natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In February 1998, Mr S., a lawyer, wrote to the Ombudsman concerning legal proceedings begun by a client company PO.
Helmikuussa 1998 asianajaja S. kirjoitti oikeusasiamiehelle asiakkaansa, yritys PO:n, käynnistämästä oikeudenkäynnistä.
PO had complained to the Commission in March 1997 about a proposed merger between two other companies.
PO oli maaliskuussa 1997 valittanut komissiolle kahden muun yrityksen välisestä mahdollisesta fuusiosta.
The Commission refused to open an examination of the merger.
Komissio oli kieltäytynyt tutkimasta fuusiota. PO vei asian
PO brought proceedings in the Court of First Instance to challenge the refusal.
KANTELUT yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen vastustaakseen kieltäytymistä.
Mr S. requested that the Ombudsman:
S. pyysi, että oikeusasiamies:
(i) intervene in the proceedings before the Court of First Instance;
(i) puuttuisi oikeudenkäyntiin ensimmäisen oikeusasteen tuomio istuimessa,
(ii) examine whether the Commission had acted fairly in refusing to investigate PO's complaint.
(ii) tutkisi, oliko komissio toiminut oikeudenmukaisesti kieltäytyessään tutkimasta PO:n valitusta.
In relation to the first request, Article 1.3 of the Statute of the Ombudsman provides that "The Ombudsman may not intervene in cases before courts
Ensimmäisen pyynnön osalta oikeusasiamiehen ohjesäännön 1 artiklan 3 kohdassa määrätään, että "Oikeusasiamiehenä ei ole oikeutta puuttua tuomioistuimessa käsiteltäviin tapauksiin [- -]".
In relation to the second request, Article 138e of the EC Treaty provides for the Ombudsman to conduct inquiries: "except where the alleged facts are or have been the subject of legal proceedings. "
Toisen pyynnön osalta EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklassa määrätään, että oikeusasiamies voi suorittaa tutkimuksia "[- -] niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa epäilyksenalaisia seikkoja käsitellään tai on käsitelty oikeudenkäynnissä. "
The Ombudsman therefore informed Mr S. that he could not intervene in the proceedings before the Court of First Instance, nor inquire into the question of whether the Commission may have acted unfairly in dealing with PO's complaint.
Oikeusasiamies ilmoitti siksi S:lle, että hän ei voinut puuttua ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeudenkäyntiin eikä tutkia kysymystä siitä, oliko komissio toiminut epäoikeudenmukaisesti PO:n valituksen käsittelyssä.
(Case 223/98/IJH)
(Kantelu 223/98/1JH)
GROUNDS FOR INQUIRIES
TUTKIMUSTEN PERUSTEET
Article 138e of the EC Treaty pro vides for him to "conduct inquiries for which he finds grounds".
EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklassa määrätään, että oikeusasiamies "suorittaa tutkimukset, joita hän pitää perusteltuina".
In some cases, there may not be sufficient grounds for the Ombudsman to begin an inquiry, even though the complaint is technically admissible.
Joissakin tapauksissa oikeusasiamiehen tutkimukselle ei ehkä ole perusteita, vaikka kantelu teknisesti voitaisiin ottaa tutkittavaksi.
Where a com plaint has already been dealt with as a petition by the Committee on Petitions of the European Parliament the Ombudsman normally considers that there are no grounds for him to open an inquiry, unless new evidence is presented.
Jos kantelu on jo ollut käsiteltävänä Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnalle osoitettuna vetoomuksena, oikeusasiamies ei tavallisesti pidä tutkimuksen käynnistämistä perusteltuna, ellei uusia todisteita esitetä.
An example of a complaint that provided no grounds for an inquiry
Esimerkki kantelusta, joka ei antanut perusteita tutkimukseen
In February 1998 Mrs B., an official of the European Commission, com plained to the Ombudsman because the Commission had not started an infringement procedure against France, further to her complaint in which she alleged that the French social security authorities had refused to reimburse the costs of three months of convalescence that her father had spent in Belgium.
Helmikuussa 1998 Euroopan komission virkamies B. kanteli oikeusasiamiehelle, koska komissio ei ollut käynnistänyt rikkomismenettelyä Ranskaa vastaan. Hän oli valittanut komissiolle siitä, että Ranskan sosiaaliturvaviranomaiset olivat kieltäytyneet korvaamasta kustannuksia, jotka hänen isälleen oli aiheutunut Belgiassa vietetyn kolmen kuukauden toipilasajan yhteydessä.
