natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When EU representation as such is not possible, coordinated or even common positions should be adopted in keeping with the duty of loyal cooperation.
Jos EU:n edustusto ei sellaisenaan ole mahdollinen, on elintärkeää varmistaa yhtenäiset tai jopa yhteiset kannat oikeudenmukaisen kilpailun velvoitteen mukaisesti.
Regional strategy: better governance in the Mediterranean la ge ul
Alueellinen strategia: parannetaan Välimeren aluetta koskevaa hallinnointia la ge ul
© Lionel F emissions from shore and from vessels, a general degradation of the coastal environment and significant biodiversity loss.
© Lionel F teetin huomattavasta heikkenemisestä.
The Mediterranean region is also defined as a sensitive zone in terms of climate change because it is threatened by floods, coastal erosion and soil deterioration.
Kaiken lisäksi Välimeren alue on luokiteltu ilmastonmuutoksen vuoksi haavoittuvaiseksi alueeksi, jota uhkaavat tulvat, rannikoiden eroosio sekä maaperän köyhtyminen.
The deployment of an integrated maritime policy in the Mediterranean has to tackle two major obstacles: the European Union is present in only seven Mediterranean States and a large part of the waters of the Mediterranean is governed by rules for the high seas.
Välimeren yhdennetyn meripolitiikan kehittäminen on kahden suuren haasteen edessä: Euroopan unionin vaikutus ulottuu vain seitsemään Välimeren valtioon, ja suurin osa Välimeren vesistä kuuluu avomerijärjestelyjen piiriin.
The solution will consequently require new governance initiatives.
Ainut ratkaisu on siis hallinnointiin liittyvien aloitteiden kehittäminen.
Yet human activity could draw far greater economic benefits from this sea with a greatly reduced impact on its ecosystem.
Ihmisten toiminnalla Välimerta on kuitenkin mahdollista hyödyntää taloudellisesti entistä enemmän niin, että sen vaikutukset ekosysteemiin ovat paljon nykyistä vähäisempiä.
It is therefore urgent to tackle these problems within the context of an integrated maritime policy.
Näihin ongelmiin on siten tartuttava pikimmiten yhdennetyn meripolitiikan avulla.
Two obstacles stand in the way. First, only seven Mediterranean States are EU members, while the other 12 countries apply different maritime (and sectoral) policies.
Tässä on kuitenkin kaksi estettä: Ensinnäkin Euroopan unionin vaikutus ulottuu vain seitsemään Välimeren valtioon, ja 12 muuta soveltaa toisenlaista meripolitiikkaa ja alakohtaista politiikkaa.
Second, the large proportion of the Mediterranean waters is governed by rules for the high seas and is outside the regulatory reach of coastal States.
Lisäksi suurin osa Välimeren vesistä kuuluu avomerijärjestelyjen piiriin tai ne ovat rannikkovaltioihin sovellettavan sääntelyn ulkopuolella.
An integrated maritime policy therefore can only be established through governance initiatives.
Yhdennettyä meripolitiikkaa voidaan siis soveltaa vain hallinnointiin liittyvien aloitteiden avulla.
Last September, the European Commission presented the new regional maritime strategy for the Mediterranean.
Euroopan komissio esitteli viime syyskuussa Välimerta koskevan uuden alueellisen meristrategian.
The Mediterranean has serious problems to address in a complex political context.
Välimeren alueeseen kohdistuu suuria ongelmia poliittisesti vaikeassa tilanteessa.
The Commission proposes ways towards improved maritime governance and greater involvement of coastal States in the management of marine areas.
Komissio ehdottaakin toimintalinjauksia meriasioiden hallinnoinnin parantamiseksi ja rannikkovaltioiden saamiseksi entistä aktiivisemmin mukaan merialueiden hoitoon.
First of all, this means working with Member States to develop cross-cutting governance tools, the only way to implement an integrated policy, and then drawing the attention of other coastal States to their advantages.
Ensinnäkin jäsenvaltioiden kanssa voidaan kehittää horisontaalisia hallinnointivälineitä, jotka jo yksistään mahdollistavat yhdennetyn politiikan soveltamisen sekä sen etujen osoittamisen myös muille rannikkovaltioille.
