natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• The Union is facing a slowdown in its product market integration.
– Tuotemarkkinoiden integroituminen hidastuu unionissa.
Crossborder manufacturing trade has stalled, growing only by 2.5 % in 2001 and then shrinking by0.3% in 2002.
Teollisuuden rajatylittävä kauppa on taantunut: se kasvoi vuonna 2001 vain 2,5 prosenttia ja väheni sitten0,3 prosenttia vuonna 2002.
In addition, prices across the Union have stopped converging in the lastfive to six years.
Lisäksi hintojen lähentyminen on pysähtynyt unionissaviimeksi kuluneiden 5–6 vuoden aikana.
Crossborder investment is also low. Furthermore, there are still toomany technical obstacles preventing goods from circulating freely.
Myös rajatylittävät investoinnit ovat vähäisiä.Tavaroiden vapaata liikkuvuutta heikentäviä teknisiä esteitä on edelleen liikaa.
Finally, consumerlack of confidence in crossborder transactions and electronic commerce is undermining the potential of free crossborder competition to increase our competitive edge.
Kuluttajat eivät luota tarpeeksi rajatylittävään kauppaan eivätkä sähköiseen kaupankäyntiin,mikä heikentää vapaan rajatylittävän kilpailun mahdollisuuksia lisätä unionin kilpailukykyä.
• The internal market is still highly fragmented in the services sector, especially indistribution and retail sales.
– Sisämarkkinat ovat yhä varsin hajanaiset palvelualalla, erityisesti jakelusektorillasekä vähittäiskaupassa.
The services sector accounts for 70 % of GDP.
Palvelualan osuus BKT:sta on 70 prosenttia.
But companies and consumers continue to suffer from many restrictions on establishing businesses and the provision of crossborder services.
Yritysten ja kuluttajien toimintaa hankaloittavat kuitenkin yhä lukuisat rajoitukset, jotka koskevat yritysten sijoittautumista sekä rajatylittäviä palveluhankintoja.
This seriously restricts the Europeaneconomy’s competitiveness.
Tämä on vakava ongelma Euroopan talouden kilpailukyvyn kannalta.
• Market opening in network industriesis not yet fully implemented and the benefitsrelating to efficiency, interconnectivity and security of supply in the Union have notyet been realised.
– Markkinoiden avaaminen verkkotoimialoillaon vielä joiltakin osin saamatta päätökseen, joten tehokkuuteen, yhteenliitettävyyteen ja toimitusvarmuuteen liittyviäetuja ei ole unionissa vielä saavutettu.
The situation appears to vary considerably between acceding countries.
Unioniin liittymässä olevissa maissa tilannevaihtelee huomattavasti.
A majority of acceding countries have deregulated their telecom markets.
Useimmat kyseisistä maista ovat vapauttaneet televiestintämarkkinansa.
Slovenia and Poland have already opened up more than half of their electricity markets forcompetition.
Slovenia ja Puola ovat jo avanneet yli puolet sähkömarkkinoistaan kilpailulle.
However, in many acceding countries, effective competition in these sectors is still lacking.
Monissa unioniin liittymässä olevissa maissa ei kuitenkaan ole riittävästitodellista kilpailua näillä aloilla.
• At the same time, several strategic measures to increase our competitiveness havenot got off the ground because of a lack of political will.
– Lisäksi poliittisen tahdon puuttuminen estää useita unionin kilpailukykyä edistäviä olennaisia toimenpiteitä.
Reforms such as the Community patent, recognition of professional qualifications in the Union, enforcement ofintellectual property rights and the definition of a consolidated common base for taxing company profits are currently still lacking for internal market development.
Esimerkkeinä voidaan mainita uudistuksia, jotka koskevat yhteisöpatenttia, ammattitutkintojen tunnustamista, teollis- ja tekijänoikeuksientäytäntöönpanoa sekä yhtenäistetyn veropohjan määrittämistä yhtiöiden voitoille; näiden uudistusten puuttuminen haittaa nykyisin sisämarkkinoiden kehittymistä.
• Finally, the rate of transposition of directives linked to the internal market has fallenappreciably over the past few months, going from 98.2 % in May 2002 to 97.3 % in November 2003.
