natgillin/translations-raw huggingface dataset:
References in the text to tables, graphs and maps in the Annex, which are all prefixed by the letter 'A', relate to this document.
Tekstin viitteet taulukoihin, kaavioihin ja karttoihin, joissa mainitaan A, viittaavat lliteraporttlin.
The full report is available on the Inforegio website at < http://inforegio.cec.eu.int/2cr > . A description of many of the terms relating to EU policies and instititutions included in this report is available in the Glossary section of the SCADPIus website at < http://europa.eu.int/scadplus > . VI
Koko raportti on luettavissa Inforegion kotisivulta < http://inforegio.cec.eu.int/2cr > . Useista raportin mainitsemista käsitteistä, jotka liittyvät EU-politiikkaan ja instituutioihin, löytyy kuvaus SCADPIus -sanakirjasivulta < http://europa.eu.int/scadplus > VI
As the Treaty and the general Regulation on the Structural Funds require, the Report analyses the changes in cohesion and the factors which contribute to it.
Perustamissopimuksen ja rakennerahastoja koske van yleisasetuksen vaatimusten mukaisesti kertomuksessa selvitetään koheesiossa tapahtuneita muutoksia ja siihen vaikuttaneita tekijöitä.
Without prejudging the timing, the procedures or the order of countries entering, the working hypothesis adopted relates to an enlarged Union of 27 Member States.
Kertomusta laadittaessa on hypoteesina pidetty 27 jäsenvaltion unionia riippumatta llittymlsalkataulusta, menettelyistä tai maiden llittymisjärjestyksestä.
Article 159 of the Treaty states that every three years the Commission should present 'a report on the progress made towards achieving economic and social cohesion and on the manner in which the various means (including different Community policies) provided for in (the) article have contributed to it.'
Perustamissopimuksen 159 artiklan mukaan komission on annettava joka kolmas vuosi kertomus "siitä, mi ten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteuttamisessa on edistytty, sekä siltä, miten eri keinot ovat myötävaikuttaneet siihen".
This was the basis for the first Cohesion Forum held in April 1997 and for the proposals contained in 'Agenda 2000 - for a stronger and wider Union', which led to the reform of cohesion policy adopted by the Council in June 1999.
Sen jälkeen järjestettiin en simmäinen koheeslofooruml huhtikuussa 1997, ja kertomuksessa tehtyjä ehdotuksia sisällytettiin asia kirjaan Agenda 2000-kohti vahvempaaja laajempaa unionia, johon perustuvan koheesiopolitiikan uudistuksen neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1999.
So far as the data allow, each part of the Report includes consideration of the situation in an enlarged Union.
Kalkkiin kertomuksen osiin sisältyy laajentunutta unionia koskeva tarkastelu, mikäli tarvittavat tiedot ovat olleet saatavilla.
This should be the context for analysis, rather than in terms of a more static analysis of the respective situation in the present 15 Member States and the 12 countries with which accession negotiations are taking place.
Tarkoituksena on tarjota kon teksti selvityksille eikä niinkään staattista selvitystä ti lanteesta nykyisissä 15 jäsenvaltiossa ja jäsenneuvotteluja käyvissä 12 maassa.
An analysis of regional features in Turkey, the 13th candidate country with which negotiations have not yet begun, is included separately.
Alueellisten piirteiden selvitys Turkissa, 13. ehdokasmaassa, jonka kanssa ei vielä ole aloitettu neuvotteluja, esitetään erillisenä.
The Commission has chosen to present the Second Report on Economic and Social Cohesion at the beginning of 2001, which falls immediately after the first phase of the implementation of the reform of the Structural Funds, and after certain key decisions have been taken as regards financial allocations and geographical eligibility for support.
Komissio päätti antaa toisen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksen vuoden 2001 alussa, kun rakennerahastouudistuksen toteutuksen ensimmäinen valhe on saatu päätökseen ja tietyt keskeiset päätökset varainjaosta ja maantieteellisistä tu kialueista on tehty.
The second Report also contains an updating of the regional analysis contained in the Sixth and last Periodic Report on the situation and development of regions published in 1999.
