natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Europe Direct is a service to help you find answersto your questions about the European Union Freephone number (*): :
Europe Direct -palvelu auttaa sinua löytämään vastaukset EU:hun liittyviin kysymyksiisi Yhteinen maksuton palvelunumero (*):
Publications for sale :• via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
EU-julkaisuja voi ostaa• EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
• from your bookseller by quoting the title, publisher and/or ISBN number; ;
• kirjakaupasta julkaisun nimen, julkaisijan ja/tai ISBN-numeron perusteella
• by contacting one of our sales agents directly. You can obtain their contact details on the Internet (http://bookshop.europa.eu) or by sending a fax to :+352 2929-42758
• suoraan myyntiedustajiltamme, joiden yhteystiedot ovat saatavissa Internetistä: http://bookshop.europa.eu tai faksitse numerosta+352 2929-42758
Free publications :• via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu); ;
Ilmaisjulkaisuja voi tilata• EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
• European Union's representations and delegations. You can obtain their contact details on the Internet (http://ec.europa.eu) or by sending a fax to :+352 2929-42758
• Euroopan komission edustustoista tai lähetystöistä, joiden yhteystiedot ovat saatavissa Internetistä: http://ec.europa.eu/ tai faksitse numerosta+352 2929-42758
European humanitarian aid... What's that?
Euroopan humanitaarisesta avusta... mitä se on ?
Solidarity at the heart
Solidaarisuus lähellä
Europe
Euroopan sydäntä
Solidarity brings Europe together
Euroopan yhdentäjänä
When young Europeans decide to put the world to rights...
Kun eurooppalaiset nuoret päättävät parantaa maailmaa...
On January 20,2004, young people from all over Europe arrived at the European Parliament in Brussels, to discover the reality of European humanitarian aid and the work of the Humanitarian Aid Office of the European Commission (ECHO).
Euroopan parlamenttiin Brysseliin saapui 20. tammikuuta 2004 useita nuoria eri puolilta Eurooppaa tutustuakseen Euroopan unionin humanitaarisen avun käytännön toimiin Ja Euroopan unionin humanitaarisen avun toimistoon (ECHO).
For one very special day, 600 young people and accompanying adults, from 30 schools in the 15 Member States sat in the seats of the Members of the European Parliament to show that solidarity is more than ever at the heart of Europe.
Tuona päivänä 600 nuorta saattajineen 30 koulusta ja 15 jäsenvaltiosta valtasi Euroopan parlamentin jäsenten paikat osoittaakseen, että yhteisvastuu on entistä lähempänä Euroopan sydäntä.
You*h«Sortrf@rV*}i.rfay: the start of a lasting partnership ...
IVuor*€n-SoTicf@riSuuSpäivä: kestävän kumppanuuden alku
This was certainly one of the most unusual sights the European Parliament had ever seen: the seats of the Chamber filled with many young and eager students, answering the greetings of TV personality, Ray Cokes, with loud cheers and applause.
Tällaista näkyä ei Euroopan parlamentissa ole varmastikaan ennen nähty: istuntosali oli täyttynyt lukuisista nuorista innokkaista koululaisista, jotka vastasivat televisiosta tutun Ray Cokesin tervehdykseen äänekkäin huudoin ja suosionosoituksin.
These teenagers were being addressed by Parliamentarians on how they can all work hand in hand to promote solidarity in the world.
Parlamentin jäsenet kertoivat nuorille, miten he voivat yhdessä edistää yhteisvastuuta maailmassa.
It was the first 'youth solidarity day'.
Nuorten solidaarisuuspäivä järjestettiin nyt ensimmäisen kerran.
Two words: "youth" and "solidarity". Two words symbolising what humanitarian aid is all about: energy, enthusiasm and a fighting spirit!
Nämä kaksi sanaa "nuoret" ja "solidaarisuus" symbolisoivat kaikkea sitä, mitä humanitaarinen apu on: energiaa, innostusta ja taistelutahtoa.
"Humanitarian Aid is a 'young' concept", said Marie-Arlette Carlotti, a member of the European Parliament's Committee on Development and Cooperation in her opening speech.
Euroopan parlamentin kehitysja yhteistyövaliokunnan jäsen Marie-Arlette Carlotti totesi avauspuheessaan, että humanitaarinen apu on uusi käsite.
