natgillin/translations-raw huggingface dataset:
But they are also a major by-product of industrial activity, and this is why greenhousegas emissions have been rising steadily since the industrialrevolution in the 19th century.
Kasvihuonekaasut ovat kuitenkin myös teollisen toiminnan huomattava sivutuote, ja tästä syystä kasvihuonekaasupäästöt ovat tasaisesti lisääntyneet 1800-luvun teollisestavallankumouksesta lähtien.
Factories, cars, trucks, private households, and similar‘sources’ that consume large quantities of fossil fuels like oil,natural gas and coal all produce greenhouse gases.
Tehtaat, henkilö- ja kuorma-autot, yksityistaloudet ja muutvastaavat ”lähteet”, jotka kuluttavat suuria määriä fossiilisiapolttoaineita, kuten öljyä, maakaasua ja hiiltä, tuottavat kaikki kasvihuonekaasuja.
Carbon dioxide (CO2) is perhaps the best known, but there are othersincluding water vapour, ozone, methane, and nitrous oxide.
Hiilidioksidi (CO2) on kasvihuonekaasuista ehkä tunnetuin, mutta muitakin on, kuten vesihöy- ry, otsoni, metaani ja typpioksiduuli.
When released into the atmosphere, these gases form a kindof protective ‘blanket’ around the earth, which slows downthe rate at which heat from the planet’s surface radiates outinto space.
Kun näitä kaasuja päästetään ilmakehään, ne muodostavat maapallon ympärilleeräänlaisen suojaavan ”vaipan”, joka hidastaa lämmön säteilynopeutta maanpinnasta avaruuteen.
This process drives up temperatures on theground, creating the phenomenon popularly known as globalwarming, but more accurately termed climate change.
Tämä prosessi saa maanpinnan lämpötilat nousemaan jaaiheuttaa ilmiön, joka kansanomaisesti tunnetaan maailmanlaajuisena lämpenemisenä mutta jota täsmällisesti pitäisi kutsua ilmastonmuutokseksi.
Scientists warn that climate change is likely to have a seriously damaging impact on the environment and couldcause major economic and social problems.
Tiedemiehet varoittavat, että ilmastonmuutoksella on luultavasti vakava vahingollinen vaikutus ympäristöön ja että sesaattaa aiheuttaa huomattavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia ongelmia.
They also insistthat the harmful effects of the phenomenon will keep on
He ovat myös vakuuttuneita siitä, että ilmiönvahingolliset vaikutukset lisääntyvät entisestään, kunnes
)Margot Wallström, speech to the European Climate Change Programme
)Margot Wallströmin eurooppalaista ilmastonmuutosohjelmaa koskevassa konferenssissa Brysselissä 2. heinäkuuta 2001 pitämä puhe.
4 increasing until world governments take concrete steps tostop and then reverse them.
maailman hallitukset ryhtyvät konkreettisiin toimiin vaikutusten pysäyttämiseksi ja sen jälkeen niiden suunnan vaihtamiseksi.
In other words, doing nothingwill make the problem worse.
Toisin sanoen: jos mitään ei tehdä, ongelma paheneeentisestään.
According to a panel of leading international experts ( average surface temperatures around the world could rise bybetween 1.4 and 5.8°C by the end of the century if ‘businessas usual’ continues.
) vuosisadan lop- puun mennessä, jos mitään ei tehdä.
Faced with this mounting evidence of the harmful effects ofclimate change, the European Union is convinced that theworld must take urgent action to tackle the problem.
Näiden ilmastonmuutoksen vahingollisten vaikutusten kasvavien todisteiden edessä Euroopan unioni on vakuuttunut siitä,että maailmassa on ryhdyttävä nopeasti toimiin ongelmanpysäyttämiseksi.
That iswhy the EU has been at the forefront of international efforts todeal with climate change for well over a decade.
Tästä syystä EU on ollut eturintamassamukana kansainvälisissä ilmastonmuutoksen vastaisissa toimissa jo pitkälti yli vuosikymmenen.
)Figures put forward by the Intergovernmental Panel on Climate Change.
)Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin esittämät luvut.
The international community first began to take climatechange seriously at the end of 1990, when talks started at the United Nations to draw up a worldwide agreement ontackling the problem. Those talks led to the adoption of the United Nations Framework Convention on Climate Change(UNFCCC)in May 1992.
