natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Common Fisheries Policy (CFP) has existed since the 1980s.
Yhteistä kalastuspolitiikkaa (YKP) on harjoitettu 1980-luvulta lähtien.
At its inception, it was a tool for the common management of fish resources in Community waters and for agreement on their exploitation, and on who could catch how much.
Aluksi se oli väline, joka mahdollisti yhteisön vesien kalavarojen yhteisen hallinnoinnin sekä yhteiset päätökset kalavarojen hyödyntämisestä, pyyntimääristä ja pyyntiluvista.
Yet for the last 20 years or so, it has become obvious that the sustainability of fishing activity cannot be guaranteed.
On kuitenkin todettava, ettei edes kalastuksen kestävyyttä ole voitu taata 20 vuoden aikana.
Overexploitation of stocks, fleet overcapacity, decline in the quantities of fish taken by European fishermen and low profits are the ills that are undermining European fisheries.
Liikakalastus, kalastuslaivastojen ylikapasiteetti, eurooppalaisten kalastajien pyyntisaaliiden väheneminen sekä kalastuksen kannattavuuden hiipuminen ovat eurooppalaista kalastusta vaivaavia ongelmia.
A reform of the Common Fisheries Policy was launched in 2002 to address these problems.
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus käynnistettiin vuonna 2002 tarkoituksena löytää ratkaisu näihin ongelmiin.
The 2002 reform introduced a number of practical measures.
Uudistuksen yhteydessä toteutettiin monia konkreettisia toimenpiteitä.
Many species are fished on the basis of longterm recovery and management plans.
Elvytys- ja hoitosuunnitelmien käyttöönoton ansiosta monia lajeja pyydetään nykyisin pitkäaikaisten suunnitelmien mukaisesti.
In some cases, the recovery plans have restored overexploited fish stocks.
Elvytyssuunnitelmien ansiosta on joissakin tapauksissa voitu elvyttää ylipyydettyjä kantoja.
Subsidies for building new vessels have been abolished and the environmental dimension has been promoted.
Kalastusalusten rakentamiseen tarkoitetut tuet on poistettu, ja ympäristönäkökohtiin on panostettu.
The fight against illegal fishing has been stepped up and measures have been taken to halt
Laittoman kalastuksen torjuntaa on tehostettu, ja on toteutettu saaliiden poisheittämisen lopettamiseen tarkoitettuja toimenpiteitä. Myös seitsemän alueellisen
That is why the Commission has kicked off a wideranging debate on the future of European fisheries among stakeholders and European citizens.
Komissio on siten käynnistänyt sidosryhmille ja Euroopan kansalaisille suunnatun laaja-alaisen keskustelun eurooppalaisen kalastuksen tulevaisuudesta.
It finds that a thorough reform of the CFP is needed to change course.
Komission mielestä yhteinen kalastuspolitiikkaa vaatii kokonaisvaltaisen ja perusteellisen uudistuksen suunnan kääntämiseksi.
However, such a reform will only be effective if it proposes real change.
Uudistus tehoaa kuitenkin vain, jos sillä saadaan aikaan todellinen muutos.
It must be based on the involvement of all those with an interest in the sector and can only be put in place after a wide consultation of all players and EU citizens.
Muutokseen on saatava mukaan kaikki alan toimijat, ja siihen voidaan ryhtyä vasta toimijoiden ja Euroopan kansalaisten laajan kuulemisen jälkeen.
To launch its debate, the Commission has drafted a Green Paper that analyses the problems, raises numerous questions and proposes ways forward for the future.
Komissio on keskustelun käynnistämiseksi laatinut vihreän kirjan, jossa tarkastellaan nykyisiä ongelmia, esitetään paljon kysymyksiä ja esitetään tulevia toimintavaihtoehtoja.
The alarming facts maintaining stocks and their sustainability. The key objective of this reform is therefore to ensure sustainable fishing for the long term.
Hälyttävä tilanne esitetään näin ollen, että kaikissa toimenpiteissä, myös lyhytkestoisissa, on asetettava ehdottomasti etusijalle kalakantojen säilyminen ja kestävyys.
All management measures, including those for the short term, must fit into this framework.
