natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such joint venture cases falling within the scope of the new Article 2(4) of the merger regulation have also to be assessed in accordance with thecriteria of Article 81 and, therefore, are mostly dealt with by the antitrust directorates rather than the merger taskforce.
Tällaiset sulautumaasetuksen uuden 2 artiklan 4 kohdan soveltamisalaan kuuluvat yhteisyritystapaukset on arvioitava myös 81 artiklan nojalla, joten ne menevät useimmin kilpailunrajoituksia käsittelevien osastojen kuin yrityskeskittymien valvonnan erityisryhmän käsiteltäviksi.
In 1999 there were 15 decisions pursuant to Article 2(4) of the merger regulation (joint venture cases).
Vuonna 1999 sulautumaasetuksen 2 artiklan 4 kohdan nojalla tehtiin 15 päätöstä (yhteisyrityksistä).
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
XXIX KILPAILUPOLITIIKKAA KOSKEVA KERTOMUS — 1999 — SEC(2000) 720 LOPULLINEN olisivat tietoisia tästä, he todennäköisesti antaisivat komission politiikalle selkeän tukensa tällä alueella.
The Commission must therefore set about explaining its competition policy more clearly to the manor woman in the street.
Siten komission on selitettävä kilpailupolitiikkaansa kansalaisille.
There are different ways of achieving this, different channels that can be usedand different groups to aim at.
Tämä voi tapahtua eri tavoin käyttämällä kohderyhmän mukaan erilaisia kanavia.
One way is to involve economic, social and trade organisations andassociations.
Yksi mahdollisuus on ottaa mukaan taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ammatilliset järjestöt ja yhdistykset.
It hasdeveloped an information policy aimed at the general public, distributing a wide variety ofdocumentation and indeed making it available on the Internet; this includes such things as the Competition Policy Newsletter, the annual Competition Reports, and the list of prices in the motortrade.
Se on luonut suurelle yleisölle suunnatun tiedotuspolitiikan ja jaellut erilaisia asiakirjoja, jotka ovat saatavilla myös Internetissä. Tällaisia ovat esimerkiksi Competition Policy Newsletter, vuosittain julkaistavat kilpailukertomukset ja moottoriajoneuvoalan hintaluettelot.
On the basis of complaints lodged by consumers the Commission has taken the step of initiatingantitrust proceedings, as it did in Volkswagenfor example, a case to which it gave wide publicity.
Komissio on aloittanut kilpailumenettelyltä kuluttajien tekemien kanteluiden pohjalta, esimerkiksi paljon julkisuutta saaneessa Volkswagenia koskevassa asiassa.
—First, for every single decision taken as part of competition policy the question should be askedwhat specific advantage there may be for the citizen, and especially the consumer.
Jokaisen osana kilpailupolitiikkaa tehdyn päätöksen yhteydessä on kysyttävä, mitä erityistä hyötyä päätöksestä voi olla kansalaisille ja erityisesti kuluttajille.
The Commission will seek to reflect this concern in every press release, in every decision, and in theannual Competition Report.
Komissio pyrkii tuomaan tämän näkökohdan esille jokaisessa lehdistötiedotteessa ja päätöksessä sekä vuotuisissa kilpailukertomuksissa.
—Secondly, the Commission intends to treat consumers not merely as people who benefit as a resultof competition policy but also as promoters of competition policy.
Komissio ei aio suhtautua kuluttajiin vain kilpailupolitiikasta hyötyvinä kansalaisina vaan pitää heitä myös kilpailupolitiikan edistäjinä.
As has already been pointedout, consumers and consumers’organisations can be of great help in identifying anticompetitivepractices.
Kuten jo todettiin, kuluttajista ja kuluttajajärjestöistä voi olla runsaasti apua kilpailunvastaisten käytäntöjen tunnistamisessa.
If the Commission is able to show clearly that it can resolve competition questions thatconcern consumers more directly, it will be better understood.
Jos komissio pystyy selvästi osoittamaan ratkaisevansa suoraan kuluttajia koskevia kilpailuongelmia, sen toimintaa ymmärretään paremmin.
The Volkswagencase is still tooisolated.
