakenneuudistusten edistymistä.
Recent structural reforms in the field of social security have delivered results, bringing more people into employment, better ensuring that work pays and strengthening the resilience of labour markets, prolonging working lives and supporting economic growth.
Viimeaikaiset rakenteelliset uudistukset sosiaaliturvan alalla ovat tuottaneet tulosta, ne ovat tuoneet työelämään entistä enemmän ihmisiä, vahvistaneet työnteon kannattavuutta ja työmarkkinoiden joustavuutta, pidentäneet työuria ja tukeneet talouskasvua.
Further reinforcing the positive mutual interaction with action for growth and jobs is vital, notably giving more attention to effective policy integration and mainstreaming of social concerns in other policy areas.
Myönteisen keskinäisen vuorovaikutuksen vahvistaminen kasvuun ja työllisyyteen tähtäävien toimien avulla on elintärkeää, erityisesti toimien tehokkaan yhtenäistämisen parempi huomioiminen ja sosiaalisten ongelmien huomioonottaminen myös muilla politiikan aloilla.
In order to address the negative impact on employment and social cohesion, long-term reforms need to be sustained.
Pitkän aikavälin uudistuksia on jatkettava työllisyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen kohdistuvien kielteisten vaikutusten käsittelemiseksi.
These should be balanced with short-term measures aimed at preventing job losses and sustaining household incomes.
Niitä on täydennettävä lyhyen aikavälin toimenpiteillä, joiden tavoitteena on työpaikkojen menettämisen estäminen ja kotitalouksien tulojen ylläpitäminen.
A strong coordinated EU response is necessary and valuable indications are provided by the European Economic Recovery Plan – the EU’s strategy to drive its recovery from the current economic crisis.
EU:n on reagoitava vahvasti ja koordinoidusti, ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelma, jonka avulla EU:n on tarkoitus selvitä nykyisestä talouskriisistä, tarjoaa tähän arvokkaita ohjeita.
Role of the European Social Fund
Euroopan sosiaalirahaston merkitys
In addition, the European Social Fund should be used to its full potential in a flexible and timely way to alleviate the social impacts of the crisis, by supporting rapid labour market re-entry of the unemployed and focusing on the most vulnerable.
Myös Euroopan sosiaalirahaston tarjoamat mahdollisuudet on hyödynnettävä täysimääräisesti joustavalla ja oikea-aikaisella tavalla kriisin sosiaalisten vaikutusten lieventämiseksi tukemalla työttömien nopeaa paluuta työmarkkinoille ja keskittymällä kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin.
Efforts are being made to simplify the implementation of the EU Structural Funds and to enhance coordination with social policies.
Toimiin on ryhdytty EU:n rakennerahastojen toiminnan täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi ja sosiaalipolitiikkojen koordinoinnin parantamiseksi.
FIGHTING POVERTY AND SOCIAL EXCLUSION
KÖYHYYDEN JA SOSIAALISEN SYRJÄYTYMISEN TORJUNTA
As shown in the SOCIAL SITUATION IN NUMBERS box, a noticeable proportion of the EU population lives below the poverty threshold 1.
Kuten SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA -tilastosta käy ilmi, huomattava osa EU:n väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
This number ranges from 10% in the Czech Republic and the Netherlands to 21% in Latvia.
(1) Luku vaihtelee Tšekin ja Alankomaiden kymmenestä prosentista Latvian 21 prosenttiin.
What is more, children and the elderly face an even higher poverty risk, at 19%.
Lisäksi lasten ja ikääntyneiden köyhyysriski on vieläkin korkeampi, 19 prosenttia.
Vigilance is needed as new risk groups – e.g. young workers and labour market entrants – as well as new risks, may emerge.
Valppautta tarvitaan, kun uusia riskiryhmiä, kuten nuoret työntekijät ja uudet työntekijät, ja uusia riskejä ilmaantuu.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: 16% of Europeans, or 79 million people, were at risk of poverty in 2007
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: 16 prosenttia EU:n väestöstä eli 79 miljoonaa ihmistä kuului köyhyyden riskiryhmään vuonna 2007.