YKP:n uudistuksen keskeisenä tavoitteena on siten kalastuksen elinkelpoisuuden säilyttäminen pitkällä aikavälillä niin, että siihen otetaan mukaan kaikki hoitotoimet, myös lyhytaikaiset.
In parallel, the Green Paper raises the question of whether the future CFP should aim to create alternative jobs in coastal communities through the Integrated Maritime Policy and other EU policies.
Vihreässä kirjassa pohditaan myös sitä, pitäisikö tulevassa kalastuspolitiikassa suosia vaihtoehtoisten työpaikkojen luomista rannikkoalueilla integroidun meripolitiikan tai yhteisön muiden politiikanalojen avulla.
A simpler decision-making framework closer to stakeholders
Nykyistä yksinkertaisempi ja käytännönläheisempi päätöksentekoprosessi
The facts and figures in the Green Paper speak for themselves. To take just one example – one that speaks volumes, however – 30% of stocks are outside safe biological limits, which means they may not be able to replenish.
Vihreässä kirjassa esitetyt luvut ovat karuja: vain yhden mutta paljonpuhuvan esimerkin mainitakseni 30 prosenttia kalakannoista on biologisesti kestävän tason alapuolella, minkä vuoksi niiden lisääntymiskyky on uhattuna.
Huge quantities of fish are caught even before they can reproduce; this is the case for 93% of North Sea cod.
Siten esimerkiksi 93 prosenttia Pohjanmeren turskasta pyydetään ennen kuin ovat ehtineet lisääntyä.
‘This overall picture conceals variations bymarine region and species.
Vihreässä kirjassa todetaan myös, että vaikka tilanne vaihtelee huomattavasti merialueittain ja lajeittain, on selvää, että Euroopan kalastusala heikentää toiminnallaan omaa ekologista ja taloudellista perustaansa.
Nonetheless, European fisheries areeroding their own ecological and economic bases,’ concludes the Green Paper, which proposes ideas to tackle the problem at its source.
Siten vihreä kirja tarjoaa aineksia pohdinnalle siitä, miten ongelmien perussyihin voitaisiin tarttua tehokkaasti.
This solution would lead to a simpler and cheaper policy.
Liikaa pyyntialuksia, liian vähän kalaa
The CFP has failed to solve the main problem plaguing fisheries in the EU: overcapacity.
Tästä seuraa, että moni päätös tehdään tämänhetkisten poliittisten paineiden vallitessa.
Fleet reduction programmes have only managed to reduce capacity by 2% a year, which is offset by productivity gains from technological progress (estimated at 2 to 3% a year).
Yhteistä kalastuspolitiikkaa ohjataan myös neuvoston hyvin seikkaperäisillä asetuksilla, jotka antavat jäsenvaltioille ja alalle vain vähän liikkumatilaa.
As a result, 88% of stocks in Community waters are overexploited.
Tämän seurauksena 88:aa prosenttia yhteisön vesien kalakannoista kalastetaan liikaa.
Too many vessels for too few fish: this explains why, apart from a few exceptions, many fishery companies either earn low profits or operate at a loss.
Aluksia on siis liikaa suhteessa kalakantojen kokoon: tämä selittää sen, että muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta monet kalataloudessa toimivat yritykset tuottavat tappiota tai vain hyvin pientä voittoa.
So it is essential to find solutions to this problem.
On siis todella tärkeää löytää ratkaisuja tähän ongelmaan.
It would make implementation more sensitive to specific local conditions and give the industry more responsibility in shaping its own destiny.
Politiikan täytäntöönpanossa voitaisiin täten ottaa nykyistä paremmin huomioon paikalliset erityisolosuhteet, ja alan toimijoilla olisi entistä paremmat mahdollisuudet päättää itse tulevaisuudestaan.
It would enable governments and the industry to adapt the implementation of the policy to their needs and to find the best solutions both technically and economically.
Jäsenvaltiot ja alan toimijat voisivat puolestaan mukauttaa politiikan täytäntöönpanoa omiin tarpeisiinsa ja löytää parhaat tekniset ja taloudelliset ratkaisut.
Bodies like the Advisory Committee for Fisheries and Aquaculture (ACFA) or the Regional Advisory Councils (RACs) should also play a role under this new set-up.