Volkswagen on edelleen vain yksittäistapaus.
The Commission intends to step up relations with consumers’organisations and moregenerally with the citizens of the Union.
Komissio aikoo tiivistää suhteitaan kuluttajajärjestöjen ja unionin kansalaisten kanssa yleensä.
—Lastly, the Commission is considering the advisability of organising meetings of various kindswith the citizens of the Union.
Komissio harkitsee myös mahdollisuutta järjestää erilaisia tapaamisia unionin kansalaisten kanssa.
One possibility would be an annual meeting with consumers’organisations.
Yksi mahdollisuus olisi vuotuinen tapaaminen kuluttajajärjestöjen kanssa.
Another possibility would be ‘competition conferences’to be held in the Member States.
Samassa yhteydessä komissiolla olisi mahdollisuus esitellä ja selittää omaa politiikkaansa.
These meetings could be held once or twice a year in the country chairing the Council atthe time.
Voitaisiin myös ajatella jäsenvaltioissa järjestettäviä "kilpailukonferensseja", joita voitaisiin järjestää kerran tai kahdesti vuodessa senhetkisessä puheenjohtajavaltiossa.
Through occasions of this kind it should be easier to reach national associations ofconsumers, trade associations, companies, national competition authorities and so on.
Tällaisten tilaisuuksien kautta voitaisiin paremmin tavoittaa esimerkiksi kansalliset kuluttaja- ja ammattijärjestöt, yritykset sekä kansalliset kilpailuviranomaiset.
—ANTITRUST— ARTICLES 81 AND 82STATE MONOPOLIES AND MONOPOLYRIGHTS — ARTICLES 31AND 86
I ­ KILPAILUOIKEUS ­ PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 JA 82 ARTIKLA VALTION MONOPOLIT JA YKSINOIKEUDET ­PERUSTAMISSOPIMUKSEN 31 JA 86 ARTIKLA
A—Modernisation of the legislative and interpretative rules
A ­ Lainsäädännön ja sen tulkinnan nykyaikaistaminen
1.New Commission competition rules in the field of vertical restraints
I Komission uudet kilpailusäännöt vertikaalisten rajoitusten alalla
This regulation replaces three existing regulations, one on exclusive distribution, one on exclusive purchasingand one on franchise agreements(7), whose period of validity expired on 31 December.
Asetus korvasi kolme aikaisempaa asetusta yksinmyynti­, yksinosto­ ja luvakesopimuksista ('), joiden voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 1999.
The Green Paper generated wide public debate.
Vihreä kirja käynnisti laajan julkisen keskustelun.
Comments made by Member States, the
Jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin, talous­ ja sosiaalikomitean, alueiden komitean ja muiden asianomaisten kommenteissa yleensä kannatettiin yhteisön kilpailupolitiikan uudistamista vertikaalisten rajoitusten alalla.
European Parliament, the Economic and Social Committee, the Committee of the Regions and interestedparties were generally in favour of a reform of Community competition policy in the field of verticalrestraints.The Commission subsequently set out the framework for the proposed policy reform in itscommunication on the application of EC competition rules to vertical restraints(9) of 30 September 1998and, at the same time, it submitted two proposals for regulations to the Council for the amendment of:
Komissio määritteli ehdottamiensa uudistusten puitteet 30. syyskuilla 1998 julkistetussa tiedonannossa yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin C') ja esitti samanaikaisesti kaksi ehdotusta neuvoston asetuksiksi, joilla oli tarkoitus muuttaa seuraavia asetuksia:
—Council Regulation No19/65/EEC of 2 March 1965 on the application of Article 85(3)of the Treatyto certain categories of agreements and concerted practices(10), in order to extend the Commission’s delegated legislative powers, and
Neuvoston asetus N:o 19/65/ETY, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1965. perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin ('"). Tavoitteena oli laajentaa komissiolle siirrettyjä lainsäädäntövaltuuksia.
—Council Regulation No17 of 6 February 1962, first regulation implementing Articles 85 and 86ofthe Treaty(11), in order to extend to all vertical agreements the dispensation from prior notification provided for by Article 4(2) of that regulation.
