natgillin/translations-raw huggingface dataset:
166APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION out that no additional capacity should be allocated to the ESB, the incumbent Irish electricity monopolist.It was apparent that the allocation of additional capacity to the ESB would render it difficult, if notimpossible, for potential competitors to enter the Irish electricity market, as access to gas was needed tobuild a state-of-the-art power generation plant.
Komissio katsoi myös. että Irlannin sähkömonopolille ESBJlc ei pitäisi antaa lisäkapasiteettia. On selvää, että lisäkapasiteetin antaminen ESB:lle vaikeuttaisi sen kilpailijoiden tuloa Irlannin .sähkömarkkinoille, ellei tekisi sitä jopa mahdottomaksi, sillä uudenaikaisen voimalaitoksen rakentaminen edellyttää käytettävissä olevaa kaasukapasiteettia.
Thus, it appeared that the allocation of gas capacity tothe ESB would reinforce its dominant position on the Irish electricity market.
Näytti sillä, että kaasukapasitectin antaminen ESB:lle vahvistaisi sen määräävää asemaa Irlannin sähkömarkkinoilla.
The Irish Department of Public Enterprise also consulted the Commission on the appropriate allocationmethod: auction, lottery, first come first served, etc.
Ministeriö kysyi komission kantaa myös kapasiteetin jakamismenetelmään (huutokauppa, arvonta, ilmoittautumisjärjestys jne.).
Although no final position was taken on this issue, the Commission departments made it clear that it was normally for the Department to choose the appropriatemethod provided certain conditions such as transparency and the principle of non-discrimination were fulfilled.
Vaikka komissio ei ottanut lopullista kaulaa tähän asiaan, se ilmoitti, että periaatteessa ministeriön tehtävänä on valita soveltuva menetelmä kunhan tietyt edellytykset, kuten avoimuus ja syrjimättömyys, täyttyvät.
In the case in question allocation by means of an auction appeared to be acceptable.
Kyseisessä asiassa huutokauppamenettely näytti hyväksyttävältä.
3.Rejections of complaints
3 Kanteluiden hylkääminen
Lille/UEFA (the “Mouscron case”) (Case COMP/E3/36.851)
Lille/UEFA (Mouscronin tapaus) (asia N:o COMP/E3/36.851)
On 3December the Commission adopted a decision rejecting a complaint lodged by the Communautéurbaine de Lille against the Union of European Football Associations (UEFA) in what has come to beknown as the “Mouscron case”.(71)
Komissio leki 3. joulukuuta 1999 päätöksen, jolla hylätään lopullisesti Mouscronin tapausta koskeva kantelu, jonka Lillen kaupunki (Communauté urbaine de Lille) oli tehnyt Euroopan jalkapalloliittoa (UEFA) vastaan (7").
The decision helps to determine the limits to the application of the ECTreaty competition rules to sportand thus to improve legal certainty for the different organisations involved.
Päätös auttaa määrittämään EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisalan rajat urheilun osalta ja parantaa eri toimijoiden oikeusvarmuutta.
It highlights three key aspectsof the Commission’s policy in this sector: (i) the Commission recognises the regulatory powers of sportsorganisations as regards non-economic aspects linked to the specific nature of sport; (ii) the rules ofsports organisations that are necessary to ensure equality between clubs and uncertainty as to results arenot, in principle, caught by the Treaty competition rules; and (iii) the Commission investigates only casesthat have a Community dimension and significantly affect trade between Member States.
Siilä käy ilmi komission Iällä alalla noudattaman politiikan kolme tärkeää osatekijää: l) komissio tunnusti urheilujärjestöjen säänlelyoikeuden urheilun erityisluonteeseen liittyvien ei-taloudellisten seikkojen osalta; 2) urheilujärjestöjen säännöt, jotka oval tarpeen seurojen välisen tasa-arvonja tulosten ennalta-arvaamattomuuden varmistamiseksi, ei vät periaatteessa kuulu perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisalaan; ja 3) komissio käsittelee tapaukset, joilla on yhteisön laajuinen ulottuvuus ja jotka vaikuttavat merkittävästi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The complaint, lodged on 31December1997, challenged UEFA’s decision not to allowthe UEFACup game between Excelsior Mouscron and FC Metz to be held at the ground of Lille-Métropole.As a result, the Communauté urbaine de Lille was unable to hire out the stadium to Excelsior Mouscron.