Myös neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean tai alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kaltaisten elinten olisi löydettävä paikkansa uudessa päätöksentekorakenteessa.
Increasing the sector’s responsibility ri es and a qu ac ul t ur is he F
Alan toimijoiden vastuunoton lisääminen
Potential options, set out in questions in the Green Paper, include the idea of setting up a system of transferable fishing rights.
Kysymysten muodossa vihreässä kirjassa esitettyjen mahdollisten ratkaisujen joukossa on muun muassa siirrettävien kalastusoikeuksien järjestelmän kehittäminen.
To put it plainly, each vessel would be allocated a certain number of fishing rights, which it could sell to other vessels (owned by the same company or others).
Toisin sanoen kullekin alukselle myönnetään joukko kalastusoikeuksia, jotka ne voivat luovuttaa toisille aluksille (saman liittoon kuuluville tai muille).
To avoid maintaining low-profit activities, the sector would be self-regulating, transferring rights to a smaller number of vessels that would then become more profitable.
Tällä tavoin ala voisi säädellä itse itseään ja vältytään pitämästä yllä huonosti kannattavaa toimintaa, kun kalastusoikeuksia voidaan siirtää entistä harvemmalle alukselle, joiden kannattavuus täten paranisi.
This solution would oblige the sector to take more responsibility for its situation.
Tällä tavoin myös alan toimijat voivat ottaa entistä enemmän vastuuta.
Several member states have introduced national measures of this kind in recent years.
Tulosten aikaansaaminen edellyttää, että toimijat ymmärtävät ja tukevat uutta kalastuspolitiikkaa.
They have generally reduced capacity as operators adapt their fleet to their fishing rights in order to ensure profitability.
Tämä tarkoittaisi sitä, että kalastustapoja koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen asettamisen sijaan määritellään tulokset, joihin halutaan päästä.
The Commission nevertheless stresses the need to establish mechanisms to avoid excessive concentration of ownership and negative effects on the activities of small-scale fishing and coastal communities.
Toimijoiden tehtäväksi jäisi täytäntöönpanoa koskevien tarpeellisten päätösten tekeminen sekä sen osoittaminen, että he toimivat vastuullisesti sen vastineeksi, että heillä on oikeus harjoittaa kalastusta.
It would be up to the industry to take the more detailed implementation decisions and to demonstrate that it operates responsibly in return for access to fishing.
Komissio painottaa kuitenkin tarvetta kehittää mekanismeja, joilla voidaan välttää omistuksen liiallinen keskittyminen tai haitalliset vaikutukset pienimuotoiseen kalastukseen ja rannikkoyhteisöihin.
Prioritizing objectives
Tavoitteiden priorisointi
Examples of self-management exist in certain Producers’ Organisations (POs) that manage their members’ quota uptake and penalise those who overshoot their individual quota at the expense of others. This self-management system obliges fishermen to document their catches.
Vihreässä kirjassa todetaan, että usein vedotaan sosiaalisiin tai taloudellisiin syihin perusteltaessa tarvetta parantaa lyhyen aikavälin kalastusmahdollisuuksia enemmän kuin tieteellisissä lausunnoissa suositaan.
According to the Green Paper, these initiatives could be generalised by turning the POs into bodies through which the industry takes responsibility for documentation and quota/effort management.
Nämä toimenpiteet ovat itse asiassa vaarantaneet kalakantojen tilan ja siten myös alan taloudellisesti ja sosiaalisesti elinkelpoisen tulevaisuuden. Vihreässä kirjassa
The Green Paper observes that social and economic arguments have often been invoked to advocate short-term fishing opportunities more generous than what the experts recommended.
Itsehallinnointijärjestelmä on jo käytössä muutamissa tuottajajärjestöissä, jotka hallinnoivat jäsentensä kiintiöiden käyttöä ja määräävät seuraamuksia jäsenille, jotka ylittävät kiintiönsä muiden jäsenten kustannuksella.
Such measures have jeopardized the state of stocks and the sector’s economic and social future.
Tämä itsehallinnointijärjestelmä edellyttää, että kalastajat kirjaavat pyyntisaaliinsa.
