natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Microcredit – the use of small loans to those in poverty designed to spur entrepreneurship – is provided in some countries to people who cannot access the mainstream credit market.
Joissakin maissa tarjotaan mikroluottoja niille ihmisille, jotka eivät voi saada luottoa normaaleilta luottomarkkinoilta. Mikroluotot ovat köyhille myönnettäviä pieniä lainoja, joiden tavoitteena on yrittäjyyden edistäminen.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Despite overall progress on the labour markets, 7% of the employed live below the poverty threshold (‘in-work poverty’)
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: Vaikka työmarkkinat ovat kehittyneet, seitsemän prosenttia työtä tekevistä elää köyhyysrajan alapuolella (työssä käyvien köyhyys).
ADEQUATE AND SUSTAINABLE PENSIONS
ELÄKKEIDEN RIITTÄVYYS JA KESTÄVYYS
Population ageing can negatively affect pension systems.
Väestön vanhenemisella voi olla kielteinen vaikutus eläkejärjestelmiin.
The dependency ratio (the ratio of population aged 65+ to those aged 15–64) is forecast to more than double from 25% to 53%
Huoltosuhteen (yli 65-vuotiaiden osuus verrattuna 15–64-vuotiaisiin) ennustetaan yli kaksinkertaistuvan 25 pro-
3 between 2004 and 2050
3 sentista 53 prosenttiin vuosina 2004–2050. (
Over the last decade Member States have reformed their pension systems to better provide adequate and sustainable pensions.
Jäsenvaltiot ovat kuluneen vuosikymmenen aikana uudistaneet eläkejärjestelmiään, jotta ne voivat paremmin taata eläkkeiden riittävyyden ja kestävyyden.
Progress has been made in providing adequate pensions without jeopardising financial sustainability and work incentives.
Edistystä on tapahtunut riittävien eläkkeiden tarjoamisessa taloudellista kestävyyttä ja työnteon kannustimia vaarantamatta.
Yet the new economic outlook will make the necessary fine-balancing even more challenging.
Uudet talousnäkymät tekevät vaaditusta hienosäädöstä kuitenkin entistä haastavampaa.
‘Adequacy’ and ‘sustainability’ defined ned
Riittävyyden ja kestävyyden määritelmät
The goal of pension schemes is to ensure a decent living standard for the retired, in order to prevent poverty and social exclusion in old age.
Eläkejärjestelmien tavoitteena on taata eläkeläisille kohtuullinen toimeentulo köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen estämiseksi.
Such adequate pensions allow the elderly to share in the economic well-being of their country and to participate in public, social and cultural life.
Riittävien eläkkeiden ansiosta myös ikääntyneet pääsevät osallisiksi maansa taloudellisesta hyvinvoinnista ja voivat osallistua julkiseen, sosiaaliseen ja kulttuurielämään.
Adequate future pensions, however, require pension systems to be financed sustainably in the face of rapidly ageing societies.
Jotta tulevat eläkkeet olisivat riittäviä, eläkejärjestelmät on rahoitettava kestävästi nopeasti vanhenevissa yhteiskunnissa.
Adequacy and sustainability of pensions are thus inextricably linked.
Eläkkeiden riittävyys ja kestävyys ovat siis monimutkaisesti yhteydessä toisiinsa.
Relative income of the elderly: median income of people aged 65+ as a ratio of income of people aged 0–64, 2007
Ikääntyneiden suhteelliset tulot: yli 65-vuotiaiden mediaanitulot verrattuna 0–64-vuotiaiden tuloihin, 2007
More people in work and for longer
Yhä useammat ihmiset entistä kauemmin työelämässä
Due to rises in life expectancy, pension system reforms have focused on keeping older people active in the labour market.
Ihmisten odotettavissa oleva elinaika kasvaa, minkä vuoksi eläkejärjestelmien uudistuksilla on pyritty pitämään iäkkäämmät ihmiset työmarkkinoilla.
In fact more older people have jobs, with 11 countries now meeting the Lisbon target of 50% employment for those aged 55–64 years by 2010.
Yhä useammalla ikääntyneellä on työpaikka, ja 11 maata täyttää nyt Lissabonin tavoitteen, jonka mukaan 55–64-vuotiaiden työllisyysasteen olisi oltava 50 prosenttia vuoteen 2010 mennessä.