This could include, for example: maritime spatial planning, which will be the subject of a pilot project to encourage cross-border planning, integrated coastal zone management, for which best practices will be placed online, or the integration of research efforts and integrated maritime surveillance.
Näitä välineitä ovat esimerkiksi merten aluesuunnittelua koskeva pilottihanke, jolla edistetään valtioiden rajat ylittävää suunnittelua, tai rannikkoalueiden yhdennetty hoito, jota koskevat parhaat käytännöt on tarkoitus julkaista verkossa, tai tutkimustyön ja merten yhdennetyn valvonnan yhdistäminen.
The latter is being addressed in a pilot project involving six coastal States (see p. 6).
Merten valvontaa koskeva pilottihanke toteutetaan kuuden rannikkovaltion kesken (ks. s. 6).
The integrated maritime policy has to be grounded in principles that are applicable everywhere, but must also be able to adapt to specific regional situations.
Yhdennetyn meripolitiikan on pohjauduttava kaikkialla sovellettavissa oleviin periaatteisiin, mutta sen on voitava myös sopeutua alueellisiin erityispiirteisiin.
Regional sea basins differ widely from one another, not only in terms of physical factors but also in socio-economic terms.
Merialueet eroavat paljon toisistaan paitsi fyysisiltä ominaisuuksiltaan myös sosioekonomisilta näkökohdiltaan.
Arctic Ocean(1), the Baltic Sea (2) and, the latest to date, the Mediterranean(3). (3).
Komissio on laatinut toistaiseksi alueelliset meristrategiat Jäämerta(1), Itämerta(2) sekä viimeksi Välimerta (3) varten.
The other area of action aims to improve maritime cooperation between Mediterranean rim countries and especially to place such cooperation within the framework of an integrated approach.
Toisen toimintalinjan tavoitteena on parantaa rannikkovaltioiden välistä merialan yhteistyötä sekä ennen kaikkea soveltaa yhteistyöhön yhdennettyä lähestymistapaa.
The European Commission proposes, for example, to encourage private and public maritime stakeholders to cooperate more closely at the level of the Mediterranean basin as a whole, or to help interested non-EU States to develop an integrated approach. It also plans to set up a Mediterranean working group on integrated maritime policy to promote dialogue and cooperation with non-EU Mediterranean coastal States.
Tätä varten Euroopan komissio on ehdottanut esimerkiksi, että yksityisiä ja julkisia merenkulkualan toimijoita kannustetaan entistä tiiviimpään keskinäiseen yhteistyöhön koko Välimeren alueella tai että jäsenvaltioita pyydetään avustamaan EU:n ulkopuolisia valtioita (näiden niin halutessa) niiden oman yhdennetyn politiikkaansa kehittämisessä.
‘The challenges affecting the Mediterranean Sea call for shared and, above all, integrated responses, rooted in improved maritime governance’, concludes the Commission’s Communication.
Komissio aikoo lisäksi perustaa Välimeren alueen yhdennettyä meripolitiikkaa käsittelevän työryhmän edistämään vuoropuhelua ja yhteistyötä kaikkien Välimereen rajoittuvien kolmansien maiden kanssa.
A semi-enclosed sea with tremendous potential, the Mediterranean is the victim of unbalanced and non-sustainable development.
Lähes sisämeren kaltainen ja resursseiltaan tärkeä Välimeri kärsii nykyisin epätasapainoisesta ja kestävän kehityksen vastaisesta kehittämisestä.
In volume, it bears nearly 30% of global maritime trade.
Lähes 30 prosenttia maailman merikaupasta keskittyy Välimerelle.
Around 20% of containers and 30% of seaborne oil traffic transit through the Mediterranean.
Noin 20 prosenttia konteista ja 30 prosenttia laivalla tuodusta öljystä kulkee Välimeren kautta.
Nearly half the EU’s fishing fleet operates in this sea.
Lähes puolet EU:n kalastuslaivastosta harjoittaa pyyntiä Välimerellä.
Its coastal areas are home to more than 150 million inhabitants, a figure that doubles during tourist season.
Välimeren rannikoilla asuu yli 150 miljoonaa ihmistä, ja määrä kaksinkertaistuu turistikautena.
