natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If there is no direct information on the wages and salaries paid by general government in each one of the regions, permitting a bottom-up methodology, an approximation can be made from the keys developed according to the number of employees in each region.
Jos tietoja julkisyhteisöjen kullakin alueella maksamista palkoista ja palkkioista ei ole suoraan saatavilla, eikä osista kokonaisuuteen -menetelmää voida käyttää, voidaan laatia likiarvo käyttämällä jakosääntöjä, jotka perustuvat työntekijöiden määrään kullakin alueella.
In this first step, in principle we apply an income approach, in which the gross value added of general government is determined through the sum of its components in the generation of income account, and the output is calculated through addition of intermediate consumption, now under the scope of the production account.
Vaiheessa 1 sovelletaan periaatteessa tulolähestymistapaa, jossa julkisyhteisöjen bruttoarvonlisäys määräytyy osiensa summana tulonmuodostustilillä, ja tuotos lasketaan lisäämällä välituotekäyttö, joka kuuluu tuotantotiliin.Tämä lähestymistapa on perusteena liitteen C taulukon 1 laatimiselle.
It is this approach which justifies the compilation of Table 1 in Annex C. It is acknowledged however that market output can be regionalised through a production approach, in which case the corresponding GVA as well as the operating surplus would be determined as balances.
Markkinatuotos voidaan kuitenkin alueellistaa käyttämällä tuotantolähestymistapaa, jolloin vastaava bruttoarvonlisäys ja toimintaylijäämä määritellään tasapainoeriksi.
The suggested methodology, in this first step, favours the application of the bottom-up method, even though we recognise that, if these methods prove inapplicable, mixed or top-down methods may have to be adopted.
Vaihetta 1 varten ehdotettu menetelmä suosii osista kokonaisuuteen -menetelmän käyttöä, mutta jos nämä menetelmät osoittautuvat riittämättömiksi, voidaan joutua käyttämään sekamenetelmiä tai kokonaisuudesta osiin -menetelmiä. miä.
Employers' social contributions are either actual (D.121) or imputed (D.122).
Työnantajan sosiaaliturvamaksut voivat olla todellisia (D.121) tai laskennallisia (D.122).
The regional structure of the actual social contributions can be assumed to be equal to that of the wages and salaries.
Todellisten sosiaaliturvamaksujen alueellisen rakenteen voidaan olettaa olevan sama kuin palkkojen ja palkkioiden.
The imputed social contributions need special attention.
Aiheesta (D.612) kerrotaan lisää kohdassa 4.3.2.13.
Firstly, we
Toiseksi so-
"Other subsidies on production ... consist of subsidies except subsidies on products which resident producer units may receive as a consequence of engaging in production". (ESA 4.36).
hentämiseksi, avustukset korkohelpotuksia varten ja yhtenäistariffijärjestelmästä johtuva alv:n ylikorvaus, jota usein sovelletaan maataloudessa.
Secondly, the regional pattern of social contributions may differ from the regional pattern of the corresponding social benefits.
siaaliturvamaksujen alueellinen jakautuma voi olla eri lainen kuin vastaavien sosiaalietuuksien jakautuma.
It should be stressed that in Step 1 we consciously disregard this regional imbalance and allocate all imputed social contributions explicitly to the place of work (local KAU) of the employees who are intended to be charged with the imputed social contributions.
On huomattava, että vaiheessa 1 tämä alueellinen epätasapaino jätetään tietoisesti huomiotta, ja kaikki laskennalliset sosiaaliturvamaksut kohdennetaan niiden työntekijöiden työpaikkaan (paikallinen TAY), joilta laskennalliset sosiaaliturvamaksut aiotaan "laskuttaa".
Other subsidies on production are recorded among negative uses in the generation of income accounts of the industries or sectors that receive them.
Muut tuotantotukipalkkiot kirjataan negatiivisena käyttönä vastaanottavien toimialojen tai sektorien tulonmuodostustileille.