Kansainvälinen yhteisö alkoi ottaa ilmastonmuutoksen vakavasti ensimmäisen kerran 1990-luvun lopussa, kun Yhdistyneissä Kansakunnissa aloitettiin neuvottelut ongelmaakäsittelevän maailmanlaajuisen sopimuksen laatimiseksi.Neuvottelujen tuloksena tehtiin ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimustoukokuussa1992.
UN Member States were formally invitedto begin signing the UNFCCC a month later at the so-called‘Earth Summit’ in Rio de Janeiro, Brazil.
YK:n jäsenvaltiot kutsuttiin virallisesti aloittamaan puitesopimuksen allekirjoittaminen kuukautta myöhemmin maailman ympäristökonferenssissa Rio de Janeirossa Brasiliassa.Puitesopimuksen tarkoituksena oli vakauttaa teollisuusmaiden
The convention aimed to stabilise CO2emissions in industrialised countries at 1990levels by the year 2000, set up global monitoring and reporting mechanisms to keep track of greenhouse gas emissions andestablish national programmes for reducing emissions.
CO2-päästöt vuoden 1990 päästötasoille vuoteen 2000 mennessä, luoda maailmanlaajuiset kasvihuonekaasupäästöjen valvonta- ja raportointijärjestelmät sekä perustaa kansallisetpäästöjen vähentämisohjelmat.
The UNFCCC entered into force in March 1994, after beingratified by 50 countries. It is now approaching universalmembership (more than 180 parties).
Ilmastonmuutosta koskeva puitesopimus tuli voimaan maaliskuussa 1994, sen jälkeen kun 50 maata oli sen ratifioinut.Lähes kaikki maat ovat nyt puitesopimuksen jäseniä (yli 180sopimuspuolta).
The next important step came in 1997 in the Japanese city of Kyoto, where the UNFCCC signatories agreed on a ‘protocol’that set a number of binding quantitative targets for globalgreenhouse gas cuts.
Seuraava tärkeä vaihe saavutettiin vuonna 1997 Kiotossa Japanissa, jossa ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksenallekirjoittajaosapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen pöytäkirjasta, jossa asetettiin joukko sitovia määrällisiä tavoitteitakasvihuonekaasupäästöjen vähentämisellemaailmanlaajuisesti.
Under the Kyoto agreement,thedeveloped world agreed to reduce itsgreenhouse gas emissions to 5 % below1990 levels between 2008 and 2012. The European Union’s 15 Member Statesshowed their commitment to this processwhen they agreed to contribute to theglobal target by making a bigger cut, of 8 % below 1990 levels over the same period.
Kioton sopimukses-sateollisuusvaltiot suostuivat vuosina2008–2012 vähentämään kasvihuonekaasupäästöt tasolle, joka on viisi prosenttiavuoden 1990 päästötasojen alapuolella.Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota osoittivat sitoumuksensa tähän prosessiin, kunne ilmoittivat samana aikana pyrkivänsävähentämään päästöjä vielä enemmän elitasolle, joka on kahdeksan prosenttia vuoden 1990 päästötasojen alapuolella.
This overall EU figure will be met via a so-called ‘burden-sharing’ agreement,which sets out individual emissionstargets for each of the Union’s Member States.
Tämä EU:n yleinen tavoite saavutetaanniin sanotulla taakanjakosopimuksella,
In 1998, the parties to the UNFCCC, this time meeting in Buenos Aires, Argentina, adopted an action plan for putting Kyoto into practice.
Vuonna 1998 ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen osapuolet, jotka tällä kertaa kokoontuivat Buenos Airesissa Argentiinassa, hyväksyivät toimintasuunnitelman Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi.
They also pledged to draw up the concrete measures needed to make the plan work within the nexttwo years.
Osapuolet myös lupasivat laatiakonkreettiset toimenpiteet suunnitelman saamiseksi toimintaanseuraavien kahden vuoden kuluessa.
But when the signatories met in November 2000 inthe Dutch capital of The Hague to finalise this next importantstage in the fight against climate change, they were unable toreach a consensus, and the talks ended without an agreement.
Mutta kun allekirjoittajaosapuolet tapasivat marraskuussa 2000 Haagissa Alankomaissasaattaakseen loppuun tämän seuraavan tärkeän vaiheen kamppailussa ilmastonmuutosta vastaan, yksimielisyyttä ei saavutettukaan, ja neuvottelut päättyivät sopimuksettomina.
Then in March 2001, the UNFCCC suffered the most serioussetback in its history.