Given the increase in life expectancy, even higher employment rates will be necessary in the medium term.
Koska elinajanodote on noussut, jopa tätä korkeammat työllisyysasteet ovat tarpeen keskipitkällä aikavälillä.
To encourage older citizens to remain in the labour market, the effective retirement age has to rise.
Todellisen eläkeiän on noustava iäkkäämpien kansalaisten työllisyyden ylläpitämiseksi.
According to national reports, Member States are starting to increase the pensionable age in statutory pension schemes, early exit routes are being closed and incentives to early retirement removed.
Kansallisten raporttien mukaan jäsenvaltiot alkavat korottaa eläkeikää lakisääteisissä eläkejärjestelmissään, varhaisen eläkkeelle siirtymisen väyliä ollaan sulkemassa ja varhaiseläkkeen kannustimia poistamassa.
These are important signals for employers and employees to improve their practices of age management and postpone retirement.
Nämä ovat tärkeitä signaaleja työnantajille ja työntekijöille, jotta nämä parantaisivat ikäjohtamisen käytäntöjään ja lykkäisivät eläkkeelle siirtymistä.
The current economic downturn will test the durability of these achievements.
Nykyinen talouden taantuma testaa näiden saavutusten kestävyyttä.
It will be crucial to prevent a drop in the effective retirement age and a use of early pathways out of the labour market to deal with rising unemployment.
On keskeistä välttää se, että tosiasiallinen eläkeikä alkaa laskea ja että varhaisen työmarkkinoilta poistumisen väyliä käytetään kasvavan työttömyyden ratkaisemiseksi.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: The employment rate of older workers (aged 55-64) reached 45% in 2007 as against 37% in 2001.
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: Vanhempien työntekijöiden (55–64-vuotiaiden) työllisyysaste nousi 45 prosenttiin vuonna 2007, kun vuonna 2001 se oli 37 prosenttia.
Employment rate of older workers (55-64)
Vanhempien työntekijöiden (55–64-vuotiaiden) työllisyysaste
Ensuring pension adequacy
Eläkkeiden riittävyyden takaaminen
The present economic outlook highlights the need to ensure that workers who are unemployed for a time are covered by the pension scheme.
Nykyisissä talousnäkymissä korostuu tarve varmistaa, että eläkejärjestelmät kattavat työntekijöiden työttömyysjaksot.
Indeed, under reformed systems, career breaks can significantly reduce adequacy, as shown by the figure.
Uudistetuissa järjestelmissä urakatkokset voivat pienentää eläkkeen riittävyyttä huomattavasti, kuten kuvasta käy ilmi.
In particular, it is important to ensure full coverage and to monitor pension adequacy for women and low-wage earners.
Täydellisen kattavuuden varmistaminen ja eläkkeen riittävyyden seuranta on erityisen tärkeää naisten ja pienipalkkaisten työntekijöiden kohdalla.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Current pension systems have generally reduced poverty among the elderly, but single elderly women face a much higher risk than single elderly men (28% compared with 20%).
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: Nykyisten eläkejärjestelmien ansiosta ikääntyneiden köyhyys on yleisesti ottaen vähentynyt, mutta yksin asuvien ikääntyneiden naisten köyhyysriski on paljon suurempi kuin yksin asuvien ikääntyneiden miesten (28 prosenttia verrattuna 20 prosenttiin).
Impact of a 1-, 2- and 3-year career break for unemployment on future pensioner’s income
Yhden, kahden ja kolmen vuoden urakatkoksen vaikutus tulevaan eläketuloon
Source: ISG calculations on theoretical replacement rates carried out in the OECD APEX model or in national models.Note: Measured by difference in net theoretical replacement rates – pensioner’s income relative to the last received wage, in percentage points.
Huom: Laskelma on tehty teoreettisten nettokorvausasteiden erojen perusteella – eläkkeensaajan tulot riippuvat kuitenkin viimeksi saadusta palkasta. Taulukon luvut ovat prosenttiyksikköjä.Lähde: ISG:n laskelmat teoreettisista korvausasteista OECD APEX -mallin tai kansallisten mallien mukaisesti.
