natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The widened EU, already a leading trade power, the biggest aid donor globally, and an activepartner in the negotiation of multilateral norms, will see its role considerably upgraded and itsinfluence further enhanced in the three pillars of the economic governance system — trade,finance and norms setting — when it ensures everywhere a single external representation.
EU, joka on jo nyt johtava kauppamahti, maailman suurin avunantaja ja aktiivinen toimijamonenvälisiä normeja käsittelevissä neuvotteluissa, on laajentumisensa jälkeen paljon nykyistäparemmassa asemassa, ja se voi vaikuttaa entistä paremmin talouden hallintomallin kolmeenpilariin – kauppaan, rahoitukseen ja normien asettamiseen –, kun se takaa, että sillä on kaikkialla vain yksi ulkoinen edustus.
By promoting common positions agreed by qualified majority, it will secure a sense of directionin multilateral negotiations, and will instil a well-needed coherence in the governance system.
Edistämällä määräenemmistöpäätöksiin perustuvia yhteisiä kantoja unioni varmistaa oikeansuunnan monenvälisissä neuvotteluissa ja juurruttaa paljon tarvittua johdonmukaisuutta hallintomalliin.
But the cohesion of the widened Europe and the consistency of its action in global economicaffairs will eventually rest upon a strong consensus inside the EU on a European developmentmodel, compatible with open and competitive markets.
Laajentuneen Euroopan yhteenkuuluvuus ja unionin toiminnan johdonmukaisuus maailmanlaajuisissa talouskysymyksissä riippuvat viime kädessä siitä, vallitseeko EU:n sisällä vahva yksimielisyys eurooppalaisesta kehitysmallista, joka on yhteensopiva avointen ja kilpailukykyisten markkinoiden kanssa.
The leverage of EU financial assistance and of trade bilateral preferences would be considerablyincreased by such a unified presence in the organs of multilateral economic governance such as World Bank, IMF and UN economic agencies: in particular, the value for each euro spent in thisnew context, would rise substantially.
EU:n antaman taloudellisen avun sekä kaupan alan kahdenvälisten etuusjärjestelyjen aikaansaamat kerrannaisvaikutukset lisääntyisivät huomattavasti, jos EU:lla olisi tällainen yhtenäinen edustus talouden monenvälisen ohjausjärjestelmän elimissä, kuten Maailmanpankissa,Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja talousasioista vastaavissa YK:n elimissä: jokaisen tässäuudessa tilanteessa käytetyn euron tuotto nousisi merkittävästi.
The EU should play its full role in global political governance in support of effective multilateralism.
Unionin olisi toteutettava täysimääräisesti tehtävänsä maailmanlaajuisessa poliittisessa ohjausjärjestelmässä todellisen monenvälisen toiminnan edistämiseksi.
It should also contribute to strategic security as defined in the European security strategyendorsed by the European Council in December 2003.
Sen olisi myös edistettävä strategista turvallisuutta, joka on määritetty joulukuussa 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvostonvahvistamassa Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa.
This concerns protection against threatsas well as ensuring civilian security and the protection of populations inside and outside Europe.
Tämä koskee suojautumista uhkiltasamoin kuin siviiliväestön turvallisuuden takaamista sekä väestön suojelemista Euroopassa ja senulkopuolella.
Strategic security:In the face of fundamental threats — terrorism, the proliferation of weapons ofmass destruction and the failed States, internal and regional conflict — the EU has to operate inits region, at the level of international order and at the level of frontline action beyond its borders (for instance through crisis management operations). These operations call for appropriatecombinations of civil and military means.
Strateginen turvallisuus:Vakavien uhkien edessä – terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen, toimintakyvyttömät valtiot sekä sisäiset ja alueelliset konfliktit – EU:n on toimittava omalla alueel-
Civilian security:In today’s world, characterised by openness and instability, civilian populationsare increasingly exposed to risks such as conflicts, national disasters, and pandemics.
Siviiliväestön turvallisuus:Avoimuuden ja epävakauden leimaamassa nykymaailmassa siviiliväestöon entistä alttiimpi mahdollisille konflikteille, kansallisille katastrofeille ja kulkutaudeille.Rajattomana mantereena EU:hun kohdistuu helposti tällaisten riskien ja uhkien seurauksia.