However, for their other nonmarket output, this is true only when those payments depend on general regulations applicable to market and nonmarket producers alike (ESA 4.36).
Julkisyhteisöjen yksiköt voivat vastaanottaa muita tuotantotukipalkkioita (D.39).
The proposal is to bring the regional allocation of D.39 received into line with the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity" (section 5.5.1): "Other taxes and subsidies linked to production, form part of GVA at basic prices, and should be allocated to the local KAU or local unit where the production takes place."
Muusta markkinattomasta tuotoksestaan ne voivat saada muita tuotantopalkkioita ainoastaan, jos kyseiset maksut riippuvat sekä markkinatuottajiin että markkinattomiin tuottajiin sovellettavista yleisistä säädöksistä (EKT 4.36).
In more detail, it is proposed to allocate all imputed social contributions of local and state governments to the region of their local KAUs, regardless of whether or not the active employees or the former employees or their survivors actually live in the region of the unit of government from which they receive the social benefit.
Kaikki paikallis- ja valtionhallinnon laskennalliset sosiaaliturvamaksut ehdotetaan kohdennettavaksi paikallisen toimialayksikön alueelle riippumatta siitä, asuvatko aktiiviset tai entiset työntekijät tai jälkimmäisten omaiset todella sen hallintoyksikön alueella, jolta he saavat sosiaalietuuksia.
In case of imputed social contributions of central government or social security funds, we also disregard the actual residence of the persons receiving the social benefits in question and allocate proportionally (per wages and salaries or per head of active employees) to the residence of their local KAUs.
Julkisyhteisöjen tai sosiaaliturvarahastojen laskennallisten sosiaaliturvamaksujen kohdalla ei myöskään oteta huomioon sosiaalietuuksia saa vien henkilöiden todellista asuinpaikkaa, vaan maksut kohdennetaan suhteellisesti (palkkojen ja palkkioiden tai aktiivisten työntekijöiden määrän mukaan) paikallisten toimialayksiköiden alueille.
4.1.2.2 Other taxes on production (D.29)
4.1.2.2 Muut tuotantoverot (D.29)
In case of D.39 received by units of general government, they should also be allocated to the regions of the residence of the local units where the production takes place, even if these local units belong to the subsector of general government paying the subsidy.
Julkisyhteisöjen yksiköiden vastaanottamat muut tuotantotukipalkkiot pitäisi myös kohdentaa sen paikallisen yksikön kotipaikan alueelle, jossa tuotanto tapahtuu, vaikka tämä paikallinen yksikkö kuuluisi tukipalkkion maksavaan julkisyhteisöjen alasektoriin.
4.1.2.4 Consumption of fixed capital (K. 1)
4.1.2.4 Kiinteän pääoman kuluminen (K. 1)
"Other taxes on production ... consist of all taxes [except taxes on products] that enterprises incur as a result of engaging in production..." (ESA 4.22).
"Muut tuotantoverot... koostuvat kaikista veroista, tuoteveroja lukuun ottamatta, joita yritykset maksavat tuotannon harjoittamisesta..." (EKT 4.22).
They mainly consist of taxes on the ownership or use of land, buildings or other assets used in production or on the labour employed, or compensation of employees paid.
Nämä ovat veroja enimmäkseen tuotantotoiminnassa hyödynnetyn maan, rakennusten tai muiden varojen omistamisesta tai käytöstä maksettavia veroja tai työvoiman veroja tai maksettuja palkansaajakorvauksia.
Notwithstanding the term "enterprise", D.29 may be paid by units of governments as well, e.g. on cars.
Huolimatta termin 'yritys' käytöstä, muita tuotantoveroja voivat maksaa myös julkishallinnon yksiköt esimerkiksi autoista.
D.29 paid is recorded among uses within the primary distribution (generation) of income.
Maksetut muut tuotantoverot kirjataan tulojen ensijaon (muodostuksen) käyttöön, joten ne on otettava mukaan vaiheessa 1.