According to the complainant this refusal was contrary to the provisions of Regulation 1408/71.
Kantelijan mukaan tämä kieltäytyminen oli ase tuksen 1408/71 säännösten vastaista.
It appeared from the documents transmitted by the complainant that the Commission had decided to suspend the investigation of the complaint of Mrs B., given that it was waiting for two judgments of the Court of Justice (cases C-120/95 and C-160/96), in which the question of the prior authorization foreseen by article 22 of Regulation 1408/71, which conditioned also the issue of the complaint by Mrs B., had to be resolved.
Kantelijan toimittamista asiakirjoista kävi ilmi, että komissio oli päättänyt lykätä B:n valituksen käsittelyä, koska se odotti kahta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota (asiat C-120/95 ja C-160/96), joissa käsiteltiin kysymystä asetuksen 1408/71 22 artiklassa säädetystä etukäteissuostumuksesta, joka liittyi myös B:n kanteluun.
It appeared from the complaint that the Commission had started to examine the complaint, had asked for information from the French authorities and had informed the complainant in a detailed manner about the legal questions raised by her complaint.
Kantelusta kävi ilmi, että komissio oli alkanut tutkia valitusta, pyytänyt tie toja Ranskan viranomaisilta ja tiedottanut valituksen esittäjälle yksityiskohtaisesti hänen valituksensa aiheuttamista oikeudellisista kysymyksistä.
The Commission had decided to suspend its investigations until the Court had given its judgments.
Komissio oli päättänyt lykätä tutkimuksiaan, kunnes yhteisöjen tuomioistuin oli antanut tuomionsa.
Therefore, the Ombudsman decided that there were no grounds for him to inquire into the complaint and Mrs B. was informed accordingly.
Siksi oikeusasiamies päätti, että hänellä ei ollut perusteita tutkia kantelua, ja B:lle ilmoitettiin tästä.
(Case 283/98/OV)
(Kantelu 283/98/OV)
ANALYSIS OF THE COMPLAINTS
KANTELUJEN TUTKIMINEN
Of the 3,693 complaints registered from the beginning of the activity of the Ombudsman, 15% originated from France, 13% from Germany, 14% from Spain, 11% from the UK, and 12% from Italy.
Siitä kun oikeusasiamies aloitti toimintansa syksyllä 1995, kanteluita on rekisteröity 3 693. Niistä 15% oli peräisin Ranskasta, 13% Saksasta, 14% Espanjasta, 11% Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja 12% Italiasta.
A full analysis of the geographical origin of complaints is provided in Annex A, Statistics).
Täydellinen erittely kantelujen maantieteellisestä jakautumisesta liitteessä A, Tilastotietoja.
During 1998, the process of examining complaints to see if they are within the mandate, meet the criteria of admissibility and provide grounds to open an inquiry was completed in 93% of the cases.
Vuonna 1998 kanteluista tutkittiin 93% sen selvittämiseksi, kuuluuko kan telu toimivallan piiriin, täyttääkö se tutkittavaksi ottamisen ehdot ja antaako se aihetta tutkimukseen.
31% of the complaints examined appeared to be within the mandate of the Ombudsman.
31% tutkituista kanteluista kuului oikeusasiamiehen toimivaltaan.
Of these, 212 met the criteria of admissibility, but 42 did not appear to provide grounds for an inquiry.
Näistä 212 täytti tutkittavaksi ottamisen ehdot, mutta 42 ei kuitenkaan antanut aihetta tutkimukseen.
Inquiries were therefore begun in 170 cases.
Tutkimus käynnistettiin siten 170 tapauksessa.
Most of the complaints that led to an inquiry were against the European Commission (75%).
Useimmat tutkimukseen johtaneista kanteluista koskivat Euroopan komis siota (75%).
As the Commission is the main Community organ that makes decisions having a direct impact on citizens, it is normal that it should be the principal object of citizens' complaints.
Komissio on se yhteisön elin, joka tekee eniten päätöksiä, joilla on suoranaisia vaikutuksia kansalaisiin. Siksi on normaalia, että se on kan salaisten kantelujen pääasiallinen kohde.
