natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Energy intensities in CEE are about three times higher than in Western Europe and in the NIS probably five times higher, so there is considerable potential for energy savings.
KIE-maiden energiavaltaisuus on noin kolminkertainen Länsi-Eurooppaan verrattuna, ja IVY-maissa se on todennäköisesti viisinkertainen, joten mahdollisuudet energian säästöihin ovat huomattavat.
Europe's Environment: The Second Assessment scenario, energy use in 2010 is expected to be 11% lower than in 1990 in the NIS, and 4% higher than in 1990 in CEE.
Euroopan ympäristö: Toinen arviointi
The contribution of nuclear energy to total energy provision increased from 2% to 6% in the NIS and from 1% to 5% in CEE between 1980 and 1994.
Ydinenergian osuus kokonaisenergian tuotannossa lisääntyi IVY­maissa kahdesta prosentista kuuteen prosenttiin ja KIE­maissa yhdestä prosentista viiteen prosenttiin vuosina 1980 ­1994.
In Bulgaria, Lithuania and Slovenia, nuclear energy provides around a quarter of total energy requirements.
Bulgariassa, Liettuassaja Sloveniassa ydinenergian osuus on noin neljännes kokonaisenergian tarpeesta.
Methane emissions in CEE and the NIS fell by 40% between 1980 and 1995.
Metaanipäästöt vähenivät KIE­ja ΓνΎ-maissa 40 prosentilla vuosina 1980 -1995.
However, there is still considerable scope for further reductions throughout Europe, particularly from gas distribution systems and coal mining.
Koko Euroopassa tarvitaan silti huomattavia, erityisesti kaasunjakeluun ja kivihiilen louhintaan liittyviä lisävähennyksiä.
Emissions of nitrous oxide from industry and the use of mineral fertilisers could also be further reduced throughout Europe.
Teollisuuden aiheuttamia typpioksiduulipäästöjä samoin kuin mineraalilannoitteiden käyttöä voitaisiin myös edelleen vähentää koko Euroopan alueella.
Emissions of CFCs have fallen rapidly from their peak levels as their production and use are phased out.
CFC-yhdisteiden päästöt ovat pudonneet nopeasti huippuarvoista CFC-yhdisteiden tuotannon ja käytön lopettamisen myötä.
However, the use and emission of their substitutes, HCFCs (which are also greenhouse gases), is increasing, as is that of relatively recently identified greenhouse gases such as SF6, HFCs and PFCs, which are part of the "basket" of gases for which emission reduction targets were agreed at Kyoto.
Niitä korvaavien aineiden, HCFC-yhdisteiden (jotka ovat myös kasvihuonekaasuja), käyttöjä päästöt ovat kuitenkin lisääntymässä samoin kuin vasta melko äskettäin kasvihuonekaasuiksi todettujen SF
Source: EEA-ETC/AE
Lähde: EEA-ETC/AE
Stratospheric ozone depletion International policy measures taken to protect the ozone layer have reduced global annual production of ozonedepleting substances by 80-90% of its maximum value.
Toteutetut kansainväliset toimenpiteet otsonikerroksen suojelemiseksi ovat vähentäneet maailmanlaajuista vuosittaista otsonia vähentävien aineiden tuotantoa 80 -90 prosentilla niiden maksimiarvoista.
Annual emissions have also fallen rapidly.
Vuosittaiset päästöt ovat myös pudonneet nopeasti.
However, the time delays in atmospheric processes are such that no effects of the international measures can yet be seen in the concentrations of ozone in the stratosphere or in the amount of ultraviolet-B (UV-B) radiation reaching the surface.
Ilmakehän prosesseissa aikaviiveet ovat kuitenkin sellaiset, ettei kansainvälisten toimenpiteiden vaikutuksia voida vielä nähdä yläilmakehän otsonipitoisuuksissa tai maanpinnalle tulevan ultravioletti-B-säteilyn (UV-B) määrässä.
The ozonedepleting potential of all chlorine and bromine species (CFCs, halons, etc.) in the stratosphere is expected to reach its maximum between 2000 and 2010.
Kaikkien klooria ja bromia sisältävien otsonia vähentävien yhdisteiden (CFO-yhdisteiden, halonien ja niin edelleen) vaikutuksen oletetaan olevan voimakkaimmillaan stratosfäärissä vuosina 2000 - 2010.
Above Europe, the amount of ozone in the atmosphere fell by 5% between 1975 and 1995, allowing more UV-B radiation to enter the lower atmosphere and reach the earth's surface.