Neuvoston asetus N:o 17. perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoase­tus, annettu 6 päivänä helmikuuta 1962 ("(.Tavoitteena oli ulottaa asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa sä­ädetty ilmoittamisvelvollisuudesta vapauttaminen kaikkiin vertikaalisiin sopimuksiin.
11.The new block exemption regulation, Regulation (EC) No2790/1999, will effect a shift from the traditional policy, which relied largely on formalistic assessment criteria, towards an approach which focusesmore on the economic effects of vertical agreements.
Uusi ryhmäpoikkeusasetus (EY) N:o279()/ 1999 merkitsee siirtymistä perinteisestä, muodollisiin arviointiperusteisiin pohjautuvasta politiikasta käytäntöön, jossa keskitytään enemmän vertikaalisten sopimusten taloudellisiin vaikutuksiin.
The basic aim of this new approach is to simplify therules applicable to vertical restraints and to reduce the regulatory burden for companies, while ensuring amore effective control of agreements entered into by companies holding significant market power.
Uuden käytännön perustavoite on yksinkertaistaa vertikaalisiin rajoituksiin sovellettavia sääntöjä ja keventää yritysten hallinnollista taakkaa varmistaen samalla, että merkittävän markkinavoimaisten yritysten tekemiä sopimuksia valvotaan tehokkaammin.
This includes agreements concluded by retailers’associations, on condition that none of themembers has a turnover of more than EUR 50 million, and certain non-reciprocal vertical agreementsconcluded between competing undertakings.
Poikkeus kattaa myös jälleenmyyjien yhteenliittymien väliset sopimukset sillä edellytyksellä, että yhteenliittymän yhdenkään jäsenen vuotuinen liikevaihto ei ylitä 50:tä miljoonaa euroa, sekä tietyt kilpailevien yritysten väliset muut kuin vastavuoroiset vertikaaliset sopimukset.
The regulationcontains specific provisions intended to ensure flexible application of the market-share threshold in caseswhere it is temporarily exceeded.
Asetus sisältää kuitenkin säännöksiä, joilla pyritään varmistamaan markkinaosuusrajan joustava soveltaminen tapauksissa, joissa se tilapäisesti ylittyy.
Abovethe 30% threshold, agreements are not presumed to be illegal but require individual examination.
Jos markkinaosuus on yli 30 prosenttia, sopimuksia ei automaattisesti pidetä lainvastaisina mutta ne on tutkittava erikseen.
Inorder to assist undertakings in carrying out such an examination, the Commission plans to adopt a set ofguidelines during the first half of 2000.
Auttaakseen yrityksiä sopimustensa selvittämisessä komissio aikoo antaa vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla tätä koskevat suuntaviivat.
Adraft of these guidelines was published on 24 September andis currently subject to public consultation(13).
Suuntaviivojen luonnos julkaistiin 24. syyskuuta 1999. ja parhaillaan on menossa julkinen kuuleminen (l3).
This list of ‘hardcore’restrictions includes resale price maintenance,whether in the form of fixed or minimum prices, and certain types of territorial or customer restriction.To a large extent, it codifies current case law.
Tällaisten vakavimpien rajoitusten luettelo sisältää jälleenmyyntihinnan määräämisen joko kiinteiden tai vähimmäishintojen kautta ja tietyt asiakkaisiin liittyvät tai alueelliset rajoitukset. Asetuksessa on pitkälle kyse nykyisen oikeuskäytännön kodifioinnista.
Bearing in mind thepotential risks of market foreclosure associated with this type of restraint, non-compete obligations arecovered by the new regulation in so far as their duration does not exceed five years.
Koska tämäntyyppisiin rajoituksiin liittyy markkinoiden sulkemisen vaara, kilpailukieltovelvoitteet kuuluvat uuden asetuksen piiriin vain niin kauan kuin niiden voimassaoloaika ei ylitä viittä vuotta.
However, this ruleis subject to certain exceptions.
Tähän sääntöön sovelletaan kuitenkin joitain poikkeuksia.
For example, in the regulation it is indicated that this time limit does notapply when the products are sold from premises owned or leased by the supplier.