The Green Paper therefore suggests that all measures, even those focused on the short term, must be clearly conditional on the absolute priority of
Vihreän kirjan mukaan järjestelmästä voitaisiin tehdä yleinen käytäntö muuttamalla tuottajajärjestöt elimiksi, joissa alan toimijat voivat ottaa vastuun saaliiden kirjaamisesta sekä kiintiöiden ja pyyntirajoitusten hallinnoinnista.
November 2008 that is now being discussed with Member States and the European Parliament (2).
ja Euroopan parlamentin käsittelyssä.
The proposal aims to reinforce the control system, introduce dissuasive and harmonised penalties, fishing permits based on a penalty point system like the one many countries have adopted for driving licences, and so on.
Ehdotuksessa esitetään valvonnan tiukentamista, varoittavan ja yhdenmukaisen seuraamusjärjestelmän käyttöönottoa, eräänlaista bonusjärjestelmää, joka on käytössä monissa maissa liikennesääntörikkomuksissa.
Safeguarding coastal and small-scale fishing
Pienimuotoisen rannikkokalastuksen suojelu
Small-scale fishing is crucial for maintaining the economic and social fabric of certain coastal communities.
Pienimuotoinen kalastus on välttämätön rannikkoyhteisöjen taloudellisen ja sosiaalisen rakenteen säilymisen kannalta.
The challenge is how to keep jobs and the social fabric in such areas while pursuing the goal to reduce fishing fleet capacity.
Siten on syytä pohtia, miten rannikkoalueiden työllisyys ja yhteiskuntarakenne voidaan säilyttää ottamalla huomioon yleinen tavoite vähentää kalastuslaivastojen kapasiteettia.
The solution might be to help the small-scale fleet adapt to the changing conditions by setting up a specific management scheme focused mainly on social objectives through the allocation of fishing opportunities and the use of collective management schemes.
Yksi ratkaisu voisi olla se, että pieniä laivastoja autetaan sopeutumaan muutokseen kehittämällä erityinen kalastuksen hallinnointijärjestelmä, jolla tavoitellaan erityisesti yhteiskunnallisia päämääriä kalastusmahdollisuuksien myöntämisen ja yhteisten hoitosuunnitelmien avulla.
The impact of such fishing on resources and the environment cannot be disregarded, however: a specific scheme would therefore have to be carefully designed to ensure the sustainability of the stocks exploited by small-scale fleets.
Pienimuotoisen kalastuksen vaikutuksia kalavaroihin ja ympäristöön ei myöskään pidä unohtaa, joten tämä erityisjärjestelmä olisi suunniteltava huolellisesti, jotta voidaan varmistaa pienimuotoisten kalastuslaivastojen hyödyntämien kantojen säilyminen.
More effective marketing la g eu l
Markkinoinnin tehostaminen la g eu l
The marketing of fish caught in Europe is not optimal for the moment, which has a negative impact on producers’earnings.
Euroopan meristä peräisin olevien merituotteiden markkinointia ei ole järjestetty optimaalisesti, mikä vaikuttaa kielteisesti tuottajien tulotasoon.
The Commission would like to see producers’ organisations help adapt fisheries to market demand thus improving product marketing.
Komissio toivoisi, että tuottajajärjestöt järjestäytyisivät voidakseen mukauttaa pyynnin markkinoiden kysyntään ja parantaakseen siten tuotteiden markkinointia.
Production would naturally better reflect market demand for quality, especially in terms of traceability, labelling and certification.
Siten myös tuotanto vastaisi entistä paremmin markkinoiden laatuvaatimuksia erityisesti tuotteiden jäljitettävyyden, merkintöjen ja sertifioinnin osalta.
The Common Market Organisation (CMO) would put more emphasis on this aspect rather than on traditional policies of direct price support.
Yhteisessä markkinajärjestelyssä (YMJ) voitaisiin keskittyä näihin näkökohtiin sen sijaan, että turvaudutaan suoriin hintatukiin perustuvaan perinteiseen politiikkaan.
The Commission’s Green Paper clearly suggests that even short-term management measures should be conditional on the absolute priority of stock maintenance and sustainability.
Vihreässä kirjassa esitetään, että kaikissa toimenpiteissä, myös lyhytkestoisissa, on asetettava ehdottomasti etusijalle kalakantojen säilyminen ja kestävyys.
