natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Biffpack, Difpak and Wastepack (Cases COMP/36.557, 36.562 and 36.712)
Biffpack, Difpak ja Wastepack (asiat COMP/36.557, 36.562 ja 36.712)
On 14 December, the Commission approved by way of a comfort letter the membership agreements ofthree packaging waste compliance schemes, Biffpack, Difpak and Wastepack, set up in the UK todischarge the recovery and recycling obligations of their members.
Komissio hyväksyi 14. joulukuuta hallinnollisella kirjeellä kolme Yhdistyneessä kuningaskunnassaperustettua pakkausjätteiden käsittelyjärjestelmää (Biffpack, Difpak ja Wastepack), joiden tarkoituksenaon huolehtia jäsentensä pakkausjätteen keräys- ja kierrätysvelvollisuuksista.
The obligations are imposed by UKlegislation implementing the requirements of the EU directive on packaging and packaging waste(94/62/EC).
Kyseiset velvollisuudet onasetettu Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännössä, jolla pannaan täytäntöön pakkauksista japakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY säännökset.
2.2.Vertical agreements
2.2Vertikaaliset sopimukset
BIAC + BSS (Case COMP/D/37.544)
BIAC+BSS (asia COMP/D/37.544)
This case concerned an agreement concluded between BIAC, the operator of Brussels airport, and Belgian Sky Shops (BSS), the operator of certain shops at Brussels and Deurne airports, following theabolition of duty-free allowances for intra-Community travellers on 1 July 1999.
Brysselin lentokentän hallinnoija BIAC sekä Brysselin ja Deurnen lentokentillä eräitä liikkeitä hoitava Belgian Sky Shops (BSS) tekivät sopimuksen sen jälkeen, kun yhteisön sisällä matkustavien tullivapauslakkasi 1. heinäkuuta 1999.
The aim of the agreement was to set up a single pricing system for the sale of non-excisable products (i.e.goods other than tobacco products, wines and spirits).
Sopimuksen mukaan perustetaan yhden hinnan järjestelmä niille tuotteille, jotka eivät ole valmisteveronalaisia (toisin sanoen muut kuin tupakkavalmisteet, viinit ja alkoholijuomat).
BSS undertook to sell its products in the transitarea to intra-Community travellers at the same prices as to other travellers, by paying the VAT itself.
BSS sitoutui myymääntransit-alueella tuotteensa samoilla hinnoilla sekä yhteisön sisällä matkustaville että muille matkustajillehuolehtien itse arvonlisäveron maksamisesta.
Inreturn, BIAC was to reduce the charge paid by BSS for the use of the airport infrastructure and theconcession fee in proportion to the amount of VAT applicable.
BIAC puolestaan alensi BSS:n lentokenttätiloista jamyyntioikeudesta suorittamia maksuja suhteessa arvonlisäveroon.
According to the parties, the agreementwas intended to safeguard the economic viability of sales in the transit area of Brussels airport whilerespecting the abolition of duty-free sales for intra-Community travellers by offering them the sameadvantages as before.
Osapuolten mukaan sopimuksentarkoituksena on varmistaa Brysselin lentokentän transit-alueen myynnin elinkelpoisuus, samalla kunsiinä otetaan huomioon vero- ja tullivapaan myynnin lakkauttaminen yhteisön sisäisillä lennoillamatkustavien osalta ja annetaan näille samat edut kuin aikaisemmin.
The Commission took the view that the agreement consisted in directly or indirectly fixing prices withinthe meaning of Article 81(1) of the EC Treaty, but could be exempted.
Komissio katsoi, että sopimus on perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tapa vahvistaasuoraan tai välillisesti hinnat, mutta että sille voidaan myöntää poikkeus.
A comfort letter was sent to theparties on 15 December 1999.
Osapuolille lähetettiinhallinnollinen kirje 15. joulukuuta 1999.
Inntrepreneur and Spring (Cases COMP/F3/36.456 and 36.492)
Inntrepreneur ja Spring (asiat COMP/F3/36.456 ja 36.492)
On 29 June, the Commission adopted a decision granting negative clearance to The Grand Pub Company(GPC), a UK nonbrewing pub company, in respect of the standard tenancy agreements (leases) between GPC and its retail outlets selling alcoholic beverages for consumption on and off the premises
Yhtiöllä ei olepanimotoimintaa. Puuttumattomuustodistus myönnettiin GPC:n ja anniskelutiloissa ja niidenulkopuolella tapahtuvaan kulutukseen alkoholijuomia myyvien vähittäismyyntipaikkojen (yleensä
At the time of notification, GPC was among the largest of the nonbrewing pub companies in the UK.Altogether, these pub companies accounted for around 11 % of total beer consumption in the UK ontrade in 1997.
Ilmoituksen tekoaikaan GPC oli yksi suurimpia panimotoimintaa harjoittamattomia pubiyhtiötä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Näiden pubiyhtiöiden yhteenlaskettu osuus oluen kokonaiskulutuksesta anniskelumarkkinoilla oli 11 prosenttia vuonna 1997.
In February 1998, GPC notified to the Commission its ‘upstream’ beer supply agreementswith some 15 different brewers.
Helmikuussa 1998 GPC ilmoitti
The GPC leases contain two main restrictions.
KILPAILURAPORTTI 2000
OJ L 195, 1.8.2000.See the Commission exemption decisions addressed to Scottish & Newcastle (OJ L 189, 19.7.1999), Bass (OJ L 186,19.7.1999) and Whitbread (OJ L 88, 31.3.1999). COMPETITION REPORT 2000
GPC ilmoitti myös jakeluketjun loppupäänvuokrasopimuksista, joita se teki pubiensa itsenäisten toiminnanharjoittajien kanssa. Kesäkuussa 2000tehdyssä päätöksessä käsiteltiin ainoastaan näitä vuokrasopimuksia.
APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION conditioned beer from a third-party supplier.
Ensimmäinen on yksinosto- ja kilpailukieltolauseke, joka velvoittaa pubitoiminnan harjoittajan ostamaan kaiken oluensa GPC:ltä (oluenostovelvoite).
Secondly, the pub operator undertakes not to advertisegoods supplied by third parties in a proportion which is higher than the share of sales of those goodsrelative to the total turnover of the pub (the ‘advertising clause’).
Toisen rajoituksen mukaan pubitoiminnan harjoittaja saa mainostaakolmansien toimittamia tuotteita vain suhteessa näiden tuotteiden myyntiin pubin kokonaisliikevaihdosta(mainontaa koskeva lauseke).
The Commission’s reasoning for clearing the beer tie under Article 81(1) was based on straightforwardapplication of the Court’s Delimitis judgment(18).
Komissio myönsi oluen ostovelvoitteelle 81 artiklan 1 kohdan mukaisen poikkeuksen soveltaen suoraanyhteisöjen tuomioistuimen antamaa Delimitis-tuomiota (18).
In this preliminary ruling, the Court clarified the scopeof Article 81(1) with regard to brewery contracts pursuant to which pubs deal exclusively with a singlebrewer.
Tässä ennakkoratkaisussa tuomioistuinselvensi 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaa sellaisten panimosopimusten osalta, joiden perusteella pubittoimivat vain yhden panimon kanssa.
The Court held that a beer supply agreement was prohibited by Article 81(1) if two cumulativeconditions were met: first, the relevant market had to be foreclosed, making it difficult for competingbrewers to enter the market or increase their market share; second, the agreements in question had tomake a significant contribution to that foreclosure.
Tuomioistuin katsoi, että oluenhankintasopimus kuuluu 81 artiklan1 kohdassa tarkoitetun kiellon soveltamisalaan, jos se täyttää seuraavat kaksi kumulatiivista edellytystä:merkityksellisten markkinoiden on oltava suljetut, jolloin kilpailevien panimoiden on vaikea päästämarkkinoille tai kasvattaa markkinaosuuttaan; ja toiseksi kyseisen sopimuksen on vaikutettavamerkittävällä tavalla markkinoiden sulkemiseen.
As these two conditions are cumulative, agreementswill fall outside Article 81(1) if just one of the conditions is not present.
Koska nämä edellytykset ovat kumulatiiviset,sopimuksiin ei sovelleta 81 artiklan 1 kohtaa, jos toinen edellytyksistä ei täyty.
The decision focused on the second condition laid down by the Delimitis test.
Päätöksessä keskityttiin toiseen Delimitis-tuomiossa määrättyyn edellytykseen.
Regardless of whether the UK beer ontrade market was foreclosed (the first condition), the leases would not fall within Article 81(1) if they did not contribute significantly to any such foreclosure.
