natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In June, the Commission took action against 25 countries for failure to comply with the electricity and gas regulations. The violations included:
Kesäkuussa komissio ryhtyi toimiin 25:tä maata vastaan, koska ne eivät olleet noudattaneet sähkö- ja kaasuasetuksia.
4poor information from transmission system operators, preventing supply companies from accessing networks eectively;
Rikkomuksia olivat muun muassa seuraavat: siirtoverkko-operaattorien huono tiedottaminen, joka esti toimittavien yritysten tehokkaan pääsyn verkkoon rajatylittävän yhteistyön puute siirtoverkko-operaattorien ja kansallisten viranomaisten välillä viranomaisten ja kansallisen tason puutteelliset valvontatoimet rikkomus-tapauksissa riittämättömät riitojen ratkaisumenettelyt kuluttajia varten.
Given the global scale of the challenges that the EU faces, international cooperation is crucial.
EU:n haasteet ovat maailmanlaajuisia, joten kansainvälinen yhteistyö on välttämätöntä.
If Europe speaks with a single voice on energy matters, its strength with other countries and external energy suppliers is increased.
Jos EU esiintyy energia-asioissa yhtenäisenä, se on vahvempi asioidessaan muiden maiden ja ulkopuolisten energian toimittajien kanssa.
At the same time, achieving EU energy objectives is easier if the EU can work through global agreements and multilateral legal frameworks.
Myös EU:n energiatavoitteiden saavuttaminen on helpompaa, jos EU voi toimia maailmanlaajuisten sopimusten ja monenvälisten oikeudellisten järjestelyjen pohjalta.
In support of these goals, the Commission continued to increase its international engagement and cooperation specically related to energy matters.
Näiden tavoitteiden edistämiseksi komissio on lisännyt edelleen kansainvälistä osallistumistaan ja yhteistyötä erityisesti energia-asioissa.
The EU has established firmer relations with the countries where fossil fuels come from or transit through — since political disputes, accidents, natural disasters and technical faults can all disrupt supplies.
EU on luonut läheisemmät suhteet maihin, joista fossiiliset polttoaineet ovat peräisin tai joiden kautta ne kuljetetaan. Poliittiset kiistat, onnettomuudet, luonnonkatastrofit ja tekniset viat voivat kaikki aiheuttaa toimitushäiriöitä.
The gas crisis at the start of 2009 — resulting from a dispute between Russia and Ukraine — cut o supplies to 12 Member States, while temperatures plunged below zero.
Vuoden 2009 alun kaasukriisi, joka johtui Venäjän ja Ukrainan välisestä kiistasta, katkaisi toimitukset 12 jäsenvaltioon. Tämä sattui aikana, jolloin lämpötila laski pakkasen puolelle.
As companies and schools were forced to close, and Europeans were left shivering at home, the Commission dispatched a team of 20 experts to monitor gas transit on site in Kiev and Moscow.
Kun yritysten ja koulujen oli pakko sulkea ovensa ja eurooppalaiset palelivat kotona, komissio lähetti 20 asiantuntijan ryhmän tarkkailemaan kaasun kuljetuksia paikan päälle Kiovaan ja Moskovaan.
Their presence demonstrated to the Russian and Ukrainian sides the united resistance of EU governments and industry to being taken hostage in the dispute.
Heidän läsnäolonsa osoitti Venäjälle ja Ukrainalle, että sekä EU:n hallitukset että teollisuus kieltäytyivät päättäväisesti joutumasta kiistassa panttivangiksi.
Gas finally started to flow again on 20 January after a week of mutual recriminations between Kiev and Moscow and intensive diplomatic intervention at the very highest level by the Commission, in coordination with the Czech Presidency and the aected Member States.
Kaasu alkoi viimein virrata 20. tammikuuta. Tätä edelsi viikko keskinäistä syyt-telyä Kiovan ja Moskovan välillä sekä sinnikkäitä diplomaattisia ponnisteluja komission korkeimmalla tasolla yhdessä neuvoston puheenjohtajamaan Tšekin sekä muiden jäsen valtioiden kanssa.
With the aim of providing a durable solution, the Commission brought together international financial institutions to support Ukraine in purchasing gas from Russia and to modernise the gas transit system.