"We need the dynamism of ouryoung citizens to continue to make a difference in the world."
Hän totesi, että tarvitsemme nuorten kansalaistemme dynamismia, jotta voimme muuttaa maailmaa edelleen.
ECHO was created in 1992 and has today become one of the most important humanitarian organisations in the world.
Euroopan unionin humanitaarisen avun toimisto ECHO perustettiin vuonna 1992, ja nykyään se on yksi maailman tärkeimmistä humanitaarisen avun järjestöistä.
In 2003 alone, ECHO'S programmes helped more than 40 million people in more than 60 countries around the world.
Yksistään vuonna 2003 ECHO:n ohjelmilla autettiin yli 40:tä miljoonaa ihmistä yli 60 maassa eri puolilla maailmaa.
"We can be proud of what Europe has already done", Mrs Carlotti said.
"Voimme olla ylpeitä siitä, mitä Eurooppa on jo saanut aikaan", Carlotti totesi.
"However, nowadays we see the emergence of a new context in the field of humanitarian work, creating new needs.
"Humanitaarisen toiminnan alalla on kuitenkin kehittymässä uusi työsarka, mikä luo uusia tarpeita.
For example, there are more and more civilian victims and the security of humanitarian workers is no longer guaranteed.
Esimerkiksi siviiliuhrien määrä kasvaa jatkuvasti, eikä humanitaaristen avustustyöntekijöiden turvallisuutta voida enää taata.
The rules have changed.
Säännöt ovat muuttuneet.
This is why ECHO'S main objective is now to organise a consensus in order to prevent humanitarian crises from emerging in the first place."
Siksi ECHOm ensisijaisena tavoitteena on luoda yhteisymmärrys, jotta estetään ensi kädessä humanitaaristen kriisien syntyminen."
Throughout the day, the students visited the Red Cross tracing stand several times to try to find their 'relative' lost during a conflict.
Monet nuoret vierailivat päivän aikana useaan otteeseen punaisen ristin jäljityspisteessä, jossa he yrittivät jäljittää sodan aikana kadonneita "sukulaisiaan".
This practical exercise helped to bring them closer to the reality faced by many refugees and displaced people in the world.
Tämä käytännönharjoitus auttoi nuoria hahmottamaan paremmin, millaista monien maailman pakolaisten tai kotiseudultaan paenneiden ihmisten elämä todellisuudessa on.
"How can you help?
"Miten voitte sitten auttaa?
Simple!", said Poul Nielson, European Commissioner for Development and Humanitarian Aid.
Helposti!", kehityksestä ja humanitaarisesta avusta vastaava Euroopan komission jäsen Poul Nielson totesi.
"By acting directly in your environment, talking to your friends and family and by spreading the word about Europe's action to engage discussions of what more can be done.
"Ryhtymällä välittömiin toimiin omassa ympäristössänne, puhumalla ystävillenne ja perheellenne ja levittämällä sanaa unionin toimista, jotta viritetään keskustelua siitä, mitä muuta voidaan tehdä.
There is a lot to do out there!
Tehtävää riittää!
You too can be one of Europe's active political partners in the fight to eradicate poverty and suffering in the world."
Voitte olla yksi Euroopan unionin aktiivisista poliittisista kumppaneista köyhyyden ja kärsimysten poistamiseksi maailmasta".
A better future for refugees and displaced people
Pakolaisten ja pakkosiirtolaisten tulevaisuuden parantaminen
Imagine what it must be like to leave your home, your family and your friends, to settle in a refugee camp where every day is a struggle to get food and clothes, not knowing whether one day, you will be able to see your family again and resume a normal life ...
Kuvitelkaa, miltä tuntuisi jättää kotinne, perheenne ja ystävänne ja asettua pakolaisleirille, jossa joutuisitte taistelemaan päivittäin ruoasta ja vaatteista tietämättä, voitteko enää nähdä perhettänne ja palata normaaliin elämään.
Sadly, this is the daily routine for many children in the world who have lost everything in a natural disaster or who had to flee to escape conflicts and the constant fear of being attacked, raped or killed by armed rebels.
Tämä on valitettavasti arkipäivää monille maailman lapsille, jotka ovat menettäneet kaiken luonnononnettomuudessa tai jotka ovat joutuneet pakenemaan konflikteja tai jatkuvaa pelkoa siitä, että he joutuvat aseistettujen kapinallisryhmien hyökkäyksen uhreiksi taikka näiden raiskaamiksi tai tappamiksi.