The EU, asa continent without frontiers, lends itself to the consequences of such risks and threats.Consistent with its role as a leading partner in the promotion of sustainable development,human values and global governance, the EU must also take appropriate external action, andeffectively support international efforts, which affect not only the physical security of civilianpopulations and their potential for development, but also overall security and stability.
Unionion johtava toimija, joka toimii kestävän kehityksen, ihmisarvon ja maailmanlaajuisen ohjausjärjestelmän puolesta, ja tämän aseman mukaisesti sen on myös toteutettava tarvittavia ulkoisia toimia ja tuettava tehokkaasti kansainvälisiä pyrkimyksiä, joiden avulla vaikutetaan siviiliväestön fyysisen turvallisuuden ja kehityspotentiaalin lisäksi myös yleiseen turvallisuuteen ja vakauteen.
To raise the EU’s capacities in this regard, further efforts must be made to increase availableresources and to pool them more effectively.
Jotta EU:lla olisi yhä enemmän valmiuksia tällä alalla, on toteutettava uusia toimia käytettävissäolevien resurssien lisäämiseksi ja niiden yhdistämiseksi entistä tehokkaammin.
In order to strengthen military capabilities, there isa need for increased security-related research and reinforced civilian crisis management, diplomatic and intelligence capabilities.
Sotilaallisten voimavarojen lujittamiseksi on tarpeen lisätä turvallisuuteen liittyvää tutkimustoimintaa ja tehostaasiviilikriisinhallinnan voimavaroja samoin kuin diplomaattisia ja tiedusteluvoimavaroja.
The comparative advantage of an EU approach to external action crises is well illustrated by the casesof the western Balkans, Afghanistan and East Timor.
EU:n lähestymistapa ulkoisten toimien alan kriiseissä tarjoaa suhteellisen edun, jota Länsi-Balkanin,Afganistanin ja Itä-Timorin tapaukset havainnollistavat hyvin.
In the western Balkans, EU assistance helped to underpin the proximity policy that is the stabilisationand association process.
Länsi-Balkanilla EU:n avun ansiosta voitiin tukea lähialuepolitiikkaa, joka on vakautus- ja assosiaatioprosessi.
Both because of the size of the funds given to the region and the nature ofthe assistance, directed largely towards democratic stabilisation measures (refugee return, institutional building, human rights and rule of law), the EU achieved an impact which it is unlikely that the combined action of the individual Member States’ bilateral programmes could have achieved.
Alueelle myönnettyjen varojen suuruusluokan ja annetun avun luonteen vuoksi – apu suunnattiin suurelta osin demokraattista vakautusta käsitteleviin toimenpiteisiin (pakolaisten paluu, instituutioiden kehittäminen, ihmisoikeudet ja oikeusvaltioperiaate) – EU sai aikaan vaikutukset, joihin eitodennäköisesti olisi päästy, jos olisi yhdistetty jäsenvaltioiden kahdenväliset ohjelmat.
Community assistance for Afghanistan demonstrates a level of coherence which could not be achievedeven through optimal coordination of individual national programmes.
Afganistanille osoitetun yhteisön avun alalla saavutettuun johdonmukaisuuteen ei olisi voitu päästä,vaikka yksittäiset kansalliset ohjelmat olisi koordinoitu mahdollisimman hyvin.
In 2001, the Communitymade one single significant pledge for five years.
Vuonna 2001 yhteisöteki vain yhden merkittävän sitoumuksen viideksi vuodeksi.
The conditions for this long-term commitment havebeen comprehensively laid down in a country strategy paper and an annual review provides flexibility to adapt the assistance given to the situation on the ground.
Kyseisen pitkän ajan sitoumuksen edellytykset on vahvistettu kattavasti maakohtaisessa strategia-asiakirjassa; vuosittain suoritettavan tarkistuksen ansiosta apua voidaan joustavasti mukauttaa tilanteeseen kentällä.
The Community effort in East Timor has contributed, in concrete terms, to the emergence of thecountry through the challenging first years of independence.