Jotta asiassa voitaisiin löytää kestävä ratkaisu, komissio kokosi kansainväliset rahoituslaitokset Ukrainan tukemiseksi kaasun ostossa Venäjältä ja kaasun siirtoverkon nykyaikaistamisessa.
The Commission also worked closely with the Ukrainian authorities on modernisation.
Nykyaikaistamisen osalta komissio on tehnyt tiivistä yhteistyötä Ukrainan viranomaisten kanssa.
Following an agreement at the EU–Russia summit in Khabarovsk, and discussions on strengthening prevention and management of potential energy crises, the EU and Russia set up an early warning mechanism which will allow for remedial action when oil, gas or electricity supply is threatened or disrupted by infrastructure maintenance, accidents or commercial disputes.
Sen jälkeen, kun EU:n ja Venäjän huippukokouksessa Khabarovskissa oli saatu aikaan sopimus ja oli käyty keskustelut potentiaalisten energiakriisien ennaltaehkäisystä ja hallinnasta, EU ja Venäjä perustivat ennakkovaroitusjärjestelmän, jonka avulla voidaan ryhtyä korjaaviin toimiin, kun öljy-, kaasu- tai sähkötoimitukset ovat uhattuna tai ne keskeytyvät infrastruktuurin huollon, onnettomuuksien tai kaupallisten kiistojen vuoksi.
While the response to the energy crisis was a very visible action, much of the international cooperation efforts during the year took place behind the scenes.
Vaikka toimet energiakriisin yhteydessä olivat hyvin näkyviä, monet kansainvälisistä yhteistyöponnisteluista vuoden aikana tapahtuivat kulissien takana.
These efforts were devoted not only to security of supply matters, such as diversification of supplies in Europe, Asia, the Middle East and Africa, but also to promoting sustainable energy policy.
Nämä ponnistelut koskivat toimitusvarmuutta (kuten Euroopasta, Aasiasta, Lähiidästä ja Afrikasta peräisin olevien toimitusten monipuolistamista) mutta myös kestävän energiapolitiikan edistämistä.
‘New sources of oil are becoming scarcer, and often have political and environmental problems attached to them.
Uusia öljylähteitä on yhä harvemmassa ja niiden hyödyntämiseen liittyy usein poliittisia ja ympäristöongelmia.
The world in general (and Europe in particular) will be better off and more secure if dependence on oil can be reduced.’
Koko maailman (ja etenkin Euroopan unionin) tilanne paranee ja turvallisuus lisääntyy, jos öljyriippuvuutta onnistutaan vähentämään.
This was a key message in the EU’s second strategic energy review,
Tämä oli EU:n toisen strategisen energiakatsauksen keskeinen
26), and approved in 2009 proposed by the Commission in November 2008 ( by the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions.
26), ja Euroopan parla- sanoma. Komissio esitti katsauksen marraskuussa 2008 ( mentti, neuvosto, Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea hyväksyivät sen vuonna 2009.
Among the concrete steps during the year was the setting up of the EU–US Energy Council, the launch of the Eastern Partnership Energy Security Platform, the signature of a Declaration of Intent on Energy Cooperation between the EU and Belarus, broadening of the energy dialogue with China, and progress with the ‘Near zero emission coal’ project with China.
Vuoden aikana toteutettuihin konkreettisiin toimiin kuuluivat EU–USA-energia-neuvosto, itäisen kumppanuuden energiavarmuutta käsittelevän foorumin käynnistäminen, EU:n ja Valko-Venäjän välistä energiayhteistyötä koskevan aiejulistuksen allekirjoittaminen, energiaa koskevan vuoropuhelun laajentaminen Kiinan kanssa sekä lähes päästötöntä hiiliteknologiaa koskevan, Kiinan kanssa toteutettavan hankkeen edistäminen.
The EU–India summit in November also agreed to enhance energy cooperation, focusing particularly on renewables and energy efficiency.
EU:n ja Intian huippukokouksessa marras kuussa sovittiin myös energiayhteistyön parantamisesta. Yhteistyössä keskitytään erityisesti uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen.
Closer coordination among Member States and with the Commission and speaking with one voice are particularly important to harness the collective weight of the EU in multilateral frameworks such as the International Energy Agency and the G8 process.