There were 27 com plaints against the European Parliament and 7 complaints against the Council of the European Union.
Euroopan parlamenttia vastaan esitettiin 27 ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan 7 kantelua.
The main types of maladministration alleged were lack of transparency (69 cases), discrimination (21 cases), unsatisfactory procedures or failure to respect rights of defence (25 cases), unfairness or abuse of power (29 cases), avoidable delay (17 cases) negligence (38 cases), failure to ensure fulfilment of obligations, that is failure by the European Commission to carry out its role as "Guardian of the Treaties" vis-à-vis the Member States (11 cases) and legal error (7 cases).
Pääasialliset hallinnolliset epäkohdat, joista kanneltiin, olivat avoimuuden puute (69 tapausta), syrjintä (21 tapausta), epätyydyttävät menettelyt tai puolustautumisoikeuden kunnioittamisen laiminlyönti (25 tapausta), epäoikeudenmukaisuus tai vallan väärinkäyttö (29 tapausta), vältettävissä ollut viivytys (17 tapausta), huolimattomuus (38 tapausta), jättäminen varmistamatta että jäsenvaltio täyttää velvollisuutensa, ts.
ADVICE TO CONTACT OTHER AGENCIES AND TRANSFERS
OHJAUS MUIDEN LAITOSTEN PUOLEEN JA SIIRROT
If a complaint is outside the mandate or inadmissible, the Ombudsman always tries to give advice to the complainant as to another agency which could deal with the complaint.
Jos kantelu ei kuulu toimivallan piiriin tai sitä ei voida ottaa tutkittavaksi, oikeusasiamies pyrkii aina neuvomaan kantelijalle toisen laitoksen, joka voi käsitellä kantelua.
If possible the Ombudsman transfers a com plaint directly to another competent agency with the consent of the com plainant, provided that there appear to be grounds for the complaint.
Mahdollisuuksien mukaan oikeusasiamies siirtää kan telun suoraan toiselle toimivaltaiselle elimelle kantelijan suostumuksella, sillä edellytyksellä, että kantelu näyttää perustellulta.
During 1998, advice was given in 600 cases, most of which involved issues of Community law.
Vuonna 1998 opastusta annettiin 600 tapauksessa, joista useimmat koskivat kysymyksiä yhteisön oikeudesta.
In 259 cases the complainant was advised to take the complaint to a national or regional Ombudsmen or similar body.
259 tapauksessa kantelijaa kehotettiin kantelemaan kansalliselle tai alueelliselle oikeusasiamiehelle tai vastaavalle elimelle.
In addition, with the consent of the complainant 7 complaints were transferred directly to a national Ombudsman.
Lisäksi 7 kantelua välitettiin kantelijan suostumuksella suoraan kansalliselle oikeusasiamiehelle.
80 complainants were advised to petition the European Parliament and, additionally, 10 complaints were transferred to the European Parliament, with the consent of the complainant, to be dealt with as petitions.
80 kantelijaa kehotettiin esit-
In 154 cases the advice was to contact the European Commission.
154 tapauksessa kantelijaa neuvottiin kääntymään Euroopan komis sion puoleen.
This figure includes some cases in which a complaint against the Commission was declared inadmissible because appropriate administrative approaches had not been made to the Commission.
Tämä luku sisältää joitakin tapauksia, joissa komissiota vastaan tehtyä kantelua ei voitu ottaa tutkittavaksi, koska komissiota ei ollut lähestytty hallintoteitse.
In 107 cases the complainant was advised to contact other agencies.
107 tapauksessa kantelijaa kehotettiin ottamaan yhteyttä muihin elimiin.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY BY THE OMBUDSMAN
PÄÄTÖKSET OIKEUSASIAMIEHEN TUTKIMUKSEN JÄLKEEN
When the Ombudsman decides to start an inquiry into a complaint, the first step is to send the complaint and any annexes to the Community institution or body concerned for an opinion.
Kun oikeusasiamies päättää ryhtyä tutkimaan kantelua, kantelu ja mahdolliset liitteet lähetetään ensin lausuntoa varten kyseiselle yhteisön toi mielimelle tai laitokselle.
When the opinion is received, it is sent to the complainant for observations.
Kun ensimmäinen lausunto on saatu, se lähetetään kantelijalle huomautuksia varten.