These activities are neither controlled nor coordinated. They have a detrimental impact on the Mediterranean ecosystem, which suffers from polluting
Komission tiedonanto päättyy seuraavaan päätelmään: ”Välimeren haasteet edellyttävät yhteisiä ja ennen kaikkea yhdennettyjä ratkaisuja, jotka perustuvat meriasioiden tehokkaampaan hallinnointiin.”
The Treaty of Lisbon expands significantly the European Parliament’s powers in the field of fisheries.
Lissabonin sopimus laajentaa huomattavasti Euroopan parlamentin toimivaltaa kalatalousasioissa.
With the exception of certain matters such as the setting of TACs and quotas, decisions in many areas will now have to be approved by Members of the EP.
Lukuun ottamatta muutamia kysymyksiä, kuten TACien ja kiintiöiden asettamista, monien alojen päätökset edellyttävät EP:n jäsenten hyväksyntää.
The mandate of the EP’s Committee on Fisheries is therefore appreciably strengthened.
Parlamentin kalatalousvaliokunnan toimivalta lisääntyy siis huomattavasti.
This is not true, however, as demonstrated by numerous plans.
Carmen Fraga Estévez (Euroopan kansanpuolueen ryhmä) on Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan uusi puheenjohtaja.
What’s more, the Commission has not analysed alternative fishing activity.
Kalatalousvaliokuntaan kuuluu 45 EP:n jäsentä, ja sen tehtävänä on käsitellä kalatalouteen liittyviä asioita ennen niiden esittelyä muille parlamentin jäsenille.
With the new Common Fisheries Policy, which takes account of the ecosystem approach, maximum sustainable yield, and so on, this question can be settled.
Carmen Fraga Estévez johtaa kalatalousvaliokuntaa nyt toista kertaa, kun taas suurin osa valiokunnan jäsenistä on vasta-alkajia sekä yhteisessä kalastuspolitiikassa että parlamentissa.
For the short term, however, many problems with the management plans need to be addressed.
Seuraavassa Carmen Fraga Estévezin haastattelu.
We approve proposals presented by Regional Advisory Councils more often than those presented by the European Commission.
s sa o op a r u tiellä, ja se on jo tehnyt paljon kyseenalaistamalla toimintansa vihreässä kirjassaan(2).
Another important problem is behind the failure of the management plans: we cannot simply reduce TACs and fishing effort.
Lyhyellä aikavälillä ilmaantuvat ongelmat liittyvät käsittääkseni lähinnä hoitosuunnitelmiin.
There has to be an analysis of each fishery, not of each stock, but of each fishery taken as a whole since most European Union fisheries are mixed or multispecies.
Tämä johtuu ensinnäkin siitä, ettei Euroopan komissio ole ottanut huomioon hoitosuunnitelmien sosioekonomisia vaikutuksia, sekä toiseksi siitä, että se perustelee näkemyksiään hyvin yksioikoisesti: pyynnin vähentyessä hinnat nousevat, mikä ei pidä paikkaansa.
• What do you see as the priorities for the next five years?CFE: The first important point is the entry into force of the Treaty of Lisbon.
Komissio ei myöskään ole analysoinut vaihtoehtoista pyyntiä.
The remit of the Fisheries Committee will be considerably strengthened.
Tämä ongelma voidaan kenties ratkaista uudella kalastuspolitiikalla, jossa otetaan huomioon muun muassa ekosysteemit ja kestävä enimmäistuotto.
We are moving from virtually 0% to nearly 100% codecision, with the exception of TACs (1) and quotas and fisheries agreements, for which we have the possibility to issue assent, however.
Hoitosuunnitelmiin liittyy kuitenkin monia lyhytaikaisia ratkaisemattomia ongelmia.
In other words, our‘yes’ or ‘no’ is binding on the Council.
Hyväksymme useammin alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien ehdotuksia kuin Euroopan komission ehdotuksia.
Consequently, we will have to exercise these powers in the most appropriate way.
Eräs iso ongelma on lisäksi johtanut hoitosuunnitelmien epäonnistumiseen: kyse ei ole yksistään TACien tai pyynnin vähentämisestä vaan siitä, että tilanteesta laaditaan kalastusaluekohtainen analyysi.
That will take a lot of work, a lot of time and a lot of scientific study, but we are ready to take up this challenge and we think we are equal to it.