At-risk-of poverty rate in the EU (%, 2007)
Köyhyyden riskiryhmät EU:ssa (%, 2007)
Value of thresholds for a single household (right axis)At-risk-of-poverty rate (left axis) ds
Yksittäisen kotitalouden kynnys (oikeanpuoleinen akseli)Köyhyyden riskiraja (vasen akseli) di t
Source: EU-SILC (2007); income year 2006; except for UK (income year 2006) and for IE (moving income reference period 2005-06); RO: National Household Budget Survey 2006. BG data missing.
Lähde: EU-SILC (2007): tulot vuodelta 2006 paitsi UK (tulot vuodelta 2006) ja IE (tulojen viitekausi 2005–2006), RO: kansallinen kotitaloustiedustelu 2006, BG: tiedot puuttuvat.NMS = Uudet jäsenvaltiot
This defined as 60% of the national median equivalised disposable income, after social transfers.
(1) Tämä on määritetty 60 prosentiksi kansallisesta, kulutusyksikköä kohti lasketusta mediaanitulosta sosiaalisten tulonsiirtojen jälkeen.
Helping children out of poverty
Lasten köyhyyden helpottaminen
The proportion of children at risk of poverty in the EU has not fallen since 2000.
Köyhyyden riskiryhmään kuuluvien lasten määrä EU:ssa ei ole laskenut sitten vuoden 2000.
Tackling child poverty and breaking the transmission of disadvantage between generations has been a significant concern since the launch of the social inclusion process.
Lapsiköyhyyden torjumiseen ja huono-osaisuuden sukupolvelta toiselle siirtymisen katkaisuun on keskitytty sosiaalisen osallisuuden prosessin alusta alkaen.
The issue has increasingly been singled out as a key priority for Member States.
Aiheesta on tullut yksi jäsenvaltioiden keskeisistä tavoitteista.
In 2006, the March European Council asked the EU-27 to take decisive steps to eradicate poverty among children.
Vuoden 2006 maaliskuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi 27 jäsenvaltion EU:ta ryhtymään toimiin lapsiköyhyyden lopulliseksi poistamiseksi.
Many have taken this invitation to heart.
Monet ottivat pyynnön vakavasti.
Indeed, most countries which made the issue a priority are now planning to reinforce their strategies and follow a more multidimensional and integrated approach.
Monissa maissa, joissa pyyntö otettiin ensisijaiseksi tavoitteeksi, suunnitellaan parhaillaan strategioiden vahvistamista sekä moniulotteisemman ja yhtenäisemmän lähestymistavan omaksumista.
A boost must be given to Member States’ efforts to implement comprehensive strategies against poverty and social exclusion of children, including accessible and affordable quality childcare.
Lasten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastaisten kattavien strategioiden täytäntöön panemista on edistettävä jäsenvaltioissa, mukaan lukien saatavilla olevien ja kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen tarjoaminen.
22 countries have set targets relating to child poverty, 16 of them using EU-agreed indicators.
22 jäsenvaltiota on asettanut lapsiköyhyyttä koskevia tavoitteita, ja 16 niistä käyttää EU:n hyväksymiä indikaattoreita.
A few have also set intermediate targets for their specific challenges (jobless households, families most at risk, intensity of poverty, childcare).
Muutamat valtiot ovat asettaneet myös välitavoitteita tiettyihin haastaviin ongelmiin (työttömät kotitaloudet, suurimpaan riskiryhmään kuuluvat perheet, voimakas köyhyys, lastenhoito).
In addition, greater attention is generally given to children and families in the overall design of social inclusion policies, notably in the context of active inclusion policies.
Lisäksi lapsiin ja perheisiin kiinnitetään yleensä enemmän huomiota sosiaalisen osallisuuden toimintaohjelmien suunnittelussa, erityisesti aktiivista osallisuutta koskevien toimintaohjelmien yhteydessä.
Many have ‘mainstreamed’ child poverty in this way in areas such as minimum income and wages, reconciliation of work and family life and family-friendly services.