Kertomuksessa esitetään joukko päätelmiä ja suosituksia keskustelun käynnistämiseksi laajentuneen unionin koheesiopolitiikan tulevaisuudesta vuoden 2006 jälkeen.
Such an updating is more necessary than before since the Cohesion Reports replace the Periodic Reports which the Commission has published since the beginning of the 1980s.
Komissio on varma siitä, että nykyisille jäsenvaltioille suunniteltuun politiikkaan tarvitaan merkittäviä muutoksia tulevaisuudessa.
The report develops a set of conclusions and recommendations with a view to opening up a debate on the future of cohesion policy after 2006 in an enlarged European Union.
Toisessa kertomuksessa esitetään myös ajanmukaistetut tiedot kuudenteen ja viimeisimpään, vuonna 1999 julkaistuun kauslkertomukseen Euroopan unionin alueiden taloudellisesta ja sosiaalisesta tilanteesta sisältyneistä alueellisista analyyseistä.
The Commission is convinced that, for the future, important changes will be required to a policy which was designed for the present Member States.
Koska koheeslokertomukset korvaavat komission 1980-luvun alusta julkaisemat kausikertomukset, tietojen ajanmukaistaminen on sitäkin tärkeämpää.
While enlargement is a major part of the explanation for the need for change, it is not the only one in view of the far reaching economic, social and territorial changes affecting the present EU15.
Tulevaan keskusteluun osallistuvat EU:n toimielimet ja virastot, jäsenvaltiot, alue- ja paikallisviranomaiset
The debate which will ensue will involve the EU institutions and agencies, Member States and regional and local authorities, as well as the relevant economic and social interests, non-governmental organisations, universities and other academic institutions.
Johdanto sekä asianomaiset talous- ja sosiaalielämän etujärjestöt, kansalaisjärjestöt, yliopistot ja muut akateemiset laitokset.
The Commission itself is organising a Cohesion Forum in Brussels on 21 and 22 May 2001 to provide an opportunity for the exchange of ideas and discussion of future cohesion policy.
Komissio järjestää koheesiofoorumin Brysselissä 21. ja 22. toukokuuta 2001 tarjotakseen mahdollisuuden ajatustenvaihtoon ja keskusteluun tulevasta koheesiopolitiikasta.
At a later stage, the Commission will set out proposals which will then be presented to the European Parliament and the Council of Ministers for a new cohesion policy to take effect from 1 January 2007.
Myöhemmin komissio laatii Euroopan parlamentille ja ministerineuvostolle ehdotukset 1. tammikuuta 2007 alkaen sovellettavasta uudesta koheesiopolitiikasta.
Summary and conclusions
Yhteenveto ja päätelmät
Summary xi
Yhteenveto xi
Conclusions and recommendations xxvi
Päätelmät ja suositukset xxvi
Page 10
10 kysymystä koheesiopolitiikan tulevaisuudesta käytävän keskustelun pohjaksi xxxix
Summary
Yhteenveto ja päätelmät
Part I: Situation and trends doubling in the sense that if a Union of 27 existed tomorrow:
Yhteenveto taistuisivat, jos unionissa olisi 27 jäsenvaltiota huomenna. menna.
A narrowing of income disparities in the EU15
I osa: Nykytilanne ja kehityssuuntaukset
• at national level, over one-third of the population would live in countries with an income per head less than 90 % of the Union average - the current threshold for eligibility for aid under the Cohesion Fund - compared to one-sixth in the present EU15.
Tuloerot pienentyneet EU:n 15 jäsenvaltiossa valtioiden tasolla yli kolmasosa väestöstä asuisi maissa, joissa henkeä kohti laskettu tulo on alle 90 % unionin keskiarvosta (koheesiorahastotuen nykyinen tukikelpoisuusperuste) verrattuna kuudesosaan nykyisessä 15 jäsenvaltion unionissa.
The average income per head of the 10% of population living in the most prosperous regions is, for example, 2.6 times greater than the bottom 10%.
Esimerkiksi vauraimmllla alueilla asuvan 10 prosentin väestönosan keskitulot hen keä kohti ovat 2,6 kertaa suuremmat kuin köyhimpien alueiden 10 prosentilla.