Tiiviimpi yhteistyö jäsenvaltioiden kesken ja komission kanssa sekä esiintyminen yhtenäisenä ovat erityisen tärkeitä, jotta voidaan hyödyntää EU:n yhteistä painoarvoa monenvälisissä puitteissa, kuten kansainvälisessä energiajärjes- tössä ja G8-prosessissa.
In May, the European Commission, along with the G8 countries plus other major and emerging economies, launched operations under the International Partnership for Energy Efficiency Cooperation.
Euroopan komissio käynnisti toukokuussa yhdessä G8-maiden sekä muiden suurten ja nousevien talouksien maiden kanssa toiminnan energiatehokkuusyhteistyötä koskevan kansainvälisen kumppanuuden (IPEEC) parissa.
This forum for high-level policy discussion and cooperation on energy efficiency issues aims to: n u l l
YK:n prosessissa ei ole kyse ainoastaan ilmastonmuutoksesta. Käsiteltävät asiat liittyvät myös kehitykseen.
Developing countries will be able to achieve sustainable development that at the same time will reduce emissions.
Kehitysmaat voivat saavuttaa kestävän kehityksen, joka samalla vähentää päästöjä.
This is a matter of planning for growth with lowcarbon emissions, making so-called ‘low-carbon growth plans’, and integrating them into climate change mitigation and adaptation measures in national development strategies.
Maiden on laadittava vähähiilistä kasvua koskevat suunnitelmat ja sisällytettävä ne ilmastonmuutoksen hillintää ja siihen sopeutumista koskeviin toimenpiteisiin kansallisissa kehitysstrategioissa.
This will ensure that growth will benefit all, build on open and effective forms of democratic governance, and contribute to gender equality and poverty reduction.
Niillä varmistetaan, että kasvu hyödyttää kaikkia, perustuu demokraattisen hallinnon avoimiin ja tehokkaisiin muotoihin ja edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa ja köyhyyden vähentämistä.
In May the Commission adopted the 2009 annual action programme implementing the environment thematic programme, with funding of €164 million.
Komissio hyväksyi toukokuussa vuoden 2009 toimintaohjelman, jolla pannaan täytäntöön ympäristöalan teemakohtainen ohjelma.
This provided assistance to developing countries coping with climate change, including through the Global Climate Change Alliance, which promotes cooperation between the EU and the most vulnerable developing countries.
Tähän liittyvä rahoitus on 164 miljoonaa euroa. Tästä myönnetään avustusta ilmastonmuutoksen kanssa kamppaileville kehitysmaille, muun muassa maailmanlaajuisen ilmastonmuu-tosallianssin (Global Climate Change Alliance) kautta, joka edistää yhteistyötä EU:n ja kaikkein haavoittuvimpien kehitysmaiden kanssa.
In May the EU–ACP Council adopted a joint declaration on climate change and development, and specific cooperation activities were selected with four pilot countries: Cambodia, Maldives, Tanzania and Vanuatu.
Toukokuussa EU:n ja AKT-maiden ministerineuvosto antoi yhteisen julistuksen ilmastonmuutok- sesta ja kehityksestä. Lisäksi valittiin erityisiä yhteistyötoimia neljän pilotti- maan (Kambodžan, Malediivien, Tansanian ja Vanuatun) kanssa.
In February the Commission adopted a communication on an EU strategy for disaster risk reduction in developing countries (27) — a subject closely related to climate change, as climate-related disasters have increased rapidly.
Komissio antoi helmikuussa tiedonannon EU:n tukistrategiasta kehitysmaiden katastrofiriskin vähentämiseksi (27). Aihe liittyy läheisesti ilmastonmuutokseen, koska ilmastosta johtuvat katastrofit ovat lisääntyneet nopeasti.
Since then, work started on an implementation plan involving the Commission and the Member States.
Tämän jälkeen aloitettiin täytäntöönpanosuunnitelmaan liittyvä työ, johon osallistuivat komissio ja jäsenvaltiot.
An April Commission working document on improving environmental integration in development cooperation will provide a basis for better environmental integration at the EU level.
Huhtikuussa laadittu komission valmisteluasiakirja, jossa käsiteltiin ympäristönäkökohtien sisällyttämistä kehitysyhteistyöhön, edistää ympäristöasioiden huomioon ottamista muussa EU:n politiikassa.