Monissa valtioissa lapsiköyhyys on tällä tavoin huomioitu esimerkiksi vähimmäistoimeentuloa ja -palkkaa, työn ja perhe-elämän yhteensovittamista sekä perheystävällisiä palveluja koskevissa kysymyksissä.
Promoting the social inclusion of Roma
Romanien sosiaalisen osallisuuden edistäminen
Roma throughout Europe tend to face a range of disadvantages, making them extremely vulnerable to social exclusion and poverty.
Romanit ympäri Eurooppaa kohtaavat yleensä monia vaikeuksia, minkä vuoksi he ovat erittäin alttiita köyhyydelle ja sosiaaliselle syrjäytymiselle.
Accordingly, the Member States with a sizable Roma minority have given more coverage to this question and in general there is a better understanding of the challenges involved.
Jäsenvaltiot, joissa on merkittävä romanivähemmistö, ovat huomioineet ongelman paremmin, ja yleisesti ottaen ongelmaan liittyvät haasteet ymmärretään niissä paremmin.
In particular, the issues to be tackled include desegregation, access to employment, addressing educational disadvantage, and improved access to basic services such as housing and healthcare.
Torjuttavat ongelmat liittyvät erityisesti eriytymiseen, työpaikan saantiin, heikkoihin oppimislähtökohtiin ja peruspalvelujen, kuten asunnon ja terveydenhuollon, saatavuuteen.
However, there is a need for a comprehensive policy framework, together with more data and a more extensive and reliable knowledge base.
Kattavaa poliittista kehystä, lisätietoja sekä laajempaa ja luotettavampaa tietopohjaa kuitenkin tarvitaan.
Active inclusion
Aktiivinen osallisuus
Combating social exclusion means promoting the inclusion of vulnerable groups and tackling discrimination in all spheres of life, including on the job market.
Sosiaalisen syrjäytymisen torjunta tarkoittaa heikossa asemassa olevien osallisuuden edistämistä ja syrjinnän torjumista kaikilla elämän osa-alueilla, myös työmarkkinoilla.
‘Active inclusion’ strategies have an important part to play, to make sure that social policies mobilise people who are capable of working while providing a decent standard of living to those who are and will remain outside the labour market.
Aktiivisen osallisuuden strategioilla on tärkeä merkitys sen varmistamisessa, että sosiaalipolitiikan avulla saadaan liikkeelle ne ihmiset, jotka voivat tehdä työtä, ja että työmarkkinoiden ulkopuolella oleville taataan kohtuullinen toimeentulo.
Active inclusion, simultaneously promoting inclusive labour markets, ensuring adequate income and access to quality services, is a priority for most Member States.
Useimpien jäsenvaltioiden keskeisenä tavoitteena on aktiivinen osallisuus, jonka puitteissa edistetään osallistavia työmarkkinoita sekä varmistetaan riittävät tulot ja laadukkaiden palvelujen saatavuus.
However, the various aspects are dealt with separately in most cases, whereas most disadvantaged people suffer from multiple disadvantages and integrated responses are essential.
Useimmissa tapauksissa ongelmia käsitellään erillään toisistaan, vaikka useimmat heikossa asemassa olevat ihmiset kärsivät monista eri vaikeuksista. Tämän vuoksi yhtenäisen ratkaisumallin omaksuminen olisikin olennaista.
Several countries have taken steps to ensure that the purchasing power of minimum income beneficiaries is maintained, But it remains essential, for example, to design better links between out-of-work benefits and inwork support, in order to create the right incentives, while at the same time ensuring adequate income support and prevent inwork poverty, and foster lasting labour market inclusion.
Useat maat ovat ryhtyneet toimenpiteisiin vähimmäistuloa saavien ostovoiman säilyttämiseksi. On kuitenkin edelleen olennaisen tärkeää yhdistää työttömyysetuudet ja työssä käyvien tuki paremmin toisiinsa, jotta voidaan luoda oikeanlaiset kannustimet ja samalla varmistaa riittävä toimeentulotuki, ehkäistä työssä käyvien köyhyyttä ja edistää osallistavien työmarkkinoiden kestävyyttä.