• at regional level, the average income per head for the bottom 10% of population, living in the least prosperous regions in EU27, would be only 31% of the EU27 average.
alueellisella tasolla 27 jäsenvaltion unionin köyhimmillä alueilla asuvasta väestöstä köyhimmän 10 %:n keskitulo henkeä kohti olisi ainoastaan 31 % 27 jäsenvaltion unionin keskiarvosta.
In the EU15 today, the income per head of the bottom 10% of population equates to 61% of the average.
Köyhimmän 10 %:n väestönosan keskitulo henkeä kohti 15 jäsenvaltion unionissa on 61 % keskiarvosta. vosta.
In the three least prosperous Member States (Greece, Spain and Portugal), average income per head has risen from 68% of the EU average in 1988 to 79% in 1999, a reduction of a third in the initial gap. Disparities between regions have narrowed by less, partly because the gaps have widened between regions within certain Member States.
Kolmessa köyhlmmässä jäsenvaltiossa (Kreikka, Espanja ja Portugali) henkeä kohti laskettu keskitulo vuonna 1988 oli 68 prosenttia EU:n keskiarvosta, ja vuonna 1999 se oli noussut 79 prosenttiin, joten alkuperäinen ero on pienentynyt kolmanneksella.
On the other hand, there has been a marked improvement in relative infrastructure endowment in less prosperous regions, a key factor in their longer-term development prospects.
Alueiden välisten erojen lä hentyminen on ollut vähäisempää osittain siltä syystä, että alueiden väliset erot joidenkin jäsenvaltioiden si sällä ovat suurentuneet.
The most prosperous group comprises 12 of the current Member States of the Union - all except Greece, Spain and Portugal -where income is above average.
Vauralmpien ryhmän muodostavat 12 nykyjäsentä (Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta), joissa tulot ovat keskimääräistä korkeammat.
This is followed by an intermediate group of Greece, Spain and Portugal, together with Cyprus, Malta, Slovenia and the Czech Republic, where income per head is around 80% of the EU27 average, with 13% of the total EU27 population.
Seuraavaan ryhmään kuuluvat Kreikka, Espanja ja Portugali sekä Kypros, Malta, Slovenia ja Tsekin ta savalta, joissa tulot henkeä kohti ovat noin 80 % 27 jä senvaltion unionin keskiarvosta ja joissa asuu 13 % 27 jäsenvaltion kokonaisväestöstä.
The real change compared to the Union of today, however, would be the existence of a third group comprising the 8 remaining candidate countries where income per head is around 40% of the EU27 average.
Varsinaisen muutoksen nykyisen unionin tilanteeseen muodostaa kuitenkin kolmas ryhmä, johon kuuluvat loput 8 ehdokasvaltiota, joissa tulot henkeä kohti ovat noin 40 % 27 jäsenvaltion unionin keskiarvosta.
This is a significant group, accounting for around 16% of the population of the EU27.
Tämä on merkittävä ryhmä, joka kattaa noin 16 % 27 unionin jäsenvaltion kokonaisväestöstä.
As an example, infrastructure in the candidate countries is inadequate in quantity and often of poor quality, while evidence suggests that labour force skills and the kind of education and training provided do not match the needs of a modern market economy.
Toi saalta infrastruktuuria on suhteessa parannettu merkittävästi köyhimmillä alueilla, mikä onkin yksi avaintekijä niiden pitemmän aikavälin kehitysnäkymien kannalta.
As regards transport, the Transport Infrastructure
Tahdinmuutos laajentumisesta
An analysis of the situation as it stands today points to a doubling of the income gaps between countries and regions, a
Nykytilanteesta tehdyn selvityksen mukaan tuloerot maiden ja alueiden välillä kaksinker
Needs Assessment estimates the total cost of constructing trans-European networks in these 12 countries at EUR 90 billion, while several studies put the cost of complying with Community environmental standards at EUR 50-100 billion, giving an overall amount of EUR 15-20 billion a year, for the next 10 years, for the two sectors.