Again, the proposal is to bring the regional allocation of K.1 into line with the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity".
Ehdotuksen tarkoituksena on saattaa julkisyhteisöjen maksamien muiden tuotantoverojen (D.29) alueellinen kohdentaminen Eurostatin tilastollisen dokumentin 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain" (kohta 5.5.1) suuntaviivojen mukaiseksi: "Muut tuotantoon liittyvät verot ja tuet muodostavat osan perushintaisesta arvonlisäyksestä ja ne pitäisi kohdentaa siihen paikalliseen toimialayksikköön tai paikalliseen yksikköön, jossa tuotanto tapahtuu."
The best criterion for the régionalisation of the consumption of fixed capital would be the location of the stock of capital.
Siten julkisyhteisöjen maksamat muut tuotantoverot pitäisi kohdentaa sen paikallisen yksikön kotipaikan alueelle, jossa tuotanto tapahtuu, vaikka tämä paikallinen yksikkö kuuluisi veron vastaanottavaan julkisyhteisöjen alasektoriin.
However, the adoption of this procedure may not be possible since we cannot apply mortality functions if long timeseries for the GFCF at regional level do not exist.
Paras kriteeri kiinteän pääoman kulumisen alueellista miseksi olisi pääomavarojen sijainti, mutta sen käyttö ei ehkä ole mahdollista, sillä poistumafunktioita ei voida soveltaa, jos pitkiä aikasarjoja kiinteän pääoman bruttomuodostuksesta aluetasolla ei ole käytettävissä.
As an alternative, it is suggested that the consumption of fixed capital (excluding roads, dams, breakwaters and the like) should be allocated to the regions in proportion to the compensation of employees or the wages and salaries
Vaihtoehtona ehdotetaan, että kiinteän pääoman kuluminen (lukuun ottamatta teitä, patoja, aallonmurtajia jne.) kohdennetaan alueille suhteessa palkansaajakorvauksiin tai julkisyhteisöjen työntekijöille maksettuihin palkkoihin ja palkkioihin (tai näiden tietojen puuttuessa suhteessa työntekijöiden määrään).
The proposal is to bring the regional allocation of D.29 paid by general government into line with the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity" (section 5.5.1): Other taxes and subsidies linked to production, form part of GVA at basic prices, and should be allocated to the local KAU or local unit where the production takes place."
"Muut tuotantotukipalkkiot... ovat muita kuin tuotetukipalkkioita, joita kotimainen talousyksikkö voi saada tuotantotoiminnan harjoittamisen johdosta" (EKT 4.36).
So, D.29 paid by general government should be allocated to the regions of the residence of the local units where the production takes place, even if these local units belong to the subsector of general government receiving the tax.
Mukana ovat erityisesti palkkasummaa tai työvoimaa koskevat tukipalkkiot, tukipalkkiot saastumisen vä
The same is considered to be true for military equipment and assets.
van työllisyyden mukaisesti.
It is proposed to regionalise civilian and military services separately.
Saman katsotaan pätevän sotilaallisiin laitteisiin ja varoihin.
For roads, dams and breakwaters and the like it is proposed to use special statistics or records which may help to estimate the regional dispersion of those assets.
Siviili- ja sotilaspalvelut ehdotetaan alueellistettaviksi erikseen.Teiden, patojen, aallonmurtajien ja vastaavien alueellistamisessa ehdotetaan käytettäväksi erityisiä tilastoja tai tietoja, joiden avulla voidaan arvioida näiden varojen alueelli nen jakautuminen.
As the activity of military defence is unambiguously and exclusively linked to the general government sector, the figures should in any case comply with those that are to be compiled in accordance with the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity".
Koska sotilaallisen puolustuksen toiminta on sidoksissa yksiselitteisesti ja yksinomaan julkisyhteisösektoriin, lu kujen olisi joka tapauksessa oltava yhtäpitäviä niiden lukujen kanssa, jotka laaditaan Eurostatin tilastollisen dokumentin 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain" mukaisesti.