Integrating the CFP in the Integrated Maritime Policy
Yhteinen kalastuspolitiikka on osa yhdennettyä meripolitiikkaa
A culture of compliance
Sääntöjen noudattamisen kulttuuri
In a report published in November 2007 (1), the EU Court of Auditors pinpointed the ineffectiveness of the fisheries control system in Europe: fisheries control has generally been weak, penalties are not dissuasive and inspections not frequent enough to encourage compliance.
Euroopan tilintarkastustuomioistuin raportoi marraskuussa vuonna 2007 julkistetussa kertomuksessa (1) Euroopan kalastuksen valvonnan tehottomuudesta: valvonta on yleisesti ottaen riittämätöntä, seuraamukset eivät ole varoittavia, eikä tarkastuksia suoriteta riittävän usein sääntöjen noudattamisen kannustamiseksi.
Unauthorised fishing activities, undeclared catches, non-standard nets, quota overruns and non-compliance with rules on minimum catch sizes all jeopardise the sustainability of European fishing.
Lisäksi on ilmennyt laitonta kalastusta, osa saaliista on jätetty kirjaamatta, on käytetty sääntöjen vastaisia verkkoja, kiintiöitä on ylitetty, saaliiden vähimmäiskokoa koskevia sääntöjä on laiminlyöty ja niin edelleen.
The new approach proposed by the Commission aims to help create a culture of compliance among all stakeholders.
Kaikilla näillä rikkomuksilla on tuhoisat vaikutukset Euroopan kalastuksen säilymiseen.
The aim of the European Integrated Maritime Policy (IMP) is sustainable exploitation of the tremendous development potential of oceans.
Euroopan yhdennetyllä meripolitiikalla pyritään hyödyntämään kestävästi valtamerten valtavaa kehityspotentiaalia.
To be successful, it will have to ensure that all sectoral policies that interact closely with maritime affairs (fisheries, transport, energy, tourism, etc.) work in a coordinated way.
Tässä tarkoituksessa tällä politiikalla pyritään varmistamaan, että kaikkia alakohtaisia politiikanaloja, jotka koskevat merenkulkualaa (kalastusta, liikennettä, energiaa, ympäristöä tai matkailua), olisi mahdollista harjoittaa koordinoidusti.
This new policy obviously has important implications for the CFP.
Meriympäristöjen suunnittelu on tärkeä osa yhdennettyä meripolitiikkaa, ja se on otettava huomioon myös uudistetussa YKP:ssä.
Capture fisheries and aquaculture compete increasingly with other maritime sectors for marine space, for example.
Ilmaston lämpenemisen seurauksiin sopeutuminen ja rannikkovyöhykkeiden suunnittelu, valvonta, tietojen keruu ja tutkimus ovat kysymyksiä, joissa kalastusalaan liittyvät huolenaiheet ovat sidoksissa muiden merenkulkualojen huolenaiheisiin, ja synergiaa voi syntyä paljon.
Marine spatial planning is an important element of the IMP with which the future CFP must be integrated.
Komission esittämän uuden lähestymistavan tavoitteena on edistää sääntöjen noudattamisen kulttuuria kaikkien toimijoiden keskuudessa.
In terms of adaptation to climate change consequences, development of coastal zones, surveillance, data collection, research and so on, there is strong synergy between the concerns of the fisheries sector and those of other maritime sectors.
Siten komissio esitti jo marraskuussa 2008 kunnianhimoisen ehdotuksen (2), joka on parhaillaan jäsenvaltioiden tioiden
(1) Special Report No 7/2007 on the control, inspection and sanction systems relating to the rules on conservation of Community fisheries resources, together with the Commission’s replies.
(1) Erityiskertomus nro 7/2007 yhteisön vesiluonnonvarojen säilyttämissääntöjä koskevista valvonta, tarkastus- ja seuraamusjärjestelmistä sekä komission vastaukset.
A wideranging consultation
Laaja-alainen kuuleminen
On top of these essential strategic areas, the Green Paper addresses all issues related to European fisheries.
Näiden strategisesti tärkeiden kysymysten ohella vihreässä kirjassa tarkastellaan kokonaisvaltaisesti Euroopan kalastukseen liittyviä kysymyksiä.
It raises the question of international relations, European influence in international bodies and regional fisheries management organisations (RFMOs), as well as fisheries partnerships concluded with non-EU countries.