Euroopan yläpuolella ilmakehän otsonimäärä putosi 5 prosenttia vuosina 1975 -1995, jonka seurauksena alailmakehään ja maanpinnalle tuleva UV-B -säteily lisääntyi.
Ozone depleting substances in the stratosphere, 1950-2100
Otsonia vähentävät aineet yläilmakehässä vuosina, 1950-2100
Note: The curve shows the projected mixing ratio (frequency of occurrence) of so-called equivalent effective chlorine.
Huomautus: Käyrä kuvaa niin kutsutun ekvivalenttien efektiivisen kloorin ehdotettua seossuhdetta (esiintymistiheyttä).
It is based on the Protocol scenario in the 1998 WMO/UNEP ozone assessment, which assumes maximum allowed emissions within protocols.
Se perustuu WMO/UNEP:n vuoden 1998 otsonin arviointipöytäkirjaa koskevaan suunnitelmaan, jossa otetaan huomioon pöytäkirjoissa mukaiset sallitut enimmäispäästöarvot.
Source: RIVM, preliminary data from the WMO 1998 ozone assessment.
Lähde: RIVM, alustavat tiedot WMO:n vuoden 1998 otsoniarvioinnista
Large localised reductions in stratospheric ozone concentration have recently been observed over Arctic regions in the spring.
Suuria paikallisia vähennyksiä yläilmakehän otsonin pitoisuuksissa on havaittu viime aikoina arktisilla alueilla keväisin.
For example, total ozone over the North Pole fell to 40% below normal in March 1997.
Esimerkiksi pohjoisnavalla maaliskuussa 1997 otsonin kokonaismäärä laski 40 prosenttia tavanomaisesta arvostaan.
These reductions are similar to, but less severe than, those observed over Antarctica and emphasise the need for continuing political attention to stratospheric ozone depletion.
Nämä vähennykset ovat samankaltaisia mutteivät yhtä vakavia kuin Etelämantereella havaitut, ja ne korostavat otsonikerroksen heikkenemiseen kohdistuvan jatkuvan poliittisen huomion tarvetta.
The recovery of the ozone layer, which will take many decades, could be accelerated by a more rapid phase-out of HCFCs and methyl bromide, by ensuring the safe destruction of CFCs and halons in stores and other reservoirs, and by preventing the smuggling of ozonedepleting substances.
Vuosikymmeniä kestävää otsonikerroksen ennalleen palautumista voitaisiin nopeuttaa kiirehtimällä HCFC-yhdisteiden ja metyylibromidin käytöstä poistoa, varmistamalla varastoissaja muualla olevien CFC-yhdisteiden ja halonien turvallinen hävittäminen sekä estämällä otsonia vähentävien aineiden salakuljetus.
Acidification There has been some reduction in the effects of acid deposition originating from emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides and ammonia on freshwater since the Dobris assessment, with invertebrate fauna at many sites showing a partial recovery.
Rikkidioksidi-ja ammoniakkipäästöistä sekä typen oksidien päästöistä aiheutuvan happaman laskeuman vaikutukset makeisiin vesiin ovat vähentyneet jonkin verran Doiros-arvioinnin jälkeen, mistä on monin paikoin ollut osoituksena selkärangattomien lajistossa tapahtunut osittainen elpyminen.
The vitality of many forests is still decreasing but, while this damage is not necessarily related to acidification, longterm effects of acid deposition on soils may be playing a role.
Monien metsien elinvoima on yhä heikkenemässä, mihin happaman laskeuman pitkäaikaiset vaikutukset maaperään voivat olla osatekijöinä vaikka nämä vauriot eivät välttämättä liitykään happamoitumiseen.
In sensitive areas, acidification leads to increased mobility of aluminium and heavy metals, causing groundwater pollution.
Herkillä alueilla happamoituminen johtaa alumiinin ja raskasmetallien lisääntyvään kulkeutumiseen, mikä aiheuttaa pohjavesien pilaantumista.
Depositions of acidifying substances have decreased since about 1985.
Happamoittavien aineiden laskeumat ovat vähentyneet noin vuodesta 1985 alkaen.
Critical loads (the levels of deposition above which longterm harmful effects can be expected) are, however, still being exceeded in about 10% of Europe's land area, mainly in northern and central Europe.