Funded pension schemes
Rahastoivat eläkejärjestelmät
Although in most part they are not yet that important for those retiring today, funded schemes in general are becoming more significant every day.
Vaikka rahastoivat eläkejärjestelmät eivät olekaan vielä kovin tärkeitä nykyisten eläkkeensaajien kannalta, niiden merkitys kasvaa koko ajan.
This is why the Joint Report 2009 pays close attention to funded pension provision.
Tämän vuoksi yhteisessä raportissa 2009 kiinnitetään huomiota rahastoiviin eläkevarauksiin.
With such a strategy, younger members might choose riskier products with a higher chance of earning more over one’s life; in contrast, members close to retirement could select products with a more cautious investment strategy before turning pension savings into retirement income.
Tätä kutsutaan sijoitusten elinkaarimalliksi. Jos tällainen strategia valitaan, nuoremmat jäsenet voisivat valita riskialttiimpia tuotteita, joissa on suurempi tuottomahdollisuus, ja lähellä eläkeikää olevat jäsenet voisivat valita varovaisemman sijoitusstrategian tuotteita ennen eläkesäästöjen muuttamista eläketuloiksi.
The report also calls for appropriate solutions for the pay-out phase which is still to be determined in a number of countries with mandatory schemes.
Raportissa kiinnitetään huomiota myös pakollisten järjestelmien maksatusvaiheen asianmukaisiin ratkaisuihin, joita monissa maissa vielä mietitään.
Annuities guarantee an income for life regardless of its eventual length and, as such, are the most secure means of providing an income in retirement.
Elinkorot takaavat elinikäisen tulon eliniän pituudesta riippumatta, ja siksi ne ovat turvatuin tapa tarjota eläketuloa.
Member States should give careful consideration to the proportion of overall pension income expected to come from defined contribution schemes and whether they would be sufficiently appropriate for all groups in the population.
Jäsenvaltioiden on mietittävä tarkkaan sitä, minkä suuruista kokonaiseläketuloa maksuperusteisista järjestelmistä odotetaan saatavan ja ovatko järjestelmät riittävät kaikkien väestöryhmien osalta.
For instance, in voluntary schemes, there is evidence that coverage and contribution levels depend on the socioeconomic status of scheme members.
Vapaaehtoisten järjestelmien kohdalla on näyttöä siitä, että katta-vuus- ja maksutasot riippuvat jäsenten sosioekonomisesta asemasta.
If private schemes are to be an essential source of retirement income, coverage and contribution levels need to be set accordingly.
Jos yksityiset järjestelmät ovat tulevan eläketulon keskeinen lähde, kattavuus- ja maksutasot on asetettava sen mukaisesti.
In addition, well-functioning supervisory bodies and effective financial regulatory frameworks are essential.
Hyvin toimivat valvontaelimet ja rahoituksen tehokkaat sääntelyjärjestelmät ovat myös välttämättömiä.
With citizens’ pensions coming from multiple sources, it is vital that they have access to unbiased information and financial education so that they can make informed decisions.
Kansalaisten eläkkeet tulevat nykyään monista eri lähteistä, joten on äärimmäisen tärkeää, että he saavat puolueetonta tietoa ja raha-asioihin liittyviä neuvoja perusteltujen päätösten tekemiseksi.
Impact of the crisis on funded pension income
Kriisin vaikutus rahastoiviin eläketuloihin
Long-term oriented strategies and the regulatory framework have limited the impact of the crisis on private pension income for most of those retiring today, but some will face outcomes below their expectations.
Pitkän aikavälin strategiat ja sääntelyjärjestelmät ovat vähentäneet kriisin vaikutusta useimpien nyt eläkkeelle jäävien yksityisiin eläketuloihin. Joidenkin kohdalla tulot jäävät kuitenkin alle odotusten.
Minimum income provisions
Vähimmäistulosäännökset
In as much as benefits tend to be price-indexed, relative incomes were likely to have fallen behind in recent years of growth.
Etuudet sidotaan yleensä hintaindeksiin, joten suhteelliset tulot ovat todennäköisesti jääneet jälkeen kuluneina kasvun vuosina.
Yet, the relative erosion is in most part substantially smaller than could be expected.
