natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Direct subsidies on exports payable directly to resident producers are considered to be negligible in amount.
- Kotimaisille tuottajille maksettavien suorien vientitukipalkkioiden katsotaan olevan määrältään merkityksettömiä.
The receiving enterprise and its employees may be assumed to get the benefits, as these subsidies are considered to let their capacities survive in extremely strong international competition.
Edunsaajiksi voidaan katsoa yritys ja sen työntekijät, sillä näiden tukien katsotaan mahdollista van yrityksen toiminnan äärimmäisen tiukassa kan sainvälisessä kilpailutilanteessa.
For D.39 received by general government, the proposal is to comply with the regional allocation of D.29 (paid) as described in the guidelines of Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity": "Other taxes and subsidies linked to production form part of GVA at basic prices, and should be allocated to the local KAU or local unit where the production takes place."
Julkisyhteisöjen saamat muut tuotantotukipalkkiot (D.39) ehdotetaan käsiteltäviksi samalla tavalla kuin (maksetut) muut tuotantoverot (D.29) niiden suuntaviivojen mukaisesti, jotka annetaan Eurostatin tilastollisessa dokumentissa 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain", jonka mukaan: "Muut tuotantoon liittyvät verot ja tuet muodostavat osan perushintaisesta arvonlisäyksestä ja ne pitäisi kohdentaa siihen paikalliseen toimialayksikköön tai paikalliseen yksikköön, jossa tuotanto tapahtuu."
- Losses of government trading organisations mainly consist of the losses of the agencies involved in buying and selling agricultural products under the common agricultural policy of the EU.
-Julkishallinnon kauppaorganisaatioiden tappiot ovat pääosin sellaisten elinten tappioita, jotka ostavat ja myyvät maataloustuotteita EU:n yhteisen maatalous politiikan mukaisesti.
These agencies are situated almost randomly within the national economic territory.
Nämä elimet sijaitsevat jokseenkin sattumanvaraisesti maan talousalueella.
With small staff, they carry out trading activities in massive values.
Niillä on vähän henkilökuntaa, mutta ne käyvät kauppaa, jonka arvo on valtava.
It would be totally misleading to allocate the losses of these agencies to their region of residence.
Olisi täysin harhaanjohtavaa kohdentaa näiden elinten tappiot niiden kotipaikan alueelle.
It is recommended here to regionalise the losses (which are usually borne by central government in the first instance and then refunded by the EU) according to the regional pattern of the production in question or, as a second best approximation, according to the GVA of the agro-industries concerned.15
Nämä tappiot (jotka yleensä kantaa ensin valtionhallinto ja jotka EU sitten korvaa) on suositeltavaa alueellistaa kyseisen tuotannon sijainnin mukaan tai, toiseksi parhaana likiarvona, kyseisen maatalousteollisuuden alan bruttoarvonlisäyksen mukaan.15
For D.39 paid by general government, in principle we face the same situation as for D.31.
Julkisyhteisöjen maksamat muut tuotantotukipalkkiot (D.39) vastaavat periaatteessa tuotetukipalkkioita (D.31).
However, D.39 forms a (negative) part of the output at basic prices and it is even more difficult to establish or, rather, to speculate which intermediate or final consumers or investors benefit from the subsidy which, like subsidies on products, is supposed to be shifted from the firstround subsidised unit to its clients.
D.39 muodostaa kuitenkin (negatiivisen) osan perushintaisesta tuotoksesta, ja on vieläkin vaikeampaa määritellä, tai oikeastaan spekuloida, mitkä välituote- tai loppukäyttäjät tai sijoittajat hyötyvät tukipalkkiosta, jonka tuotetukipalkkioiden tapaan oletetaan siirtyvän tuen ensimmäiseltä saajalta sen asiakkaille.
Thus, reference is made to Section 4.3.2.4.
Tätä asiaa käsitellään kohdassa 4.3.2.4.
As a last resort, we may assume that the regional pattern of the units receiving D.39 does not vary from the regional pattern of the clients to whom they shift the benefit of the subsidy.
Viimeisenä keinona voidaan olettaa, että muita tuotantotukipalkkioita saavien yksiköiden alueellinen jakautuma on sama kuin asiakkaiden, joille tuen tuoma etu siirtyy.