Näin ollen UEFA on tämän säännön ja sen poikkeukset antaessaan käyttänyt laillista itsesääntelyoikeuttaan urheilujärjestönä tavalla, jota ei voida asettaa kyseenalaiseksi perustamissopimuksen kilpailusääntöjen nojalla.
ANTITRUST 167 which was not called into question by Community law; and (ii) the case was the only one that had beenbrought to the Commission’s notice and was an isolated case that had given rise to a dispute in the past.The investigatory measures needed would therefore be disproportionate to the probability of establishingthat an infringement had taken place.
Lisäksi komissio katsoo, ettei yhteisön etu edellytä sen perusteellista tutkintaa, onko UEFA käyttänyt väärin mahdollista määräävää asemaansa soveltaessaan tämän säännön poikkeuksia ottamatta huomioon joidenkin rajaseutujen yhdentymisiä koskevia erityispiirteitä, ja onko se tehnyt näin erityisesti tässä lupauksessa.
TF1 lodged this complaint on 10March1993.
TFI teki kantelun IO. maaliskuuta I993.
Referring to Article81 of the ECTreaty, it claimed thatthe cooperation established between France2 and France3 created distortions of competition which wereharming its interests.
EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaan viitaten se väitti, että France2:n ja France3:n yhteistyö aiheutti kilpailunvääristymiä, jotka haittasivat sen etua.
It argued that the purpose of this cooperation was to restrict competition becauseit formed part of a purely commercial strategy of gaining shares of the advertising market.
TFI totesi, että yhteistyön tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua, koska yhteistyö oli pelkästään kaupallisten periaatteiden mukainen ja tavoitteena oli hankkia osuuksia mainosmarkkinoilla.
TF1 pointedto two allegedly anticompetitive effects: the elimination of all competition between France2 and France 3 and the fact that the operations of third parties such as TF1 were made more costly.
TFI huomautti kahdesta väitetystä kilpailunvastaisesta vaikutuksesta: France2:n ja France3:n välisen kilpailun poistumisesta kokonaan ja siitä, että kolmansien osapuolten (kuten TFI) toiminta tuli kalliimmaksi.
In deciding on 3February to reject the complaint the Commission applied the “intra-enterprise doctrine”,whereby Article81(1) of the ECTreaty does not apply to agreements or concerted practices betweencompanies belonging to the same group if the companies concerned form a business unit.
Hylätessään kantelun 3. helmikuuta komissio sovelsi «yrityksen sisäistä periaatetta», jonka mukaan EYai perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta samaan konserniin kuuluvien yritysten välisiin sopimuksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jos kyseiset yhtiöt muodostavat liiketoimintayksikön.
The Commission considered that France2 and France3 did form a business unit, for several reasons:
Komissio on arvioinut, että näin oli laita tässä asiassa useista syistä:
—the very purpose of the Act of 2August1989 was to create a single group by introducing a jointchairmanship.
- Elokuun 2. päivänä 1989 annetun lain tarkoituksena oli luoda yksi konserni, jonka hallituksen puheenjohtaja olisi yhteinen.
The preamble to the bill and the minutes of the parliamentary debates were quite clearon this point;
Lakiluonnoksen perustelut ja parlamentissa käydyn keskustelun pöytäkirjat ovat hyvin selvät tässä suhteessa.
—the role of the joint chairman showed that he framed the strategy of the two channels and coordinatedtheir activities;
Yhteisen hallituksen puheenjohtajan rooli osoitti, että hän määritti kahden kanavan strategian ja varmisti niiden koordinoinnin.
—the programming of the two channels was harmonised, complementary and coordinated under theauthority of the joint chairman;
- Kahden kanavan ohjelmistot yhtenäistettiin, koordinoitiin ja tehtiin toisiaan täydentäviksi hallituksen puheenjohtajan alaisuudessa.
—their advertising management departments had been merged.
- Mainososaslot sulautettiin yhteen.
Pursuant to Article82 of the ECTreaty, the Commission also rejected the complaint on the ground thatthe two publicly owned channels could not be deemed to hold a dominant position in any of the relevantmarkets.
