natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The IOTC also adopted a declaration condemning acts of piracy in the Indian Ocean and inviting the international community to support efforts to combat this scourge.
Lopuksi voidaan mainita, että IOTC on hyväksynyt julistuksen, jossa tuomitaan merirosvous Intian valtamerellä ja kehotetaan kansainvälistä yhteisöä tukemaan tämän vitsauksen vastaista taistelua.
The General Fisheries Commission for the Mediterranean (GFCM) held its annual meeting in April in Athens, Greece.
Välimeren yleisen kalastuskomission (GFCM) vuosikokous pidettiin viime huhtikuussa Ateenassa, Keikassa.
Based on the report by the Scientific Advisory Committee, it noted that more than 80 % of the stocks evaluated are fully exploited or overexploited, and that most fisheries are based on catches of juveniles or individuals of very small size and on very intense fishing effort.
Tieteellisen komitean raportin perusteella laadittiin yleinen päätelmä: yli 80:tä prosenttia arvioiduista kannoista kalastetaan täysimittaisesti tai liikakalastetaan, ja suurin osa kalastuksista perustuu liian pienikokoisten nuorten kalojen pyyntiin ja toteuttaa erittäin merkittävää pyyntiponnistusta.
The experts called for rigorous management measures including the reduction of fishing effort to protect demersal species, development of a fishing capacity management plan and further studies on certain data-deficient stocks.
Tutkijat kehottivat näin ollen tiukkoihin hoitotoimenpiteisiin, kuten pohjakalalajien pyyntiponnistuksen vähentämiseen, kalastuskapasiteetin hallinnoinnin käyttöönottoon ja tiettyjä vielä vähän tunnettuja kantoja koskeviin täydentäviin tutkimuksiin.
The meeting approved anumber of measures aimed at improving sustainable management of resources.
Kokouksessa päädyttiin joukkoon toimenpiteitä, joiden tarkoitus on parantaa luonnonvaran kestävää hoitoa.
The parties agreed on the compulsory use, forvessels more than 15 m in length, of a logbook in which catches of more than 50 kg must be entered daily during fishing trips, onfishing capacity management based on a regional list of vessels more than 15 m in length (a preliminary to the development of aregional plan of action for fishing capacity management) and onthe drafting of an annual compliance report identifying the States parties that have failed to meet their obligations under the GFCM agreement.
Osanottajat pääsivät yksimielisyyteen seuraavista toimenpiteistä: otetaan käyttöön yli 15-metristen alusten kohdalla kalastuspäiväkirja, johon on kalastusmatkojen aikana luetteloitava päivittäin yli 50 kg:n saaliit; kalastuskapasiteettia hallinnoidaan yli 15-metristen alusten alueellisen luettelon pohjalta (ennen kalastuskapasiteetin hallinnointia koskevan alueellisen toimintasuunnitelman laatimista) sekä laaditaan vuosittain vaatimustenmukaisuusraportti, jossa nimetään sopimusvaltiot, jotka eivät ole täyttäneet GFCM:ään liittyviä velvoitteitaan.
The logbook is already mandatory for European Union vessels of at least 10 m in length, although the weight limit for catches to be entered is 15 kg (except for small pelagic species and tunas).
On syytä muistaa, että kalastuspäiväkirja on jo pakollinen Euroopan unionin vähintään 10-metrisille aluksille, vaikka rekisteröityjen saaliiden painoraja onkin 15 kg (paitsi pienten pelagisten kalojen ja tonnikalojen kohdalla).
Also in the Mediterranean context, Maritime Affairs andFisheries Commissioner Maria Damanaki announced at the Council of Fisheries Ministers last March that the deadline of 31May 2010 for the three and a half year grace period for the organisation of certain measures under the‘Mediterranean’ regulation (see Fisheries and Aquaculture in Europe, No 39, August 2008) would not be extended and that the Mediterranean Member States had to bring their fisheries into compliance without delay.
Pysytään vielä Välimeren asioissa: Maria Damanaki, meriasioista ja kalastuksesta vastaava Euroopan komission jäsen, muistutti kalastusministerien neuvoston kokouksessa viime maaliskuussa, että ”Välimeriase-tuksen” (katso Kalastus ja vesiviljely Euroopassa, nro 39, huhtikuu 2008) tiettyjen toimenpiteiden käyttöönotolle annetun kolmen ja puolen vuoden armonajan määräpäivää 31. toukokuuta 2010 ei ole siirretty. Välimeren jäsenvaltioiden on siis nopeasti huolehdittava kalastuksiensa saattamisesta vaatimusten mukaisiksi.