Suhteellinen heikkeneminen on kuitenkin suurelta osin huomattavasti vähäisempää kuin voisi odottaa.
Most countries have uprated minimum pensions and minimum provisions.
Useimmat jäsenvaltiot ovat korottaneet vähimmäiseläkkeitä ja vähimmäistuloa.
UNIVERSALLY ACCESSIBLE HEALTHCARE AND LONGTERM CARE
YLEISESTI SAATAVILLA OLEVA TERVEYDENHUOLTO JA PITKÄAIKAISHOITO
Member States are committed to accessible, high-quality and sustainable healthcare and long-term care for citizens.
Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet tarjoamaan kansalaisilleen saatavilla olevaa, laadukasta ja kestävää terveydenhuoltoa ja pitkäaikaishoitoa.
Good health is an important goal, as it contributes to each individual’s general well-being.
Hyvä terveys on tärkeä tavoite, sillä se edistää kaikkien ihmisten yleistä hyvinvointia.
In addition, it enables people to participate in the labour market, as well as in social and political activities, reduces sick leave and absenteeism, increases productivity, and postpones retirement, allowing for longer working lives.
Hyvän terveyden ansiosta ihmiset voivat osallistua työelämään sekä sosiaaliseen ja poliittiseen toimintaan, sairauslomat ja poissaolot vähenevät, tuottavuus lisääntyy, eläkkeelle siirtyminen lykkääntyy ja työurat pitenevät.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Life expectancy is now 82 years for women and 76 years for men.
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: Naisten elinajanodote on nykyään 82 vuotta ja miesten 76 vuotta.
This follows a gain in longevity of 4 years for women and 5 years for men over the last 20 years.
Viimeisten 20 vuoden aikana naisten elinajanodote on kasvanut neljä vuotta ja miesten viisi vuotta.
Improving healthcare systems
Terveydenhuoltojärjestelmien parantaminen
Member States maintain that essential policies contributing to good health and longer working lives include effective workplace health policies, health promotion, disease prevention, curative care and rehabilitation.
Jäsenvaltiot toteavat, että hyvää terveyttä ja pitkää työikää edistäviin keskeisiin toimiin kuuluvat tehokkaat työterveystoimet, terveyden edistäminen, sairauksien ennaltaehkäiseminen, parantava hoito ja kuntoutus.
There is also a need to build greater coherence between economic, education, employment, environmental and social policy.
Lisäksi tarvitaan suurempaa johdonmukaisuutta talous-, koulutus-, työllisyys-, ympäristö- ja sosiaalipolitiikan välille.
Member States are also continuing in their efforts to improve efficiency and effectiveness, with several exploring the possibilities of privatisation.
Jäsenvaltiot jatkavat pyrkimyksiään tehokkuuden parantamiseksi, ja useat niistä ovat jo tutkineet yksityistämisen mahdollisuuksia.
Whether such reforms promote quality and efficiency depends on the incentives and contracts with insurance funds.
Se, edistävätkö tällaiset uudistukset laatua ja tehokkuutta, riippuu kannustimista ja vakuutusrahastojen kanssa tehtävistä sopimuksista.
At national level, success depends on the institutional capacity to monitor, regulate, ensure risk equalisation and identify what the private and what the public can do better.
Kansallisella tasolla onnistuminen riippuu instituutioiden kyvystä seurata, säännellä, varmistaa riskintasaus ja määrittää yksityisen ja julkisen sektorin vahvuudet.
Private and public provision also needs to be coordinated to create synergies and avoid duplication.
Yksityistä ja julkista tarjontaa on koordinoitava synergian luomiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Total expenditure on health has increased throughout the EU in the last 20 years.
SOSIAALINEN TILANNE NUMEROINA: Terveyskustannukset ovat kasvaneet koko EU:ssa viimeisten 20 vuoden aikana.
Today it ranges from 10% of GDP or more in some countries to 6% or less in others.
Vaikka jäsenvaltioissa on hyvät terveydenhuoltojärjestelmät, eri sosioekonomisia ryhmiä ja eri alueita edustavien EU:n kansalaisten terveydentiloissa on edelleen huomattavaa eriarvoisuutta.