Earthquakes, high winds, floods, warzones.
Maanjäristykset, hirmumyrskyt, tulvat, sota-alueet.
A swirl of poignant images, filmed by ECHO in the field, brought the audience closer to the reality of those millions of refugees and displaced people.
ECHO:n tallentamat liikuttavat kuvat antoivat yleisölle todenmukaisen käsityksen miljoonien pakolaisten ja pakkosiirtolaisten tilanteesta.
This started off a very thought-provoking debate:
Tästä käynnistyi paljon ajatuksia herättävä keskustelu:
De-mining session: cold sweat in Brussels
Miinanraivauksen oppitunti kylmää hikeä Brysselissä
In the morning, thirty young Europeans took part in a de-mining exercise with personnel from the Mines Advisory Group (MAG), one of ECHO'S partners.
Aamulla kolmekymmentä eurooppalaista nuorta osallistui ECHCkn erään kumppanin, Mines Advisory Group -miinanraivausjärjestön (MAG) järjestämään miinanraivausharjoitukseen.
Dressed in protective jackets and helmets, they could experience being de-mining heroes for a few hours as they followed instructions on how to use a metal detector, distinguish different types of landmines, etc.
Suojatakkiin ja -kypärään pukeutuneet nuoret saivat kokeilla muutaman tunnin ajan miinanraivaajan työtä. Heitä opastettiin käyttämään metallinilmaisinta ja erottamaan toisistaan erityyppiset maamiinat.
They stepped out into the limelight later in the day as the video of their exploits was shown to their friends and the rest of the audience in the Chamber.
Myöhemmin päivällä he astuivat parrasvaloihin, kun heidän urotöitään esiteltiin videolla heidän kavereilleen ja muulle yleisölle istuntosalissa.
But what happens when the MAG team is not around?
Mitä sitten tapahtuu, kun miinanraivausryhmä ei ole paikalla?
The harrowing story of Stuart Hughes who lost his right leg as he stepped on a mine while he was covering the war in Northern Iraq for the BBC, shows that it can happen to anyone, not just inhabitants of faraway countries.
Stuart Hughesin riipaiseva tarina siitä, miten hän menetti oikean jalkansa astuttuaan miinaan, kun hän toimi BBC:n sotaraportoijana Pohjois-lrakissa, osoittaa, että näin voi tapahtua kenelle tahansa eikä ainoastaan kaukaisten maiden asukkaille.
Not for one minute did Mr Hughes think that he would one day be the victim of a landmine.
Stuart Hughes ei ollut hetkeäkään uskonut, että hänestä tulisi maamiinan uhri.
Although landmines are a big problem in dozens of countries around the world, the situation is not hopeless.
Vaikka maamiinat ovat iso ongelma lukuisissa valtioissa eri puolilla maailmaa, tilanne ei kuitenkaan ole toivoton.
Every single landmine that MAG clears makes the world a little bit safer.
Jokainen MAG-ryhmän tuhoama maamiina tekee maailmasta vähän turvallisemman.
As a MAG representative pointed out "An anti-personal mine costs 3 euros to produce but it costs 850 euros to demine".
Kuten MAG:n edustaja totesi, "jalkaväkimiina maksaa vain 3 euroa, mutta sen tuhoaminen maksaa 850 euroa".
During the afternoon session, a representative of the Mines Advisory Group described the organisation: "Its mission is to educate people about the dangers of mine fields, train local staff and clear landmines and unexploded bombs in communities affected by wars and conflicts.
Iltapäivän istunnossa miinanraivausjärjestön edustaja esitteli järjestön tehtäviä: "Järjestön tehtävänä on valistaa ihmisiä miinakenttien vaaroista, kouluttaa paikallista henkilöstöä ja raivata maamiinoja ja räjähtämättömiä pommeja sota- ja konfliktialueilla.
The team works in many different countries - especially in Cambodia, Vietnam, Laos and Iraq - to allow people to live safely, to farm land, and access water sources and power lines, etc.
Järjestö toimii useissa eri maissa - etenkin Kamputseassa, Vietnamissa, Laosissa ja Irakissa - jotta ihmiset voivat elää turvallisesti, viljellä maata ja käyttää vesija sähköverkostoa jne.