Stock management: success stories
Kantojen hoito: onnistumisen kokemuksia
Maritime affairs: European Maritime Day in Gijón
Meriasiat: Euroopan meripäivät Gijónissa
Environment: an action plan to protect seabirds
Ympäristö: toimintasuunnitelma merilintujen suojelemiseksi
FEP: FARNET backs territorial projects
Kalatalousrahasto: FARNET tukee alueellisia hankkeita
Maritima, Paris (France), 8-11 December 2010 > For more information: Website: www.salonmaritima.com E-mail: maritima@reedexpo.fr Calendar Editorial Fact file
Maritima, Pariisi (Ranska), 8.–11. joulukuuta 2010 > Lisätiedot: Internet: www.salonmaritima.com S-posti: maritima@reedexpo.fr Kalenteri Pääkirjoitus Asiakirja
NEAFC, annual meeting of parties, London (United Kingdom), 8-12 November 2010 > For more information:Website: www.neafc.org E-mail: info@neafc.org Maritime Europe takes centre-stage in Gijón
NEAFC:n vuosikokous, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), 8.–12. marraskuuta 2010 > Lisätiedot: Internet: www.neafc.org S-posti: info@neafc.org EU:n meriasiat esillä Gijónissa
Focus
Tietoisku
Committee on Fisheries, European Parliament, Brussels (Belgium)• 8-9 November 2010• 30 November-1 December 2010 > For more information:Website: www.europarl.europa.eu E-mail: ip-PECH@europarl.europa.eu Agriculture and Fisheries Council of the European Union• 29-30 November 2010, Brussels (Belgium)• 13-14 December 2010, Brussels (Belgium) > For more information:Website: www.consilium.europa.eu Note to readers We welcome your comments or suggestions at the following address: European Commission – Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries – Information, communication, inter-institutional relations, evaluation and programming Unit – Rue de la Loi/Wetstraat 200 – B-1049 Brussels or by fax to: (+ 32) 2 299 30 40 with reference to Fisheries and aquaculture in Europe. E-mail: fisheries-magazine@ec.europa.eu
Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunta, Bryssel (Belgia)• 8. ja 9. marraskuuta 2010• 30. marraskuuta ja 1. joulukuuta 2010 > Lisätiedot: Internet: www.europarl.europa.eu S-posti: ip-PECH@europarl.europa.eu Euroopan unionin maatalous- ja kalastusneuvosto• 29. ja 30. marraskuuta 2010, Bryssel (Belgia)• 13. ja 14. joulukuuta 2010, Bryssel (Belgia) > Lisätiedot: Internet: www.consilium.europa.eu Huomautus lukijoille Voitte lähettää meille kommenttejanne ja ehdotuksianne osoitteeseen Euroopan komissio, meri- ja kalastusasioiden pääosasto – Viestintä- ja tiedotusyksikkö Rue de la Loi 200 – B-1049 Bruxelles tai faksilla numeroon (+ 32) 2 299 30 40 – varustettuna merkinnällä Kalastus ja vesiviljely Euroopassa.
• Website of Maria Damanaki, Commissioner for Maritime Affairs and Fisheries > http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/damanaki/index_en.htm • Application: the European Maritime Atlas > http://ec.europa.eu/maritimeatlas• Fisheries site > http://ec.europa.eu/fisheries • Maritime Affairs site > http://ec.europa.eu/maritimeaffairs Fisheries and aquaculture in Europe is a magazine published by the Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries of the European Commission.
• Maria Damanakin, meri- ja kalastusasioiden komissaarin kotisivut > http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/damanaki/index_en.htm • Euroopan merikartasto: uusi sovellus > http://ec.europa.eu/maritimeatlas• Kalastusasioiden sivusto > http://ec.europa.eu/fisheries • Meriasioiden sivusto > http://ec.europa.eu/maritimeaffairs Kalastus ja vesiviljely Euroopassa on Euroopan komission meri- ja kalastusasioiden pääosaston julkaisema aikakauslehti.
On the right track
Oikealla kurssilla
Scientists have been sounding the alarm for quite a long time: numerous fish stocks are endangered in European waters, especially due to overfishing.