Itä-Timorissa toteutetut yhteisön toimet ovat osaltaan edistäneet konkreettisesti maan kehittymistäensimmäisten haasteellisten itsenäisyysvuosien aikana.
Moving towards a common cooperation and assistance policy also requires an improved policy mixto improve coherence in bilateral relations or in international institutions, devising foreach partner country, region or institution the appropriate policy mix according to our priorities,to partners’ needs or to global challenges, and to translate it into the most efficient mix of instruments.
Kun edetään kohti yhteistä yhteistyö- ja avustuspolitiikkaa, tarvitaan myös entistä parempaapolitiikkayhdistelmää, jotta voidaan parantaa kahdenvälisten suhteiden tai kansainvälisteninstituutioiden johdonmukaisuutta ja suunnitella jokaiselle kumppanimaalle, -alueelle tai -laitok-selle sopiva politiikkayhdistelmä, joka vastaa unionin painopisteitä, kumppaneiden tarpeita taimaailmanlaajuisia haasteita, ja jotta voidaan muodostaa suunnitelman pohjalta mahdollisimmantehokas välineyhdistelmä.
For neighbouring countries the policy mix will mainly focus on sharing stability and prosperityand take account of the important impact of EU internal policies.
Naapurimaiden osalta politiikkayhdistelmässä keskitytään lähinnä vakauden ja hyvinvoinnin jakamiseen ja otetaan huomioon EU:n sisäisten politiikkojen huomattava vaikutus.
For other countries, the policy mix will depend, inter alia, on an assessment of the interests of the EU and of our partners,and of the geopolitical situation.
Muiden maidentapauksessa politiikkayhdistelmä riippuu muun muassa unionin ja unionin kumppaneiden etuakäsittelevästä arviosta ja geopoliittisesta tilanteesta.
Setting up a single policy framework and a unique programming per partner country and perthematic policy, leading to coordinated and co-financed implementation, should pave the wayfor effective complementary actions between the EU and Member States: a common development policy would provide the appropriate framework.
Kun otetaan käyttöön yhtenäinen poliittinen toimintakehys ja yhtenäinen ohjelmatyö kutakinkumppanimaata ja aihealuetta varten, mikä johtaa koordinoituun ja yhteisrahoitettuun toteutuk-
MATCHING RESOURCES TO OBJECTIVES
II RESURSSIEN JA TAVOITTEIDEN YHTEENSOVITTAMINEN
As financial resources are limited,financial decisions are essentially about choices to be made and priorities to be fixed.
Koskataloudelliset resurssit ovat rajallisia, rahoitusta koskevissa päätöksissä on lähinnä kyse valintojentekemisestä ja painopisteiden asettamisesta.
This communication has sought to explain how the EU’s goals can be realised. It has laid out apolitical project based on the key concept of sustainable development: nurturing the EU’s natural resources, building competitiveness and solidarity, making Europeans across the EU safer andmore prosperous.
Tässä tiedonannossa on pyritty selvittämään, miten unionin päämäärät voidaan saavuttaa.Tiedonannossa on tuotu esiin poliittinen hanke, jonka perustana on ”kestävän kehityksen” avainkäsite: unionin luonnonvarojen hallinta, kilpailukyvyn ja yhteisvastuun kehittäminen sekä entistäparemman turvallisuuden ja hyvinvoinnin luominen eurooppalaisille koko unionin alueella.
Turning our priorities into action and statements into deeds needs action at both national and EU level.
Jotta unionin painopisteet ja suunnitelmat saataisiin käytännössä toteutetuiksi, on toimittava sekäjäsenvaltioiden että unionin tasolla.
But if the EU is to make its contribution,it needs an adequate budget.
Jos unionin halutaan antavan panoksensa toimintaan, se tarvitsee riittävän talousarvion.
At a time of intense pressure on public finance at national level, the demand that the EU appliesrigour and restraint to its funding is fully justified.
Jäsenvaltioiden julkiseen talouteen kohdistuu tällä hetkellä voimakkaita paineita, ja siksi on täysinoikeutettua vaatia, että unioni noudattaa rahoituksessaan kurinalaisuutta ja malttia.