Asetuksessa esimerkiksi todetaan,että voimassaolorajoitusta ei sovelleta, jos hyödykkeitä myydään tavarantoimittajan omistamista tai vuokraamista tiloista.
Moreover, in theguidelines, it will be explained which other situations may justify a longer duration (e.g. transfer ofknow-how and longterm investments, especially when sunk or brand specific).
Suuntaviivoissa selitetään lisäksi, millaiset muut olosuhteet voivat oi keuttaa pidempään kestoon (esimerkiksi taitotiedon siirto ja pitkäaikaiset investoinnit erityisesti sil loin. kun niiden kustannukset ovat uponneita tai kun ne ovat tuotemerkkikohtaisia).
The withdrawal mechanism is intended, in particular, to protect competition from the negativeconsequences resulting from the cumulative effect of parallel networks of similar agreements put in placeby competing suppliers, as well as in cases of buying power.
Poikkeuksen peruuttamismahdollisuus on ennen kaikkea tarkoitettu suojelemaan kilpailua kielteisillä vaikutuksilta, joita aiheutuu kilpailevien tavarantoimittajien välisten samanlaisten, rinnakkaisten sopimusten kumuloivasta vaikutuksesta samoin kuin kysyntävoimasta.
25 cases involving parallel networks of similar vertical agreements covering more than 50% of the relevantmarket.
25 samanlaisten vertikaalisten sopimusten rinnakkaiset verkot, jotka kattavat yli 50 prosenttia merkityksellisistä markkinoista.
2.White Paperon modernisation of the rules implementing Articles 81 and 82 of the EC Treaty
2 Valkoinen kirja EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamissääntöjen uudistamisesta
This document is the starting point for a wide-ranging debate on the reform of Regulation No17, the cornerstone of the system for implementing Articles 81 and 82,drawn up at the beginning of the 1960s.
Asiakirjalla aloitettiin laaja keskustelu, jonka aiheena on asetuksen N:o 17 uudistaminen. Kyseinen asetus on 81 ja 82 artiklan soveltamisen peruslähtökohta, mutta se on peräisin 1960-luvun alkupuolella.
At thebeginning of the 1960s, European competition policy was yet to be developed: only two out of six Member States had any competition legislation, there was only one real competition authority and European law was in an embryonic state.
Vielä 1960-luvun alussa eurooppalaista kilpailupolitiikkaa ei ollut olemassa: vain kahdella kuudesta jäsenvaltiosta oli alan lainsäädäntöä, todellisia kilpailuviranomaisia oli vain yksi, ja Eurooppa-oikeus oli vasta muotoutumassa.
The very general wording of Article 81(3) and the newness ofthe prohibition principle made it difficult for firms to evaluate the legality of their agreements.
Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan hyvin yleisen sanamuodon ja kieltoperiaatteen uutuuden vuoksi yritysten oli vaikea arvioida sopimustensa laillisuutta.
The Commission, as a young institution, needed to be informed about the types of agreement which existedand to develop real knowledge of the various sectors of the economy.
Vastaperustettuna toimielimenä komission oli saatava tietoja siitä, millaisia sopimuksia yritykset tekivät, ja hankittava talouden eri sektoreiden todellisia tuntemusta.
Subject to the exceptions listed exhaustively in Article 4(2)of Regulation No17, the exemption can be applied retroactively only to the date of notification.Restrictive agreements which have not been declared exempt are automatically null and void.
3 kohtaa. Harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta (lueteltu asetuksen N:o 17 4 artiklan 2 kohdassa) poikkeusta voidaan soveltaa taannehtivasti vain ilmoittamispäivään asti.
Thissystem enabled the development of a consistent body of law and the spread of a ‘competition culture’throughout the Community.
Kilpailua rajoittavat sopimukset, joille ei myönnetä poikkeusta, ovat mitättömiä ilman erillistä päätöstä.
Competition policy is today rightly perceived as a pillar of Europeanintegration, a true guardian of the single market.
Kilpailupolitiikkaa pidetään nykyään oikeutetusti yhtenä yhteisön kulmakivistä, yhtenäismarkkinoiden vaalijana.