EYai perustamissopimuksen 82 artiklan nojalla komissio hylkäsi kantelun myös sillä perusteella, että näiden kahden julkisessa omistuksessa olevan kanavan ei voitu katsoa olevan määräävässä markkinaasemassa merkityksellisillä markkinoilla.
In terms of audience shares, the relative positions of the two groups were broadly similar, bothat the time when the complaint was lodged in 1992 (41% for TF1 as against 38% for the two publicchannels) and in 1997 (35% for TF1 as against 40.1% for France2 and France3).
Katsojamäärien perusteella kyseisten yhtymien osuus oli kutakuinkin samanlainen vuonna 1992. jolloin kantelu tehtiin (41 prosenttia TFI :n osalta ja 38 prosenttia kahden julkisen kanavan osalta), samoin kuin vuonna 1997 (35 prosenttia TFI :n osalta ja 40.1 prosenttia France2:n ja France.3:n osalla).
In terms of advertisingrevenues, TF1 was by far the dominant player with a 55% share in 1992 and 50% in 1997.
Mainostulojen perusteella TFlai osuus oli ehdottomasti suurin: 55 prosenttia vuonna 1992 ja 50 prosenttia vuonna 1997.
M6/European Broadcasting Union (EBU) (Case IV/C2/36.826)
170 KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN EUROOPAN UNIONISSA
The EBU is a professional association of national broadcasters. One of its tasks is to negotiate, with the sportsfederations or organisers of competitions, exclusive broadcasting rights to sports events for its members.Members also provide each other with technical assistance for the retransmission of sports events.
Komissio katsoi lisäksi, että menettelytavat, jotka kantelijan mielestä olivat kilpailunvastaisia, olivat itse asiassa tavallisia kaupallisia käytäntöjä kilpailuympäristössä ja TFI ai vastustama ohjelmistostrategia oli normaali, laillinen käytäntö.
168APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION
Euroopan yleisradioliitto on kansallisten yleisradioyhtiöiden liitto.
M6 lodged a complaint against the EBU on 5December1997.
M6 oli tehnyt EBUa koskevan kantelun 5. joulukuuta I997.
Since 1987 it had on six occasions appliedto join the EBU and had each time been refused.
Vuodesta 1987 lähtien se oli kuudesti hakenut EBUn jäsenyyttä, mutta hakemukset oli joka kerran hylätty.
The EBU brought an appeal before the Court of Justice,supported by the Commission.
EBU valitti tuomiosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen komission lukemana.
These developments form the background to the complaint lodged by M6, which considered that, byagain refusing its application for membership, the EBU had failed to take account of the CFI’s judgementand was continuing to apply membership criteria that the CFI had found unlawful.
Nämä seikat ovat M6:n tekemän kantelun taustalla. M6 katsoi, että hylkäämällä M6:n hakemuksen uudelleen EBU ei ollut ottanut huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiota, vaan sovelsi edelleen jäsenyysperusteita, jotka kyseisen tuomioistuimen tuomiossa oli katsottu laittomiksi.
M6 also claimed thatthe Commission should have ordered the EBU to grant it direct access to the sporting rights it acquiredon behalf of its members.
M6 väitti myös, eitä komission olisi pitänyt määrätä EBU myöntämään sille suora pääsy jäsenten puolesta hankittuihin urheiluoikeuksiin.
The Commission rejected the complaint by decision dated 29June.
Komissio hylkäsi kantelun 29. kesäkuuta tekemällään päätöksellä.
Those new criteria were objective, quantifiable and capable of being applied in a nondiscriminatory manner and as such complied with the CFI’s requirements.
Uudet perusteet olivat objektiivisia, kvantifioitavissa ja niitä voidaan soveltaa syrjimättömällä tavalla, ja siten ne noudattivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vaatimuksia.
CanalSatellite/TPS (Case IV/C-2/36.605)
CanalSatellite/TPS (asia N:o IV/C-2/36.605)
CanalSatellite challenged the agreement granting TPS the exclusive right to retransmit the generalinterest channels indigital mode.
CanalSatellite kanteli sopimuksesta, joka antoi TPS:lle yksinoikeuden lähettää yleiskanavia digitaalisesti.