But it is an illusion to believe that cuttingspending at EU level guarantees value for money: each euro of expenditure from the EU budgetcan lever in several euro at national level, as cohesion policy has already shown (see Section I.A.2).
Mutta onväärin luulla, että rahalle saadaan varmasti vastinetta karsimalla menoja EU:n tasolla: jokainenunionin talousarviosta menoja varten osoitettu euro voi saada liikkeelle useita euroja kansallisella tasolla, kuten koheesiopolitiikka on jo osoittanut (katso kohta I.A.2).
The evolution of the Community budget in recent years shows that the EU has reined in expenditure.
Viime vuosina tapahtunut yhteisön talousarvion kehittyminen osoittaa, että unioni on pitänytmenot kurissa.
But the gap between the demands on the EU and the resources at its disposal has growntoo wide.
Unioniin kohdistuvien pyyntöjen ja unionin käytettävissä olevien resurssien välinen ero on kuitenkin kasvanut liian suureksi.
To saddle the EU with a set of goals and then deny it the resources required would beto condemn it to the justified criticism of citizens denied their legitimate expectations.
Kun unionin vastattavaksi asetetaan ensin lukuisiapäämääriä ja sitten siltä evätään tarvittavat resurssit, samalla unioni ikään kuin tuomitaan oikeutetuissa odotuksissaan pettyneiden kansalaisten oikeutetun arvostelun kohteeksi.
A. The legacy of existing commitments
A Nykyisten sitoumusten periytyminen
In 2006, the commitment appropriations ceiling of the current financial perspective for a 25member EU will account for 1.11 % of the EU’s gross national income (GNI).
Nykyisten rahoitusnäkymien mukaan maksusitoumusmäärärahojen osuus on 25 jäsenvaltion EU:ssa vuonna 2006 enintään 1,11 prosenttia EU:n bruttokansantulosta (BKTL).
Commitmentsunder the ninth EDF would add on average another 0.03 % of GNI.
Jos yhdeksännen EKR:n sitoumukset otetaan huomioon, niistä aiheutuva lisäys olisi keskimäärin 0,03 prosenttia BKTL:sta.
The evolution of expenditure for the period 2007–13 is already partly determined by some decisions and the premises of the exercise:
Jotkin aiemmat päätökset ja sitoumukset vaikuttavat jo osaltaan menojen kehitykseen kaudella2007–2013:
•the European Council agreed the spending for market-related and direct payments in agriculture until 2013;
•Eurooppa-neuvosto on hyväksynyt maatalouden markkinaperusteisten ja suorien maksujensuuruusluokan vuoteen 2013 asti.
•cohesion policies in the 10 new Member States, whose level of prosperity is significantly lowerthan in the EU-15, will require increased expenditure;
•Koheesiopolitiikka kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa, joiden vauraustaso on huomattavastialhaisempi kuin 15 jäsenvaltion EU:ssa, edellyttää lisämenoja.
•accommodating two additional new Member States with large agricultural activity and significantly lower incomes per head will clearly add to expenditure requirements on the basis ofthe acquis;
•Yhteisön säännöstöön perustuvat menovaatimukset kasvavat selvästi, kun mukaan otetaanmyöhemmin kaksi uutta jäsenvaltiota, joissa maataloustoiminta on laajaa ja joissa henkeä kohden lasketut tulot ovat paljon muita alhaisemmat.
•many EU policies — such as the internal market, competition policy, customs, statistics, transport, nuclear safety, audiovisual, youth, culture and information policies — have resource consequences which flow directly from the Treaties and from EU law.
•Monet EU:n politiikat – esimerkiksi seuraavat: sisämarkkinat, kilpailu, tulli, tilastot, liikenne jaydinturvallisuus, audiovisuaaliala, nuoriso, kulttuuri sekä tiedottaminen – tuovat mukanaanresurssivaikutuksia, jotka johtuvat suoraan perussopimuksista ja EU:n lainsäädännöstä.
A ceiling around 1 % of GNI, would fail to meet the European Council commitments on agricultural payments, would undermine the phasing-in of cohesion policy in the 10 new Member States, and would jeopardise the existing levels in other policies, let alone to implement the newpriorities.