– Sisämarkkinadirektiivien täytäntöönpanoaste on laskenut huomattavasti viimekuukausien aikana: toukokuussa 2002 se oli 98,2 prosenttia, ja marraskuussa 200397,3prosenttia.
Ireland and Portugal have made the most progress whilst Belgium’sdeficit has greatly increased.
Irlanti ja Portugali ovat edistyneet eniten, kun taas Belgiassa täytäntöönpanovaje on lisääntynyt huomattavasti.
Only Denmark, Spain, Finland, Ireland and the United Kingdom have kept to the transposition target of 98.5 % set in Barcelona.
Vain Tanska, Espanja, Suomi, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat saavuttaneet Barcelonassa asetetun 98,5 prosentin täytäntöönpanoasteen.
Belgium, Franceand Germany register 96.5 %, with over 53 directives delayed.
Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa täytäntöönpanoaste on 96,5 prosenttia; yli 53 direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on niissämyöhässä.
Furthermore, Denmark,Finland and Portugal are the only Member States without any transposition delaysexceeding two years.
Tanska, Suomi ja Portugali ovat ainoat jäsenvaltiot, joissa ei ole yli kahden vuoden täytäntöönpanoviivästyksiä.
)COM(2004) 22 final; Implementation report on the internal market strategy (2003–06).
)Raportti sisämarkkinastrategian täytäntöönpanosta (2003–2006), KOM(2004) 22 lopullinen.
Transposition of Lisbon directives
”Lissabonin” direktiivien täytäntöönpano
The Union has adopted over 70 directives under the Lisbon strategy(
Unioni on antanut yli 70 Lissabonin strategiaan kuuluvaa direktiiviä (
), which should make for greater harmonisation and a joint regulatory framework that helps reinforce theinternal market, our competitiveness and, in the final analysis, our potential for growth.Forty directives should have been transposed by the end of 2003.
), minkä ansiosta pitäisi olla mahdollista lisätä yhtenäistämistä ja luoda yhteinen sääntelykehys, joka lujittaasisämarkkinoita ja kohentaa unionin kilpailukykyä ja kasvupotentiaalia. Vuoden 2003 loppuun mennessä olisi pitänyt panna täytäntöön neljäkymmentä direktiiviä.
• Member States’ average transposition rate for these 40 directives is only 58.3 %,i.e. a very poor showing.
• Jäsenvaltioiden keskimääräinen täytäntöönpanoaste on vain 58,3 prosenttia kyseisten 40direktiivin osalta, eli suoritusta voidaan pitää varsin heikkona.
• Denmark, Spain and Italy have the best records (from 85 to 75 % of ‘Lisbon’ directives transposed), while France, Germany and Greece are the furthest behind(from 42 to 35 %).
• Parhaimpiin tuloksiin on päästy Tanskassa, Espanjassa ja Italiassa (85–75 prosenttia ”Lissabonin” direktiiveistä saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä), kun taas Ranskassa, Saksassa ja Kreikassa on eniten myöhästymisiä(42–35 prosenttia).
• Only 7 out of these 40 directives have been transposed by all Member States.
• Vain 7 kyseisistä 40 direktiivistä on pantu täytäntöön kaikissajäsenvaltioissa.
• Not transposing these directives means delaying reforms the Union needs desperately: e-commerce, electronic communications, postal services, first railway package,renewable energies in the electricity market, etc.
• Täytäntöönpanon laiminlyönti viivästyttää unionin kannalta olennaisia uudis-tuksiamuun muassa sähköisen kaupankäynnin, sähköisen viestinnän, postipalvelujen,ensimmäisen rautatiepaketin ja sähkömarkkinoilla käytettävien uusiutuvien energialähteiden alalla.
• Over and above transposition, which is the bare minimum, Member States also havea duty to actually implement these provisions to guarantee that the reforms take effect.However, the number of open infringement procedures is still over 1 000 and theirnumber has been decreasing by no more than 3 % over the past few years.
– Direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on välttämätön vähimmäisedellytys, mutta sen lisäksi jäsenvaltioiden on pantava konkreettisesti täytäntöön nämäsäännökset, jotta voidaan taata uudistusten vaikuttavuus. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä on kuitenkin edelleen käynnissä yli tuhat, ja viime vuosina niiden määrää on voitusupistaa vain 3 prosenttia.