Despite the good healthcare systems in place in Member States, there continue to be striking inequalities in the health of European citizens from different socioeconomic groups and regions. The available data suggest that people in all countries report that at least on one occasion in the previous 12 months they felt they needed medical care (examination or treatment) and did not receive it either because they had to wait, or it was too expensive, or it was too far to obtain (unmet medical care).
Sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskeva yhteinen raportti 2009 – Tiivistelmä Sosiaalinen osallisuus, eläkkeet, terveydenhuolto ja pitkäaikaishoito laiset kertoivat, että he olivat viimeisten 12 kuukauden aikana vähintään kerran tunteneet tarvitsevansa sairaanhoitoa (tutkimusta tai varsinaista hoitoa), mutta he eivät saaneet sitä joko sen vuoksi, että heidän oli odotettava, tai koska se oli liian kallista tai koska se sijaitsi liian kaukana (täyttymätön sairaanhoito).
Those with less education, wealth or a worse job status tend to suffer more from ill health.
Ne, joilla on vähemmän koulutusta tai rahaa tai huonompi työtilanne, kärsivät yleensä muita enemmän terveysongelmista.
Such inequalities aggravate social exclusion and economic inequality and represent a loss of human potential.
Tällainen eriarvoisuus pahentaa sosiaalista syrjäytymistä, lisää taloudellisia eroja ja heikentää inhimillisiä voimavaroja.
Self-reported unmet need for medical care (access reasons), (by income quintile from the poorest fifth of the population to the richest fifth, %, 2006)
Itse ilmoitettu täyttymätön sairaanhoidon tarve (saatavuussyistä) (tuloluokittain, väestön köyhimmästä viidenneksestä rikkaimpaan viidennekseen, %, 2006)
1st quintile2nd quintile3rd quintile4th quintile5th quintile
1. viidennes2. viidennes3. viidennes4. viidennes5. viidennes
Source: Eurostat based on EU-SILC 2006 data.
Lähde: Eurostat, perustuu EU-SILC:n tietoihin vuodelta 2006.
Access reasons: waiting for care, paying for care and distance to care.
Saatavuussyyt: hoidon odottaminen, hoidon kalleus ja hoitopaikan etäisyys.
Member States are working to improve the situation through a variety of cross-sectoral policies addressing both how to promote better health and prevent disease.
Jäsenvaltiot pyrkivät parantamaan tilannetta erilaisilla eri alojen välisillä toimilla, joiden tavoitteena on paremman terveyden edistäminen ja sairauksien ennaltaehkäiseminen.
In addition, they are looking to involve a wide range of services such as education, housing and employment.
Lisäksi jäsenvaltiot haluavat lukuisten muiden palvelujen, kuten koulutus-, asumis- ja työvoimapalvelujen, osallistuvan toimiin.
In addition, all countries see enhancing primary care as the way forward to improve access, ensure coordination of care and contribute to sustainability.
Kaikki jäsenvaltiot näkevät perusterveydenhuollon vahvistamisen keinona parantaa saatavuutta, varmistaa hoidon koordinointi ja edistää kestävyyttä.
However, as healthcare treatment – in particular hospital costs – consumes the largest share of expenditure, promotion and prevention receive a relatively small proportion of spending in relation to their goals.
Hoitokulut, etenkin sairaalakulut, muodostavat suurimman osan kustannuksista, joten terveyden edistäminen ja sairauksien ennaltaehkäiseminen saavat tavoitteisiinsa nähden suhteellisen pienen osan varoista.
In addition, the shortages of general practitioners and nurses in many countries may make these goals more challenging to achieve.
Lisäksi pula yleislääkäreistä ja sairaanhoitajista tekee tavoitteiden saavuttamisesta entistä haasteellisempaa monissa maissa.
Quality of healthcare
Terveydenhuollon laatu
Quality issues are rising up the agenda for Member States, with several undertaking initiatives that aim to provide citizens with good quality and safe preventive care and treatment.
Laatukysymysten merkitys jäsenvaltioiden suunnitelmissa kasvaa, ja useilla erilaisilla aloitteilla pyritään tarjoamaan kansalaisille laadukasta ja turvallista ennalta ehkäisevää hoitoa.
For example, quality standards or clinical guidelines have been devised and implemented using evidence-based medicine or health technology assessment.