Another group that tends to face social disadvantages are immigrants.
Myös maahanmuuttajat kokevat usein sosiaalisia vaikeuksia.
Indeed, significant gaps persist between this group and the majority population in terms of poverty, income, health, employment, unemployment, education and early school-leaving.
Maahanmuuttajien ja enemmistöväestön välillä on merkittäviä eroja, kun tarkastellaan köyhyyttä, tuloja, terveyttä, työllisyyttä, työttömyyttä, koulutusta ja opintojen keskeyttämistä.
As such, the Member States give priority to improving the inclusion of migrants.
Tämän vuoksi maahanmuuttajien osallisuuden edistäminen on jäsenvaltioiden keskeisenä tavoitteena.
Increasingly adopting a holistic approach, they are focusing more on getting both migrants and the host society involved in the process, and several are working to create synergies between inclusion policies and antidiscrimination measures.
Jäsenvaltiot ovat entistä enemmän omaksuneet kokonaisvaltaisen lähestymistavan, ja ne keskittyvät enemmän sekä maahanmuuttajien että vastaanottavan yhteiskunnan ottamiseen mukaan prosessiin.
But still the issue needs to be given increased attention.
Ongelmalle on kuitenkin edelleen annettava erityishuomiota.
With an estimated 50 million European citizens or more having some form of disability2, the inclusion of these citizens continues to be addressed.
Arviolta vähintään 50 miljoonalla EU:n kansalaisella on jonkinlainen vamma (2), joten näiden kansalaisten osallisuuden edistämistä käsitellään jatkuvasti.
Economic inactivity and insuf-fi ficient income support are commonly seen as underlying disabled people’s poverty, yet quantitative evidence is scarce.
Työmarkkinoiden ulkopuolelle jääminen ja riittämätön toimeentulotuki aiheuttavat yleisen näkemyksen mukaan vammaisten köyhyyttä, mutta kvantitatiivista tutkimusta aiheesta ei ole juurikaan tehty.
Member States are focusing on integrating disabled people into the labour market, and eliminating barriers to education and lifelong learning, for example.
Jäsenvaltiot keskittyvät vammaisten työllisyyden edistämiseen sekä koulutuksen ja elinikäisen oppimisen tiellä olevien esteiden poistamiseen.
Few, however, are giving priority to eliminating structural obstacles to full participation in society.
Täysimääräisen yhteiskunnan toimintaan osallistumisen tiellä olevien rakenteellisten esteiden poistamiseen ei ole kuitenkaan kiinnitetty paljonkaan huomiota.
There is further scope for giving more attention to disabled people in policy design across different areas (disability mainstreaming).
Vammaiset on tarkoitus ottaa paremmin huomioon politiikan suunnittelussa eri aloilla (vammaiskysymysten valtavirtaistaminen).
Tackling homelessness
Asunnottomuuden torjunta
Homelessness is one of the most severe forms of social exclusion and in the current economic climate, access to affordable housing and preventing evictions are all the more crucial in tackling poverty and social exclusion.
Asunnottomuus on yksi vakavimmista sosiaalisen syrjäytymisen muodoista. Nykyisessä taloudellisessa tilanteessa kohtuuhintaisten asuntojen saatavuus ja häätöjen estäminen ovat ratkaisevan tärkeässä asemassa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa.
Some countries implement comprehensive, multidimensional strategies to address its different manifestations specifically, while others focus on measures integrated in wider policy frameworks, e.g. relating to housing, employment, and health.
Toiset maat tarttuvat asunnottomuuden eri ilmenemismuotoihin panemalla täytäntöön kattavia, moniulotteisia strategioita, ja toiset keskittyvät laajempaan poliittiseen kehykseen integroituihin toimenpiteisiin, jotka liittyvät esimerkiksi asumiseen, työllisyyteen ja terveyteen.
Supported housing – combining the objective of independent living with personalised social support – is receiving considerable attention.
Tuettu asuminen, jossa yhdistyy itsenäisen elämisen tavoite ja henkilökohtainen sosiaalinen tuki, on saamassa paljon huomiota.