Maaliskuussa 2001 ilmastonmuutosta koskeva puitesopimus kärsihistoriansa vakavimman takaiskun.
United States President George W. Bushannounced that his country would no longer back the Kyoto Protocol.
Yhdysvaltain presidentti George W. Bush ilmoitti, ettei Yhdysvallat enää olisi Kioton pöytäkirjan takana.
As the US is the world’s largest single producer ofgreenhouse gases by far, many analysts said at the time that Bush’s move made the agreement worthless.
Koska Yhdysvallat selvästi on maailman suurinyksittäinen kasvihuonekaasujen tuottaja, monet sanoivat tuolloin, että Bushin ilmoitus teki pöytäkirjasta arvottoman.
But the EUinsisted that the agreement could and should be saved, andmanaged to convince most of the other UNFCCC signatories tocontinue their support for the Kyoto Protocol.
EU kuitenkin vakuutti, että pöytäkirja voitaisiin ja että se pitäisi pelastaa, ja se onnistui vakuuttamaan useimmat muut ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen allekirjoittajaosapuolet edelleen tukemaan Kioton pöytäkirjaa.
The EU’s determination paid off, and in July 2001 all Statesmeeting this time in Bonn, Germany, managed to clinch apolitical agreement that would allow them to start putting the1997 deal into practice (without the US). The Bonn signatoriesmet again in November 2001 in Marrakech, Morocco, to turntheir provisional agreement into a legally binding deal.
EU:n päättäväisyys kannatti, ja heinäkuussa 2001 kaikki valtiot –tällä kertaa Bonnissa Saksassa – onnistuivat pääsemään poliittiseen sopimukseen, joka mahdollistaisi vuonna 1997 sovittujenasioiden täytäntöönpanon (Yhdysvaltoja lukuun ottamatta).Bonnin allekirjoittajaosapuolet tapasivat uudelleen marraskuussa 2001 Marrakechissa Marokossa tehdäkseen alustavasta sopimuksesta oikeudellisesti sitovan.
Kyoto is scheduled, finally, to enter into force at the UN World Summit on Sustainable Developmentto be held in Johannesburg, South Africa, in September 2002, marking the10th anniversary of the Rio Earth Summit.
Ratifiointien määrä kasvaa tasaisesti, ja Kioton pöytäkirjanpitäisi tulla voimaan vuonna 2003.
Key dates in the fight against climate change
Ilmastonmuutosta vastaan käytävän kamppailun tärkeät päivämäärät
December 1990Negotiations begin on UN plan to fight climate change May/June 1992UNFCCC adopted and presented for signatureat the Earth Summit in Rio March 1994Entry into force of the UNFCCCDecember 1997 (COP3)Kyoto Protocol adopted November 1998 (COP4)Buenos Aires action plan on implementing Kyoto November 2000 (COP6)Failed talks in The Hague on implementing
Joulukuu 1990Neuvottelut alkavat YK:n suunnitelmasta, jolla ontarkoitus kamppailla ilmastonmuutosta vastaan.Touko-kesäkuu 1992Ilmastonmuutosta koskeva YK:n puitesopimushyväksytään ja esitellään allekirjoittamista varten Rion ympäristökonferenssissa.Maaliskuu 1994Ilmastonmuutosta koskeva puitesopimus tulee voi-maan.Joulukuu 1997 (osapuolten konferenssi 3)Kioton pöytäkirja hyväksytään.Marraskuu 1998 (osapuolten konferenssi 4)Buenos Airesin toimintasuunnitelma hyväksytään Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi.Marraskuu 2000 (osapuolten konferenssi 6)Buenos Airesin suunnitelman täytäntöönpanoa koskevat neuvottelut Haagissa epäonnistuvat.Maaliskuu 2001Yhdysvallat irrottautuu Kioton pöytäkirjasta.Heinäkuu 2001 (osapuolten konferenssi 6a)Bonnissa käydyissä neuvotteluissa avataan Haaginneuvotteluissa syntynyt pattitilanne.Marraskuu 2001 (osapuolten konferenssi 7)Bonnin sopimus saa lopullisen muotonsa Marrakechin neuvotteluissa.Syyskuu 2002Kestävän kehityksen YK:n huippukokous (Rio+10)Johannesburgissa Etelä-Afrikassa, jonka kuluessauseat maat ilmoittivat aikovansa ratifioida Kiotonpöytäkirjan.