4.1.2.5 Intermediate consumption (P.2)
4.1.2.5 Välituotekäyttö (P.2)
4.1.2.6 Value added (B. 1) and operating su/p/us (B.2)
4.1.2.6 Arvonlisäys (B.1) ja toimintaylijäämä (B.2)
"Intermediate consumption consists of the value of the goods and services consumed as inputs by a process of production, excluding fixed assets whose consumption is recorded as consumption of fixed capital". (ESA 3.69).
"Välituotekäyttö koostuu tuotantoprosessissa panoksina kulutettujen tavaroiden ja palveluiden arvosta, lu kuun ottamatta kiinteitä varoja, joiden kulutus kirjataan kiinteän pääoman kulumisena.
The gross value added generated in the production of. nonmarket services is calculated, by an income approach, through the addition of the compensations of employees plus other taxes on production paid, less other subsidies on production received, and plus the consumption of fixed capital.
Markkinattomien palvelujen tuotannossa syntynyt arvonlisäys lasketaan tulolähestymistavan mukaisesti lisäämällä maksetut palkansaajakorvaukset ja muut tuotantoverot, vähentämällä saadut muut tuotantotukipalkkiot ja lisäämällä kiinteän pääoman kulutus.
As all these components are regionalised only the operating surplus is needed.
Koska kaikki nämä osatekijät on alueellistettu, tarvitaan vain toimintaylijäämä.
By definition, the net operating surplus accruing from nonmarket output is zero, i.e. régionalisation only has to deal with the operating surplus accruing from market output.
Määritelmän mukaan markkinattoman tuotoksen nettotoimintaylijäämä on nolla, joten alueellistamisessa tarvitsee ottaa huomioon vain markkinatuotoksen toimintaylijäämä.
Intermediate consumption is to be regionalised according to the residence of the local KAUs where the production in which the intermediate goods are consumed takes place.
Välituotekäyttö alueellistetaan sen mukaan, mikä on sen paikallisen toimialayksikön kotipaikka, jonka tuotannossa välituotteet käytetään.
However, in case of multiregional units this information is usually missing.
Monialueisista yk siköistä tätä tietoa ei kuitenkaan tavallisesti ole käy tettävissä.
As a second-best solution, it is recommended to adopt a top-down methodology, using the regional structure of the compensation of employees or of wages and salaries as the distribution key.
Toiseksi parhaana ratkaisuna ehdotetaan käytettäväksi kokonaisuudesta osiin -menetelmää, jos sa jakosääntönä on palkansaajakorvausten tai palkkojen ja palkkioiden alueellinen rakenne.
In this case, it is suggested that the intermediate consumption be broken down by institutional entities (ministries or other departments of general government), and that different keys be applied to each institutional unit.
Tässä tapauksessa ehdotetaan, että välituotekäyttö jaetaan institutionaalisten yksiköiden mukaan (ministeriöt ja muut julkisyhteisöjen keskusvirastot), ja että kuhunkin yksikköön sovelletaan eri jakosääntöjä.
Should it not be possible to obtain information on the regional structure of the compensation of employees or of wages and salaries, this may be replaced by keys concerning the number of employees of general government working in each region.
Jos palkansaajakorvausten tai palkkojen ja palkkioiden alueellisesta rakenteesta ei ole saatavissa tietoja, voidaan käyttää jakosääntöjä, jotka perustuvat kullakin alueella työskentelevien julkisyhteisöjen työntekijöiden määrään.
In cases where the production approach appears to be feasible the GVA accruing from the production of market goods and services may be calculated separately, viz. through the difference between the market output and the intermediate consumption involved in market output.
Niissä tapauksissa, joissa tuotantolähestymistapa vai kuttaa sopivalta, markkinatuotteiden tuotannosta syntyvä arvonlisäys voidaan laskea erikseen käyttämällä markkinatuotoksen ja markkinatuotokseen sisältyvän välituotekäytön erotusta.