As explained in section 2.10 below, the Ombudsman cannot take into account information supplied by one of parties unless the other party has the opportunity to comment on it.
Kuten jäljempänä jaksossa 2.10 on selitetty, oikeusasiamies ei voi ottaa huomioon toisen osapuolen toimittamia tietoja, jos toisella osapuolella ei ole ollut mahdollisuutta esittää niistä huomautuksia.
If the opinion and observations show this to be so, the case is then closed as "settled by the institution".
Jos lausunto ja huomautukset osoittavat, että näin on tapahtunut, asian käsittely lopetetaan, koska "toimielin on sopinut asian".
In some other cases, the complainant decides to drop the complaint and the file is closed for this reason.
Joissakin tapauksissa kantelija päättää luopua kantelusta, ja käsittely lopetetaan tästä syystä.
If the complaint is neither settled by the institution nor dropped by the com plainant, the Ombudsman continues his inquiries.
Jos toimielin ei korjaa epäkohtaa eikä kantelija peruuta kantelua, oikeus asiamies jatkaa tutkimustaan.
If the inquiries reveal no instance of maladministration, the complainant and the institution or body are informed accordingly and the case is closed.
Jos tutkimuksessa ei ilmene hallinnollista epäkohtaa, kantelijalle sekä kyseiselle toimielimelle tai laitokselle ilmoitetaan asiasta ja käsittely lopetetaan.
If the Ombudsman's inquiries reveal an instance of maladministration, if possible he seeks a friendly solution to eliminate it and satisfy the com plainant.
Jos oikeusasiamiehen tutkimukset paljastavat hallinnollisen epäkohdan, hän pyrkii mahdollisuuksien mukaan sovintoratkaisuun poistaakseen epäkohdan ja täyttääkseen kantelijan vaatimukset.
At a meeting held in Strasbourg on 21 October 1997, the Ombudsman and the Secretary-General of the Commission, Mr Carlo TROJAN agreed that an informal meeting could, in some cases, provide an appropriate way to pursue a friendly solution in cases involving the Commission.
Strasbourgissa 21. lokakuuta 1997 pidetyssä kokouksessa oikeusasiamies ja komission pääsihteeri Carlo TROJAN sopivat, että epävirallinen tapaaminen voisi joskus olla sopiva tapa pyrkiä sovintoratkaisuun tapauksissa, joissa komissio on osallisena.
One such meeting took place in 1998, leading to a friendly solution.
Vuonna 1998 järjestettiin yksi tällainen tapaaminen, ja se johti sovintoratkaisuun. toratkaisuun.
If a friendly solution is not possible, or if the search for a friendly solution is unsuccessful, the Ombudsman either closes the file with a critical remark to the institution or body concerned, or makes a formal finding of maladministration with draft recommendations.
Jos sovintoratkaisu ei ole mahdollinen, tai jos siihen ei päästä, oikeusasiamies joko lopettaa asian käsittelyn ja antaa toimielimelle tai laitokselle kriittisen huomautuksen tai toteaa havainneensa hallinnollisen epäkohdan ja esittää suositusluonnoksia epäkohdan korjaamiseksi.
A critical remark is considered appropriate for cases where the instance of maladministration appears to have no general implications and no followup action by the Ombudsman seems necessary.
Kriittistä huomautusta pidetään aiheellisena tapauksissa, joissa hallinnollisella epäkohdalla ei näytä olevan laajempia vaikutuksia ja joissa oikeus asiamiehen suorittama seuranta ei vaikuta tarpeelliselta.
In cases where followup action by the Ombudsman does appear necessary (that is, more serious cases of maladministration, or cases that have general implications), the Ombudsman makes a decision with draft recommendations to the institution or body concerned.
Tapauksissa, joissa oikeusasiamiehen seuranta on tarpeen (toisin sanoen vakavammat hallinnolliset epäkohdat tai tapaukset, joilla on yleisiä vaikutuksia), oikeusasiamies esittää kyseiselle toimielimelle tai laitokselle suosi tusluonnoksia sisältävän päätöksen. Oikeusasiamiehen ohjesäännön 3
In accordance with Article 3 (6) of the Statute of the Ombudsman, the institution or body must send a detailed opinion within three months.
KANTELUT artiklan 6 kohdan mukaisesti toimielimen tai laitoksen on tällöin annettava yksityiskohtainen lausunto asiasta kolmen kuukauden kuluessa.