The Kyoto greenhouse gas emissions targets (percentage compared to 1990 levels by 2008–12)
Kioton pöytäkirjassa asetetut kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteet (vuosiin 2008–2012 mennessä saavutettavaprosenttiosuus vuoden 1990 päästötasoihin verrattuna)
Overall European Union
Koko Euroopan unioni
Individual EU Member States
Yksittäiset EU:n jäsenvaltiot
These contributions are differentiated to take account of expectationsfor economic growth, the energy mix and the industrial structure of therespective Member State.
Osuudet vaihtelevat, koska niistä päätettäessä on otettu huomioon kunkin jäsenvaltion talouskasvun ennusteet, energialähteiden yhdistelmä sekä teollisuudenrakenne.
Sources:UN Kyoto Protocol and EU burden-sharing targets agreed by the Environment Council on 16 June 1998.
Lähteet:YK:n Kioton pöytäkirja ja EU:n taakanjakotavoitteet, joista sovittiin 16. heinäkuuta1998 kokoontuneessa ympäristöneuvostossa.
While people living in some of theworld’s colder regions might welcome awarmer planet, most scientists agree that climatechange could have potentially disastrous consequences.Sea levels are already rising, bringing severe flooding to low-lying areas — many of them in some of the world’s poorest regions.
Vaikka joillakin maapallon kylmimmillä alueilla elävät ihmiset saattaisivat tervehtiä ilmaston lämpenemistä ilolla, useimmattiedemiehet ovat yhtä mieltä siitä, että ilmastonmuutoksella voisi olla tuhoisia seurauksia. Merenpinnan tasonousee jo aiheuttaen vakavia tulvia alavilla alueilla, joistamonet sijaitsevat maapallon köyhimmillä alueilla.
Climate change could have a very damaging effect onagriculture in areas already faced with drought anddesertification.
Ilmastonmuutoksella voisi olla erittäin haitallinen vaikutusmaanviljelyyn kuivuuden ja aavikoitumisen jo piinaamillaalueilla.
It may also reduce water flows in some placesand spark major public health problems, including the spreadof tropical diseases such as malaria to wider parts of the world.Many leading experts, including the Intergovernmental Panelon Climate Change (IPCC), say we are already starting to seeevidence of the problem, arguing that the increasing numberof extreme weather events that have affected differentcountries in recent years are directly linked to climatechange.
Ilmastonmuutos saattaa myös vähentää vettä joillakin alueilla ja aiheuttaa huomattavia kansanterveysongelmia,mukaan luettuna trooppisten sairauksien, kuten malarian,leviäminen yhä laajemmille alueille maapallolla. Monien johtavien asiantuntijoiden, kuten hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC), mukaan alamme jo nähdä todisteitaongelmasta, ja väitetään, että yhä useammat ilmastollisetääriolosuhteet, joita monissa maissa on koettu viime vuosina,ovat suoraan yhteydessä ilmastonmuutokseen.
With only 5 % of the world’s population, the EU is responsiblefor 15 % of global greenhouse gas emissions.
Vaikka EU edustaa vain viittä prosenttia maapallon väestöstä,sen osuus maapallon kasvihuonekaasupäästöistä on 15 prosenttia.
9 industrialised nations have a duty to take the lead in cuttingthe emissions that could have the most serious impact ondeveloping countries.
ensimmäisinä toimiin vähentääkseen päästöjä, joilla saattaaolla mitä vakavimmat vaikutukset kehitysmaihin.
‘Climate change could simply destroy any hopes for economicand social progress in many parts of the world, besides itsdramatic environmental impacts’, warned European Environment Commissioner Margot Wallström recently. ‘Thesad truth is that the developing countries, which are leastresponsible for climate change, are nonetheless likely to bethose most affected.’
”Ilmastonmuutos saattaa yksinkertaisesti tuhota kaikki taloudellisen ja yhteiskunnallisen edistymisen toiveet monissamaapallon osissa dramaattisten ympäristövaikutustensa lisäksi”, ympäristöasioista vastaava komission jäsen Margot Wallström varoitti vastikään. ”Surullinen totuus on se, ettäilmastonmuutoksella on suurimmat vaikutukset kehitysmaihin, jotka ovat ilmastonmuutoksesta vähiten vastuussa.”
Margot Wallström Environment Commissioner
Margot Wallström Ympäristöasioista vastaava komissaari
The EU response
EU:n vastaus
Faced with this rising evidence of the dangers of climatechange, the European Commission believes moves to tacklethe problem should be based on the ‘precautionaryprinciple’,which is also enshrined in the UNFCCC (Article 3.3).This states that even if a particular threat is not 100 % proven,measures to tackle the problem should be taken if the bestavailable evidence shows there is a potential danger.