Näyttöön perustuvaan hoitoon tai terveysteknologian arviointiin pohjautuvia laatustandardeja ja kliinisiä suuntaviivoja on laadittu ja otettu käyttöön.
However, only a few countries have made patient safety – a crucial element of quality – a key priority, and set up appropriate structures and systems.
Kuitenkin vain muutama maa on asettanut potilasturvallisuuden, joka on yksi laadun kulmakivistä, avainasemaan ja perustanut asianmukaiset rakenteet ja järjestelmät.
Huge disparities can be seen, with some Member States advanced in the implementation of quality and safety strategies and in providing a patient-centred approach, and with others only at the beginning of the process.
Valtavia eroavuuksia on nähtävissä, sillä jotkin jäsenvaltiot ovat edistyneet hyvin laatu- ja turvallisuusstrategioiden käyttöönotossa ja potilaskeskeisen toimintatavan toteutuksessa, kun taas toiset ovat vasta prosessin alussa.
These disparities may be due to the limited resources allocated to healthcare and the insufficient awareness about long-term advantages that good quality of care may bring.
Eroavuuksia voidaan selittää terveydenhuoltoon osoitetuilla rajallisilla resursseilla ja riittämättömällä tietoisuudella niistä pitkän aikavälin eduista, joita laadukas hoito voi tuoda.
Sustainability and coordination
Kestävyys ja koordinointi
As mentioned above, the issue of staff shortages in healthcare persists and the ageing of the population will likely make them more acute.
Kuten edellä mainittiin, terveydenhuollon työvoimapula jatkuu, ja väestön ikääntyminen tekee siitä luultavasti entistä pahemman.
This raises the question of sustainability of the system.
Tämä nostaa järjestelmän kestävyyden puheenaiheeksi.
Member States should therefore take measures to recruit, train and retain healthcare professionals at all levels.
Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimenpiteisiin terveydenhuoltoalan ammattilaisten rekrytoimiseksi, kouluttamiseksi ja työssä pitämiseksi kaikilla tasoilla.
In addition, countries have made progress in creating an integrated approach for managing chronic diseases, but there remains much to do to improve coordination between levels of government, types of medical care, health and social care, public and private provision, and the public and third sector.
Jäsenvaltiot ovat edistyneet yhtenäisen lähestymistavan luomisessa joidenkin kroonisten sairauksien hallinnan suhteen, mutta vielä on paljon tehtävänä koordinoinnin parantamiseksi hallinnon tasojen, eri sairaanhoitomallien, terveys- ja sosiaalipalvelujen, julkisen ja yksityisen tarjonnan sekä julkisen ja kolmannen sektorin välillä.
Higher life expectancy and socioeconomic changes are driving demand for long-term care.
Odotettavissa olevan elinajan kasvu ja sosioekonomiset muutokset lisäävät pitkäaikaishoidon kysyntää.
Thus, Member States are looking to identify a sustainable mix of financing, with the current share of private sources of finance being relatively high.
Jäsenvaltiot yrittävät löytää kestävän rahoitusvaihtoehtojen yhdistelmän, sillä yksityisten rahoituslähteiden osuus on tällä hetkellä suhteellisen korkea.
These sources can be private health insurance coverage or private household payments.
Näitä rahoituslähteitä voivat olla yksityinen sairausvakuutus ja yksityisten kotitalouksien maksut.
Dependent people prefer long-term care in a residential or community setting rather than institutional care, but in many countries the latter still accounts for more than half of public expenditure.
Huollettavat henkilöt pitävät kodinomaisesti tai yhteisöllisesti järjestettyä pitkäaikaishoitoa parempana kuin laitoshoitoa, mutta monissa maissa laitoshoidon osuus julkisista menoista on edelleen yli puolet.
Additionally, as in healthcare, there is a need to address the expected workforce shortages in the long-term care sector (formal care) as well as devising ways to support family or informal carers.
Odotettavissa olevaan pitkäaikaishoidon työvoimapulaan (virallinen hoito) on puututtava samalla tavoin kuin terveydenhuollon työvoimapulaan. Lisäksi on löydettävä keinoja tukea omaishoitajia ja epävirallisia hoitajia.