On myös otettava huomioon, että EKR:n sisällyttäminen talousarvioon on tärkeä muutos, jonkaavulla voidaan lisätä unionin kehitysyhteistyöpolitiikan johdonmukaisuutta ja vaikuttavuutta.
•reduce its efforts in terms of external aid;
•vähentää toimiaan ulkoisen avun alalla
•reduce support for rural development, one of the key objectives of CAP reform;
•vähentää tukeaan maaseudun kehittämiselle, joka kuuluu maatalouspolitiikan uudistuksentärkeimpiin tavoitteisiin
•renege on international commitments and pledges;
•laiminlyödä kansainvälisiä sitoumuksiaan ja lupauksiaan
•drastically decrease cohesion support in the current Member States in the face of major problems of lagging development, unemployment and social exclusion;
•vähentää rajusti koheesiotukea nykyisissä jäsenvaltioissa, vaikka edessä on huomattavia ongelmia kehityksen jälkeenjääneisyyden, työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vuoksi
•retreat from commitments it has already made, its new neighbourhood policy or justice andsecurity tasks, and jeopardise further enlargement.
•vetäytyä jo tekemistään sitoumuksista, uudesta naapuruuspolitiikastaan tai oikeuteen ja turvallisuuteen liittyvistä tehtävistään; lisäksi tuleva laajentuminen vaarantuisi.
Alternatively, cuts would be needed across the board, and existing agreements would have tobe reopened, including the amounts decided at the Brussels European Council of October 2002,and in particular the reorientation of the CAP towards rural development.
Vaihtoehtona olisi se, että jouduttaisiin tekemään leikkauksia kaikilla aloilla ja avaamaan uudelleen jo voimassa olevia sopimuksia, mukaan lukien lokakuussa 2002 Brysselissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa päätetyt määrät ja varsinkin yhteisen maatalouspolitiikan uudelleensuuntaaminen maaseudun kehittämisen alalle.
In brief, the message would be that the EU has given up on these tasks.
Lyhyesti sanottuna viesti olisi se, että unioni vetäytyy näistä tehtävistä.
B. The new financial requirements
B Uudet rahoitusvaatimukset
The significance of the challenges identified above would require a very substantial increase offinancing capabilities at EU level.
Edellä määritetyt haasteet ovat niin merkittäviä, että ne edellyttävät erittäin suurta rahoitusvalmiuksien lisäystä EU:n tasolla.
But sticking to the existing ceilings, they can be accommodated by a combination of shifts in the balance between different spending priorities, carefulcosting, and only limited increases in the current size of the budget.
Jos nykyisistä enimmäismääristä pidetään kiinni, haasteisiin voidaan vastata tekemällä muutoksia eri painopisteiden väliseen tasapainoon, laatimalla tarkkojakustannusarvioita ja suurentamalla vain vähän talousarvion nykyistä volyymia.
A credible plan to meet the EU’s needs can be drawn up within the current budgetary disciplines, represented by the ownresources ceiling of 1.24 % of GNI.
Unionin tarpeidentäyttämiseksi voidaan laatia uskottava suunnitelma, kun lähtökohtana pidetään talousarvionkurinalaisuutta koskevia nykysääntöjä, mikä tarkoittaa omien varojen enimmäismääränä 1,24:ääprosenttia BKTL:sta.
•a complete phasing-in of new Member States for agriculture, fisheries and management ofother environmental resources and the implementation of CAP and CFP reform;
•saada päätökseen uusien jäsenvaltioiden mukaantulo maatalouden, kalastuksen sekä muidenluonnonvarojen hallinnan alalla samoin kuin yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan uudistus
•a boost to competitiveness for growth and employment, covering research, education andtraining, and EU networks;
•panostaa kasvua ja työllisyyttä edistävään kilpailukykyyn, tutkimus, yleissivistävä ja ammatillinen koulutus sekä EU:n verkot mukaan lukien
•the EU to become an effective neighbour and a stronger global partner in support of the‘Millennium development goals’.
II RESURSSIEN JA TAVOITTEIDEN YHTEENSOVITTAMINEN
The capping of financial transfer at 4 % for cohesion policy will be maintained, with amountstransferred to the new rural development and fishery instruments still included in the calculation.