However, we should also look at the developments or advances in the right direction whichshould be sustained and intensified.
On kuitenkin tuotava esiin myös aloja, joilla on saatu aikaan oikeansuuntaista kehitystä.Sitä on aiheellista tukea ja vahvistaa.
• The fragmentation of our financial markets remains one of the key disadvantages of EU businesses, particularly when compared to the United States.
– Unionin rahoitusmarkkinoiden pirstoutuneisuus kuuluu tärkeimpiin tekijöihin, jotkahaittaavat yritystoimintaa unionissa, varsinkin kun tilannetta verrataan Yhdysvaltoihin.
Good progress has,however, been achieved on the financial services action plan which is now in itshome straight.
Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman alalla on kuitenkin edistytty hyvin,ja sen toteutus on nyt loppusuoralla.
A few key measures still need to be adopted shortly to meet the European Council’s commitment of completing the action plan by 2005.
Joitakin keskeisiä toimenpiteitä on kuitenkinvielä hyväksyttävä pikaisesti, jotta täytetään Eurooppa-neuvoston sitoumus, jonkamukaan toimintasuunnitelma on toteutettava vuoteen 2005 mennessä.
The key to reaping the full benefits lies in timely and correct implementation of the measures and intheir effective application.
On tärkeäätoteuttaa toimenpiteet oikea-aikaisesti ja moitteettomasti ja soveltaa niitä tehokkaasti,jotta niiden avulla päästään täysimääräisiin etuihin.
• Elimination of fiscal distortionsremains a priority so as to improve company competitiveness.
– Verotuksellisten vääristymien poistaminenon edelleen ensisijaisen tärkeää, jotta voidaan parantaa yritysten kilpailukykyä.
For one thing, the tax packageaimed at reducing distortions within the internal market has been adopted. For another,the tax scheme applicable to dividends between parent companies and subsidiaries hasbeen changed so as to eliminate any form of double taxation and fiscal obstacles to crossborder activities.
Onhyväksytty veropaketti, jonka tarkoituksena on vähentää vääristymiä sisämarkkinoilla.Lisäksi on muutettu emo- ja tytäryhtiöiden välisiin osinkoihin sovellettavaa verojärjestelmää kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi ja rajatylittäviä toimia hankaloittavien veroesteiden karsimiseksi.
• A favourable regulatory environmentis likewise essential if competitiveness is toincrease. From this point of view, the conclusion in 2003 of the interinstitutional accordon ‘Better lawmaking’ should help make the Community’s regulatory framework moreeffective, more flexible and simpler.
– Suotuisa sääntely-ympäristöon myös tärkeä kilpailukyvyn kehittymisen kannalta.Vuonna 2003 tehdyn, lainsäädännön parantamista käsittelevän toimielinten välisensopimuksen pitäisi osaltaan tehostaa, joustavoittaa ja yksinkertaistaa yhteisön sääntelykehystä.
The Commission’s introduction of an impactanalysis tool and the formulation of alternative regulatory instruments — such as coregulation and self-regulation — constitute important steps forward that ought to beexploited.
Komissio on ottanut käyttöön vaikutustenarviointiin tarkoitetun välineen,ja lisäksi on määritetty vaihtoehtoisia sääntelyvälineitä, kuten itsesääntely ja yhteissääntely. Myös näitä merkittäviä edistysaskeleita olisi hyödynnettävä.
)The list of directives and the Member State transposition scoreboard are available at the ‘Lisbon strategy’ website: http://europa.eu.int/comm/lisbon_strategy/index_en.html.
)Direktiiviluettelo ja täytäntöönpanoa koskeva jäsenvaltiokohtainen tulostaulu ovat Lissabonin stra- tegiaa käsittelevässä Internet-sivustossa http://europa.eu.int/comm/lisbon_strategy/index_en.html.
• Finally, it is vital to maintain a strong competition policyin the internal market touphold and boost our competitiveness.
– On välttämätöntä jatkaa tiukkaa kilpailupolitiikkaa sisämarkkinoilla, jotta unioninkilpailukyky voidaan taata ja jotta sitä voidaan vahvistaa.