Tämä on ainoa vakavasti otettava lähestymismalli, jonka avulla kalojen pois heittämiseltä voidaan välttyä.
• And with regard to the Council?
I helmikuu 2010 I
How do you see your collaboration?CFE: I don’t know.
• Entä miten arvioitte yhteistyön sujuvan neuvoston kanssa?CFE: En tiedä vielä.
We will start dealing with the Council only within the framework of the codecision procedure.
Aloitamme yhteistyön neuvoston kanssa vasta yhteispäätösmenettelyssä.
I think that closer relations are possible for some questions but not for others.
Uskon, että yhteisymmärrys on mahdollista joidenkin kysymysten kohdalla, mutta ei kaikkien.
For the reform of the Common Fisheries Policy, I believe that we have a greater chance to form a common front with the European Commission than with the Council.
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksessa meillä on varmasti paremmat mahdollisuudet yhteiseen kantaan Euroopan komission kuin neuvoston kanssa.
But I don’t really know yet.
Vielä en kuitenkaan osaa sanoa mitään.
We will see whether relations with the Council are good or bad starting next year, with the entry into force of the Treaty of Lisbon.
Ensi vuoden alussa Lissabonin sopimuksen tultua voimaan näemme, pääsemmekö neuvoston kanssa hyvään yhteistyöhön vai emme.
• What are the points of friction and the points of convergence with the European Commission?CFE: With regard to the reform of the Common Fisheries Policy, we are going to have more problems with the Council than with the European Commission, in my opinion.
• Mitkä ovat seuraavan viisivuotiskautenne ensisijaiset tavoitteet?CFE: Ensimmäinen tärkeä tavoitteeni on Lissabonin sopimuksen voimaantulo. Kalatalousvaliokunnan toimivaltaa aiotaan lisätä huomattavasti.
The Commission is perfectly aware of the problems and solutions, of the limited choices available, and I think that it is on the right track and that it has already made a major effort by doing some soul-searching in the Green Paper(2).
Ryhdymme soveltamaan järjestelmää, jossa päätökset tehdään lähes 100-prosenttisesti yhteispäätösmenettelyssä, kun aiemmin päätöksiä ei tehty yhteispäätösmenettelyssä juuri lainkaan.
The problems to come in the short term, I think, will concern management plans more than anything else.
Meidän on siis käytettävä näitä toimivaltuuksia mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti. Tämä vaatii paljon työtä, aikaa ja tieteellistä työtä.
First, because the European Commission does not take account of the socio-economic consequences or the repercussions of these plans and second because it works from a very simplistic principle, namely that when there is less fishing, prices increase.
CFE: Uskon, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksessa tulee olemaan enemmän ongelmia neuvoston kuin Euroopan komission kanssa. Komissio on nimittäin vallan hyvin perillä ongelmakohdista ja niiden ratkaisuista sekä ratkaisumahdollisuuksien vähäisyydestä, joten komissio on minusta oikealla
• Could the European Parliament’s Committee on Fisheries evolve into a Committee on ‘Maritime Affairs’?CFE: That is what we requested during the previous legislative period.
• Voitaisiinko Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnasta tehdä meriasioiden valiokunta?CFE: Juuri tähän me pyrimme edellisessä parlamenttikaudella.
We are seeking to obtain at least the coordination of maritime policy, in parallel with the remit of the Commissioner for Maritime Affairs and Fisheries.
Toivoimme, että voimme koordinoida meripolitiikkaa samaan tapaan kuin meriasioista ja kalastuksesta vastaava komission jäsen tekee nykyisin.
This question has not been addressed yet.
Kysymystä ei kuitenkaan ole vieläkään ratkaistu.
I think the European Parliament is waiting for the Treaty of Lisbon to enter into force to adapt the competences of the different committees.
Euroopan parlamentti odottaa nyt Lissabonin sopimuksen voimaantuloa voidakseen mukauttaa eri valiokuntien toimivaltaa.
I don’t know whether we will obtain this new area of competence, because the Committee on Transport is also trying to secure it.
En ole varma, lisätäänkö toimivaltuuksiamme, sillä myös liikenne- ja matkailuvaliokunta haluaa lisää toimivaltaa.