Yhteenveto tannukslksl arvioidaan näissä 12 maassa 90 miljardia euroa, ja useiden tutkimusten mukaan yhteisön ympäristövaatimuksiin mukautumisen kustannukset tu levat olemaan 50-100 miljardia euroa, joten näillä kahdella alalla kustannukset ovat seuraavat 10 vuotta yhteensä 15-20 miljardia euroa vuodessa.
had unemployment rates of more than 10%, at least twice the rate in Luxembourg, Netherlands, Austria and Portugal where the figure in each case was below 5%.
saja Suomessa työttömyysaste oli vuonna 1999 yli 10 %, mikä on vähintään kaksi kertaa enemmän kuin Luxemburgissa, Alankomaissa, Itävallassa ja Portugalissa, joissa työttömyysaste jäi alle 5 %:n.
Regional disparities are much more pronounced: the 10% of population in the worst-affected regions -mostly regions where development was lagging, but some of which were undergoing restructuring - had an unemployment rate in 1999 of 23%, nearly 8 times the average for those in the least-affected regions (3%).
Alueelliset erot ovat vieläkin suuremmat: vuonna 1999 pahimpien työttömyysalueiden (pääasiassa kehityksessä jälkeen jääneitä alueita ja joitakin ra kennemuutosalueita) 10 % väestönosan työttömyysaste oli 23 %, lähes kahdeksan kertaa suurempi kuin työttömyydestä vähiten kärsineiden alueiden keskiarvo (3 %).
In sum, the evidence demonstrates that considerable progress has been achieved in the present EU15 in reducing income gaps between regions, though on past trends it is likely to take another generation before regional disparities are eliminated.
Tämän perusteella voidaan todeta, että nykyisissä 15 jäsenvaltiossa on alueiden välisten tuloerojen vähentämisessä edistytty merkittävästi, mutta aikaisempien kokemusten perusteella alueellisten erojen poistamiseen kuluu todennäköisesti vielä yhden sukupolven verran alkaa.
Given existing levels of income per head in the candidate countries, convergence between regions in the enlarged Union would take at least two generations if it occurred at the same pace.
Ehdokasvaltloiden henkeä kohti lasketun nykyisen tulotason perusteella laajentuneen unionin alueiden yhdentymiseen kuluisi tällä vauhdilla vähintään kaksi sukupolvea.
While there are superficial similarities between labour markets in the candidate countries and the EU15 - in 1999, unemployment averaged 10.2% in the former and 9.3% in the latter, while the average employment rate was much the same in the two - there are major underlying differences, which are a legacy of the ongoing process of transition. Five key features are worth highlighting:
Vaikka ehdokasvaltloiden ja EU:n 15 jäsenvaltion työmarkkinoiden välillä näyttääkin päällisin puolin olevan samankaltaisuutta - vuonna 1999 työttömyysaste oli ehdokasvaltioissa keskimäärin 10,2 % ja jäsenvaltioissa 9,3 %, ja keskimääräinen työllisyysaste oli molemmissa melkein sama - tarkempi tarkastelu paljastaa käynnissä olevan siirtymäkauden jäänteinä peruseroja, joista tärkeimpiä ovat seuraavat viisi:
• employment in traditional industries remains high even after the loss of 25-50% of jobs over the 1990s;
Ehdokasvaltioissa naiset siirtyvät pois työmarkkinoilta, vaikka naisten osuus työmarkkinoilla on kin edelleen korkeampi kuin useimmissa unionin osissa.
Employment in the EU15 rose by over 2 million during the 1990s, but this was not sufficient to significantly increase the employment rate - the proportion of the population of working age in employment - which remained at just over 60%, well below the ambitious objective of 70% fixed for 2010 by the Lisbon European Council.
Vaikka työllisyys lisääntyi 15 jäsenvaltion unionissa yli 2 miljoonalla 1990-luvulla, se el kuitenkaan nostanut riittävästi työllisyysastetta eli työikäisten työllisten osuutta, joka pysyi juuri ja juuri 60 %:n yläpuolella -selvästi Lissabonin Eurooppa-neuvoston vuodeksi 2010 asettaman 70 %:n kunnianhimoisen tavoitteen alapuolella.
Only 4 Member States had an employment rate in 1999 above 70%, while in Greece, it was only around 55% and in Spain and Italy, even lower.
Vuonna 1999 työllisyysaste ylitti 70 % vain neljässä jäsenvaltiossa; Kreikassa se oli 55 % ja Espanjassa ja Italiassa vieläkin alhaisempi.