Several Member States have set targets to reduce homelessness or strengthen support structures.
Useat jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteita asunnottomuuden vähentämiseksi tai tukirakenteiden vahvistamiseksi.
Lack of reliable data, however, continues to impair efforts to define and monitor effective policies.
Luotettavien tietojen puuttuminen haittaa kuitenkin edelleen pyrkimyksiä määritellä ja seurata tehokkaita toimintaohjelmia.
Promoting financial inclusion is crucial to prevent homelessness, particularly in the current circumstances; appropriate support and advice must be ensured to people facing eviction or repossession.
Taloudellisen osallisuuden edistäminen on keskeistä asunnottomuuden torjumisessa erityisesti nykyisissä olosuhteissa. Niiden, joita uhkaa häätö tai asunnon haltuunotto, on saatava asianmukaista tukea ja neuvontaa.
Labour Force Survey ad hoc module on disability 2002 combined with the Eurostat population estimate for 2008.
Työvoimatutkimus vammaisuudesta 2002, tilapäisyksikkö, ja Eurostatin väestöarvio vuodelta 2008.
Addressing educational disadvantages
Heikkojen oppimislähtökohtien käsitteleminen
The importance of education is recognised by most countries, but only some have integrated the issue into a comprehensive long-term strategy to prevent and tackle social exclusion.
Koulutuksen merkitys ymmärretään useimmissa maissa, mutta vain muutamissa maissa se yhdistetään kattavaan, pitkän aikavälin strategiaan sosiaalisen syrjäytymisen estämiseksi ja ratkaisemiseksi.
Pre-primary education is seen as fundamental, both as a key element in levelling socioeconomic disadvantage, and as a means to facilitate work/family life reconciliation.
Esiasteen koulutusta pidetään keskeisenä välineenä sosioekonomisten haittojen tasoittamisessa ja keinona helpottaa työn ja perhe-elämän yhteensovittamista.
Efforts also focus on ensuring high-quality standards in all schools, combating early school leaving, improving access to education for specific groups and introducing measures to validate prior learning.
Toimissa keskitytään myös varmistamaan korkeat laatustandardit kaikissa kouluissa, torjumaan koulunkäynnin keskeyttämistä, parantamaan erityisryhmien mahdollisuuksia saada koulutusta ja ottamaan käyttöön toimenpiteitä aiemman oppimisen validoimiseksi.
Addressing financial exclusion
Taloudelliseen syrjäytymiseen puuttuminen
Addressing financial exclusion is vital in any strategy against poverty, and the crisis brings the issue even more to the fore.
Taloudelliseen syrjäytymiseen puuttuminen on ratkaisevan tärkeää kaikissa köyhyyden torjumista koskevissa strategioissa.
On the one hand, people facing poverty and/or exclusion encounter specific difficulties in accessing financial services, with negative consequences for their personal finance or ability to fi nd a job.
Köyhyyttä ja/tai syrjäytymistä kokevat ihmiset kohtaavat erityisiä vaikeuksia rahoituspalvelujen saamisessa, ja tällä on kielteinen vaikutus heidän henkilökohtaisiin raha-asioihinsa ja mahdollisuuksiin löytää työtä.
Denial of access to financial services on the mainstream market may lead people to turn to more costly and risky alternative fi nan-cial products.
Jos yleisiltä markkinoilta ei saa rahoituspalveluja, on mahdollisesti käännyttävä kalliimpien ja riskialttiimpien vaihtoehtoisten rahoitustuotteiden puoleen.
On the other hand, for the general population, an improper marketing and unequal access to information of financial services may lead to over-indebtedness.
Toisaalta asiaton markkinointi ja rahoituspalveluja koskevien tietojen saannin epämääräisyys voivat johtaa myös yleisväestön ylivelkaantumiseen.
Some Member States have comprehensive policies, often incorporating debt advice, whereas one is tackling over-indebtedness as a priority.
Joissakin jäsenvaltioissa on kattavat toimintaohjelmat, joihin kuuluu usein velkaneuvonta, kun taas toisissa ylivelkaantumisen torjuminen on asetettu etusijalle.