The detailed opinion could consist of acceptance of the Ombudsman's decision and a description of the measures taken to implement the recommendations.
Yksityiskohtaisessa lausunnossaan toimielin voi hyväksyä oikeusasia­miehen päätöksen sekä kuvata, millaisiin toimenpiteisiin se on ryhtynyt suositusten täytäntöönpanemiseksi.
If a Community institution or body fails to respond satisfactorily to a draft recommendation, Article 3 (7) provides for the Ombudsman to send a report to the European Parliament and to the institution or body concerned.
Jos yhteisön toimielin tai laitos ei reagoi tyydyttävästi suositusluonnok­seen, 3 artiklan 7 kohdassa määrätään, että oikeusasiamies lähettää ker­tomuksen Euroopan parlamentille ja kyseiselle toimielimelle tai laitokselle.
Ombudsman to present such a Special Report to the Parliament is of inestimable value for his. work.
Se, että Euroopan oikeusasiamiehenä on mahdollisuus esittää tällainen erityiskertomus, on hänen työnsä kan­nalta korvaamatonta.
Some national Ombudsmen have had a long struggle to obtain a comparable possibility.
Jotkut kansalliset oikeusasiamiehet ovat kamppailleet pitkään saadakseen vastaavan mahdollisuuden.
Special Reports should not therefore be presented too frequently, but only in relation to important matters when the Parliament can take action to assist the Ombudsman in accordance with the Statute of the Ombudsman.
Erityiskertomuksia ei siten pitäisi esittää liian usein, vaan ainoastaan tärkeissä asioissa, joissa parla­mentti voi ryhtyä toimenpiteisiin auttaakseen oikeusasiamiestä oikeusasia­miehen ohjesäännön mukaisesti.
The Ombudsman's first Special Report, made on 15 December 1997, con cerned the Ombudsman's own initiative inquiry into public access to documents.
Oikeusasiamiehen ensimmäisessä erityiskertomuksessa, joka esitettiin 15. joulukuuta 1997, käsiteltiin hänen omasta aloitteestaan suorittamaansa tut­kimusta asiakirjojen julkisuudesta.
The Report was discussed by the Parliament at the plenary session in July 1998 on the basis of the report on it by the Committee on Petitions (rapporteur Astrid THORS).1
Parlamentti keskusteli kertomuksesta heinäkuun 1998 istunnossaan vetoomusvaliokunnan siitä laatiman mie­tinnön pohjalta (esittelijä Astrid THORS).1
In 1998 the Ombudsman began 171 inquiries, 170 in relation to complaints and 1 owninitiative.
Vuonna 1998 oikeusasiamies käynnisti 171 tutkimusta, 170 niistä kantelun johdosta ja yhden omasta aloitteestaan.
51 cases were settled by the institution or body itself.
51 tapauksessa toimielin tai laitos sopi asian itse.
(As explained in section 2.9 below, some cases have been classified in this category in 1998 which were not so classified in previous years). In 96 cases, the Ombudsman's inquiries revealed no instance of maladministration.
(Kuten jäljempänä jaksossa 2.9 esitetään, vuonna 1998 tähän luokkaan on luokiteltu joitakin tapauksia, joita ei aikaisemmin luokiteltu täten.) 96 tapauksessa oikeus­asiamiehen tutkimuksissa ei todettu hallinnollista epäkohtaa.
A critical remark was addressed to the institution in 29 cases.
Toimielin sai kriittisen huomautuksen 29 tapauksessa.
A friendly solution was reached in 4 cases.
Sovintoratkaisuun päästiin 4 tapauksessa.
One draft recommendation to the institutions and bodies concerned was made.
Toimielimille ja laitoksille esitettiin yksi suositus­luonnos.
(For further details, see Appendix A, Statistics)
(Tarkemmin liitteessä A, Tilastotietoja)
CASES INVOLVING FAILURE TO REPLY TO CORRESPONDENCE
KANTELUT SIITÄ, ΕΠΑ KIRJEISIIN El OLE VASTATTU
A common type of complaint concerns failure to reply to correspondence.
Yleinen kantelujen tyyppi koskee kirjeisiin vastaamisen laiminlyöntiä.
Soon after the beginning of the Ombudsman's activity, it became clear that a telephone call from the Ombudsman's office to the responsible service often results in an immediate reply to the citizen.