Kriittiset kuormitukset (laskeumatasot, joiden ylittyessä on odotettavissa pitkäaikaisia haittavaikutuksia) ylitetään kuitenkin yhä noin 10 prosentilla Euroopan maa-alueesta, pääasiassa Pohjois-ja Keski-Euroopassa.
Emission of sulphur dioxide in Europe halved between 1980 and 1995.
Rikkidioksidipäästöt puolittuivat Euroopassa vuosien 1980 ja 1995 välillä.
Total nitrogen emissions (nitrogen oxides plus ammonia), which remained roughly constant between 1980 and 1990, fell by about 15% between 1990 and 1995, the largest falls occurring in CEE and the NIS.
Typpipäästöjen kokonaismäärä (typen oksidit ja ammoniakki), joka pysyi suurin piirtein vakiona vuosina 1980 -1990, putosi noin 15 prosenttia vuosina 1990 - 1995. Suurimmat vähennykset tapahtuivat KIE-ja IVY-maissa.
The transport sector has become the largest source of emissions of nitrogen oxides, contributing 60% of the total in 1995.
Liikenteestä on tullut suurin typen oksidien päästölähde; sen osuus oli 60 prosenttia kokonaismäärästä vuonna 1995.
Between 1980 and 1994, road transport of goods increased by 54%; between 1985 and 1995, road transport of passengers increased by 46% and air transport of passengers by 67%.
Vuosina 1980 - 1994 tavaraliikenne maanteillä kasvoi 54 prosenttia, vuosina 1985 -1995 henkilöliikenne maanteillä 46 prosenttia ja lentomatkustus 67 prosenttia.
In Western Europe, the introduction of exhaust catalysts has resulted in reduced emissions from the transport sector.
Länsi-Euroopassa pakokaasukatalysaattoreiden käyttöönotto on vähentänyt liikenteen päästöjä.
However, such measures take effect rather slowly because of the low turnover rate of the vehicle fleet.
Tällaisten toimenpiteiden vaikutukset näkyvät kuitenkin melko hitaasti, koska ajoneuvokanta vaihtuu hitaasti.
Further reductions are likely to require fiscal measures on fuels and vehicles.
Lisävähennykset edellyttävät todennäköisesti polttoaineiden ja ajoneuvojen verotusta koskevia toimia.
In CEE and the NIS, there is significant potential for growth in private transport, but also major potential for improving energy efficiency throughout the transportsector.
KIE-ja IVY-maissa yksityisautoilussa on merkittävä kasvumahdollisuus, mutta näissä maissa on huomattavat mahdollisuudet myös liikennesektorin energian hyötysuhteen parantamiseen.
Policy measures to combat acidification have been only partly successful: • The target of the protocol of the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution (CLTRAP) on nitrogen oxides, to stabilise emissions at the 1987 level by 1994, was achieved for Europe overall, but not by all the 21 parties.
Maasta toiseen kaukokulkeutuvien ilman epäpuhtauksien yleissopimuksen (CI.RTAP) pöytäkirjaan kirjattu typen oksideja koskeva tavoite päästöjen vakauttamisesta vuoden 1987 tasolle vuoteen 1994 mennessä saavutettiin yleisesti Euroopassa, muttei kaikkien 21 sopimuspuolen osalta.
Some of the parties, however, as well as non-parties, achieved considerable reductions. • The Fifth Environmental Action Plan of the European Commission (5EAP) aimed for a 30% reduction of emissions of nitrogen oxides between 1990 and 2000.
Euroopan komission viidennessä ympäristöohjelmassa (5EAP) tähdätään typen oksideissa 30 prosentin päästövähennykseen vuosina 1990 - 2000.
Only an 8% reduction was achieved by 1995, and it does not appear likely that the 2000 target will be met.
Vuoteen 1995 mennessä saavutettiin vain kahdeksan prosentin vähennys, joten on epätodennäköistä, että vuoden 2000 tavoite saavutetaan.
A multipollutant, multi-effect protocol is expected to be ready in 1999.
Monisaastuke-monivaikutuspöytäkii jan oletetaan valmistuvan vuonna 1999.
The aim will be to set further national emission ceilings, on a cost-effective basis, for acidifying substances and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs). • The target of the first CLRTAP protocol for sulphur, to reduce emissions in 1993 by 30% compared to 1980, was achieved by all 21 parties to the protocol, as well as by five non-parties.
Ensimmäisen CLRTAP-pöytäkirjan tavoitteen rikin osalta - päästöjen vähentäminen 30 prosentilla vuonna 1993 vuoteen 1980 verrattunasaavuttivat kaikki 21 pöytäkirjan sopimuspuolta sekä viisi sopimuksen piiriin kuulumatonta osapuolta.