Progress is being made in this area, especiallyin reducing the average level of State aid (which is tending to stabilise at 0.7 % of GDP) and in having it redirected towards horizontal objectives.
Tällä alalla on edistyttymuun muassa pienentämällä valtiontukien keskimääräistä suuruusluokkaa (joka näyttää vakaantuvan 0,7 prosenttiin BKT:sta) ja suuntaamalla valtiontukia uudelleen kohtihorisontaalisia tavoitteita.
In addition, the Council has finally managed to reach a political agreement on the legislative package concerning mergers and control of mergers which Member States now need to enforce quickly.
Lisäksi neuvostossa on lopulta päästy poliittiseen yhteisymmärrykseen lainsäädäntöpaketista, joka koskee yrityskeskittymiä ja niiden valvontaa. Paketti on nyt pantava nopeasti täytäntöön jäsenvaltioissa.
Strong growth based on higher employment and productivity must also be sustainable.The Lisbon strategy promotes a development model which makes it possible to improvein a sustainable manner Europeans’ living standards and quality of life by virtue ofstrong economic growth, affording a high degree of social cohesion and environmentalprotection.
Korkeampaan työllisyyteen ja tuottavuuteen perustuvan voimakkaan kasvun on myösoltava kestävää. Lissabonin strategia edistää kehitysmallia, jonka avulla voidaan parantaa kestävällä tavalla eurooppalaisten elintasoa ja elämän laatua vahvan talouskasvunansiosta ja takaamalla sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja ympäristönsuojelun korkeataso.
The model is informed by a medium- and longterm perspective and placesmore emphasis on the linkage between and mutual effects of the various policies: sustainable growth requires economic growth to contribute to social progress and to respectthe environment, that social policy shores up economic performance and that environmental policy makes economic sense.
Tässä keskipitkän ja pitkän aikavälin toimintamallissa korostetaan toimintalinjojen keskinäistä riippuvuutta ja täydentävyyttä: kestävä kehitys edellyttää, että talouskasvutukee sosiaalista kehitystä ja on ympäristöä säästävää, että sosiaalipolitiikka tukee talouden suorituskykyä ja että ympäristöpolitiikka on taloudellisesti järkevää.
The European Council has set itself the aim of giving decisive impetus to reducingpoverty by 2010.
Eurooppaneuvosto on asettanut tavoitteen, jonka mukaan on saatava aikaan huomattavaa edistystä köyhyyden vähentämisessä vuoteen 2010 mennessä.
However, there is real risk of poverty increasing in several Member States, mainly due to the increase in unemployment but also to the fact that thesocial protection and pensions systems are not sustainable.
Köyhyyden lisääntyminen on kuitenkin todellinen vaara useissa jäsenvaltioissa, kun otetaan huomioontyöttömyyden lisääntyminen ja varsinkin sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmien kestämättömyys.
Despite the progress madein the 1990s, the number of people facing the risk of poverty was still very high in the Union in 2001 — 55 million, i.e. 15 % of the total population, more than half of whomface this risk permanently. This risk was higher in the countries of southern Europe and Ireland, reaching its peak in 2001 (21 %).
1990-luvulla aikaan saadusta kehityksestä huolimatta köyhyysriskin alaisten henkilöiden määrä oli unionissa vielä vuonna 2001 varsin suuri: 55 miljoonaa eli 15 prosenttiakokonaisväestöstä, ja yli puolet tästä osuudesta oli pysyvästi köyhyysriskin uhkaama.Riski oli suurempi Etelä-Euroopan maissa ja Irlannissa, ja se oli suurin vuonna 2001(21prosenttia).
This phenomenon is very closely linked to unemployment as it affects 38 % of the unemployed.
Tämä ilmiö kytkeytyy varsin tiiviisti työttömyyteen, sillä köyhyysriskin piiriin kuuluu38 prosenttia työttömistä.
It also affects large families, elderly women living alone, and single-parent(71% of whom are women) families.
Riski kohdistuu myös monilapsisiin perheisiin, yksin eläviiniäkkäisiin naisiin sekä yksinhuoltajaperheisiin (joista 71 prosentissa huoltaja on nainen).
In the latter case, the risk is very high in the United Kingdom (50%) and in the Netherlands (45 %).