It is thought that between 15,000 and 20,000 people are killed or wounded by landmines every year, that is, 1 person every 20 minutes!"
Vuosittain maamiinat aiheuttavat 15 000-20 000 ihmisen kuoleman tai haavoittumisen, eli yksi ihminen kuolee tai haavoittuu joka 20. minuutti."
But let us not forget another type of war victim: child soldiers.
Emme saa kuitenkaan unohtaa erästä toista sotauhrien ryhmää: lapsisotilaita.
A video produced by the UNHCR told the story of children being coerced into fighting on the front line of a war they hardly understand and with risks they are hardly aware of.
YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun tuottamassa videossa kerrottiin, miten lapsia pakotetaan taistelemaan etulinjassa sodassa, josta he eivät ymmärrä juurikaan mitään ja jonka vaaroista he tuskin ovat tietoisia.
Most young Europeans have the privilege of enjoying a normal life in a safe and peaceful environment, and they receive a proper education.
Useimmat eurooppalaiset nuoret ovat etuoikeutettuja voidessaan elää normaalia elämää turvallisessa ja rauhallisessa ympäristössä ja saadessaan hyvää opetusta.
Should we not think of ways we could help those children whose life has been reduced to war and violence as they are forced into fighting?
Eikö meidän pitäisi pohtia, miten voimme auttaa näitä lapsia, jotka pakotetaan taistelemaan ja joiden elämä on yhtä sotaa ja väkivaltaa.
On other issues, the Belgian Red Cross organised a tracing exercise illustrating the difficulties faced by people trying to locate missing family members, while Action Contre la Faim set up a simulated feeding centre to show participants how malnutrition is tackled in crisis situations.
Muista asioista mainittakoon, että Belgian Punainen Risti järjesti etsintäharjoituksen osoittaakseen, miten vaikeaa on jäljittää kadonneita perheenjäseniä. Action Contre la Faim -järjestön simuloimalla ruoka-apukeskuksella osallistujille havainnollistettiin, miten aliravitsemusta torjutaan kriisitilanteissa.
When young Europeans a real source of inspiration for future action act as Members of Parliament...
Nuoret eurooppalaiset Euroopan tulevaisuuden toimien innoittajana parlamentin jäseninä ...
To close this eventful day, important figures in the world of humanitarian aid addressed a few words to the young participants to praise them for what they had accomplished.
Tämän tapahtumatäyteisen päivän päätteeksi humanitaaristen avun järjestöjen edustajat kehuivat muutamalla sanalla nuoria osallistujia heidän saavutuksistaan.
Each had a special message for the audience:
Heillä kaikilla oli yleisölle erityinen viesti:
After the speeches came the action!
Puheiden jälkeen seurasi toimintaa.
With impressive concentration, seriousness and enthusiasm, the young participants soon got into character as Members of the European Parliament (MEP).
Nuoret paneutuivat Euroopan parlamentin jäsenten rooliin hämmästyttävän keskittyneesti, asiallisesti ja innostuneesti.
They showed promising skills as they debated and voted a resolution on European humanitarian aid.
He todistivat taitonsa keskustellessaan ja äänestäessään Euroopan humanitaarista apua koskevasta päätöslauselmasta.
Just like 'professionals', they followed the standard procedure normally used by MEPs.
He noudattivat ammattimaisesti parlamentin jäsenten yleisiä vakiomenettelyjä.
For one afternoon, all 600 students slipped into their MEP's shoes to propose concrete steps for efficient humanitarian aid in the world.
Yhden iltapäivän ajan kaikki 600 koululaista asettuivat parlamentin jäsenten asemaan ja ehdottivat konkreettisia toimenpiteitä tehokkaan humanitaarisen avun antamiseksi.
> Mr Jean-Christophe Rufin, President of 'Action Contre la Faim' underlined the dangers of humanitarian work which is carried out in difficult environments affected by conflicts, epidemics, and natural catastrophes. He also insisted on the importance of spontaneity. "The true challenge for Action Contre la Faim, and all other humanitarian organisations is to combine a high level of professionalism and efficiency with spontaneity and an enthusiastic spirit", he said. Prior to this event, a draft resolution had been prepared by a 'witness' group of young people from Brussels and sent to all participating schools in the 15 Member States.