In such cases, the gross operating surplus might, in principle, be calculated for each region as a balancing item.
Näissä tapauksissa bruttotoimintaylijäämä voitaisiin periaatteessa laskea kullekin alueelle tasapainoeränä.
However, this production approach is deemed to be unsuitable as normally figures for intermediate consumption dedicated to market and to nonmarket output are not available separately.
Tämä tuotantolähestymistapa ei kuitenkaan sovellu käytettäväksi, sillä tavallisesti ei ole erikseen saatavilla lukuja markkinatuotoksen ja markkinattoman tuotoksen välituotekäytöstä.
Thus, a procedure similar to that adopted for the production of nonmarket services must be used, in which case the operating surplus will also be considered in the calculation of the GVA, taking into account the distribution of the compensation of employees or of the wages and salaries paid to government officials.
Siksi on sovellettava samanlaista menettelyä kuin markkinattomien palvelujen tuotantoon. Tässä menettelyssä toimintaylijäämä on mukana myös laskettaessa arvonlisäystä ja huomioon otetaan palkansaajakorvaukset tai hallinnon virkailijoille maksetut palkat.
In any case, reference should again be made to the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity".
Joka tapauksessa tässäkin on noudatettava suuntaviivoja, jotka annetaan Eurostatin tilastollisessa dokumentissa 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain". ttain".
The régionalisation of intermediate consumption of state and local governments and of non-profit institutions funded by general government must be done separately, bearing in mind that most of these institutions are uniregional in nature and we might simply use budget statistics.
Valtion- ja paikallishallinnon ja julkisyhteisöjen rahoittamien voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen välituotekäyttö on alueellistettava erikseen pitäen mielessä, että useimmat näistä elimistä ovat yksialueisia, ja silloin voidaan käyttää budjettitilastoja.
Moreover, this may be worthwhile in case Step 4 is intended to be carried out where actual collective consumption is segregated from social transfers in kind, and accurate figures are needed.
Tämä voi olla hyödyllistä myös, jos aiotaan suorittaa vaihe 4, jossa todellinen kollektiivinen kulutus erotetaan luontoismuotoisista sosiaalisista tulonsiirroista ja tarvitaan tarkkoja tietoja.
It is considered that intermediate goods like school-books and other education and health faculities that are intended for social transfers in kind, are mainly acquired by local or state government and can be identified in their budgets.
Oletuksena on, että välituotteita kuten koulukirjoja ja muita koulutukseen tai terveydenhuoltoon liittyviä tuotteita, jotka on tarkoitettu luontoismuotoisiksi sosiaalisiksi tulonsiirroiksi, hankkii pääasiassa paikallis- tai valtionhallinto, ja ne voidaan tunnistaa näiden budjeteista.
We also recommend separate régionalisation of the acquisition of military weapons of destruction.
Julkisyhteisöjen sektorin institutionaaliset yk siköt ovat määritelmän (EKT 3.27 f.) mukaan muita markkinattomia tuottajia. Niitä kutsutaan myös julkisiksi tuottajiksi.
They may involve great amounts of money, which, for
(Katso myös kohdassa 4.3.2.15 oleva kaavio, joka koskee luontoismuotoisia sosiaalisia tulonsiirtoja.)
By definition, "output consists of the products created during the accounting period". (ESA 3.14).
Suosittelemme myös, että sotilaallisten tuhoaseiden hankinta alueellistetaan erikseen.
Three types of output are distinguished in the ESA: market output (P.11), output produced for own final use (P.12) and other nonmarket output (P.13).
Näihin hankintoihin voidaan käyttää paljon rahaa, jota ei salassapitosyistä ole mukana aluetilinpidon laskelmissa.