Arguing that the relevant market was the market in both pay-TVand free-to-air television services, thecomplainant claimed that the exclusive retransmission right conferred a disproportionate advantage on TPS.
Kantelija perusti väitteensä siihen, että kyscisc! markkinat koostuvat maksullisista ja maksuttomista televisiopalveluista, ja katsoi yksinoikeuden antaneen TPS:lle kohtuuttoman edun.
CanalSatellite also took the view that, even if a specific market in pay-TVwas identified, adistinction had to be drawn according to the type of subscription offered, and the market for digital pay-TVbouquets therefore had to be regarded as separate from the market for a single pay-TVchannel suchas Canal+; this meant that a dominant position could no longer be deemed to exist in the market in which TPS was operating.
CanalSatellite katsoi muun muassa, että vaikka maksutelevisiomarkkinat määriteltäisiin erikseen, liittymien eri lajit olisi eroteltava toisistaan ja tämän vuoksi maksullisten digitaalikanavapakettien markkinat olisi erotettava Canal+:n tapaisista yksittäisten maksullisien kanavien markkinoista. Näin ollen CanalSatellitella ei enää olisi määräävää asemaa markkinoilla, joilla TPS toimii.
In view of the dominant position held by the Canal+ group on the pay-TVmarket, the Commission tookthe view that TPS suffered from a definite handicap in securing programme content and, in order tolaunch its services, needed a feature distinguishing it from Canal+ and CanalSatellite.
Ottaen huomioon Canal+-yhtymän määräävän aseman maksutelevisiomarkkinoilla, komissio katsoi TPSai olevan selvästi epäedullisessa asemassa ohjelmien saannissa ja tarvitsevan käynnistämisensä tueksi piirteen, joka erottaa sen Canal+:sta ja CanalSatellitesta.
The complainttherefore could not be upheld.
Näin ollen kantelu oli hylättävä.
On 7January the Commission adopted a decision rejecting a complaint by Info-Lab, a manufacturer oftoner for photocopiers, against Ricoh, a photocopier manufacturer.
Komissio hylkäsi 7. tammikuuta 1999 kantelun, jonka oli tehnyt kopiokoneen värijauhetta valmistava In fo-Lab kopiokoneita valmistavaa Ricohia vastaan.
Info-Lab alleged that Ricoh wasabusing its dominant position on the market for toner cartridges compatible with certain Ricohphotocopiers and protected by Ricoh intellectual property rights by refusing to supply Info-Lab withempty toner cartridges, which would enable Info-Lab to compete with Ricoh in the sale of filled tonercartridges.
Info-Lab väitti, että Ricoh käytti väärin määräävää asemaansa niiden värikasettien markkinoilla, jotka ovat yhteensopivia eräiden Ricohin kopiokoneiden kanssa ja joihin Ricohillaon teollis- ja tekijänoikeudet, koska Ricoh kieltäytyi toimittamasta Info-Labille ty hjiä värikasetteja,joiden avulla Info-Lab voisi kilpailla Ricohin kanssa täysien värikasettien myynnissä.
Info-Lab claimed that it was not possible to design a toner cartridge which would fit into the Ricohmachines without infringing Ricoh’s intellectual property rights.
Info-Lab väitti, että ei ollut mahdollista suunnitella Ricohin kopiokoneisiin sopivaa värikasettia rikkomatta samalla Ricohin teollis- ja tekijänoikeuksia.
It therefore wished to purchase emptytoner cartridges from Ricoh, fill them with toner which it already manufactured and then sell the filledtoner cartridges in competition with Ricoh.
Se haluaisi siten ostaa tyhjiä värikasetteja Ricohilta, täyttää ne värijauheella, jota se jo valmistaa, ja myydä täysiä värikasetteja kilpaillen Ricohin kanssa.
Ricoh, however, which had not so far licensed its designrights or sold empty cartridges to anyone, refused to do this.
Ricoh, joka ci ole tähän mennessä myöntänyt suunnitteluoikeuksia koskevia lisenssejä eikä myynyt tyhjiä värikasetteja, kieltäytyi kuitenkin myymästä tyhjiä kasetteja.
According to Info-Lab the relevant product market was the market for empty toner cartridges compatiblewith Ricoh copiers which were intended to be filled with toner powder and sold to end users.