(1) Total allowable catches – maximum catches allowed for a given fish stock.(2) COM(2009) 163.
(1) Suurin sallittu saalis, joka tarkoittaa tiettyyn kalakantaan kohdistuvan pyynnin enimmäismäärää.(2) KOM(2009) 163.
Port State, the lead player in the fight against illegal fishing la ge ul
Satamavaltiot takaavat laittoman pyynnin torjunnan la ge ul
Under the FAO agreement, the master of the fishing vessel must transmit to the port State of landing documentation that guarantees the lawfulness of the fish it is transporting: fishing licences, transhipment authorisations, catch on board, catch to be offloaded, etc.
FAOn sopimuksen mukaan pyyntialuksen kapteenin on toimitettava purkusatamavaltiolle aluksen kuljettaman kalan laillisuuden vahvistavia tietoja muun muassa pyynti- ja jälleenlaivausluvista, aluksessa olevan saaliin kokonaismäärästä sekä purettavan saaliin määrästä.
The European Union has been applying its new regulation on illegal fishing since 1 January 2010.
Euroopan unioni soveltaa 1. tammikuuta 2010 alkaen uutta laittoman pyynnin torjuntaohjelmaansa.
Meanwhile, an international agreement with the same aim is being adopted by the Council of the Food and Agriculture Organization of the United Nations.
YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön neuvostossa puolestaan käsitellään parhaillaan kansainvälistä sopimusta, jolla pyritään niin ikään estämään laitonta pyyntiä.
At the heart of this agreement is the port State, destined to play a crucial role in monitoring the lawfulness of goods landed and in eradicating illegal fishing.
Sopimuksen keskiössä ovat satamavaltiot, joiden on tarkoitus ottaa keskeinen rooli purettujen kauppatavaroiden laillisuuden valvonnassa sekä laittoman pyynnin kitkemisessä.
e op r u e in E s and a qu ac ul t ur is her i e F y 2010 I the fact that this new legal instrument is the crowning achievement of a long process that started in the FAO 16 years ago’, explains Jean-François Pulvénis de Séligny, Director of the Fisheries and Aquaculture Economics and Policy Division at the FAO.
I helmikuu 2010 I vesiviljelyosastoon kuuluvan taloudellisten ja poliittisten asioiden jaoston johtaja Jean-François Pulvénis de Séligny.
As early as 1993, an agreement aimed at encouraging respect for conservation and management measures by fishing vessels on the high seas recognised the role of the port State.
Siten jo vuonna 1993 tehdyssä sopimuksessa, jonka tavoitteena on edistää kalavarojen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden noudattamista avomerikalastusaluksilla, tunnustettiin satamavaltioiden rooli.
The 1995 agreement on straddling and highly migratory fish stocks did the same.
Tämä tunnustettiin myös hajallaan olevista sekä laajasti vaeltavista kalakannoista vuonna 1995 tehdyssä sopimuksessa.
A few years later, in 2001, the International Plan of Action to prevent illegal fishing gave an even more central role to the port State.
Muutamia vuosia myöhemmin, vuonna 2001, kansainvälisessä laittoman pyynnin torjunnan toimintasuunnitelmassa annettiin niin ikään keskeinen sija satamavaltioille.
Then, in 2005, a model scheme of a voluntary nature recommended measures to improve port State controls and to eradicate illegal fishing.
Vuonna 2005 hyväksytyssä ja täysin vapaaehtoisuuteen perustuvassa järjestelmämallissa suositeltiin toimenpiteitä satamavaltioissa suoritettavan valvonnan parantamiseksi ja laittoman pyynnin poistamiseksi.
Every year, numerous violations of fishing rules – especially unauthorised fishing, catches of protected species, use of banned fishing gear or non-compliance with fishing quotas – endanger fish stocks and strongly destabilise the fishing economy.
Lukuisat kalastusrikkomukset, varsinkin luvaton kalastus, suojelun kohteena olevien kalalajien pyynti, kiellettyjen pyyntivälineiden käyttö sekä pyyntikiintiöiden noudattamatta jättäminen vaarantavat vuosittain kalakantojen tilaa ja horjuttavat vakavasti kalatalouden tasapainoa.
So far, none of the usual control measures has proved effective enough to eliminate illegal fishing.