The EU has continued to help African countries improve the business climate for energy investments.
EU on edelleen auttanut Afrikan maita parantamaan liiketoimintaympäristöä energiainvestointien kannalta.
In energy, the African Union and the EU agreed to work on standardisation and integration of energy markets, and the EU is supporting integration of electricity markets in Maghreb countries.
Energia-alalla Afrikan unioni ja EU sopivat työskentelevänsä standardisoinnin ja energiamarkkinoiden yhdentymisen edistämiseksi. EU tukee sähkömarkki-noiden yhdentymistä Maghreb-maissa.
The EU has continued to help African countries improve the business climate for energy investments, and has worked with some on a Mediterranean solar energy plan.
EU on edelleen auttanut Afrikan maita parantamaan energiainvestointien liiketoimintaympäristöä ja tehnyt joiden- kin maiden kanssa Välimeren aurinkoenergiasuunnitelmaan liittyvää työtä.
The European Commission also aims to protect forests globally.
Euroopan komissio pyrkii myös suojelemaan metsiä maailmanlaajuisesti.
Under its ‘Forest law enforcement governance and trade initiative’, the EU imports only certified timber from its partner countries to fight illegal logging.
FLEGT-aloitteen (metsälainsäädännön soveltamisen valvonta, metsähallinto ja puukauppa) mukaisesti EU:hun tuodaan sen kumppanimaista ainoastaan sertifioitua puutavaraa.
So far Ghana and Congo have signed such an agreement, and the EU pursued an international deal to extend this campaign through the UN talks on climate change.
Näin estetään metsien laitonta hakkuuta. Tähän mennessä Ghana ja Kongo ovat allekirjoittaneet kyseisen sopimuksen, ja EU on YK:n ilmastoneuvottelujen aikana pyrkinyt aikaansaamaan kansainvälisen sopimuksen tämän hankkeen laajentamiseksi.
WHAT HAPPENED AND WHAT DIDN’T HAPPEN
MITÄ SAAVUTETTIINJA MITÄ EI
The outcome of the UN Climate Change Conference in Copenhagen in December was a disappointment.
Joulukuussa Kööpenhaminassa pidetyn YK:n ilmastokokouksen anti oli pettymys.
After two weeks of intense negotiations, on the final day some 30 countries — including the USA, China, India and Brazil, as well as some EU Member States and the European Commission — reached a limited ‘accord’.
Kokouksen viimeisenä päivänä, kaksi viikkoa jatkuneiden intensiivisten neuvottelujen jälkeen, noin 30 maata – muun muassa Yhdysvallat, Kiina, Intia ja Brasilia sekä jotkin EU:n jäsenvaltiot ja Euroopan komissio – pääsivät rajalliseen ”sopimukseen”. Sopimuksessa on paljon positiivista.
This contains a number of positive elements, including endorsement for the first time at global level of the 2 °C ceiling and commitments to mobilise climate financing for developing countries in amounts that are in line with the Commission’s proposals.
Siinä esimerkiksi vahvistetaan ensimmäisen kerran maailmanlaajuisesti tavoitteeksi lämpenemisen rajoittaminen kahteen celsiusasteeseen ja sitoudutaan kanavoimaan kehitysmaille ilmastorahoitusta määrät, jotka vastaavat komission ehdotuksia.
Overall, however, the Copenhagen accord falls well short of meeting the EU’s level of ambition.
Yleisesti Kööpenhaminan sopimus jää kuitenkin varsin kauas EU:n tavoitteista.
Moreover, due to opposition from a handful of parties the conference merely noted the accord without formally endorsing it.
Koska muutamat kokouksen osapuolet vastustivat sopimusta, sopimus ainoastaan ”todettiin” eikä sitä vahvistettu virallisesti.
As a consequence, renewed efforts will be needed to reach a legally binding global agreement at the next UN Climate Change Conference, to be held in Mexico City in November 2010.
Tämän vuoksi tarvitaan uusia ponnisteluja, jotta saadaan aikaan oikeudellisesti sitova maailmanlaajuinen sopimus seuraavassaYK:n ilmastokokouksessa, joka pidetään Mexico Cityssä marraskuussa 2010.