However, several European countries (for example, Portugal and Greece) did not reduce their sulphur emissions in this period to the same extent.
Monet Euroopan maat (esimerkiksi Portugali ja Kreikka) eivät kuitenkaan vähentäneet rikkipäästöjään tänä ajanjaksona yhtä paljon.
Achieving the interim target of the second sulphur protocol by 2000 is more uncertain, and further measures will be needed to achieve its longterm target, which is no exceedance of critical loads.
Toisessa rikkipöytäkirjassa mainitun välitavoitteen saavuttaminen vuoteen 2000 mennessä on epätodennäköisempää, joten lisätoimia tarvitaan sen pitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi.
• The 5EAP target for sulphur dioxide, a reduction of 35% of 1985 emissions by 2000, was achieved for the EU as a whole in 1995 (40% overall reduction) and by most Member States.
Viidennen ympäristöohjelman tavoite rikkidioksidin osalta-35 prosentin vähennys vuoden 1985 päästöistä vuoteen 2000 mennessäsaavutettiin EU:ssa kokonaisuudessaan vuonna 1995 (40 prosentin kokonaisvähennys) samoin kuin useimmissa jäsenvaltioissa.
Further measures aimed at reaching the longterm target of the second CLRTAP sulphur protocol are under development in the EU, following the 5EAP, including reducing the sulphur content
Toiseen CLRTAP-rikkipöytäkirjaan kirjatun pitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi tähtääviä lisätoimenpiteitä kehitellään EU:ssa viidennen
Europe's Environment: The Second Assessment of oil products, reducing emissions from large combustion plants and setting emission limits for road vehicles.
Euroopan ympäristö: Toinen arviointi ympäristöohjelman mukaisesti. Toimenpiteisiin kuuluvat öljytuotteiden rikkipitoisuuden alentaminen, suurten polttolaitosten päästöjen vähentäminen sekä maantieajoneuvojen päästörajojen asettaminen.
A provisional target of the EU acidification strategy now under discussion is a 55% reduction in emissions of nitrogen oxides between 1990 and 2010.
Nyt tarkasteltavana olevan EU:n happamoitumisstrategian välitavoite on 55 prosentin vähennys typen oksidien päästöissä vuosina 1990 - 2000.
Particular attention will need to be paid to emissions from the transport sector if this target is to be met.
Erityistä huomiota on kiinnitettävä liikennesektorin päästöihin, jos tämä tavoite halutaan saavuttaa.
Total area of exceedance of the critical load for sulphur and nitrogen percentage of the total lend aree of the EME Ρ domain acidifying sulphur acidifying nitrogen eutrophying nitrogen
Alue, jolla rikin ja typen kriittinen kuormitus ylitetään prosenttia EMEP-alueen maapinta-alasta happamoittava rikki happamoittava typpi
Note: see main report for a map of the EMEP domain Source: EMEP/MSC/W and CCE
Huom: EMEP-alueen kartta löytyy varsinaisesta raportista Lähde: EMEP/MSC/W ja KIE-maat
Ozone concentrations in the troposphere (from the ground to ΙΟ­Ι 5km) over Europe are typically three to four times higher than in the pre-industrial era, mainly as a result of the very large growth in emissions of nitrogen oxides from industry and vehicles since the 1950s.
Alailmakehän otsonipitoisuudet (maanpinnasta 10-15 kilometrin korkeuteen) ovat Euroopan yläpuolella tavallisesti kolmin- tai nelinkertaiset verrattuna ennen teollistumista vallinneeseen tilanteeseen.
Year-to-year meteorological variability prevents the detection of trends in the occurrence of episodes of high ozone concentration.
Tämä johtuu pääasiassa teollisuuden ja ajoneuvojen typen oksidipäästöjen hyvin suuresta kasvusta 1950-luvun jälkeen.
Threshold concentrations, set for the protection of human health, vegetation and ecosystems, are frequendy exceeded in most European countries.
Ihmisten terveyden, kasvillisuuden ja ekosysteemien suojelemiseksi asetettuja pitoisuuksien kynnysarvoja ylitetään jatkuvasti useimmissa Euroopan maissa.
About 700 hospital admissions in the EU in the period March-October 1995 (75% of them in France, Italy and Germany) may be attributable to ozone concentrations exceeding the health protection threshold.