> Action Contre la Faim -järjestön puheenjohtaja Jean-Christophe Ruffin korosti konfliktien, epidemioiden ja luonnononnettomuuksien vaivaamilla alueilla toteutettavaan humanitaariseen avustustoimintaan liittyviä vaaroja. Hän tähdensi myös välittömyyden merkitystä. Hänen mukaan Action Contre la Faim -järjestön ja muiden humanitaaristen avun järjestöjen todellinen haaste on yhdistää ammattimaisuus ja tehokkuus välittömyyteen ja innostuneisuuteen. Tätä ennen brysseliläisten nuorten ryhmä oli laatinut päätöslauselmaluonnoksen, jonka se oli lähettänyt kaikille tapahtumaan osallistuville kouluille 15 jäsenvaltioon.
Amendments and proposals were then sent back to the European Parliament and one representative speaker was designated by each school to present their amendment during the final voting session.
Tämän jälkeen Euroopan parlamentille toimitettiin luonnosta koskevat tarkistukset ja ehdotukset, ja kukin koulu nimesi oman edustajansa, joka esitteli koulun tekemän tarkistuksen lopullisessa äänestyksessä.
> Mrs Kathrin Schick, director of Voice, a platform of non-governmental organisations (NGO) gave the young participants a few tips on how to help humanitarian workers: "by continuing to participate in events like the Youth Solidarity Day, raising funds for an NGO or a project, or volunteering for an organisation in their own country." During a two-hour session, skilfully chaired by MEP Glenys Kinnock, the articles of the resolution were read out and the young people were invited either to defend or oppose the different amendments and additions.
> Kansalaisjärjestöjen yhteystoimikunnan, Voice-järjestön johtaja Kathrin Schick neuvoi nuoria osallistujia, miten auttaa humanitaarisia avustustyöntekijöitä: "osallistumalla nuorten solidaarisuuspäivän kaltaisiin tapahtumiin, keräämällä varoja kansalaisjärjestöjä tai tiettyä hanketta varten tai tekemällä vapaaehtoistyötä jossakin oman maan järjestössä". Kaksituntisen istunnon aikana, jota johti taitavasti parlamentin jäsen Glenys Kinnock, päätöslauselman kohdat luettiin ääneen ja nuoria kehotettiin joko kannattamaan tai vastustamaan esitettyjä tarkistuksia ja lisäyksiä.
Then came the vote: a green card if they were in favour of the amendment and a red card if they were against it.
Tämän jälkeen toimitettiin äänestys: tarkistusta kannattaneet nostivat vihreän kortin ja tarkistusta vastustaneet punaisen kortin.
Once again, the Chamber looked most unusual as it filled with bright shades of green and red.
Istuntosali vihreine ja punaisine kortteineen oli jälleen hyvin epätavallinen näky.
> Mrs Vercruysse-Toussaint described the work of another important humanitarian organisation, the Red Cross. The International Committee of the Red Cross is the oldest humanitarian organisation. Its mission is to protect the life and the dignity of war victims. After condemning human rights violations in the world, such as the recruitment of child soldiers and the deliberate targeting of civilians in armed conflicts, Mrs Vercruysse-Toussaint insisted on the importance of promoting the teaching of international law in all countries, irrespective of their history or their current political and social situation. Fortwo hours, these young ambassadors of Europe exchanged views in their own language, on the future of humanitarian aid, what more could be done, how it could be done better, why we should raise awareness about it, etc.
> Vercruysse-Toussaint esitteli erään toisen tärkeän humanitaarisen avustusjärjestön, Punaisen Ristin, toimintaa. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea on vanhin humanitaarisen avun järjestö. Sen tehtävänä on suojella sodan uhrien elämää ja arvokkuutta. Vercruysse-Toussaint tuomitsi eri puolilla maailmaa tapahtuvat ihmisoikeusloukkaukset, kuten lapsisotilaiden värväyksen ja siviiliväestöön kohdistetut iskut aseellisissa konflikteissa, ja korosti, miten tärkeää on edistää kansainvälisen oikeuden opettamista kaikissa maissa näiden historiasta tai nykyisestä poliittisesta ja sosiaalisesta tilanteesta riippumatta. Kahden tunnin ajan nämä nuoret Euroopan lähettiläät keskustelivat omalla kielellään humanitaarisen avun tulevaisuudesta ja siitä, mitä muuta voitaisiin tehdä, miten toimia voidaan parantaa, miksi yleistä tietoisuutta humanitaarisesta avusta olisi lisättävä jne.