Anecessary reform
Tarpeellinen uudistus
The Regulation No17 system today has two mainshortcomings: it no longer ensures effective surveillance and it constitutes an excessive bureaucraticconstraint for firms.
Asetukseen N:o 17 perustuvalla järjestelmällä on kaksi merkittävää puutetta: se ei enää riitä takaamaan tehokasta valvontaa, ja lisäksi sen yrityksille aiheuttama byrokraattinen taakka on kohtuuttoman suuri.
The growing integration of Europe’s economies has considerably widened thescope of Community law and with it the Commission’s powers.
Euroopan talouden lisääntyvä yhdentyminen on huomattavasti laajentanut yhteisön oikeuden
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL of Article 81(3) blocks decentralised application by both courts and competition authorities and leavesthe Commission as the sole real guarantor of compliance with the competition rules.
Komission yksinoikeus soveltaa 81 artiklan 3 kohtaa estää soveltamisen hajauttamisen sekä tuomioistuimille että kilpailuviranomaisille ja jättää kilpailusääntöjen noudattamisen valvonnan yksinomaan komission tehtäväksi.
This situation is allthe more worrying as around half of all cases handled by the Commission start as notifications.
Tämä on erityisen huolestuttavaa, koska suunnilleen puolet komission käsittelemistä asioista perustuu ilmoituksiin.
However,notifications no longer bring to the Commission’s attention the important competition cases.
Ilmoitukset eivät kuitenkaan tuo komission käsiteltäväksi kilpailun kannalta tärkeimpiä asioita.
The figuresare telling: in 35 years, the Commission has been informed by notification of agreements justifying aprohibition decision in only nine cases.
Tästä voidaan esittää valaisevia lukuja: 35 vuoden aikana komissio on tehnyt ilmoituksen perusteella kieltävän päätöksen vain yhdeksässä asiassa.
While the Commission is giving its attention to analysing thesenotified agreements, it is unable to investigate properly the complaints it receives and to conduct thenecessary own-initiative proceedings against the most serious infringements, which are never notified.
Komission keskittyessä ilmoitettujen sopimusten analysointiin se ei voi riittävästi tutkia saamiaan kanteluita eikä käynnistää omasta aloitteestaan menettelyitä vakavimpia rikkomuksia vastaan, joista ei koskaan ilmoiteta.
Unlike the merger regulation, Regulation No17does not lay down any real obligation to notify although it contains a strong incentive to firms to do so.Notifications generate major costs, whether they are made by the firms themselves or via specialisedlawyers.
Toisin kuin sulautuma-asetus, asetus N:o 17 ci sisällä varsinaista ilmoitusvelvollisuutta, mutta siinä kannustetaan selvästi yrityksiä ilmoittamiseen. Ilmoitukset tulevat kuitenkin kalliiksi riippumatta siitä, laativatko yritykset ne itse vai annetaanko ne tähän erikoistuneiden juristien tehtäviksi.
The procedure set out in Regulation No17 rapidly proved too cumbersome to be followedsystematically.
Asetuksessa N:o 17 säädetty menettely osoittautui nopeasti liian raskaaksi, jotta sitä olisi voitu noudattaa järjestelmällisesti.
Under the regulation, each time a restrictive practice is notified to it, the Commissionshould examine the case, publish a notice in the Official Journal in the 11 languages to allow third partiesto submit their comments, present a draft decision to the advisory committee and lastly, adopt thedecision and publish it in all the languages.
Asetuksen nojalla komission pitäisi jokaisen ilmoitetun kilpailunrajoituksen osalta tutkia asia, julkaista tiedonanto virallisessa lehdessä 11 kielellä, jotta asianomaiset voisivat toimittaa huomautuksensa, toimittaa päätösehdotus neuvoaantavalle komitealle ja lopuksi tehdä päätös sekä julkaista se kaikilla virallisilla kielillä.
Given the large number of cases, the Commission quicklycame to reserve this complex procedure for the most important ones, adopting on average less than 10or so formal decisions each year.
Koska tapauksia on runsaasti, komissio varasi pian tämän monimutkaisen menettelyn vain merkittävimpiä tapauksia varten ja tekee vuodessa keskimäärin alle kymmenen virallista päätöstä.