Näiden lisääntyvien, ilmastonmuutoksesta aiheutuvia vaarojakoskevien todisteiden edessä Euroopan komissio uskoo, ettätoimenpiteiden, joilla ongelma pysäytetään, pitäisi perustuaennalta varautumisen periaatteeseen, joka sisältyy myösilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen (3 artiklan 3 kohta). Puitesopimuksen mukaan on toteutettava toimenpiteitä ongelman pysäyttämiseksi, jos parhaiden saatavilla olevien todisteiden valossa mahdollinen vaara on olemassa,vaikka uhkaa ei pystyttäisikään sataprosenttisesti todistamaan.
It is true that the only way to know for certain about the long-term effects of climate change would be to wait and seehow the phenomenon affects the planet.
On totta, että ainoa tapa saada varmuudella selville ilmastonmuutoksen pitkän aikavälin vaikutukset olisi odottaa ja seurata, miten ilmiö vaikuttaa maapalloon.
But if we do that, itwill be too late to put the process into reverse if theconsequencesare as severe as most experts now predict.
Mutta jos näin tehdään, prosessin kääntäminen on liian myöhäistä, jos vaikutukset ovat yhtä vakavia kuin useimmat asiantuntijat nytennustavat.
The Commission and EU governments are convinced that theworld must apply the precautionary principle in tacklingclimate change and start taking concrete action to deal withthe problem now.
Komissio ja EU:n jäsenvaltioiden hallitukset ovatvakuuttuneita siitä, että maapallolla on sovellettava ennaltavarautumisen periaatetta ilmastonmuutoksen pysäyttämiseksija ryhdyttävä konkreettisiin toimiin ongelman käsittelemiseksinyt.
Internationalagreement on the dangers ofclimate change
Kansainvälinen yhteisymmärrys ilmastonmuutoksen vaaroista
With the exception of the US, most of the world’sgovernments agree with the European view that urgentmeasures are needed to reduce climate change.
Yhdysvaltoja lukuun ottamatta useimmat maailman hallituksista ovat yhtä mieltä sen eurooppalaisen näkemyksen kanssa, jonka mukaan kiireelliset toimenpiteet ovat tarpeen ilmastonmuutoksen lieventämiseksi.
Followingintense diplomatic efforts by EU representatives, all the keyparties to the 1997 Kyoto Protocol, except the US, signed apolitical deal in the German city of Bonn in July 2001, which set out clearly what these measures should be.
EU:n edustajien intensiivistendiplomaattisten ponnistelujen seurauksena kaikki vuoden1997 Kioton pöytäkirjan tärkeimmät osapuolet Yhdysvaltojalukuun ottamatta allekirjoittivat heinäkuussa 2001 Bonnissa Saksassa poliittisen sopimuksen, jossa määritellään selvästitällaiset toimenpiteet.
Thisprovisional agreement was formalised four months later atinternational talks in Marrakech, Morocco.
Tämä alustava sopimus virallistettiinneljä kuukautta myöhemmin kansainvälisissä neuvotteluissa Marrakechissa Marokossa.
The Marrakech accord provided a solid basis for actionagainst climate change and paves the way for ratification and entry into force of the Kyoto Protocol.
Marrakechin sopimus tarjoaa vakaan perustan ilmastonmuutoksen vastaisille toimille ja avaa tien Kioton pöytäkirjan ratifioinnille ja voimaantulolle.
Nobody ispretending that the task ahead will be easy, but the 2001 talks marked an important step in the ongoing internationalcampaign.
Kukaan ei väitä, että edessä olevatehtävä olisi helppo, mutta vuoden 2001 neuvottelut olivatkäynnissä olevan kansainvälisen kampanjan tärkeä vaihe.
The EU has always been at the forefront of the fight againstclimate change and already has in place many measuresdesigned to tackle the problem.
EU on aina ollut eturintamassa torjumassa ilmastonmuutosta,ja EU:ssa on jo toteutettu monia toimenpiteitä ongelmankäsittelemiseksi.
But the European Commission believes that while Member States have made important reductions in their emissionsof greenhouse gases, they still need to do much more.