THE ROAD TO COPENHAGEN
ENNEN KÖÖPENHAMINAA
Despite the limited results of Copenhagen, the work done there and over the course of preceding months to narrow differences on the negotiating texts provides a good starting point for reaching a comprehensive and legally binding agreement by the end of 2010.
Kööpenhaminan rajallisista tuloksista huolimatta kokouksessa ja sitä edeltävinä kuukausina tehty työ, jolla pyrittiin saavuttamaan yhteisymmärrys neuvotel-tavina olevista teksteistä, on hyvä lähtökohta kattavalle ja oikeudellisesti sitovalle sopimuksella, joka on määrä saada aikaan vuoden 2010 loppuun mennessä.
The EU has played a leading role in this process.
EU:lla on ollut tässä prosessissa johtava rooli.
The result of the Copenhagen conference in December was only a first step to a more ambitious commitment to fight climate change.
Joulukuisen Kööpenhaminan kokouksen tulokset ovat vasta ensimmäinen askel kohti kunnianhimoisempaa sitoumusta ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
‘2009, culminating in the Copenhagen conference, is a crucial year for the battle against climate change, but in fact climate change has been the defining issue for this Commission, and I fully expect it to be the defining issue for the next Commission.
”Vuosi 2009, joka huipentui Kööpenhaminan kokoukseen, oli ratkaiseva vuosi ilmastonmuutoksen torjunnassa. Ilmastonmuutos on ollut keskeinen teema tämän komission työssä, ja siitä tulee varmasti keskeinen asia myös tulevan komission työssä.
Why is that?
Mistä tämä johtuu?
Because environment policy in general, and climate policy in particular, are natural European issues.
Ympäristöpolitiikka yleisesti ja ilmasto-politiikka erityisesti ovat luonnostaan EU:n tason kysymyksiä.
Carbon emissions don’t stop for checks at national borders.
Hiilidioksidi- päästöt eivät pysähdy kansallisilla rajoilla.
Actions we take — or don’t take — inside the European Union have a direct impact on the rainforests of Brazil and Borneo, and on the thickness of the Greenland ice sheet,’said José Manuel Barroso at the Commission’s Green Week conference in Brussels in June.
Niillä toimilla, joita toteutamme – tai emme toteuta – Euroopan unionissa, on suora vaikutus vaikkapa Brasilian ja Borneon sademetsiin ja Grönlannin jääpeitteen paksuuteen”, totesi puheenjohtaja Barroso komission Green Week -tapahtumassa Brysselissä kesäkuussa.
The EU consistently sent a forceful and clear signal to other countries in the run-up to the climate meeting in Copenhagen, showing the political leadership needed for keeping global warming below 2 °C (28).
Valmistauduttaessa Kööpenhaminan kokoukseen EU lähetti jatkuvasti voimak-kaita ja selkeitä signaaleja muille maille ja osoitti poliittista johtajuutta, jota tarvitaan maailmanlaajuisen lämpenemisen rajoittamiseksi kahteen celsiusasteeseen (28).
To encourage other major emitters to take strong action and thereby improve the chances of achieving a suciently ambitious global agreement, the EU has undertaken to raise its emission cuts to 30 % if other industrialised countries collectively agree to make comparable reductions and if developing countries with rapid economic development contribute to a global agreement to the extent that they are able.
Jotta voidaan rohkaista muita suurimpia päästöjen aiheuttajia ryhtymään tehokkaisiin toimiin ja siten parantaa mahdollisuuksia saavuttaa riittävän kunnianhimoinen maailmanlaajuinen sopimus, EU on sitoutunut nostamaan päästövähennyksensä 30 prosenttiin. Edellytyksenä on, että muut teollisuusmaat sopivat yhteisesti vastaavista vähennyksistä ja että ne kehitys-maat, joissa talous kehittyy nopeasti, osallistuvat maailmanlaajuiseen sopimukseen kykyjensä mukaisesti.
The EU developed its position for the international climate negotiations through meetings of environment and finance ministers and the European Council, culminating in an informal ministerial meeting in Åre in July, the Environment Council in Luxembourg in October and the European Council in October (29).