They certainly displayed commitment, high principles and gave a clear authoritative analysis.
Nuoret osoittivat selvästi olevansa asiaansa sitoutuneita, noudattavansa korkeita periaatteita, ja he esittivät selkeän ja arvovaltaisen arvion.
They were very thoughtful and showed remarkable talent!
Nuoret olivat hyvin perusteellisia, ja he osoittivat suuret kykynsä.
And finally the 'big moment': the final vote!
Lopulta edessä oli suuri hetki: lopullinen äänestys.
It was indeed a very special moment for the participants as a massive show of green cards inundated the Chamber and Mrs Glenys Kinnock declared the resolution 'adopted'!
Osallistujille äänestys oli aivan erityinen tapahtuma, sillä vihreiden korttien vyöryn täytettyä istuntosalin puheenjohtaja Glenys Kinnock julisti päätöslauselman hyväksytyksi.
Making this event all the more important, the final vote was carried out in the presence of a very important 'observer', Pat Cox, the president of the European Parliament. Mr Cox addressed the 600 students from all EU Member States and thanked them for their strong interestin the issue of humanitarian aid and their enthusiastic commitment to solidarity.
Nuoret olivat erityisen kiinnostuneita valokuvanäyttelyosastosta, sillä siellä he saattoivat esittää käytännön kysymyksiä suoraan henkilöille, jotka työskentelevät "kentällä", eli humanitaarisesta kriisistä kärsivillä alueilla.
"The adopted Resolution demonstrates how willing young Europeans are to make the world a better place to live in!
Miksi nälkää näkevät lapset näyttävät aivan siltä, kuin olisivat juuri syöneet itsensä ähkyn partaalle?
It clearly shows that there is always hope.
Millaista on elää pakolaisleirillä?
The younger generation of Europe represents optimism for the future, hope for Europe itself and hope for the world!" said Cox.
ECHOn edustajat vastasivat perinpohjaisesti kaikkiin edellä esitettyihin kysymyksiin.
What a memorable day!
Päivä oli varmasti mieleenpainuva.
These young Europeans had risen to the challenge of Youth Solidarity Day and had made it a real success thanks to their serious approach and the quality of their debates.
Nämä nuoret eurooppalaiset selviytyivät nuorten solidaarisuuspäivän haasteesta ja tekivät päivästä menestyksen asiallisella lähestymistavallaan ja korkeatasoisilla keskusteluillaan.
They showed that Europe defends and will continue to defend fundamental humanitarian principles.
He osoittivat, että Eurooppa puolustaa nyt ja vastaisuudessakin humanitaarisuuden perusarvoja.
Mrs Costanza Adinolfi, the Director of ECHO, ended on a positive note by saying that "Our young Europeans have demonstrated that they are undeniably our present and our future.
ECHO:n johtaja Costanza Adinolfi päätti tilaisuuden myönteiseen huomautukseen siitä, että "eurooppalaiset nuoremme ovat eittämättä osoittaneet, että he ovat yhtä kuin nykyisyytemme ja tulevaisuutemme.
I rest assured because I know that our future is in safe hands!"
Tunnen oloni turvalliseksi, sillä tiedän, että tulevaisuutemme on turvallisissa käsissä!"
Mr Cox was personally given the Resolution by one of the young Europeans present in the House and promised that he would forward a copy of the adopted Resolution to the heads of current and future EU Member States.
Se osoittaa selvästi, että aina on toivoa. Euroopan nuorempi sukupolvi edustaa tulevaisuuden optimismia, nuoret ovat Euroopan ja koko maailman toivo", totesi Pat Cox.
Participating schools
Tapahtumaan osallistuneet koulut
AUSTRIA
KREIKKA
E-mail: ka.kortrijk@rago.be
ESPANJA Yhteystiedot: Carlos Sanches Heras
Contact:
Yhteystiedot: M m
E-mail: h.dautais-legac@laposte.net
SAKSA Yhteystiedot: _BAR__ ο { Γ )
IES ARCIPRESTE DE HITA, MADRID
Yhteystiedot: