natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SPAs and SCIs are not cumulative as there is considerable overlap between them Some sites are on the border between two regions, the database does not allow for the possibility to split sites between regions, therefore some sites may be counted twice Percentage of marine areas not available SPAs are not selected according to biogeographical region SPA area for the Steppic Region are calculated according to available GIS data
Erityissuojelualueita ei valita luonnonmaantieteellisten alueiden mukaisesti.Arovyöhykkeen erityissuojelualueiden pinta-ala on laskettu käytettävissä olevien paikkatietojärjestelmän tietojen perusteella.
SACs SPAs SPA and SAC
Valokuva ©Sue Scott
Map based on site coordinates supplied by the European Commission through the University of Leuven, Division SADL, October 2008
Kartta perustuu paikkakoordinaatteihin, jotka Euroopan komissio on toimittanut Leuvenin yliopiston SADL-laitoksen kautta (lokakuu 2008).
Nutrient-poor clear water lakes, Sweden, prime habitat for Black-throated divers © Mats Eriksson
Vähäravinteisia kirkasvetisiä järviä Ruotsissa – kuikan pääasiallista elinympäristöä © Mats Eriksson
Photo © Jorma Luhta
Valokuva © Jorma Luhta peräisin olevia lajeja tavataan vain tällä vyöhykkeellä, ei muualla EU:n alueella.
Hundreds of thousands of water birds also migrate to the region in summer in search of food, longer daylight hours and undisturbed breeding grounds.
Sadattuhannet vesilinnut muuttavat vyöhykkeelle kesäksi. Ne hakevat ravintoa, pidempää päivää ja rauhaisaa pesäpaikkaa.
Natura 2000 species in the Boreal Region
Natura 2000 -lajit boreaalisella vyöhykkeellä
Some flock to the tranquil lakes, estuaries and coastal wetlands, whilst other sensitive species, like the cranes Grus grus and jack snipe Lymnocryptes minimus, prefer the remote insect-rich mires and fens.
Osa linnuista kerääntyy seesteisille järville, suistoihin ja rannikon kosteikoille, ja osa herkästi häiriintyvistä lajeista, kuten kurki (Grus grus) ja jänkäkurppa (Lymnocryptes minimus), suosii syrjäisiä soita, joilla on paljon hyönteisiä.
Because so much of the migration is concentrated in a relatively narrow channel in the Gulf of Finland, its skies are often filled with migrating birds in spring, offering a truly spectacular sight.
Suuri osa lintujen muutosta keskittyy suhteellisen kapealle alalle Suomenlahdella, joten keväisin taivas on usein täynnä muuttolintuja, mikä on hyvin vaikuttava näky.
The Boreal Region is relatively rich in species, considering its latitude.
Neljää nisäkästä tavataan EU:ssa vain boreaalisella vyöhykkeellä.
Four mammals occur only here within the EU: the flying squirrel Pteromys volans, the wild forest reindeer Rangifer tarandus fennicus, the freshwater Saimaa ringed seal Phoca hispida saimensis and the Baltic ringed seal Phoca hispida bottnica.
Nämä ovat liito-orava (Pteromys volans), metsäpeura (Rangifer tarandus fennicus), saimaannorppa (Phoca hispida saimensis) ja itämerennorppa (Phoca hispida bottnica).
Lynx, beaver and brown bear are also typical.
Myös ilves, majava ja ruskeakarhu ovat tyypillisiä.
The islands, skerries and islets in the Baltic Sea also have important colonies of seabirds.
Myös Itämeren saarilla ja luodoilla elää suuria vesilintuyhdyskuntia.
It is estimated that some nine million seabirds overwinter in the Baltic every year.
Arvion mukaan noin yhdeksän miljoonaa vesilintua talvehtii Itämerellä joka vuosi.
Its importance as a wintering ground is underlined by the fact that, during mild winters, over 90% of Western Palearctic long-tailed ducks Clangula hyemalis and velvet scoters Melanitta fusca and half of the divers, mergansers and mute swans are to be found here.
Se on erittäin tärkeä talvehtimisalue erityisesti siksi, että leutoina talvina yli 90 prosenttia alleista (Clangula hyemalis) ja pilkkasiivistä (Melanitta fusca) ja puolet kuikista, koskeloista ja kyhmyjoutsenista talvehtii alueella.
Characteristic invertebrate species include the hermit beetle Osmoderma eremita, a priority species associated with ancient deciduous trees and wooded pastures, and the freshwater pearl mussel Margaritifera margaritifera, once common in unregulated stretches of the Fennoscandian rivers.
Tyypillisiä selkärangattomia lajeja ovat erakkokuoriainen (Osmoderma eremita), joka on vanhoissa lehtipuissa ja hakamailla elävä ensisijaisesti suojeltava laji, ja jokihelmisimpukka (Margaritifera margaritifera), joka oli aiemmin hyvin yleinen Fennoskandian sääntelemättömissä joissa.
Other characteristic bird species of the Boreal Region are associated more with the forests.
Vyöhykkeellä esiintyy melko vähän putkilokasveja, joista muutamia kotoperäisiä kannattaa kuitenkin mainita, kuten upossarpio (Alisma wahlenbergii), pieni vesikasvi, jota esiintyy pääasiassa maankohoamisrannikoilla.
These include owls and woodpeckers, as well as large game birds such as the capercaillie Tetrao urogallus and willow grouse Lagopus lagopus.
Itämeren suurilla saarilla – Ruotsin Öölannissa ja Gotlannissa sekä Viron Hiidenmaalla ja Saarenmaalla – esiintyy samoin kalkkipitoisen maaperän ansiosta erittäin paljon kotoperäisinä harvinaisia lajeja, kuten alvarimarunaa (Artemisia oelandica).
Black stork Ciconia nigra and rare raptors such as the lesser spotted eagle Aquila pomarina have important populations in
Muita vyöhykkeelle tyypillisiä lajeja ovat neidonkenkä (Calypso bulbosa), pohjansorsimo (Arctophila fulva) ja lapinleinikki (Ranunculus lapponicus).
Although relatively poor in vascular plants there are some notable endemics, such as Alisma wahlenbergii, a small water plant found primarily on emerging land upheaval coasts.
Muut boreaaliselle vyöhykkeelle tyypilliset lintulajit elävät pikemminkin metsissä. Näitä ovat pöllöt ja tikat sekä suuret riistalinnut, kuten metso (Tetrao urogallus) ja riekko (Lagopuslagopus).
The larger Baltic islands of Öland and Gotland in Sweden and Hiiumaa and Saaremaa in Estonia are also particularly rich in rare endemics such as the Öland wormwood Artemisia oelandica thanks to their calcareous soils.
Mustahaikaran (Ciconianigra) ja harvinaisten petolintujen, kuten pikkukiljukotkien (Aquila pomarina), kannat ovat suuria kolmessa Baltian maassa.
Other typical species of the region include the calypso orchid Calypso bulbosa, pendant grass Arctophila fulva and Lapland buttercup Ranunculus lapponicus.
Pohjoisempana esiintyy Siperiasta peräisin olevia lajeja, kuten kuukkeli (Perisoreusinfaustus) ja lapintiainen (Paruscinctus). cinctus).
Over half of the European bird species breed in the Boreal Region, including many of those listed in Annex I of the Birds Directive.
Yli puolet Euroopan lintulajeista pesii boreaalisella vyöhykkeellä, näin myös monet lintudirektiivin liitteessä I luetelluista lajeista.
More easterly species from Russia and beyond are found here and nowhere else in the EU.
Monia Venäjältä ja kauempaa idästä
The ringed seal is the smallest and commonest of the northern seal species.
Norppa on pienin ja tavallisin pohjoisen hyljelaji.
During the last Ice Age, populations around the Baltic Sea and in the lake systems of Finland and Russia were cut o from the sea and had to adapt to new aquatic conditions.
Viimeisellä jääkaudella Itämeren alueen ja Suomen ja Venäjän järvien norppakantojen yhteys mereen katkesi, ja niiden oli sopeuduttava uusiin oloihin.
They eventually evolved into three distinct subspecies: the Saimaa ringed seal P. h. saimensis, the Baltic ringed seal P. h. botnica and the Ladoga ringed seal P. h. ladogensis.
Niistä kehittyi vähitellen kolme erillistä alalajia: saimaannorppa (Phoca hispida saimensis), itämerennorppa (Phoca hispida botnica) ja laatokannorppa (Phoca hispida ladogensis).
All three are unfortunately now threatened through a combination of habitat loss, increased recreational pressure and fluctuating water levels in the lakes, combined with entanglement in fishing nets and the accumulation of pollutants in their bodies.
Kaikki kolme ovat nyt valitettavasti uhanalaisia elinympäristön kaventumisen, vesistöjen virkistyskäytön lisääntymisen ja järvien vedenpinnankorkeuden vaihtelun vuoksi.
A major conservation programme was launched to conserve the Saimaa ringed seal in the lake systems of the Saimaa Region in Southern Finland.
Lisäksi norppia sotkeutuu kalaverkkoihin ja niiden elimistöön kertyy haitallisia aineita. Saimaannorpan säilyttämiseksi Saimaan alueen vesistöissä Kaakkois-Suomessa aloitettiin mittava suojeluohjelma.
Since the start of the work, seal numbers have increased to 200 but remain highly threatened due to the low population size.
Ohjelman alettua norppien määrä on lisääntynyt kahteensataan, mutta laji on edelleen erittäin uhanalainen kannan pienuuden takia.
Hunted to extinction in Finland over a hundred years ago, the wild forest reindeer has begun to return naturally to central eastern Finland from Russian Karelia.
Metsäpeura metsästettiin Suomesta sukupuuttoon reilut sata vuotta sitten, mutta niitä on alkanut palata luontaisesti Itä-Suomeen Venäjän Karjalasta.
Its population in Finland is currently estimated to be about 2,500 animals (including reintroduced populations in the Suomenseikä area).
Suomessa elävän kannan kooksi arvioidaan tällä hetkellä noin 2 500 peuraa (kun mukaan lasketaan Suomenselän alueelle uudelleen tuodut kannat).
This species is well adapted to forests.
Metsäpeura on sopeutunut metsään hyvin.
It has a slimmer build and longer legs than the semi-domesticated reindeer which are descended from the mountain reindeer Rangifer tarandus tarandus.
Sen ruumiinrakenne on hoikempi ja jalat ovat pidemmät kuin puolikesyllä porolla, joka on kesytetty tunturipeurasta (Rangifer tarandus tarandus).
Its antlers are also narrower enabling it to move fast through the forest.
Myös sen sarvet ovat kapeammat, niin että se voi liikkua nopeammin metsässä.
To prevent cross breeding, the Finnish government has built an 85 km-long fence along the southern border of the reindeer herding area.
Risteytymisen estämiseksi Suomen valtio on rakentanut 85 kilometrin pituisen aidan poronhoitoalueen etelärajalle.
Significant tracts of forests are also now protected for the species under Natura 2000.
Lisäksi merkittäviä metsäalueita suojellaan nyt metsäpeuran takia Natura 2000 -verkostossa.
The common eider is a typical species of the Baltic.
Haahka on tyypillinen Itämeren alueen lintu.
It is most commonly found around the 95,000 islands and skerries that make up the archipelagos o the coast of Finland and Sweden.
Sen elää tavallisimmin Suomen ja Ruotsin rannikkojen saaristoissa, joihin kuuluu noin 95 000 saarta ja luotoa.
Although it is not a narrow food specialist, blue mussels constitute an important part of the diet, which is in abundance in these shallow waters.
Vaikkei se ole kovin valikoiva ruoan suhteen, näillä matalilla vesillä esiintyvä sinisimpukka muodostaa suuren osan sen ruokavaliosta.
It is estimated there are as many as 300,000 breeding pairs in the Baltic today, representing a substantial part of the world population.
Arvioiden mukaan Itämerellä elää tällä hetkellä jopa 300 000 pesivää paria, mikä on huomattava osa koko maailman haahkakannasta.
In recent years numbers have been on the increase but this has not always been the case. Eider ducks were once hunted extensively.
Viime vuosina määrä on lisääntynyt, mutta aiemmin näin ei ollut, vaan haahkoja metsästettiin paljon.
Their down feathers were also collected from the nests to make warm garments and duvets, hence, the origin of the word ‘eiderdown’ to signify a type of warm duvet.
Myös niiden untuvahöyheniä kerättiin pesistä untuvavaatteiden ja -peittojen valmistukseen.
The capercaillie is the largest species of grouse in the world and is a characteristic bird of the coniferous forests of the Boreal Region.
Metso on maailman suurin metsäkanalintu, ja se on tyypillinen boreaalisen vyöhykkeen havumetsissä elävä lintu.
It has declined across most parts of Europe. But in Finland and Sweden it remains a game bird, although populations are starting to decline here too.
Metsokannat ovat vähentyneet lähes kaikkialta Euroopasta, mutta Suomessa ja Ruotsissa se on edelleen riistalintu, vaikka kannat alkavat olla näissäkin maissa laskussa.
The species is closely associated with the overall health and structure of the forest: it needs open glades for its ritual mating displays and extensive ground cover with Vaccinium berries for feeding its young.
Lajin esiintyminen riippuu metsän yleisestä hyvinvoinnista ja rakenteesta: metso tarvitsee soidinpaikakseen metsäaukeita ja laajan metsäalueen, jossa kasvaa mustikkaa ja puolukkaa poikasten ravinnoksi.
This is often best achieved through a dynamic and selective forest management approach which ensures that at all times there are enough of the above features in the forest to maintain a viable capercaillie population.
Tällaiset olot voidaan turvata parhaiten dynaamisen ja valikoivan metsänhoidon avulla. Siten varmistetaan, että mainitut ominaisuudet löytyvät metsästä aina, niin että metsokanta säilyy.
managementissues
Alueiden suojelu ja k
Management issues in the Boreal Region
Alueiden suojelu ja käyttö boreaalisella vyöhykkeellä
The actual area covered by forest has grown thanks to active planting, and the natural reforestation of abandoned fields.
Metsien pinta-ala on kasvanut aktiivisen istutuksen ja hylättyjen peltojen luonnollisen metsittymisen ansiosta.
However, very few of the truly natural old-growth forests remain.
Aitoja vanhoja luonnonmetsiä on kuitenkin enää harvassa.
Forestry practice based on clear-felling and replanting, often with associated draining and use of non-native species and fertilisers, has reduced the areas of natural woodland to small islands within the wider forest landscape.
Avohakkuuseen ja istuttamiseen perustuva metsänhoito, johon kuuluu usein kuivatus ja vierasperäisten lajien ja lannoitteiden käyttö, on kutistanut luonnonmetsät metsäalueen sisään jääviksi pieniksi saarekkeiksi.
To prevent further loss, several countries in the region have introduced national programmes to buy up the remaining natural forests so that they can be taken out of production.
Häviämisen jatkumisen ehkäisemiseksi useat vyöhykkeellä sijaitsevista maista ovat ottaneet käyttöön kansallisia ohjelmia ja ostaneet jäljellä olevia luonnonmetsiä, jottei niitä käytetä talousmetsinä.
Although the Boreal Region has retained most of its original species, including large carnivores, the area covered by natural habitats is much reduced and under increasing pressure.
Vaikka boreaalisella vyöhykkeellä on säilynyt suurin osa sen alkuperäisistä lajeista, myös suurista petoeläimistä, luontotyyppien kattama pinta-ala on kaventunut ja niihin kohdistuu yhä enemmän painetta.
In terms of impact, commercial forestry (based mainly on spruce, pine, birch and oak) has had the greatest influence.
Eniten tähän on vaikuttanut kaupallinen metsätalous (jonka perustana ovat pääasiassa kuusi, mänty, koivu ja tammi).
Forestry is a major industry in Sweden, Finland and in the Baltic States (in Latvia it accounts for 20% of export earnings, Sweden 15–20%, Finland 35–40%).
Metsätalous on tärkeää Ruotsissa, Suomessa ja Baltian maissa (Latviassa sen osuus on 20 prosenttia vientituloista, Ruotsissa 15–20 prosenttia ja Suomessa 35–40 prosenttia).
In Finland, two-thirds of the mires are utilised for commercial purposes, mainly forestry.
Suomessa kahta kolmasosaa soista käytetään kaupallisessa tarkoituksessa, pääasiassa metsätaloudessa.
Many of the rivers in the Boreal Region have also been modified to provide hydro-electric power and navigation.
Myös monia boreaalisen vyöhykkeen jokia on muutettu vesivoiman tuotantoa ja vesiliikennettä varten.
In Sweden, for example, 72% of the rivers capable of providing power have been exploited.
Esimerkiksi Ruotsissa 72 prosenttia sähköntuotantoon sopivista joista on otettu käyttöön.
Fishing is also very popular and increasingly intensive in some areas.
Myös kalastus on hyvin suosittua ja joillakin alueilla yhä laajamittaisempaa.
The Baltic coastline is, for the most part, very at and shelves gently into the shallow brackish waters of the Baltic Sea.
Itämeren rannikko on suurimmaksi osaksi hyvin matalaa, ja se reunustaa lempeästi Itämeren matalaa murtovettä.
There are no tides to speak of and much of the land is relatively ‘new’ having risen out of the water through the land upheaval process.
Vuorovettä ei juuri ole, ja suurin osa rantamaasta on suhteellisen ”uutta”, sillä se on noussut merestä maankohoamisen seurauksena.
These provide ideal conditions for the development of the boreal Baltic coastal habitats which are unique to this part of the world.
Tällaiset olosuhteet ovat ihanteelliset maailmassa ainutlaatuisten Itämeren rantaluontotyyppien kehittymiselle.
Plants tolerant of varying levels of salinity co-habit side by side, further influenced by centuries of grazing and mowing which helped to create a diverse and highly species-rich mosaic landscape.
Eri suolapitoisuuksia sietävät kasvit menestyvät vieri vieressä, ja vuosisatoja jatkunut laiduntaminen ja niitto ovat edesauttaneet monipuolisen ja erittäin runsaslajisen mosaiikkimaiseman syntymistä.
However, over the last 50 years, these valuable coastal meadows have started disappearing at an alarming rate through the combined effects of lack of management and large scale cooperative farming.
Viimeisten 50 vuoden ajan nämä arvokkaat rantaniityt ovat kuitenkin alkaneet kadota hälyttävän nopeasti hoidon puutteen ja maatalouden suurten osuuskuntatilojen vuoksi.
In Estonia, now only around 8,000 ha of the 29,000 ha remains.
Virossa jäljellä on enää vain noin 8 000 hehtaaria 29 000:sta.
In the mid-1990s governments and conservation NGOs began a recovery programme for these habitats.
Hallitukset ja ympäristönsuojelujärjestöt aloittivat 1990-luvun puolivälissä näiden luontotyyppien elvytysohjelman.
Having removed the invading scrub, management agreements were made with farmers to reintroduce grazing and mowing on their land in exchange for regular payments.
Tilaa valtaavat pensaikot raivattiin, minkä jälkeen viljelijöiden kanssa tehtiin hoitosopimuksia laiduntamisen ja niiton aloittamisesta uudelleen näiden omistamilla mailla säännöllistä korvausta vastaan.
These payments have since been integrated into a dedicated agri-environment schemes under Estonia’s Rural Development Programme.
Korvaukset liitettiin sittemmin tätä varten laadittuihin maatalouden ympäristöohjelmiin Viron maaseudun kehittämisohjelmassa.
Photo © From best practice guide – coastal meadow management LIFE-Nature project
Valokuva © Parhaan käytännön opas – coastal meadow management -hanke (Life-Nature-projekti)
Marsh gladiolus Photo © Mati Kose/EÖU
Soiden miekkalilja Valokuva © Mati Kose / EÖU
The Boreal Region may expect an overall increase in average annual temperature of at least 2°C over the next 50 years.
Boreaalisella vyöhykkeellä on odotettavissa, että vuoden keskilämpötila nousee vähintään 2 °C seuraavien 50 vuoden aikana.
Most of this increase is likely to occur in winter, resulting in increased precipitation and a shorter period of ice cover on the lakes and in the Baltic Sea.
Suurin osa keskilämpötilan noususta tapahtuu talvisaikaan, mikä lisää sademäärää ja lyhentää aikaa, jona järvet ja Itämeri ovat jään peitossa.
The consequences for ecosystems are difficult to predict.
Ekosysteemeihin kohdistuvia vaikutuksia on vaikea ennustaa.
Vegetation growth is likely to increase but so may the rate of decomposition within the many mire complexes.
Kasvien kasvu todennäköisesti kiihtyy, mutta niin saattaa käydä myös maatumiselle monilla soilla.
There is also a global concern that higher temperatures may lead to the release of greenhouse gases from boreal forests and peat deposits.
Yleisesti pelätään myös, että korkeampien lämpötilojen vuoksi kasvihuonekaasuja vapautuu boreaalisista metsistä ja turvekerrostumista.
Native, cold-tolerant species may retreat northwards as species with broader habitat requirements move in from the south.
Kotoperäiset kylmää sietävät lajit saattavat vetäytyä pohjoiseen ja laajempaa elinympäristöä tarvitsevat lajit siirtyä etelästä tilalle.
Rare species such as the Saimaa ringed seal, arctic fox and forest reindeer may all be particularly badly affected in due course.
Harvinaisille lajeille, kuten saimaannorpalle, naalille ja metsäpeuralle, voi aiheutua aikanaan erityisen paljon vahinkoa.
The harvesting of wild berries and mushrooms is also an important economic and recreational activity in the north.
Maatalous keskittyy lähinnä vyöhykkeen eteläosiin, joissa – kuten muuallakin Euroopassa – siitä on tehty selvästi voimaperäisempää viime vuosikymmeninä.
This is usually only for local consumption and therefore compatible with the requirements of Natura 2000, provided that the species and habitats present are not significantly affected by these activities.
Sitä vastoin monet luontaiset ja puoliluontaiset heinäniityt ja hakamaat, jotka sijaitsevat syrjäisellä maaseudulla, uhkaavat nyt tulla hylätyiksi. Vain murto-osaa käytetään edelleen aktiivisesti.
Agriculture is concentrated mainly in the south of the region where, as elsewhere in Europe, there has been much intensification in recent decades.
Luonnonmarjojen ja sienien kerääminen on sekä tärkeä elinkeino että vapaa-ajan harrastus pohjoisessa.
By contrast, many of the natural and semi-natural hay meadows and pastures located in remote rural areas are now under increasing threat of abandonment with only a fraction still under active management.
Marjoja ja sieniä kerätään tavallisesti vain paikalliseen kulutukseen, joten se täyttää Natura 2000 -verkostoa koskevat vaatimukset, kunhan kerääminen ei vaikuta merkittävästi alueella esiintyviin lajeihin eikä luontotyyppeihin.
Hunting is also a popular recreational activity in the Boreal Region and one that can continue to be practiced within Natura 2000 sites, provided that due care is taken to ensure that it is sustainable and does not negatively impact on the species protected under the Habitats and Birds Directives.
Myös metsästys on suosittua vapaa-ajan toimintaa boreaalisella vyöhykkeellä. Metsästystä voidaan jatkaa Natura 2000 -alueilla, kunhan huolehditaan asianmukaisesti siitä, että sitä harjoitetaan kestävällä tavalla eikä se aiheuta haittaa luonto- ja lintudirektiivien mukaisesti suojelluille lajeille.
Particular attention has been paid recently to devising targeted agri-environment schemes that help support and maintain such forms of traditional management. This will be equally important for the floodplain meadows and coastal habitats in the new Member States as pressure to intensify agricultural production mounts.
Viime aikoina on kiinnitetty erityistä huomiota kohdennettujen maatalouden ympäristöohjelmien suunnitteluun alueiden perinteisten käyttötapojen tukemiseksi ja säilyttämiseksi.Tämä tulee olemaan yhtä lailla tärkeää uusissa jäsenvaltioissa tulvatasanteille muodostuvien niittyjen ja rannikkoluontotyyppien kannalta, sillä paine maataloustuotannon tehostamiseksi kasvaa.
Attitudes towards the large predators, however, remains an issue of concern as emotions still run deep despite dwindling populations and very few encounters with man.
Asenteet suurpetoja kohtaan aiheuttavat kuitenkin edelleen huolta, sillä tunteet käyvät kuumina, vaikka kannat hupenevat ja ihminen ja suurpeto kohtaavat vain harvoin.
The wolf population in Finland for instance is down to around 200 animals yet they remain feared and hated.
Esimerkiksi Suomen susikanta on vaivaiset 200 yksilöä, mutta silti sutta pelätään ja vihataan edelleen.
In the far North of the region, agriculture is replaced by reindeer herding which is a significant economic activity.
Aivan vyöhykkeen pohjoisosissa harjoitetaan maatalouden sijaan poronkasvatusta, joka on huomattava elinkeino.
The scale is such that it also has direct and indirect impacts on the natural environment.
Sitä harjoitetaan niin laajamittaisesti, että sillä on sekä suoraa että välillistä vaikutusta luonnonympäristöön.
This elusive predator is the largest member of the Mustelidae family.
Ahma on harvoin tavattu peto, näätäeläimistä suurin.
It lives in the remote tundra and boreal forests of Europe, Siberia and North America.
Se elää syrjäisellä tundralla ja boreaalisissa metsissä Euroopassa, Siperiassa ja Pohjois-Amerikassa.