•taata resurssit yhteisvastuuta koskevien sitoumusten täyttämiseen ja panostaa edelleen kasvuun ja työllisyyteen laajentumisen jälkeen
At present itaccounts for 0.03 % of GNI.
Sen nykyinen osuus on 0,03 prosenttia BKTL:sta.
In order to optimise the use of expenditure and develop more effective delivery mechanisms,
Menojen käytön parantamiseksi ja entistä toimivampien toteutusmekanismien kehittämiseksi varat
It falls short of fully meeting repeatedly stated needs and the capacity of the EU to contribute to these needs.
Sen avulla ei pystytä kaikilta osin täyttämään toistuvia tarpeita eikä takaamaan unionin valmiuksia näiden tarpeiden täyttämiseksi.
Publicinvestment in research in Member States is planned to increase up to 0.88 % of GDP by 2010,below the 1 % agreed target for the public spending share of the 3 % target.
Tutkimusalan julkisten investointien on määrä nousta jäsenvaltioissa noin 0,88 prosenttiin BKT:sta vuoteen 2010 mennessä. Se on alle sovitun tason, joka on yksi prosentti julkisten menojenosuudelle asetetusta kolmen prosentin tavoitteesta.
The gap of 0.12 %, to be borne by the EU budget, is only partly covered under the present scenario.Similarly, the EU could contribute more to the EUR 600 billion necessary to build the transEuropean networks, or extend the educational mobility programmes to a wider share of the student and academic population.
Nyt ehdotettu järjestely tarkoittaa, että syntyvä 0,12 prosentin vajaus, joka on rahoitettava unionin talousarviosta, voitaisiin kattaa vain osittain.Vastaavasti EU voisi osallistua yhä suuremmalla osuudella 600 miljardin euron panostukseen, jotatarvitaan Euroopan laajuisten verkkojen rakentamiseen, tai se voisi ottaa yleissivistävän koulutuksenalan liikkuvuusohjelmien piiriin entistä enemmän opiskelijoita ja yliopistojen edustajia.
The EU could well take a share of the commitments made by Member States at Monterrey. Finally, an order of magnitude of EUR 3 billion for research onsecurity could be envisaged.
Unioni voisisiten ottaa kannettavakseen osan sitoumuksista, joita jäsenvaltiot tekivät Monterreyssä.Turvallisuutta käsittelevään tutkimustoimintaan voitaisiin suunnitella osoitettavaksi noin 3 miljardiaeuroa.
In all these areas, EU action could offer real benefits and lighten theload for national budgets: an alternative framework of 1.30 % would have allowed the EU tobetter respond to those needs and still be moderate.
Kaikilla näillä aloilla unionin toimet voisivat tarjota todellisia etuja ja keventää jäsenvaltioidentalousarvioihin kohdistuvaa kuormitusta: 1,30 prosenttiin perustuvan vaihtoehdon avulla unioniolisi voinut vastata paremmin näihin tarpeisiin, ja vaihtoehto olisi silti kohtuullinen.
The following table provides an illustration of the framework described above.
Edellä selostettu kehys käy ilmi oheisesta taulukosta.
) Commitment appropriations would average 1.22 % over the period.
) Maksusitoumusmäärärahojen määrä olisi keskimäärin 1,22 prosenttia kyseisenä kautena.
Payments would average 1.14 % (including EDF).
Maksujen määrä olisi keskimäärin 1,14 prosenttia (EKR mukaan lukien).
Overview of the new financial framework 2007–13
Yhteenveto uudesta rahoituskehyksestä 2007–2013
57 805 of which: Agriculture — Market-related expenditure and direct payments
57 805 josta: maatalous – markkinaperusteiset menot ja suorat maksut
Total appropriations for payments (
Maksumääräyksiin käytettävät määrärahat yhteensä (
Appropriations for payments as a percentage of GNI Margin available Own resources ceiling as a percentage of GNI
Maksumääräyksiin käytettävät määrärahat (% BKTL:sta) Käyttömarginaali (%)Omien varojen enimmäismäärä (% BKTL:sta)