10% of the Union's population lived in regions where well below half of those of working age were in employment (44%).
Unionin väestöstä 10 % asui alueilla, joilla työllisiä oli selvästi alle puolet työikäisistä (44 %).
agricultural employment, at 22% of the total, is 5 times the average for the Fifteen (4.5%), though its importance varies markedly between the countries;
Maataloustyöpaikkojen osuus, 22 % kokonaismäärästä, on viisi kertaa korkeampi kuin 15 jäsen valtiossa keskimäärin (4,5 %), vaikka alan merkitys vaihteleekin huomattavasti maiden välillä.
• labour productivity remains lower than in the EU15;
Työvoiman tuottavuus on edelleen alhaisempi kuin EU:n 15 jäsenvaltiossa.
• employment in services has grown significantly, but at a much higher rate in the capital cities than in other parts of the countries.
Työllisyys palvelualalla on lisääntynyt merkittävästi, mutta selkeästi enemmän pääkaupungeissa kuin muilla alueilla.
Despite strong growth of employment of women, mostly in part-time jobs (one woman in three in the Union works part-time), their employment rate was 19 percentage points below that of men in 1999.
Vaikka naisten työllisyys on selvästi lisääntynyt, pää asiassa osa-alkalsissa työpalkoissa (joka kolmas nainen unionissa työskentelee osa-aikaisena), naisten työllisyysaste oli vuonna 1999 19 % alhaisempi kuin miesten.
All of the employment growth in the Union over the 1990s was in services, the largest increases occurring in the most prosperous regions and in high-skilled jobs.
Unionin työllisyyden kasvu 1990luvulla kohdistui ainoastaan palvelualaan, ja työllisyyden lisäys oli merkittävintä vauraimmllla alueilla ja suurta ammattitaitoa vaativissa työpalkoissa.
In 1999, Greece, Spain, France, Italy and Finland
Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Itallas-
In sum, the return of stronger economic growth in the second half of the 1990s has generally had favourable consequences for employment and unemployment in the EU15 but the effect in terms of reducing regional disparities in income and employment has been more limited.
Talouskasvun vahvistumisella 1990-luvun jälkipuoliskolla oli yleisesti myönteinen vaikutus EU:n 15 jäsen valtion työllisyys- ja työttömyystilanteeseen, mutta vaikutukset alueellisten tulo- ja työllisyyserojen vä hentämisessä olivat vähäisempiä.
In the candidate countries, the transition process remains incomplete, with the risk
Koska siirtymä kautta ei ehdokasvaltioissa vielä ole saatu päätök-
Summary coherent effort to clarify the nature of the major territorial imbalances across the Union as a whole.
Yhteenveto mukaisesti selvittämään suuren alueellisen epätasapainon luonnetta koko unionissa.
These imbalances and the need to address them assume an added dimension with enlargement, if only because the land area of the Union will have doubled in relation to the early 1990s once the candidate countries have entered.
Tämä epätasapaino ja tarve sen korjaamiseen saa laajentumisen myötä vielä uuden ulottuvuuden jo pelkästään siksi, että ehdokasvaltloiden liittymisen jälkeen unionin maa-alue kaksinkertaistuu 1990-luvun alkupuolen tilanteeseen verrattuna.
High geographical concentration of activity in the Union that unemployment could rise in many regions in the period ahead.
Unionin toiminnassa selkeä maantieteellinen keskittyminen seen, työttömyys saattaa kasvaa useilla alueilla lähitulevaisuudessa.
But the outlook for labour markets in an enlarged Union will be heavily influenced by demographic trends.
Työmarkkinanäkymiln laajentuneessa unionissa tulevat kuitenkin suuresti vaikuttamaan väestöpoliittiset suuntaukset.
In the candidate countries the pattern is broadly similar, but an important feature here is the expected growth in the number of young people aged 20-35.
Ehdokasvaltioissa tilanne on suurin piirtein sama, mutta merkittävänä erona niissä on 20-35-vuo-tlaiden määrän ennakoitu kasvu.
In 1996,18% of the population in the Union, or one in six, had income below the poverty level.1 The coun-
Vuonna 1996 unionin väestöstä 18 %:n eli joka kuudennen tulotaso jäi alle köyhyysrajan.1 Niissä maissa,
Economic activity is concentrated in a core part of the Union situated in the triangle extending from North Yorkshire in the UK to Franche-Comte in France and Hamburg in Germany.