Tavanomaiset valvontatoimet eivät kuitenkaan toistaiseksi ole olleet riittävän tehokkaita, jotta niillä olisi voitu kitkeä laiton pyynti.
Inspections on the high seas, for instance, which must be limited to three or four hours, do not allow a sufficiently detailed review of the cargo of vessels that sometimes transport hundreds of tonnes of fish.
Siten esimerkiksi avomerellä tehtävillä tarkastuksilla, joiden kesto rajoittuu vain kolmeen tai neljään tuntiin, ei voida tarkastaa perusteellisesti niiden alusten lastia, jotka kuljettavat toisinaan useita satoja tonneja kalaa.
The same holds for satellite-based vessel monitoring systems (VMS). This instrument of course makes it possible to track a vessel’s movement, but it cannot indicate precisely whether the vessel has fished or not during its navigation.
Sama pätee alusten satelliittiseurantajärjestelmään (VMS), jonka avulla voidaan kyllä seurata alusten liikkeitä, mutta sillä ei ole mahdollista ilmoittaa tarkasti, onko alus harjoittanut pyyntiä merellä ollessaan.
The third area of measures, namely the deployment of observers on fishing vessels, has also proved inadequate.
Kolmas toimenpidekohta eli tarkkailijoiden lähettäminen pyyntialuksiin on niin ikään osoittautunut riittämättömäksi.
These different controls are also costly, making it hard for developing countries to put them in place.
Kaiken lisäksi valvonta on kallista, ja sitä on siksi vaikea toteuttaa kehitysmaissa.
A swift agreement
Ripeästi aikaan saatu sopimus
‘This agreement is particularly important because it does not concern just one type of stocks and because it is not intended to be applied solely on the high seas’, continues Jean-François Pulvénis de Séligny.
”Tämä sopimus on erittäin tärkeä etenkin siksi, ettei se koske vain tiettyjä kalakantoja ja koska sitä on tarkoitus soveltaa myös avomeren ulkopuolella”, Jean-François Pulvénis de Séligny täsmentää.
It also is not limited to fishing vessels alone, but covers all vessels related to the fisheries sector: refrigerated cargo ships, supply ships, etc.
Lisäksi sopimus ei koske pelkästään pyyntialuksia, vaan siinä otetaan huomioon kaikki kalastuksen kanssa tekemisissä olevat alukset, kuten kylmäalukset ja polttoaineen täydennysalukset.
This is one way of guarding against illegal transhipments at sea.
Tämä on yksi tapa suojautua merellä tapahtuvalta merirosvoukselta.
This explains why the importance of giving responsibility to the authorities of the port State where vessels land their cargo has come to be recognised.
Edellä esitetyistä syistä on tärkeää saattaa vastuuseen niiden satamien viranomaiset, joihin alukset purkavat lastinsa.
The negotiations in the United Nations Food and Agriculture Organisation (FAO) proceeded very quickly.
YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä (FAO) käytävät neuvottelut ovatkin edenneet ripeästi.
It took less than a year for the 91 participating countries to strike this‘Agreement on port State measures to prevent, deter and eliminate illegal, unreported and unregulated fishing’. ‘This speed is due to
Neuvotteluihin osallistuneilta 91 maalta meni vain vuosi päästä sopimukseen laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi toteutettavista satamavaltion toimenpiteistä. ”Ripeys selittyy sillä, että tämä uusi oikeudellinen väline kruunaa FAO:ssa jo 16 vuotta sitten alkaneen prosessin”, toteaa FAO:n kalastus- ja
One of the first commitments to be made by States under this agreement will be to draw up and publish on internet a list of designated ports where controls to deter illegal fishing can be implemented.
Valtioiden ensimmäisiin sopimuksen mukaisiin tehtäviin kuuluu se, että ne laativat ja julkaisevat Internetissä luettelon satamista, joissa laittoman pyynnin torjumiseksi tehtävät tarkastukset voidaan suorittaa.
When the master of the fishing vessel has identified a port of landing, he will have to transmit certain information to the port State: fishing authorisations and
Kun pyyntialuksen kapteeni on tunnistanut purkusataman, häntä pyydetään toimittamaan satamavaltiolle erilaisia tietoja. Näitä ovat muun muassa asianmukaiset