Tutkijat ovat jo pitkään varoittaneet monien, etenkin liikakalastettujen kantojen hälyttävästä tilasta EU:n vesialueilla.
Yet piles of alarming figures and the reality of smaller catches have still not stopped the criticism and scepticism over European and national conservation measures to combat dwindling stocks.
Yhä huolestuttavammista luvuista ja saalismäärien laskusta huolimatta EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten toimiin kantojen ehtymisen estämiseksi suhtaudutaan edelleen arvostelevasti ja epäilevästi.
This is all the more so because measures like annual fishing quotas, which are meant to adapt catch rates to the situation of stocks, have not always proved effective over the longer term. In general the overall state of stocks continues to deteriorate.
Tyytymättömyyttä aiheuttaa etenkin se, että vuotuisten kalastuskiintiöiden kaltaiset pitkän aikavälin toimenpiteet saaliiden mukauttamiseksi kantojen tilaan eivät välttämättä ole tehonneet, vaan kantojen tila heikkenee yleisesti koko ajan.
That is why in 2002 the Commission began a revision of its common fisheries policy in which it emphasized multiannual management of stocks.
Näistä syistä komissio käynnisti vuonna 2002 yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) uudistuksen, joka perustuu kantojen monivuotisiin hoitosuunnitelmiin.
Multiannual plans set targets for sustainable stock management and spell out how to achieve them.
Suunnitelmissa määritetään kantojen kestävää hoitoa koskevat tavoitteet sekä keinot niiden saavuttamiseen.
They make it possible to maintain exploitation of resources at a level that assures optimal long-term yield (maximum sustainable yield) and the recovery of overexploited stocks.
Näillä toimenpiteillä kalavarojen hyödyntäminen pidetään tasolla, joka turvaa ihanteellisen pitkän aikavälin tuoton (kestävä enimmäistuotto) ja yli kestokykynsä hyödynnettyjen kantojen elpymisen.
Each multiannual plan sets catch limits and maximum fishing effort for the coming years, based on figures provided by scientists.
Kussakin monivuotisessa suunnitelmassa määritetään suurimpien sallittujen saaliiden ja pyyntiponnistusten enimmäisrajat, jotka perustuvat tutkimustuloksiin.
Thanks to this long-term approach, annual variations in total allowable catches normally will not exceed a given percentage, unless the stocks are particularly endangered.
Pitkän aikavälin näkemys tarkoittaa, etteivät suurimpien sallittujen saaliiden vuotuiset muutokset saa olla tiettyä prosenttimäärää suurempia tai pienempiä, ellei kantojen tila ole erityisen huolestuttava.
This measure is a guarantee of stability for the fisheries sector and enables operators to plan their activities.
Näin taataan kalastusalan vakaus ja autetaan kalastajia suunnittelemaan toimintaansa.
So are the multiannual plans effective?
Onko monivuotisista suunnitelmista sitten ollut apua?
The examples detailed in this issue point to yes.
On – ainakin jos on uskomista tässä numerossa esitettyihin esimerkkitapauksiin.
When the technique of multiannual management and maximum sustainable yield is applied over several years, stock recovery is real and sometimes even spectacular.
Kun monivuotista kalastuksenhoitoa ja kestävää enimmäistuottoa sovelletaan pitkäjänteisesti useita vuosia, kannat elpyvät tuntuvasti ja joskus jopa erinomaisesti.
Of course, the measures imposed by such plans are drastic. They are not limited to setting fishing quotas, but sometimes involve restrictions on the number of fishing days, inspections and meticulous checks.
Suunnitelmiin sisältyvät toimenpiteet ovat varsin tehokkaita, sillä ne eivät rajoitu kiintiöiden määräämiseen, vaan niihin liitetään toisinaan myös pyyntipäivien rajoituksia, tarkastuksia ja tehostettua valvontaa.
However, it is interesting to see how a few years of effort can bring real results for certain stocks. To take just one example, stocks of Baltic cod are rising again.
On kuitenkin mielenkiintoista havaita, että muutamien vuosien ponnistelujen jälkeen tietyissä kannoissa on nähtävissä selviä tuloksia: esimerkiksi Itämeren turskan kannat ovat taas kasvamassa.
If cautious management principles are maintained, it is now possible to foresee a sustainable and profitable future for the fisheries concerned.