Riippumatta siitä, ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelumarkkinat suljetut (ensimmäinen edellytys), vuokrasopimukseteivät kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos ne eivät vaikuta merkittävästi markkinoidensulkemiseen.
The Commission found thatthey did not.
Komissio katsoi, että sopimuksilla ei ollut tällaista vaikutusta.
In this respect, the decision emphasised first of all that GPC’s pubs were tied to a nonbrewing wholesaler, which operated a multi-sourcing and periodic tendering purchasing policy.
Tässä suhteessa päätöksessäkorostettiin ennen kaikkea sitä, että GPC:n pubit olivat sidoksissa tukkukauppiaaseen, jolla ei ollutpanimotoimintaa ja joka käytti useita hankintalähteitä ja järjesti toistuvia tarjouskilpailuja.
By November 1999, GPC had purchasing contracts with 18 brewers, none of which contained minimumpurchase obligations.
Marraskuussa1999 GPC:llä oli ostosopimukset kahdeksantoista panimon kanssa eikä yhteenkään sopimukseensisältynyt vähimmäisostovelvoitteita.
It followed that GPC acted as a gateway to the UK ontrade market for a substantial number of brewers and,theoretically, for all other national or foreign brewers (subject, of course, to the practical limits as to thenumber of product lines that a pub company can stock and distribute efficiently to its tied outlets).
Komissiototesi, että panimoille oli itse asiassa helpompaa tehdä sopimus yhden tukkumyyjän kanssa ja päästä sitenkaikkiin tukkumyyjään sidoksissa oleviin vähittäismyyntipaikkoihin kuin tehdä sopimus kunkinvähittäismyyntipaikan kanssa erikseen. Komissio katsoi kaiken kaikkiaan, että pubiyhtiönostovelvoitteen sisältävät vuokrasopimukset, jotka eivät olleet sidoksissa jakeluketjun alkupäässä
The Commission observed that it was actually easier for brewers to conclude an agreement with a singlewholesaler and thereby obtain access to all the outlets tied to that wholesaler than to conclude agreementswith each individual retail outlet.
Vertaa seuraaviin poikkeusta koskeviin komission päätöksiin: Scottish & Newcastle (EYVL L 189, 19.7.1999), Bass(EYVL L 186, 19.7.1999) ja Whitbread (EYVL L 88, 31.3.1999).Asia C-234/89, Stergios Delimitis v. Henninger Bräu, Kok. 1991, s. I-935. KILPAILURAPORTTI 2000
All in all, the Commission found that the tied leases of a pub companywhich were not tied ‘upstream’ to any brewer were more likely to enhance the competitive structure ofthe market than to contribute (let alone significantly contribute) to any foreclosure.
153 mihinkään panimoon, ennemminkin parantavat markkinoiden kilpailurakennetta kuin vaikuttavatmerkittävästi niiden sulkemiseen.
As to the advertising clause, the Commission recognised that this had a negative impact on the sale ofbeers other than those supplied by GPC (in particular the guest beer).
Mainontaa koskevan lausekkeen osalta komissio katsoi, että tällä oli kielteinen vaikutus muiden kuin GPC:n toimittamien oluiden (erityisesti vierasoluen) myyntiin.
In fact, the letter of this clausewould make advertising for such beers impossible, as the clause requires the advertising to beproportional to their share of the pub’s turnover, which by definition is initially zero, as the beers arenew.
Itse asiassa tämän lausekkeenkirjaimellinen tulkinta tekisi tällaisten oluiden mainonnan mahdottomaksi, sillä lausekkeen mukaanmainonnan on oltava suhteessa niiden osuuteen pubin liikevaihdosta. Koska oluet ovat uusia, niidenosuuskin on aluksi olematon.
However, the Commission found that the terms of the beer tie already enabled GPC to excludethird-party beers (by adding them to GPC’s price list as a specified beer).
Komissio katsoi kuitenkin, että jo oluen ostovelvoitteen ehdot antavat GPC:lle mahdollisuuden estää muiden toimittajien oluiden tarjoamisen (lisäämällä ne GPC:n hinnastoonsopimuksessa mainittuna oluena).
Since the beer tie had beenfound to fall outside the scope of Article 81(1), it followed that the advertising clause which made theadvertising of such third-party beers impossible did not fall within Article 81(1) either.