More than 90% of cases are closed informally, in particular by sending‘comfort letters’.
Yli 90 prosenttia menettelyistä lopetetaan epämuodollisella tavalla eli yrityksille lähetettävällä hallinnollisella kirjeellä.
These letters merely constitute a factor which the courts may take into account and arepreceded only rarely by the publication in the Official Journal of a notice giving third parties theopportunity to submit their comments (in 1997, seven publications under Article 19(3) for 210 comfortletters, i.e. 3% of cases): the system’s transparency is thus limited.
Nämä kirjeet muodostavat vain tekijän, jonka tuomioistuimet voivat ottaa huomioon, ja niitä edeltää vain poikkeustapauksissa virallisessa lehdessä julkaistava tiedonanto, jossa pyydetään asianomaisten huomautuksia (vuonna 1997 hallinnollisia kirjeitä lähetettiin 210 ja 19 artiklan 3 kohdan mukaisia tiedonantoja julkaistiin seitsemän eli kolmessa prosentissa tapauksista): käytäntö ei siten ole kovin avoin.
The procedures it laid down haveproved to be impracticable.
Asetuksella luodut menettelyt ovat osoittautuneet epäkäytännöllisiksi.
Reform is needed, all the more so since competition policy will face twomajor challenges in the immediate future: enlargement to include new member countries and theincreasing globalisation of Europe’s economies.
Sen uudistaminen on tärkeää jo senkin vuoksi, että tulevaisuuden kilpailupolitiikkaan kohdistuu kaksi suurta haastetta: laajentuminen uusiin jäsenvaltioihin ja talouksien jatkuva globalisaatio.
Since the 1980s, numerous proposals for reform have been made by the Member States as wellas by academics and practitioners.
Aina 1980-luvulta lähtien sekä jäsenvaltiot että yliopisto- ja yritysmaailma oval tehneet lukuisia uudistusehdotuksia.
Some of the proposals have been confined to minor adjustments to the Regulation No17 system, while others have entailed a thorough overhaul and a sharing of the power to grantexemptions between the Commission and the national competition authorities.
Toisissa ehdotuksissa rajoituttiin asetuksella N:o 17 luodun järjestelmän pieniin muutoksiin, kun taas toisissa ehdotuksissa suunniteltiin järjestelmän täydellistä muutosta ja poikkeusten myöntämisvallan jakamista komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välillä.
The White Paper therefore takes a clearstance in favour of another option: the adoption of a directly applicable exception system.
Tämän vuoksi valkoisessa kirjassa kannatetaan selkeästi erilaisia vaihtoehtoa eli siirtymistä poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuvaan järjestelmään.
Under a directly applicable exception system, Article 81(3), like Articles 81(1)and 82, could be applied not only by the Commission but also by any national authority or court.
Poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuvassa järjestelmässä 81 artiklan 3 kohtaa voisivat komission lisäksi soveltaa kaikki kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet aivan kuten 81 artiklan 1 kohtaa ja 82 artiklaa.
Article81 would become, like Article 82, a unitary prohibition.
Siten perustamissopimuksen 81 artiklasta tulisi 82 artiklan kaltainen
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
XXIX KILPAILUPOLITIIKKAA KOSKEVA KERTOMUS — 1999 — SECÍ2000) 720 LOPULLINEN
27 hence no notification, would then be necessary.
27 yksiselitteinen kielto.
The Commission takes the view that adopting a directlyapplicable exception system would enable it to safeguard competition more effectively and to simplifyadministrative supervision, thus meeting the requirements of Article 83 of the Treaty.
Komission mielestä poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuvaan järjestelmään siirtyminen merkitsee kilpailun parempaa suojelua ja hallinnollisen valvonnan yksinkertaistamista ja täyttää siten perustamissopimuksen 83 artiklassa esitetyt vaatimukset.
In an enlarged Community, effective protection of competition requires the involvement of several decision-makers in theapplication of the rules.
Laajentuneessa yhteisössä kilpailun tehokas suojelu edellyttää, että sääntöjen soveltaminen jaetaan useampien päättäjien kesken.