Turvallisen kalastuksenhoidon periaatteen mukaisesti kyseisille pyyntialueille voidaan nyt ennustaa kestävää ja tuottoisaa tulevaisuutta.
Unfortunately though, these successes are not universal.
Kaikkialla ei valitettavasti ole onnistuttu yhtä hyvin.
Lately the Commission has made no secret of its concern about application of the plans for cod and hake in Atlantic waters off the coasts of Spain and Portugal.
Tällä hetkellä komissio on avoimesti huolissaan turskan ja kummeliturskan hoitosuunnitelmien tilanteesta Atlantilla Espanjan ja Portugalin edustalla.
s he ri es and a qu ac ul tu r iF
as tu s ja v al K
The EU-Norway management plans la g e ul
EU:n ja Norjan yhteiset hoitosuunnitelmat la g eu l
In European waters, fish stock problems really came to the fore during the 1990s.
EU:n vesialueilla kalavarojen ongelmat tulivat näkyviin 1990luvulla, kun tärkeimpien kantojen saaliit alkoivat huolestuttavasti supistua.
Catches of the main stocks started to drop at an alarming rate, the sign of a pronounced decline in available fish resources.
Tämä kertoi siitä, että käytettävissä olevat kalamäärät olivat vähentyneet merkittävästi.
The European Union responded to these signs of depletion by reducing total allowable catches (TACs) based on scientific advice coordinated and summed up by the International Council for Exploration of the Sea (ICES), at least for Atlantic shoreline stocks.
EU reagoi ehtymisen merkkeihin vähentämällä suurimpia sallittuja saaliita (TAC) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) koordinoimien ja kokoamien tieteellisten lausuntojen perusteella, ainakin unionin Atlantin puoleisen rannikon kannoissa.
The cuts were decided from one year to the next in terms of the fluctuation in the number of mature fish (adult biomass) and the presence of young individuals in the stock (recruitment).
TACien vähennyksistä päätettiin vuosittain sukukypsien yksilöiden määrän (täysikasvuisten kalojen biomassan) ja kantaan tulevien nuorten yksilöiden määrän (rekrytoinnin) vaihteluiden perusteella.
They proved inadequate to turn the situation around, however.
Ne eivät kuitenkaan riittäneet korjaamaan tilannetta.
More systematic measures had to be taken, decided on the basis of a long-term stock recovery objective.
Siihen tarvittiin paljon järjestelmällisempiä toimenpiteitä, joilla kantaa oli tarkoitus elvyttää pitkällä aikavälillä.
The European Union therefore decided to set up‘management plans’ or ‘multi-annual plans’.
Euroopan unioni päätti ottaa käyttöön ”hoitosuunnitelmat”tai ”monivuotiset suunnitelmat”.
There are stocks in European waters that are exploited optimally, provide mature specimens and are covered by sufficiently large quotas.
EU:n vesillä on myös optimaalisesti hyödynnettyjä kantoja, jotka tuottavat hyvän mittaista kalaa ja joiden kiintiöt ovat sopivan kokoisia.
The first stocks covered by the multiannual plans were those shared with Norway.
Ne kohdistettiin ensimmäiseksi Norjan kanssa jaettuihin kantoihin.
The European Union has had a fisheries agreement with this country since 1981 – i.e. from the earliest days of the common fisheries policy.
Norjalla ja EU:lla on ollut kalastussopimus jo vuodesta 1981 – aina yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) alusta lähtien.
The agreement aims on the one hand to set up a quota swap so that Member State fishermen can exploit certain species in Norwegian waters and vice versa.
Sopimuksessa määrätään kiintiöiden vaihdosta, jotta EU:n jäsenvaltioiden kalastajat voisivat hyödyntää tiettyjä Norjan aluevesien lajeja ja päinvastoin.
On the other, it organises the allocation of quotas for North Sea shared stocks.
Lisäksi sopimuksella järjestetään Pohjanmeren jaettujen kantojen kiintiöjako.
The two parties jointly manage seven of these shared stocks: cod, haddock, saithe, whiting, plaice, mackerel and herring.
Jaetuista kannoista seitsemää (turska, kolja, seiti, valkoturska, kampela, makrilli ja silli) hoidetaan yhteisesti.
Although the state of fish stocks in the European Union give cause for concern, exceptions do exist.