Koska oluen ostovelvoitteen katsottiin kuuluvan 81 artiklan 1 kohdansoveltamisalan ulkopuolelle, tämän perusteella mainontaa koskeva lauseke, jonka mukaan muidentoimittajien oluiden mainostaminen on mahdotonta, ei myöskään kuulu 81 artiklan 1 kohdansoveltamisalaan.
Landing fees in Spain (Case IV/35.737)
Espanjan laskeutumismaksut (asia IV/35.737)
The Spanish airport authority, AENA, which is a public enterprise, has been granted the exclusive rightto administer the airport infrastructure of all 41 commercial airports in Spanish territory.
Espanjan lentokenttäviranomaisella AENA:lla, joka on julkinen yritys, on yksinoikeus hallinnoida Espanjan kaikkia 41:tä kaupallista lentoasemaa.
In return for theservices provided in connection with the landing and take-off of planes, a fee has to be paid by theairlines.
Vastineena laskeutumiseen ja nousuun liittyvistäpalveluista lentoyhtiöiltä peritään maksu.
The levels of landing fees as well as the differentiation of tariffs are laid down by royal decreesand by law.
Laskeutumismaksut ja niiden eri tasot on vahvistettukuninkaan asetuksilla sekä lailla.
Spanish law distinguishes between domestic, intra-Community and extra-Community
Espanjan lainsäädännössä erotellaan kotimaanlennot, yhteisön sisäisetlennot ja yhteisön ulkopuoliset lennot.
The largest discounts are availableonly for airlines that have more than 200 landings per month.
Suurimmat alennukset myönnetään lentoyhtiöille,joilla on yli 200 laskeutumista kuukaudessa.
Rebates as such are a normal business practice if offered by a company which is not dominant.
Alennukset ovat normaali käytäntö liike-elämässä, jos niitä tarjoavalla yrityksellä ei ole määrääväämarkkina-asemaa.
They mayonly become a problem if granted by a dominant firm.
Niistä voi kuitenkin muodostua ongelma, jos yrityksellä on määräävä asema.
The latter can use discounts to distort competitionin the market.
Tällöinyritys voi käyttää alennuksia vääristääkseen kilpailua markkinoilla.
A dominant firm is required to treat its clients equally as long as the transactions arecomparable.
Määräävässä asemassa olevanyrityksen on kohdeltava asiakkaitaan tasapuolisesti, jos toiminnot ovat verrattavissa toisiinsa.
Hence, there must be an objective justification for any difference in treatment of its variousclients by an undertaking in a dominant position.
Näin ollenmääräävässä asemassa olevan yrityksen, joka kohtelee eri asiakkaitaan eri lailla, on perusteltava seobjektiivisilla syillä.
Although the discounts offered by AENA apply to all airlines, domestic airlines in fact benefitconsiderably more than foreign ones.
Vaikka AENA:n tarjoamat alennukset koskevat kaikkia lentoyhtiöitä, kotimaiset lentoyhtiöt hyötyvätniistä ulkomaisia enemmän.
Only Spanish airlines, namely Iberia, Binter Canarias, Spanair, Air Europa and Air Nostrum, benefit from the largest category of discounts available.
Ainoastaan espanjalaiset lentoyhtiöt, kuten Iberia, Binter Canarias, Spanair,Air Europa ja Air Nostrum, hyötyvät suurimmista alennuksista.
In 1999, Iberia alonereceived about 62 % of all discounts on landing fees granted by AENA.
Vuonna 1999 pelkästään Iberia sai noin62 prosenttia kaikista AENA:n laskeutumismaksuista myöntämistä alennuksista.
There is no objective justification for this difference in treatment. The services provided by AENA, suchas approach control and use of apron areas, require the same work irrespective of the individual airline.In the case of landing and take-off services, economies of scale do not exist.
Erilaiseen kohteluun oikeuttavia objektiivisia syitä ei ole olemassa, koska AENA:n tarjoamat palvelut,kuten lähestymislennonjohto ja asematason käyttö, vaativat samanlaisen työn lentoyhtiöstä riippumatta.Laskeutumiseen ja nousuun liittyvien palvelujen osalta mittakaavaetuja ei esiinny.
The Commission thereforeconcluded that, by applying the discounts as described above, AENA treats airlines differently withoutobjective justification.