Terveydellisen kynnysarvon ylittävä otsonipitoisuus voi olla syynä noin 700 sairaalakäynnissä EU:n alueella vuoden 1995 maaliskuun ja lokakuun välisenä ajanjaksona (näistä 75 prosenttia Ranskassa, Italiassaja Saksassa).
About 330 million people in the EU may be exposed to at least one exceedance of the threshold per year.
Arviolta 330 miljoonaa ihmistä EU:n alueella voi altistua vähintään yhdelle kynnysarvon ylittymiselle vuodessa.
The protection threshold for vegetation was exceeded in most EU countries in 1995.
Kasvillisuuden suojelemiseksi asetettu kynnysarvo ylitettiin useimmissa EU-maissa vuonna 1995.
Several countries reported exceedances for more than 150 days at some sites.
Monet maat ilmoittivat yli 150 päivänä esiintyneistä arvojen ylityksistä joillakin alueilla.
In the same year, almost the entire EU area of forest and arable land experienced exceedances.
Samana vuonna lähes kaikilla EU:n metsäalueilla ja viljelyskelpoisilla maa-alueilla tapahtui ylittymisiä.
Emissions of the most important ozone precursors, nitrogen oxides and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs), increased until the late 1980s and then fell by 14% between 1990 and 1994.
Tärkeimpien otsonia muodostavien aineiden, eli typen oksidit ja NMVOC, päästöt lisääntyivät 1980-luvun lopulle saakka, kunnes ne sitten laskivat 14 prosenttia vuosina 1990 -1994.
The transport sector is the main contributor of nitrogen oxides.
Liikenne on typen oksidien tärkein aiheuttaja.
Transport is also the main contributor to emissions of NMVOCs in Western Europe, while in CEE and the NIS, industry is the main contributor.
Liikenne on myös tärkein NMVOC-päästöjen aiheuttaja Länsi-Euroopassa kun taas KIE-ja IVY-maissa teollisuus on suurin osatekijä.
Daily summer maximum concentrations of ozone
Otsonin korkeimpien vuorokausiarvojen keskiarvo kesällä
Source: EEA-ETC/AQ
Lähde: EEA-ETC/AQ
Meeting the targets for emissions of nitrogen oxides set in the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution's and the Fifth Environmental Action Programme would result in a reduction in peak ozone concentrations of only 5-10%.
Maasta toiseen kaukokulkeutuvien ilman epäpuhtauksien yleissopimuksessa ja viidennessä ympäristöohjelmassa asetettujen typen oksidipäästöjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen johtaisi otsonin huippupitoisuuksien pienenemiseen vain 5-10 prosentilla.
Achieving the longterm target of no exceedance of threshold levels will depend critically on reducing overall tropospheric ozone concentrations.
Pitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen, mikä tarkoittaa sitä, ettei kynnysarvoja ylitetä, riippuu ratkaisevasti yleisestä alailmakehän otsonin pitoisuuksien pienenemisestä.
This will require measures on emissions of the precursor' pollutants (nitrogen oxides and NMVOCs) covering the whole of the northern hemisphere.
Tämä edellyttää otsonia muodostavien aineiden (typen oksidien ja NMVOC:in) päästöihin vaikuttavia toimenpiteitä koko pohjoisella pallonpuoliskolla.
A first step will be the setting of further national emission ceilings under the new multi-effect, multi-pollutant protocol.
Ensimmäiseksi on asetettava uuden monisaastuke-monivaikutuspöytäkirjan nojalla tiukemmat kansalliset päästökatot.
Chemicals Since the Dobris assessment, the chemical industry in Western Europe has continued to grow, with production since 1993 growing faster than GDP.
Länsi-Euroopan kemianteollisuus on jatkanut kasvuaan Dobrisarvioinnin jälkeen tuotannon kasvaessa vuodesta 1993 alkaen BKT:tä nopeammin.
Production in CEE and the NIS has fallen markedly since 1989, in line with the fall in GDP, but since 1993 production has partially recovered in some countries.
Tuotanto KIE-ja IVY-maissa on pudonnut merkittävästi vuoden 1989 jälkeen BKT:n laskun myötä, mutta vuoden 1993 jälkeen tuotanto on osittain elpynyt muutamissa maissa.
The net result is that the flows of chemicals through the economy throughout Europe have increased.
Lopputuloksena tästä on se, että kemikaalivirran osuus taloudessa on kasvanut koko Euroopassa.