Vaikka kalakantojen tila EU:ssa on yleisesti ottaen huolestuttava, poikkeuksiakin on.
Some stocks provide plentiful catches of good sized specimens.
Tietyissä kannoissa saaliit ovat runsaita ja yksilöt sopivan mittaisia.
What most of these abundant stocks have in common is that they are under management measures that have helped to restore or maintain an optimal and sustainable level of exploitation.
Useimmille näistä kukoistavista kannoista on yhteistä järkevä kalastuksenhoito, jolla niiden kalastus on palautettu ihanteelliselle ja kestävälle tasolle tai saatu pysymään siellä.
In 1996, to prevent a second collapse of the North Sea herring stock, the European Union decided to change its management method.
Jottei Pohjanmeren sillikanta romahtaisi toista kertaa, EU päätti vuonna 1996 muuttaa kalastuksenhoitotapoja.
In consensus with Norway, it introduced a herring management plan aimed at restoring maximum sustainable yield over the longer term.
Se laati yhdessä Norjan kanssa hoitosuunnitelman, jonka lopullisena tavoitteena on kestävän enimmäistuoton saavuttaminen sillikannoissa.
In 1999, cod and haddock were placed under a management plan, followed by saithe in 2004.
Vuonna 1999 suunnitelman kohteeksi otettiin turska ja kolja ja sen jälkeen seiti vuonna 2004.
In 2008, the States exploiting mackerel accepted the principle of a long-term management plan, but it was never implemented due to a lack of agreement on the division of quotas among Iceland, the Faeroe Islands, Norway and the European Union.
Vuonna 2008 makrillia hyödyntävät valtiot hyväksyivät periaatteessa samanlaisen pitkän aikavälin hoitosuunnitelman, mutta sitä ei voitu panna täytäntöön, koska Islanti, Färsaaret, Norja ja Euroopan unioni eivät päässeet sopimukseen kiintiöiden jaosta.
Management plans are applied today to a number of the most important stocks exploited by fishermen in the European Union.
Nykyään hoitosuunnitelmia sovelletaan useisiin EU:n kalastajien hyödyntämiin tärkeisiin kantoihin.
Such measures are not always popular in the sector because they often rhyme with lower catches, closed periods and a reduction in fishing days.
Alalla niihin ei aina suhtauduta kovin suopeasti, sillä ne merkitsevät usein saaliiden supistumista, rauhoitusaikoja ja pyyntipäivien rajoittamista.
What has to be kept in mind, however, is that these plans have a long-term objective: to restore abundant resources and ensure sustainable fishing.
Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että suunnitelmilla on tietty pitkän aikavälin tavoite: kalavarojen elpyminen ja siirtyminen kestävään kalastukseen.
No 49
I marraskuu 2010 I o 49 N r
There are stocks in European waters that are exploited optimally, provide mature specimens and are covered by sufficiently large quotas.
EU:n vesialueilla on myös esimerkillisesti hyödynnettyjä kantoja, joista saadaan hyvän mittaista kalaa ja joiden kiintiöt ovat sopivan kokoisia.
They demonstrate that adapted fishing methods can guarantee economic and environmental sustainability.
Ne ovat todistuksena siitä, että talouden ja ympäristön kestävä kehitys on mahdollista taata mukauttamalla pyyntimenetelmiä.
A closer look at these stocks shows that they have either always been exploited sustainably, for various reasons, or were covered by recovery plans at a relatively early date, which checked the consequences of overfishing.
Lähemmin tarkasteltaessa nimittäin havaitaan, että näitä kantoja on eri syistä joko hyödynnetty aina kestävästi tai ne on jo hyvän aikaa sitten elvytetty liikakalastuksen vaikutuksia korjaavilla hoitosuunnitelmilla.
It is no accident that three of the four success stories presented in the following pages result from these common management plans with Norway.
Ei siis ole mikään sattuma, että kolme neljästä seuraavassa esittelemistämme onnistuneista tuloksista liittyvät juuri Norjan kanssa laadittuihin yhteisiin hoitosuunnitelmiin.
The reason is that those were the earliest plans of this type.
Ne ovat nimittäin vanhimmat EU:ssa toteutetut tämäntyyppiset suunnitelmat.
The first, for herring, dates back to 1996, long before the first intra-European multiannual plans – for cod and Northern hake – launched in 2004.