Viimeksi mainitussa tapauksessa riski on erittäin suuri Yhdistyneessä kuningaskunnassa (50 prosenttia) ja Alankomaissa (45 prosenttia).
Under the Lisbon strategy, and on the basis of joint goals, the Member States havedevised and implemented social inclusion strategiessince 2001 in connection with the
Lissabonin strategian yhteydessä ja yhteisten tavoitteiden pohjalta jäsenvaltiot ovatkehittäneet ja panneet vuodesta 2001 alkaen täytäntöön sosiaalista osallisuutta edistäviä strategioita, jotka liittyvät sosiaalista osallisuutta käsittelevään neuvoston ja
The new round of draft joint Council and Commission report on social inclusion ( national action plans (NAPs) shows significant efforts by most Member States to setnational targets.
Kansallisten toimintasuunnitelmien uusi komission yhteiseen raporttiluonnokseen ( kierros on osoittanut, että useimmat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet merkittäviä toimia kansallisten tavoitteiden asettamiseksi.
In the environmental sphere, Member States’ performance is generally inadequate.This shows a lack of awareness of the fact that growth may harm the environment andprove counter-productive in the medium and long term.
Ympäristön alalla jäsenvaltioiden suorituskyky on kaiken kaikkiaan riittämätön. Neeivät ole tarpeeksi tiedostaneet sitä, että kasvu voi vahingoittaa ympäristöä ja johtaakeskipitkällä tai pitkällä aikavälillä epätoivottuihin tuloksiin.
On the one hand, more efficient use of natural resources contributes to the economy’sproductivity at the same time as reducing environmental degradation; reducing air pollution and noise can avoid significant impacts on health; reducing transport congestionreduces lost time and therefore costs for both individuals and business. On the otherhand, a more dynamic economy may lead to a better environment, if the faster turnoverof the capital stock associated with more rapid growth results in more widespread diffusion of new technologies, which often are more energy efficient and thus less polluting than the equipment they replace.
Toisaalta tehokkaampi luonnonvarojen käyttö edistää osaltaan talouden tuottavuuttavähentämällä ympäristön pilaantumista; ilman saastumista ja melua vähentämällä voidaan välttää merkittäviä terveydelle aiheutuvia vaikutuksia; liikenneruuhkia vähentämälläsaadaan ajansäästöjä samoin kuin kustannussäästöjä sekä ihmisille että liike-elämälle.Toisaalta entistä dynaamisempi talous voi johtaa parempaan ympäristöön, mikäli nopeampaan kasvuun liittyvä pääomakierron nopeutuminen johtaa uuden tekniikan laajempaanleviämiseen, sillä uusi tekniikka on usein energiaa säästävää ja vähemmän saastuttavaakuin tekniikka, jonka ne korvaavat.
During the 1990s the European Union’s greenhouse gas emissions fell by 3.5 %, oralmost half of the Union’s commitment to reduce its emissions for the period 2008–12by 8 % compared with their 1990 level.
Euroopan unionin kasvihuonekaasupäästöt vähenivät 1990-luvulla 3,5 prosenttia elilähes puolet unionin sitoumuksesta, jonka mukaan se vähentää kaudella 2008–2012päästöjä 8 prosenttia vuoden 1990 tasosta.
However, this positive trend was reversed in 2001.Five countries, which represent more than 50 % of EU emissions, are currently oncourse to meet their Kyoto burdensharing agreement targets(Luxembourg, Germany,United Kingdom, France and Sweden).
Myönteinen kehitys kuitenkin kääntyi vuonna2001. Viisi maata, joiden osuus on yli 50 prosenttia EU:n päästöistä, saavuttavatnäillä näkymin Kioton taakanjakosopimuksen mukaiset tavoitteet(Luxemburg,Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Ruotsi).
A number of other countries (Austria, Belgium,Italy and the Netherlands) still have not turned the corner and have emissions above1990 levels.
Jotkin muut maat (Itävalta, Belgia, Italia ja Alankomaat) eivät ole vielä lähelläkään tavoitteita, vaan niiden päästöt ovatkorkeammat kuin vuonna 1990.
Most worrying is the trend in Ireland, Spain and Portugal.