Heti oikeusasiamiehen toiminnan käynnistyttyä kävi ilmi, että puhelinsoitto oikeusasiamiehen toimistosta kulloiseenkin yksikköön usein johtaa siihen, että kansalainen saa viipymättä vastauksen.
In such cases, there is normally no point pursuing the inquiry further.
Tällaisissa tapauksissa tutki­muksen jatkaminen el tavallisesti ole järkevää.
The former practice of the Ombudsman in cases in which his intervention succeeded in obtaining a reply to unanswered correspondence was to inform the complainant that there no longer appeared to be grounds to con duct an inquiry into the complaint under Article 138e of the EC Treaty (see section 2.5 above).
Aikaisemmin oikeusasiamiehen käytäntönä oli, että kun hänen puuttumi­nensa asiaan johti siihen, että kantelija sai kirjeeseensä vastauksen, oikeusasiamies ilmoitti kantelijalle, että perustamissopimuksen 138 e arti­klan mukaisen asian tutkiminen ei enää vaikuttanut perustellulta (katso edellä kohta 2.5).
For statistical purposes, such cases were included in the category "no grounds for inquiry" in both the 1996 and 1997 Annual Reports.
Sekä vuoden 1996 että vuoden 1997 vuosikertomuksissa tällaiset tapaukset sisällytettiin luokkaan "tutkimukselle ei perusteita".
In March 1998, this practice was reviewed, following a query from Mr Edward NEWMAN (rapporteurfor the Committee on Petitions' report on the 1997 Annual Report) about the cases classified as "no grounds for inquiry."
Maaliskuussa 1998 tätä käytäntöä tarkistettiin, kun Edward NEWMAN
Complaints about unanswered correspondence: Examples of cases settled by the institution
Kantelut siitä, että kirjeeseen ei vastattu: Esimerkkejä toimielimen sopimista tapauksista
On 3 March 1998, Mr B. complained to the Ombudsman that the Commission had failed to reply to his letter of 2 December 1996 in which he asked for information about the introduction of the Euro.
B. kanteli 3. maaliskuuta 1998 oikeusasiamiehelle siitä, että komissio ei ollut vastannut hänen 2. joulukuuta 1996 lähettämäänsä kirjeeseen, jossa hän pyysi tietoja euron käyttöönotosta.
The Ombudsman contacted the responsible service of the Commission to request that they reply to the complainant and send him the information which he had requested.
Oikeusasiamies otti yhteyttä asiasta vastaavaan komission yksikköön ja pyysi näitä vastaamaan kan telijalle ja lähettämään tälle tämän pyytämät tiedot.
Further to this intervention, the Commission replied to the complainant on 18 March 1998.
Tämän asiaan puuttumisen jälkeen komissio vastasi kantelijalle 18. maaliskuuta 1998.
Since this step appeared adequate to settle the matter, the Ombudsman closed the case.
Koska tätä toimenpidettä pidettiin riittävänä asian ratkaisemiseksi, oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn.
(Case 269/98/ADB)
(Kantelu 269/98/ADB)
In June 1998, Ms V. complained on behalf of the County Administrative Court of Uusimaa that the Office for Official Publications of the European Communities (OPOCE) had failed to reply to two letters.
V. kanteli kesäkuussa 1998 Uudenmaan lääninoikeuden puolesta siitä, että Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto (OPOCE) oli jät tänyt vastaamatta kahteen kirjeeseen.
The Court had written to OPOCE in Finnish on 10 June 1996 to inquire why it had not received the 1994 Special Edition of the Official Journal.
Oikeus oli kirjoittanut OPOCEIIe suomeksi 10. kesäkuuta 1996 tiedustellakseen, miksi se ei ollut saanut Virallisen lehden vuoden 1994 erityispainosta.
A reminder letter was sent on 14 April 1997 in English.
Englanninkielinen muistutuskirje lähetettiin 14. huhtikuuta 1997.
No reply was received to either let ter.
Kumpaankaan ei vastattu.
The Ombudsman contacted OPOCE by telephone to request that a reply be sent to the County Administrative Court of Uusimaa.
Oikeusasiamies otti puhelimitse yhteyttä OPOCEen pyytääkseen, että Uudenmaan lääninoikeudelle lähetettäisiin vastaus.