Institutional units of the general government sector are, by definition (ESA 3.27
Sovellettava menetelmä tai käytäntö riippuu siitä, mitä tietoja on sotilaallisen salassapidon takia sa atavilla, ja jäsenvaltioiden olisi voitava päättää menetelmästä itse.
f.), other nonmarket producers.
nen toimipaikka (paikallinen TAY).
Nevertheless, their output does not consist exclusively of nonmarket output.
Kotipaikka ei välttämättä ole monialueisen yksikön päätoimipaikan alue.
For investment grants the criterion "location of investmenf coincides with the principle of regionalising according to the residence of the counterpart unit.
Markkinaton tuotos lasketaan kullekin alueelle laskemalla yhteen arvonlisäys ja välituotekäyttö.
To be precise: In case of multiregional enterprises or entities this means identifying the counterpart as being resident in its establishment (local KAU) in question.
Molemmat kohdennetaan tuottajayksikön (paikallisen TAY:n) kotipaikkaan. paikkaan.
The nonmarket output is calculated, for each region, by summing gross value added and Intermediate consumption, both allocated to the residence of the producer unit (local KAU).
Markkinatuotoksen suositeltavin alueellistamiskriteeri on myös paikallisen TAY:n kotipaikka. Jos ei ole mahdollista kohdentaa tuotosta suoraan paikalliselle TAY:lle, se voidaan kohdentaa alueelle käyttäen koko naisuudesta osiin -menetelmää ja samoja jakosääntöjä, joita suositeltiin välituotekäyttöä varten.
It may be that the local KAU whose assets the investment will become part of does not yet exist. Then it is proposed to assume a notional local unit resident at the location of the investment.
Saattaa olla, että sitä paikallista toimialayksikköä, jonka varojen osaksi investointi tulee, ei vielä ole olemassa.
The same is proposed for general government investments in highways, motorways, dikes, dams etc. which by their nature cannot be part of the assets of a local KAU.
Siinä tapauksessa ehdotetaan käytettäväksi laskennallista paikallisyksikköä, jonka kotipaikka on investoinnin kohdentumispaikka.
Concerning market output the most advisable régionalisation criterion is also the residence of the local KAUs. When it is not possible to allocate the output to the local KAUs directly, it may be allocated to the regions through a top-down methodology, by application of the same distribution keys suggested for the intermediate consumption.
Samaa menettelyä ehdotetaan julkisyhteisöjen investoinneille, jotka koh distuvat maanteihin, moottoriteihin, patoihin jne. ja jotka eivät luonteensa vuoksi voi kuulua paikallisen TAY:n varoihin.
The rents on dwellings, buildings and other structures are to be regionalised separately, based on lists relating to the location of the buildings or other fixed equipment.
Asuntojen, rakennusten ja rakenteiden vuokrat alueellistetaan erikseen rakennusten ja muiden kiinteiden laitteiden sijaintipaikan ilmaisevien luetteloiden mukaan.
An analogous procedure can be adopted for other exceptional situations, such as the exploitation of woodlands or natural resources.
Samanlaista menettelyä voidaan soveltaa muihin epätavallisiin tilanteisiin, kuten metsä- tai luonnonvarojen hyödyntämiseen.
The régionalisation of the market output of departments that provide transport or communication services, or activities similar to bank or insurance services, must also be dealt with separately.
Myös kuljetus- tai tietoliikennepalveluja tarjoavien tai pankki- ja vakuutustoimintaa vastaa vaa toimintaa harjoittavien osastojen markkinatuotos on käsiteltävä erikseen.
4.1.3 The table
4.1.3 Taulukko
GFCF is also one of the items in the regional accounts by activity (see again Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity").
Kiinteän pääoman bruttomuodostus on myös yksi toimialoittaisen aluetilinpidon eristä (ks. jälleen Eurostatin tilastollinen dokumentti 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain").
There are two reasons for compiling GFCF within the regional accounts for general government as well.
On kaksi syytä laatia kiinteän pääoman bruttomuodostus myös julkisyhteisöjen aluetilinpidossa.