Info-Labin mukaan merkitykselliset tuotemarkkinat olisivat Ricohin kopiokoneisiin sopivien tyhjien värikasettien markkinat. Tyhjät värikasctit täytetään värijauheella ja myydään loppukäyttäjille.
Such a marketdid not exist, however.
Tällaisia markkinoita ci kuitenkaan ole.
No producer or dealer sold empty toner cartridges compatible with Ricoh copiers.Apart from Ricoh, no company could produce these toner cartridges, since they were protected by intellectual property rights held by Ricoh, which had not so far licensed its design rights.
Yksikään valmistaja tai kauppias ei myy Ricohin kopiokoneisiin sopivia tyhjiä värikasetteja. Ricoh on ainoa yhtiö, joka voi valmistaa kyseisiä värikasetteja. sillä niitä suojelevat Ricohin teollis-ja tekijänoikeudet,eikä Ricoh ole myöntänyt suunnitteluoikeuksiaan koskevia li senssejä.
Nor did Ricoh sell emptytoner cartridges to other companies or end users.
Ricoh ei myöskään myy tyhjiä värikasetteja muille yrityksille tai loppukäyttäjille.
At the retail level there was no demand for empty cartridgeseither.
Myöskään vähittäiskaupan tasolla ei ole kysyntää tyhjistä värikaseteista.
Cartridge and powder were sold together as a single product.
Kasetti ja värijauhe myydään yhdessä yhtenä luollecna.
Other copier manufacturers and independent toner cartridge manufacturers, such as Info-Lab itself, sold filled cartridges to end users.
Muut kopiokoneiden valmistajat ja itsenäiset värikasettien valmistajat, kuten Info-Lab itse, myyvät täytettyjä värikasetteja loppukäyttäjille.
This satisfied a recognised consumer need, reduced costs, and meant that the components had to be used together.Powder and cartridge therefore had to be considered a single product.
Tämä täyttää kuluttajien tarpeet, vähentää kustannuksia ja tarkoittaa sitä, eitä kasettia ja värijauhetta on käytettävä yhdessä. Ne on siksi katsottava yhdeksi tuotteeksi.
Since a market for empty toner cartridges compatible with Ricoh copiers did not exist, the question waswhether Ricoh, which had neither licensed its design rights nor sold empty cartridges, could be forcedto start selling them so as to allow Info-Lab to enter the market.
Koska ei ole Ricohin kopiokoneiden kanssa yhteensopivien tyhjien värikasettien markkinoita, kysymys on siitä, voidaanko Ricoh, joka ei ole myöntänyt suunnitteluoikeuksia koskevia lisenssejä eikä myynyt tyhjiä värikasetteja. pakottaa aloittamaan näiden kasettien myynnin, jotta Info-Lab voi tulla markkinoille.
Since there was no consumer demandfor empty toner cartridges, because cartridge and powder were used together by end customers, the solepurpose of selling empty cartridges would be to enable Info-Lab to compete with Ricoh in the marketfor filled toner cartridges.
Koska kuluttajien taholla ei ole kysyntää tyhjille värikaseteille, sillä loppukäyttäjät käyttävät kasettia ja värijauhetta yhdessä, tyhjien kasettien myynnin ainoa tarkoitus olisi antaa Info-Labille mahdollisuus kilpailla Ricohin kanssa täytettyjen värikasettien markkinoilla.
The Commission was of the opinion that a company cannot be obliged to enterinto such forced cooperation with prospective market players or that such forced cooperation could onlybe envisaged under exceptional circumstances in line with the case-law of the Community courtsconcerning the concept of “essential facilities”.(75)
Komissio katsoi, että yrityksillä ei ole velvollisuutta ryhtyä pakosta tällaiseen yhteistyöhön mahdollisten markkinatoimijoiden kanssa ja että tällainen pakollinen yhteistyö olisi mahdollista ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa «olennaisia toiminteita» koskevan yhteisön tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaisesti (74).
The application of Article82 in a case like this could at most be envisaged if Ricoh had a dominant positionon the consumables market allowing it to act independently of possible competitors and especially to be freein setting prices.