Näin ollen komissiopäätteli, että soveltamalla edellä kuvattuja alennuksia AENA kohtelee lentoyhtiöitä eri lailla ilmanobjektiivista syytä.
It thereby imposed on some of them a competitive disadvantage, whichconstitutes an abuse of a dominant position.
Näin ollen se asetti eräät lentoyhtiöt epäedullisempaan kilpailuasemaan, mikämerkitsee määräävän aseman väärinkäyttöä.
A similar reasoning applies to the differentiation of tariffsdepending on whether the flight is domestic or intra-Community.
Sama pätee tariffien eriyttämiseen sen mukaan, onkokyseessä kotimaan lento vai yhteisön sisäinen lento.
Also in this case the effect is to treatairlines differently for the provision of equivalent landing and take-off services.
Tämän johdosta myös tässä tapauksessalentoyhtiöitä kohdellaan eri tavalla samankaltaisten laskeutumis- ja nousupalvelujen osalta. Tämä asettaa
This places airlinesoperating European Economic Area (EEA) services at a competitive disadvantage in comparison withairlines providing domestic services.
ETA:n sisäisiä lentoliikennepalveluja tarjoavat yhtiöt epäedulliseen kilpailuasemaan kotimaanlentopalveluja tarjoaviin yhtiöihin verrattuna.
On 26 July, the Commission therefore adopted a decision finding against the system of landing feesapplied at Spanish airports on the grounds that they discriminate in favour of national airlines.
Tämän vuoksi Euroopan komissio teki 26. heinäkuuta 2000 päätöksen espanjalaisilla lentoasemillasovellettavasta laskeutumismaksuja koskevasta järjestelmästä ja katsoi, että se suosi kotimaisialentoyhtiötä ja syrji muita lentoyhtiöitä.
3.Rejections of complaints
Kanteluiden hylkääminen
The complaint concerned insurance terms for cars imported into Sweden.
Kantelu koski tuontiautojen vakuutusehtoja.
The owners of some models ofimported cars must equip their cars with additional safety devices, if not already fitted, to qualify forcertain car insurance policies on top of the compulsory third-party insurance.
Eräiden tuontiautomallien omistajien on varustettavaautonsa lisäturvalaitteilla, jos niitä ei ole jo asennettu, eräiden ylimääräisten autovakuutusten saamiseksipakollisen liikennevakuutuksen lisäksi.
According to information requested, Skandia and other companies had collaborated in a joint projectseeking measures to reduce car thefts and had examined official statistics from the Swedish National Police Board and Central Car Register to identify risk-prone car models.
Pyydettyjen tietojen mukaan Skandia ja muut yritykset ovat yhteistyöhankkeessa etsineet keinojavähentääkseen autovarkauksia ja tutkineet poliisiylihallituksen (rikspolisstyrelsen) ja keskusautorekisterin virallisia tilastoja löytääkseen riskialttiit automallit.
The project highlighted theproblems related to some imported cars.
Hankkeen tulokset osoittivat, että eräisiintuontiautoihin liittyy ongelmia.
The additional requirements had therefore become necessary,according to the insurers.
Sen vuoksi lisävaatimukset ovat vakuutusyhtiöiden mukaan tarpeen.
The Commission departments had no reason to believe that this was not the case.
Komission yksiköillä ei ole syytä uskoa päinvastaista.
It appeared that therequirements in question had been introduced as countermeasures against car thefts.
Näyttää siltä, että kyseiset vaatimukset oli otettukäyttöön vastatoimena autovarkauksille.
Official statisticsshowed that those models of directly imported cars ran a higher risk of being stolen than other cars.
Virallisten tilastojen mukaan suoraan maahantuotujen autojeneräillä malleilla oli suurempi riski tulla varastetuksi kuin muilla autoilla.
Moreover, the number of directly imported cars had substantially increased over the past few years in Sweden.
Lisäksi Ruotsiin suoraantuotujen autojen määrä on lisääntynyt huomattavasti muutaman viime vuoden aikana.
Without further evidence that the companies had agreed to restrict competition within the meaning of Article 81(1) of the EU Treaty, such cooperation could not be considered an infringement of thecompetition rules.
Ilman todisteita siitä, että yhtiöt olivat sopineet rajoittavansa kilpailua ehdoin, jotka kuuluisivat EY:nperustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, kyseistä yhteistyötä ei voitu katsoakilpailusääntöjen rikkomiseksi.