Data on emissions is scarce, but chemicals are widespread in all environmental media, including animal and human tissues.
Tiedot päästöistä ovat niukat, mutta kemikaalit ovat levinneet kaikkialle ympäristöön, ihmis-ja eläinkudokset mukaan lukien.
The European Inventory of Existing Chemical Substances lists over 100 000 chemical compounds.
Eurooppalaisessa kemiallisten aineiden luettelossa (European Inventory of Existing Chemical Substances) on yli 100 000 kemiallista yhdistettä.
The threat posed by many of these chemicals remains uncertain because of the lack of knowledge about their concentrations and the ways in which they move through and accumulate in the environment and then impact on humans and other life forms.
Aiheutuva uhka on monen kemikaalin osalta yhä epäselvä, sillä tiedot niiden pitoisuuksista, kulkeutumistavoista ja kertymistaipumuksista ympäristössä ovat puutteelliset samoin kuin tiedot vaikutuksista ihmisiin ja muihin elämän muotoihin.
Some information, however, is available — for example, on heavy metals and persistent organic pollutants (POPs).
Jonkin verran tietoa on kuitenkin saatavilla - esimerkiksi raskasmetalleista ja hitaasti hajoavista orgaanisista yhdisteistä (Persistent Organic Pollutants, POP).
Although emissions of some of these substances are falling, concentrations in the environment remain of concern, particularly in some highly contaminated areas and sinks like the Arctic and Baltic Sea.
Vaikka eräiden näiden aineiden päästöt ovat vähenemässä, pitoisuudet ympäristössä pysyvät huolenaiheina, erityisesti eräillä hyvin saastuneilla alueilla ja melualueilla kuten arktiset alueet ja Itämeri.
Although some well-known POPs are being phased out, many others with similar properties are still being produced in large amounts.
Vaikka joitakin hyvin tunnettuja POP-aineita poistetaan jatkuvasti käytöstä, tuotetaan samanaikaisesti suuria määriä monia muita, ominaisuuksiltaan vastaavia aineita.
Concerns have recently been raised about so-called "endocrine disrupting substances": POPs and some organo-metallic compounds, particularly as a possible cause of reproductive
Viime aikoina huolta ovat aiheuttaneet niin kutsutut "hormonitoimintaa häiritsevät kemikaalit" - POP:t ja eräät orgaaniset metalliyhdisteet - erityisesti siksi, että ne aiheuttavat mahdollisesti eläinten ja ihmisten lisääntymishäiriöitä.
While there are examples of such effects in marine animals, there is so far insufficient evidence to establish causal links between such chemicals and reproductive health effects in humans.
Yleiskatsaus vaikutusten perusteella ei toistaiseksi ole voitu osoittaa syy­seuraus­suhdetta kyseisten kemikaalien ja ihmisen lisääntymiseen liittyvien terveysvaikutusten välillä.
Because of the difficulty and cost of assessing the toxicity of the large numbers of potentially hazardous chemicals in use, particularly those with possible reproductive and neurotoxicological effects, some current control strategies - such as the one chosen by the OSPAR Convention on the protection of the North Sea - are now aimed at reducing the "load" of chemicals in the environment through the elimination or reduction of their use and emissions.
Lukuisten mahdollisesti vaarallisten, käytössä olevien kemikaalien toksisuuden arviointiin liittyvien vaikeuksien ja kustannusten vuoksi, ja erityisesti niiden kemikaalien osalta, joilla on mahdollisia lisääntymiseen liittyviä ja neurotoksikologisia vaikutuksia, muutamissa nykyisissä toimintastrategioissa ­ kuten Pohjanmeren suojelua koskevassa OSPAR­sopimuksessa ­ pyritään nyt vähentämään kemikaalien aiheuttamaa "kasautumista" ympäristöön vähentämällä niiden käyttöä ja päästöjä tai lopettamalla niiden käyttö kokonaan.
The UNECE is expected to finalise two new protocols on emissions to air of three heavy metals and sixteen POPs under the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution in 1998.
UNECE:n odotetaan viimeistelevän vuonna 1998 kaksi uutta pöytäkirjaa, jotka koskevat kolmen raskasmetallin ja 16 POP­aineen päästöjä ilmaan maasta toiseen kaukokulkeutuvien ilman epäpuhtauksien yleissopimuksen mukaisesti.
Reductions of lead emissions from petrol, 1990-96
Bensiinin lyijypäästöjen väheneminen, 1990­96·