Perustamissopimuksen 82 artiklaa voitaisiin mahdollisesti soveltaa Ricohin asiassa korkeintaan silloin, jos Ricoh olisi määräävässä asiassa kulutushyödykkeiden markkinoilla, minkä vuoksi se voisi toimia mahdollisista kilpailijoista riippumatta ja asettaa hinnat vapaasti.
Ricoh was the only undertaking which sold filled toner cartridges compatible with Ricohphotocopiers.
Ricoh on ainoa yritys, joka myy Ricohin kopiokoneisiin soveltuvia täytettyjä värikasetteja.
According to the Commission’s investigation, however, Ricoh did not have a dominant position in the photocopiers market.
Komission tutkimuksen mukaan Ricohilla ei kuitenkaan ole määräävää asemaa kopiokonemarkkinoilla.
This raised the issue whether a company could be considered dominant on
Olennaisia asiassa on näiden kahden markkinan välinen kiinteä yhteys.
170APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION the consumables market where there was no dominance in the upstream market, i.e. the photocopier market.Central to this issue was the existence of a close link between these two markets.
) käytettyjä kriteerejäja totesi,että kopiokonemarkkinat ja ku- lutushyödykcmarkkinat liittyivät toisiinsa siten, että kilpailu kopiokonemarkkinoilla rajoitti tehokkaasti kilpailua kulutushyödykcmarkkinoilla.
Applying the criteria outlined in Pelikan/Kyocera,(76) the Commission came to the conclusion that thephotocopier market and the consumables market were interrelated in such a way that competition on thephotocopier market also constituted an effective competitive constraint on the consumables market.Under the approach adopted by the Commission in Pelikan/Kyocera, Ricoh could therefore beconsidered not to hold a dominant position.
Komission Pelikan/Kyocera -asiassa soveltaman lähestymistavan mukaan Ricohilla ei siten ollut määräävää markkina-asemaa.
In early 1998 the Danish Ministry for Health and Lif, the Danish Association of Pharmaceutical Producers,concluded an agreement aimed at controlling public spending on price subsidies for pharmaceuticals.
Alkuvuodesta 1998 Tanskan terveysministeriö ja Lif. Tanskan lääketeollisuuden liitto, tekivät sopimuksen, jonka tarkoituksena on hillitä lääkevalmisteiden hintatukiin liittyviä julkisia menoja.
Theagreement froze prices for prescription drugs and placed a cap on total public spending on price subsidies.
Sopimuksen nojalla reseptilääkkeiden hinnat jäädytettiin ja hintatukiin liittyville julkisille menoille määrättiin yläraja.
It also established a quota arrangement whereby each supplier was allocated a quota of the overall spendingcap based on that supplier’s share of public price subsidies during the previous year.
Sopimuksen nojalla tehtiin kiintiöjärjestely,jonka mukaan kullekin lääkkeiden toimittajalle asetettiin kiintiö menojen yleisestä ylärajasta. Kiintiö perustui kyseisen toimittajan osuuteen edellisen vuoden julkisista hin tatuista.
The quota was operatedon a monthly basis.
Kiintiö oli kuukausikohtainen.
If the overall spending cap was exceeded, those Lif members who exceeded their quotaswere obliged to eliminate the excess by reducing their drug prices during the following quarter.
Jos kokonaismenojen yläraja ylittyi, kiintiönsä ylittäneet Li fin jäsenet joutuivat poistamaan ylimäärän alentamalla lääkkeiden hintojaan seuraavien kolmen kuukauden aikana.
The Commission found that the quota arrangement infringed Article81 of the ECTreaty because itreduced the incentive for operators to expand sales and because less restrictive means of reducing publicspending were available.
Komissio katsoi, että kiintiöjärjestely oli EYai perustamissopimuksen 81 artiklan vastainen, koska se vähensi yritysten halukkuutta laajentaa myyntiä ja koska oli olemassa vähemmän rajoittavia menetelmiä julkisten menojen supistamiseksi.
The Commission had in the past accepted as compatible with Article81 certainagreements aimed at limiting expenditure within the public health sector.
Komissio on aikaisemmin hyväksynyt 81 artiklan mukaisiksi tietyt sopimukset, joiden tarkoituksena on rajoittaa julkisen terveyssektorin kustannuksia.