On the basis of the information supplied and after an initial analysis of the market, noground for further investigation was found.
Annettujen tietojen ja markkinatutkimuksen perusteella ei ollut syytätutkia asiaa enempää.
This case was opened on 17 December 1999 as a result of a formal complaint by Elonex plc of the UKagainst Microsoft Corporation.
Asian tutkinta alkoi 17. joulukuuta 1999 brittiläisen Elonex PLC:n tehtyä kantelun Microsoft Corporationia vastaan.
Elonex is a manufacturer of personal computers (PCs) which sells toseveral EU countries and Israel.
Elonex valmistaa henkilökohtaisia tietokoneita, joita myydään useissa EU:njäsenvaltioissa sekä Israelissa.
Elonex alleged that Microsoft was abusing its dominant position in themarket for PC operating systems by imposing unfair conditions in the licence agreements that it signswith its original equipment manufacturers (OEMs), including Elonex.
Elonex väitti Microsoftin käyttävän väärin määräävää asemaansakäyttöjärjestelmien markkinoilla käyttämällä kohtuuttomia ehtoja lisenssisopimuksissa, joita se tekee OEM-valmistajien kuten Elonexin kanssa.
It furthermore alleged that theseagreements collectively formed a type of patent pool which distorted competition in the market for PCproducts.
Lisäksi Elonex väitti, että nämä sopimukset muodostavatyhdessä eräänlaisen patenttipoolin, joka vääristää kilpailua henkilökohtaisten tietokoneidenmarkkinoilla.
The great majority of PCs are bought by consumers with pre-installed operating system software.
Useimmissa kuluttajien ostamissa tietokoneissa on valmiiksi asennettu käyttöjärjestelmä.
Thismeans that it is essential for PC manufacturers to enter into licensing agreements with providers of PCoperating system software.
Sen vuoksihenkilökohtaisten tietokoneiden valmistajien on tehtävä lisenssisopimuksia käyttöjärjestelmienvalmistajien kanssa.
In this latter market, Microsoft has an extremely strong position estimated atbetween 80 % and 95 % market share.
Microsoftilla on käyttöjärjestelmien markkinoilla erittäin vahva markkina-asema, jasen markkinaosuuden arvioidaan olevan 80–95 prosenttia.
Elonex claimed that Microsoft violated both Articles 81 and 82: according to Elonex, Microsoft imposedan OEM licence agreement on it which effectively forced Elonex to grant its intellectual property rightsto Microsoft, its subsidiaries and all its other licensees without receiving any royalties in return (a socalled grant-back clause without consideration).
Elonex väittää Microsoftin rikkoneen sekä 81 että 82 artiklaa. Sen mukaan Microsoft asetti Elonexillesellaisen OEM-lisenssisopimuksen, jonka seurauksena Elonexin on myönnettävä teollis- jatekijänoikeutensa Microsoftille, sen tytäryhtiöille ja muille lisenssinhaltijoille saamatta tekijänpalkkiota
It claimed that this agreement allowed other Microsoftlicensees (many of which are direct competitors of Elonex) to appropriate Elonex’s patented technology(power saving systems for PC monitors) for free.
Elonexin mukaan sopimus antaamuille Microsoftin lisenssinsaajille (joista monet ovat Elonexin kilpailijoita) mahdollisuuden käyttää Elonexin patentoimaa tekniikkaa (monitorien virransäästöjärjestelmiä) ilmaiseksi.
It furthermore claimed that such a patent pool enforcedby Microsoft’s market power acted to reinforce Microsoft’s market position by creating preferential linksbetween Microsoft and its network of licensees, to the exclusion of other market players.
Lisäksi se väittää, ettätällainen Microsoftin markkinavoimansa avulla vaatima patenttipooli vahvistaa Microsoftin markkinaasemaa, sillä se luo yhteyksiä Microsoftin ja sen lisenssinsaajaverkoston välille ja sulkee siten muutmarkkinatoimijat ulkopuolelle.
Following receipt of the complaint, an Article 11 letter was sent to Microsoft requesting furtherinformation on the OEM licence agreements.
Kantelun vastaanottamisen jälkeen Microsoftille lähetettiin 11 artiklan mukainen kirje, jossa pyydettiinlisätietoja OEM-lisenssisopimuksista.