EU laati kantansa kansainvälisiä ilmastoneuvotteluja varten ympäristö- ja rahoitusministerien sekä Eurooppaneuvoston kokouksissa. Neuvottelut hui-pentuivat heinäkuussa Åressa pidettyyn epäviralliseen ministerikokoukseen, lokakuussa Luxemburgissa pidettyyn ympäristöneuvostoon sekä lokakuussa pidettyyn Eurooppa-neuvostoon (29).
In October, the Environment Council stepped up the momentum in agreeing a negotiating framework for the EU.
Lokakuussa Eurooppaneuvosto nopeutti valmisteluja sopimalla EU:n neuvottelukehyksistä.
Europe again demonstrated its leadership position on climate change, with its support for even higher long-term greenhouse gas emission reductions than the 80 % reected in the communiqué agreed at the G8 summit in L’Aquila, Italy, in July.
EU osoitti taas johtajaasemansa ilmastoasioissa tukemalla jopa korkeampia pitkän aikavälin kasvi-huonekaasupäästövähennyksiä kuin ne 80 prosentin vähennykset, joita esitettiin L’Aquilassa, Italiassa heinäkuussa pidetyn G8-huippukokouksen tiedonannossa.
It also called for emission reduction targets for international aviation and shipping, which are not covered by the Kyoto Protocol but are a rapidly growing source of emissions.
EU kehotti myös asettamaan päästövähennystavoitteet kansainväliselle ilmailu- ja merenkulkualalle, jotka eivät kuulu Kioton pöytä- kirjan soveltamisalaan mutta aiheuttavat yhä enemmän päästöjä.
A final review of EU positions and strategies ahead of the Copenhagen conference
EU:n kanta ja strategiat Kööpenhaminan kokousta varten viimeisteltiin
30) on 23 November took place at an extra Environment Council meeting ( in Brussels, where Yvo de Boer, Executive Secretary of the UN Framework Convention on Climate Change, presented the state of play in the negotiations and other parties’ oers.
) 23. marraskuuta Brysse- lissä. Kokouksessa YK:n ilmastosopimuksen pääsihteeri Yvo de Boer kertoi neuvottelujen senhetkisestä tilanteesta ja muiden osapuolten tarjouksista.
The key elements of the EU position are as follows:
Kannassaan EU esittää pääasiassa seuraavaa:
4action to reduce global emissions should aim at keeping global warming below 2 °C. This requires that global emissions peak by 2020 at the latest, be cut to at least 50 % below 1990 levels by 2050 and continue to decline thereafter;
Tämä edellyttää sitä, että maailmanlaajuiset päästöt ohittavat huippunsa vuoteen 2020 mennessä ja että ne ovat vuoteen 2050 mennessä ainakin 50 prosenttia alle vuoden 1990 tasojen. Sen jälkeen niitä on vähennettävä edelleen.
4long-term targets for the EU and other developed countries of 80–95 % emissions reductions by 2050 compared with 1990 levels;
EU:n ja muiden teollisuusmaiden pitkän aikavälin tavoitteeksi on asetettava päästöjen vähentäminen 80–95 prosentilla vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasoihin nähden.
4limitations on emissions from international aviation and shipping by 10 and 20 % respectively by 2020 compared with 2005 levels, within the framework of international agreements;
Kansainvälisen lentoliikenteen päästöjä on vähennettävä 10 prosenttia ja kansainvälisen laivaliikenteen 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä vuoden 2005 tasoihin nähden kansainvälisten sopimusten puitteessa.
4clarication of EU demands: industrialised countries are to reduce their emissions by 25–40 % by 2020, and developing countries to reduce their emissions growth by 15–30 % compared with a situation in which no measures had been taken;
EU vaatii aiempaa selkeämmin, että teollisuusmaiden on vähennettävä päästöjään 25–40 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja että kehitysmaiden on vähennettävä päästöjensä kasvua 15–30 prosenttia verrattuna tilanteeseen, jossa toimia ei toteuteta.
4the target of a maximum 2 °C rise in temperature remains the benchmark when other countries’ emissions reductions are assessed;
Tavoite lämpötilan nousun rajoittamisesta kahteen celsiusasteeseen pysyy vertailukohtana arvioitaessa muiden maiden päästövähennyksiä.