Siinä pohditaan muun muassa kansainvälisiä suhteita, EU:n vaikutusvaltaa kansainvälisissä elimissä ja alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä sekä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehtyjä kumppanuussopimuksia.
The need to encourage research and develop aquaculture are also discussed.
Vesiviljelyn tutkimuksen ja kehittämisen edistäminen on niin ikään vihreän kirjan tarkastelun kohteena.
The Green Paper represents the starting point of a wideranging consultation.
Komissio toivoo, että sidosryhmien laaja kirjo ottaisi osaa keskusteluun.
The Commission wishes this debate to engage a wide array of stakeholders, ranging from those directly involved in the fisheries sector to other policy areas to European citizens at large, as consumers, citizens and taxpayers.
Siihen voivat ottaa osaa paitsi kalastuksen parissa suoraan työskentelevät henkilöt myös muiden strategisten alojen edustajat sekä tavalliset Euroopan kansalaiset kuluttajina ja veronmaksajina.
The Commission will sum up the debate by first half of 2010 and produce conclusions on the direction of the CFP reform.
Komissio laatii vuoden 2010 alkupuoliskolla keskusteluista yhteenvedon sekä tekee päätelmät YKP:n uudistuksen suunnasta.
An impact assessment will then be conducted and after further consultations with stakeholders, the Commission will draft a proposal for a new basic regulation which will be presented to the Council and the European Parliament together with all other legal base proposals in the context of the new Financial Framework after 2013.
Tämän jälkeen laaditaan vaikutustenarviointi, ja komissio laatii sidosryhmien täydentävän kuulemisen jälkeen ehdotuksen uudeksi perusasetukseksi, joka esitellään neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhdessä kaikkien muiden oikeusperustaa koskevien ehdotusten ohella vuonna 2013 voimaan tulevan uuden rahoituskehyksen yhteydessä.
Longterm management
Pitkäkestoista kalastuksenhoitoa
North Sea cod is showing only weak signs of recovery, however. For the first time in years, its biomass increased very slightly in 2008.
Ensimmäistä kertaa vuosikausiin turskan biomassa on noussut (erittäin) vähän vuonna 2008.
This small sign of recovery encouraged the Fisheries Ministers to increase the 2009 TAC by 30%, although scientists consider it very insignificant, particularly because the biomass is still well below the biologically safe limit.
Vaikka vähäiset merkit elpymisestä saivat vuonna 2009 kalastusministerit nostamaan TACeja (suurimmat sallitut saaliit) 30 prosentilla, tiedemiesten mielestä elpyminen ei ole merkittävää, etenkin kun biomassa on vielä reilusti biologisesti kestävän tason alapuolella.
The management of stocks threatened by overfishing has to be based on a scientific approach covering at least the lifetime of the species concerned and the objectives of responsible and sustainable exploitation.
Liikakalastuksen vuoksi uhanalaisten kantojen hoidon on perustuttava tieteellisiin tietoihin ainakin eri lajien eliniästä sekä vastuullisen ja kestävän hyödyntämisen tavoitteisiin.
The solution requires longterm management plans that establish multi-annual measures, which also offers the advantage of giving the sector a longer operating perspective, in the place of the annual plans used until now.
Tämän mahdollistamiseksi on laadittava pitkäaikaisia hoitosuunnitelmia, joissa vahvistetaan toimenpiteet useille vuosille. Tässä on etuna myös se, että alalle voidaan tarjota pitkäaikaisemmat pyyntinäkymät kuin vuosittaiset, kuten tähän asti.
Multi-annual plans make it possible to manage the fisheries sector and fish stocks in such a way as to create a more stable and more productive balance, with fewer ill effects on the environment.
Monivuotisten hoitosuunnitelmien ansiosta kalastusta ja kalakantoja voidaan hoitaa entistä tasapainoisemmin niin, että lisätään tuottavuutta ja vähennetään haitallisia ympäristövaikutuksia.
Multi-annual plans today cover 41% of pelagic catches and 44% of demersal catches.
Monivuotiset hoitosuunnitelmat kattavat nykyisin 41 prosenttia pelagisista lajeista ja 44 prosenttia pohjalajeista.