Euroopan komissio kuitenkin uskoo, että jäsenvaltioiden onvielä tehtävä paljon enemmän, vaikka ne ovat vähentäneetkasvihuonekaasupäästöjään merkittävästi.
Without significant new action on climate change, the Unionwill never be able to honour the pledge it made in Kyoto toreduce its emissions to 8 % below 1990 levels by 2012 at thelatest, the Commission warns.
Ilman huomattavia uusia toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi EU ei pysty pitämään Kiotossa tekemäänsä sitoumustakasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi kahdeksan prosenttia vuoden 1990 päästötasojen alapuolelle viimeistäänvuoteen 2012 mennessä, komissio varoittaa.
Monitoring EU greenhouse gas emissions
EU:n kasvihuonekaasupäästöjen valvonta
In 1993, EU governments agreed to set up a monitoringmechanism to keep track of their efforts to reduce theirgreenhouse gas emissions.
Vuonna 1993 EY:n jäsenvaltioiden hallitukset päättivät perustaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävienpyrkimystensä valvontajärjestelmän.
Under the scheme, all Member States provide data on their emissions, which is used tocompile regular progress reports on the Union’s overall effortsto tackle climate change.
Kaikki jäsenvaltiot toimittavat järjestelmään päästötietonsa, joiden perusteella laaditaan säännöllisin väliajoin raportteja unionin toimistakamppailussa ilmastonmuutosta vastaan.
A report from 2000 (1) indicated that EU greenhouse gasemissions fell between 1990 and 1998.
Vuonna 2000 tehdyn raportin (1) mukaan EU:n kasvihuonekaasupäästöt vähenivät vuosina 1990–1998.
But the report alsopointed out that this apparently positive message was due inlarge part to two ‘one-off’ events that are unlikely to berepeated.
Raportissa huomautetaan kuitenkin myös, että tämä myönteiseltä vaikuttavakehitys johtui suurelta osin kahdesta ainutkertaisesta tapauksesta, jotka tuskin tulevat toistumaan.
The first was the shift from coal-powered electricitygeneration to gas-fuelled power stations in the UK, and thesecond was a major reduction in activity in the former East Germany, directly linked to that region’s economic transition.
Ensimmäinen oli siirtyminen hiilikäyttöisistä sähkölaitoksista kaasukäyttöisiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja toinen oli päästöjäaiheuttavan toiminnan huomattava väheneminen entisessä Itä-Saksassa, mikä oli suoraan yhteydessä alueen taloudessatapahtuneeseen muutokseen.
The latest inventory published by the Copenhagen-based European Environment Agency showed that overallgreenhouse gas emissions in the EU fell by 4 % between 1990and 1999.
Kööpenhaminassa sijaitsevan Euroopan ympäristökeskuksenjulkaiseman viimeisimmän tilannekartoituksen mukaan EU:nkasvihuonekaasupäästöt vähenivät kokonaisuudessaan neljällä prosentilla vuosina 1990–1999.
This reduction takes the EU half-way to its Kyototarget.
-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvonta-
(1)Report under Council Decision 1999/296/EC, amending Decision93/389/EEC, ‘For a monitoring mechanism of Community greenhouse gasemissions’ (COM(2000) 749), November 2000.
2 järjestelmästä tehdyn päätöksen 93/389/ETY muuttamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 1999/296/EY mukainen edistymistä koskeva kertomus(KOM(2000) 749, marraskuu 2000).
Distance- to-target
Kasvihuonekaasupäästöt CO2
Kyoto Protocoland EU burden sharing (%) indicator (DTI) (index points = %)
Tavoitteen saavuttamista osoittava indikaattori (mittapiste = %)
)Figures from the report ‘For a monitoring mechanism of Community greenhouse gas emissions’ (COM(2001) 708) adopted on 30 November 2001.
)Luvut ovat yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä laaditusta kertomuksesta (KOM(2001) 708), annettu 30. marraskuuta 2001.
)For the fluorinated gases most Member States have selected a base year other than 1990 (namely 1995), as allowed for under the Kyoto Protocol.
)Kioton pöytäkirjan antaman mahdollisuuden mukaisesti useimmat jäsenvaltiot ovat valinneet fluorattujen kaasujen vertailuvuodeksi jonkin muun kuin vuo- den 1990 (vuoden 1995).
However,1990 emissions data have been used for the base year for all gases, for consistency reasons.
Johdonmukaisuuden vuoksi tässä on kuitenkin käytetty vertailuvuoden 1990 päästötietoja kaikista kaasuista.