Huolestuttavin suuntaus on Irlannissa, Espanjassaja Portugalissa.
Althoughthe burdensharing agreement allows these countries to increase their emission bybetween 13 % and 27 % over 1990 levels these allowances have already been exceeded.
Vaikka taakanjakosopimuksessa sallitaankin näiden maiden kasvattaapäästöjään 13–27 prosenttia vuoden 1990 tasosta, nämäkin tasot on jo ylitetty.
Improvements in the energy efficiencyof the Union economy resulted in a decreasedenergy intensity of 11 % during the 1990s.
Unionin talouden energiatehokkuudenparantumisen myötä energiavaltaisuus pieneni11 prosenttia 1990-luvulla.
While much of this performance can beascribed to exceptional events, such as German reunification, all Member States havereduced or maintained their energy intensityover the period.
Vaikka tämä kehitys selittyy suurelta osin poikkeuksellisilla tapahtumilla, kuten Saksan yhdistymisellä, on huomattava, että energiavaltaisuuson vähentynyt tai pysynyt muuttumattomana kaikissa jäsenvaltioissakyseisenäaikana.
The association of theeconomic ‘catching up’ process with an equivalent increase of energy needs does notseem to be inevitable, however, as is shown by the case of Ireland, where the strong economic growth of recent years has gone hand-in-hand with sizeable improvements inenergy intensity.
Taloudellinen ”kiinnikuromisprosessi” ei nähtävästi väistämättä johda yhtä suureen energiantarpeen kasvamiseen; tästä on osoituksena Irlanti, jossa viime vuosinatapahtuneen taloudellisen kasvun ohella on myös saatu aikaan huomattavia parannuksia energiavaltaisuuden alalla.
Despite these positive performances, during the 1990s, total energy consumption continued to grow by an average rate of 1 % annually.
Näistä myönteisistä tuloksista huolimatta energian kokonaiskulutus kasvoi 1990-luvulla keskimäärin prosentin vuodessa.
Moreover, the share of renewable energy remains low at around 6 %.
Uusiutuvien energialähteiden osuus on edelleen pieni (6 prosenttia).
Latest projectionsclearly indicate that unless additional policy measures are taken, the EU will fail to meetits indicative target of 12 % by 2010.
Uusimpien suunnitelmien perusteella on selvää, että EU ei pysty saavuttamaan 12 prosentin viitteellistätavoitetta vuoteen 2010 mennessä, mikäli ei toteuteta uusia poliittisia toimenpiteitä.
It is also unlikely that the EU will be able to meetits target of generating 22 % of gross electricity consumption from renewable sourcesby 2010.
Onmyös epätodennäköistä, että EU pystyy saavuttamaan asettamansa tavoitteen, jonkamukaan 22 prosenttia sähkön bruttokulutuksesta on oltava peräisin uusiutuvista energialähteistä.
Figures for 2002 still show no signs of a decoupling between GDP growth and risesin the volume of transport.
Vuoden 2002 lukujen perusteella ei ole vieläkään nähtävissä merkkejä BKT:n kasvunja liikenteen määrän kasvun välisen yhteyden purkamisesta.
Some countries do show a relative slowdown in transportvolume growth, but it is possible that this is a temporary phenomenon and that theexpected recovery in economic activity will also see a rebound in the transport sector.Many countries still show an increase in the volume of transport higher than GDP growth.
Joissakin maissa liikenteen määrän kasvu on hidastunut suhteellisesti, mutta on mahdollista, että kyseessäon tilapäinen ilmiö ja että odotettavissa olevan talouden elpymisen myötä myös liikenteen ala lähtee jälleen kasvuun. Monissa maissa liikenteen määrän kasvu on edelleen suurempi kuin BKT:n kasvu.
Other trends also show reasons for concern, such as soil erosion, biodiversity loss, airand water quality.
Myös muut suuntaukset ovat huolestuttavia, kuten maaperän eroosio, biologisen monimuotoisuuden katoaminen sekä ilman- ja vedenlaatu.
Efforts towards implementation of the sustainable development policyapproach havecontinued at European and national level.
Kestävän kehityksen politiikan toteuttamiseentähtääviä ponnisteluja on jatkettuunionin ja jäsenvaltioiden tasolla.