Ensimmäinen laadittiin sillille vuonna 1996, ja ensimmäiset yhteisön sisäiset monivuotiset suunnitelmat – jotka koskivat turskaa ja pohjoista kummeliturskaa – vuonna 2004.
These examples are proof that it takes time for a recovery plan to produce effects, but they also offer hope that an equally positive evolution will result for other stocks under a multiannual plan.
Vie siis oman aikansa, ennen kuin elvytyshankkeet alkavat tuottaa tulosta. Nämä onnistumisen kokemukset luovat toivoa siitä, että myös muiden monivuotisilla suunnitelmilla hoidettujen kantojen tila voi kehittyä parempaan suuntaan.
Species: Clupea harengus Stock: North Sea, Skagerrak and Channel
Laji: Clupea harengus Kannat: Pohjanmeri, Skagerrak ja Englannin kanaali
A historic stock in several respects
Silliä on saatavilla runsaasti, ja sen hinta on huokea.
The plan entered into force in 1997, becoming the first to be applied in EU waters.
Tämä ensimmäinen yhteisön vesillä sovellettu monivuotinen suunnitelma tuli voimaan vuonna 1997.
It was re-appraised and renewed in 2004.
Sitä tarkistettiin ja jatkettiin vuonna 2004.
The effort focused on catch restrictions calculated in terms of the mortality rate due to fishing, which varies depending on the situation of the stock.
Se perustuu kalastuskuolevuuden perusteella määritettäviin saalisrajoituksiin, jotka vaihtelevat kannan terveyden mukaan.
The precautionary level is situated at 1.5 million tonnes of adult biomass and the biologically safe level is 800000 tonnes.
Varorajaksi asetettiin 1,5 miljoonaa tonnia ja turvalliseksi biologiseksi rajaksi 800000 tonnia täysikasvuisten kalojen biomassasta.
Total allowable catches (TACs) may not vary by more than 15% from one year to the next, to guarantee fishermen a certain degree of stability.
TACit saavat kuitenkin olla enintään 15 prosenttia edellisen vuoden TACeja suurempia tai pienempiä.
It was the first stock to be exploited on a large scale.
Näin taataan tietty vakaus kalastajille.
The largest consumers of herring today are in Poland and other Eastern European countries. Consumption of this fish has declined sharply in France and the United Kingdom.
Näillä toimenpiteillä kanta saatiin muutamassa vuodessa kasvamaan varorajan yli, ja näin kalastus palasi kestävälle tasolla.
Herring is targeted expressly by pelagic trawlers and seining vessels; it is also a by-catch of industrial fishing.
Silliä kalastetaan kohdennetusti pelagisilla troolareilla ja nuotta-aluksilla; lisäksi se tunnetaan rehukalastuksen sivusaaliina.
These intensive fisheries were the cause of the first collapse of a stock in European waters, in the mid-1970s.
EU:n vesillä liiallinen kalastus romahdutti sillikannan ensimmäisen kerran 1970-luvun puolivälissä.
Exploitation continued intensively despite a constantly shrinking biomass.
Kannan voimaperäistä hyödyntämistä jatkettiin biomassan jatkuvasta pienenemisestä huolimatta.
Landings dropped from more than a million tonnes in 1965 to just 175 000 tonnes in 1976.
Maihin puretut saaliit laskivat yli miljoonasta tonnista vuonna 1965 noin 175000 tonniin vuonna 1976.
The fishery was closed in 1977.
Kalastus kiellettiin kokonaan vuonna 1977.
It was gradually reopened and by the mid-1980s, catches had stabilised at around 700000 tonnes.
Saaliiden määrä vakiintui 1980-luvun puolivälistä lähtien noin 700000 tonniin.
So all was well.
Kaikki oli jälleen hyvin.
The health of the stock is no longer endangered by overfishing, but is nevertheless still subject to nature’s whims.
Vuonna 1996 kanta uhkasi romahtaa uudelleen. Vaikka biomassa oli laskenut vuosi vuodelta, pyyntipainetta ei hellitetty.
Since 2001, the number of young herring entering the fishery – what is known as ‘recruitment’ – has been abnormally small.
Liikakalastuksen lisäksi kantojen terveyttä uhkaavat muutkin voimat, kuten luonnolliset tekijät. Sillikantaan on vuodesta 2001 lähtien tullut epätavallisen vähän nuoria kaloja.