Taloudellinen toiminta unionissa on keskittynyt Yhdistyneen kuningaskunnan North Yorkshlren, Ranskan Franche-Comtén ja Saksan Hampurin muodostaman kolmion keskusalueelle.
While this area accounts for only one-seventh of the Union's land area, a third of the population live there and almost half (47%) of income is produced there.
Pinta-alaltaan tämä alue kat taa vain seltsemäsosan unionin alueesta, mutta alueella asuu kolmannes väestöstä ja lähes puolet (47 %) tulosta tuotetaan siellä.
In other comparable economies, like the US, the pattern of activity is more dispersed.
Muilla vastaavilla ta lousalueilla, esimerkiksi Yhdysvalloissa, toiminta si joittuu hajautetummin.
tries where the proportion was lowest, Denmark and the Netherlands (11-12%), are also those with income per head above the EU average.
joissa köyhyysaste oli alhaisin, Tanskassa ja Alankomaissa (11-12 %), henkeä kohti laskettu tulo ylittää EU:n keskiarvon.
At the other extreme, 20-25% of the population in Portugal and Greece had income below the poverty line.
Toisessa ääripäässä köyhyysrajan alle jää 2025 % Portugalin ja Kreikan väestöstä.
The contrast is even sharper in respect of long-term, or persistent, poverty which affects only 3% of people in Denmark and the Netherlands but 12% in Portugal and 10% in Greece.
Erot ovat vielä selkeämmät, kun tarkastellaan pitkäaikaista tai pysyvää köyhyyttä, joka koskee ainoastaan 3 %:a Tanskan ja Alankomaiden väestöstä, mutta 12 %:a Portugalin ja 10 %:a Kreikan väestöstä.
There are many root causes of poverty and particular groups are especially at risk, including people with low education, old-age pensioners, the unemployed and others not in work, lone-parent families and families with large numbers of children.
Köyhyyteen on monia alkusyitä, ja köyhyys uhkaa eri tyisesti tiettyjä väestöryhmiä, esimerkiksi heikosti koulutettuja, vanhuksia, työttömiä ja muita ilman työtä olevia, yksinhuoltajaperheitä ja monilapsisia perheitä.
While comparable data for the candidate countries are not yet available, the evidence suggests that rural areas are most affected by poverty.
Ehdokasvaltlolsta ei vielä ole saatavilla vertailukelpoisia tietoja, mutta köyhyys näyttäisi keskittyneen erityi sesti maaseudulle.
The concentration of population in central areas is reflected in a high degree of urbanisation and a disproportionately large share of the highly skilled functions associated with the knowledge economy being located there: business headquarters, research installations and the most highly qualified workers.
Kaupunkialueet monikeskuksisen kehityksen kasvukeskuksinaVäestön keskittyminen keskusalueille näkyy korkea na kaupunglstumisasteena ja suhteettoman suurena osaamlstalouteen liittyvien suurta ammattitaitoa vaa tivien toimintojen osuutena: näillä alueilla sijaitsevat yritysten pääkonttorit, tutkimuslaitokset ja koulutetuin työvoima.
The counterpart of this concentration is that the Union lacks the kind of polycentric pattern of activity which is undoubtedly a factor in the territorial cohesion of the US, in its less pronounced regional disparities in income and employment and, perhaps, in its competitiveness.
Keskittymisen vastapainona unionista puuttuu sellainen monikeskuksisen toiminnan malli, joka on epäilemättä yksi Yhdysvaltain alueellista koheesiota, pienempiä alueellisia tuloja työllisyyseroja ja ehkäpä myös kilpailu kykyä selittävä tekijä.
... but with pockets of deprivation
...mutta köyhyysloukkuja esiintyy edelleen
This reality has to do with the potential for development and is implicit in Article 158 of the Treaty, which refers to the need to promote a harmonious development of the Union as a whole.
Tämä liittyy kehitys mahdollisuuksiin ja sisältyy perustamissopimuksen 158 artiklaan, jossa mainitaan tarve edistää koko yh teisön sopusointuista kehitystä.