This leads to use of the figures compiled for GVA based on "Regional Accounts Methods: Gross value added and gross fixed capital formation by activity" (Eurostat's statistical document 1E).
Tämä johtaa niiden lukujen käyttämiseen, jotka on laadittu arvonlisäystä varten asiakirjan "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain" mukaisesti (Eurostatin tilastollinen dokumentti 1E).
The details of the method to be applied for the subsidies classified in the first four indents should be left open to Member States.
Neljään ensimmäiseen kohtaan kuuluviin tukiin sovellettava menetelmä olisi jätettävä jäsenvaltioiden päätettäväksi.
In most cases the units benefiting in the end are private households.
Useimmissa tapauksissa lopullisen edun sa avia yksiköitä ovat yksityiset kotitaloudet.
In some cases, however, it is not straightforward, and the best regional allocation will depend on the institutional settings and the policy goals of general government in the different Member States.
Joissakin tapauksissa tilanne ei kuitenkaan ole selvä, ja paras alueellistamistapa riippuu kunkin jäsenvaltion instituutioiden tilanteesta ja julkisyhteisöjen politiikan tavoitteista. tteista.
Subsidies on products paid by general government are to be recorded as negative resources in the allocation of its primary income (ESA 4.40).
Julkisyhteisöjen maksamat tuotetukipalkkiot kirjataan negatiivisina resursseina niiden ensitulon jakotilillä (EKT 4.40).
4.3.2.5 Other subsidies on production (D.39)
4.3.2.5 Muut tuotantotukipalkkiot (D.39)
Interest is recorded within the primary distribution of income (allocation of primary income).
Korot kirjataan tulojen ensijakoon (ensitulon jako).
Interest "is the amount that the debtor becomes liable to pay to the creditor over given period of time without reducing the amount of principle outstanding" (ESA 4.42).
Korko "on määrä, joka velallisen on maksettava velkojalle tietyltä ajanjaksolta pienentämättä velkapääomaa" (EKT 4.42).
All institutional units of general government may be both debtor and creditor.
Kaikki julkisyhteisöjen institutionaaliset yk siköt voivat olla sekä velallisia että velkojia.
Thus, D.41 may be recorded for each subsector under resources as well as under uses.
Siksi D.41 voidaan kirjata kullekin alasektorille sekä resursseihin että käyttöön.
Usually the interest paid (on public debt) is one of the major positions of fiscal expenses while interest received is considered to be less important (with the possible exception of government social security schemes maintaining special reserves).
Yleensä (julkisesta velasta) maksetut ko rot ovat yksi tärkeimmistä rahoituskulujen eristä, kun taas saatuja korkoja pidetään vähemmän tärkeinä (paitsi ehkä erityisiä varantoja ylläpitävien julkishallinnon sosiaaliturvajärjestelmien osalta).
Interest on public debt forms one of the crucial parts of regionalising the transactions of general government.
Julkisen velan korot on yksi oleellinen osa julkisyh teisöjen taloustoimien alueellistamisessa.
For interest paid four different positions may be taken:
Maksettuja korkoja voidaan tarkastella neljällä eri tavalla:
Thus, interest has to be allocated to the residence of the firstround recipients.
15Sama menetelmä soveltuu myös toimintaylijäämän alueellistamiseen.
relevant statistical item which should better be prevented from pure conventional breakdowns.
Korot on siten kohdennettava ensimmäisen saajan kotipaikan mukaan.
solved by applying timeseries of central government's disbursements and receipts per region (excluding interest on public debt) as a key for a "pro culpa" lump regional breakdown.18
Käytännön ongelmat voidaan ratkaista soveltamalla aikasarjoja valtionhallinnon maksuista ja saamisista alueittain (pois luettuina julkisen velan korot), jotta sa adaan aikaan jako edunsaajien mukaisesti.16
One may argue that by applying conventional keys to represent the counterpart criterion (i.e. the aim of the flow) we would disregard available information about regional discrepancies in public debt or interest of local and state governments (i.e. the source of the flow).
Voidaan väittää, että yhteisesti sovittujen jakosääntöjen käyttö edustamassa vastinkriteeriä (eli virran kohdetta) merkitsee sitä, että jätetään ottamatta huomioon saatavilla olevat tiedot julkisen velan tai paikallis- ja osavaltiohallinnon (eli virran lähteen) korkojen alueellisista eroista.
However, this is not quite true.
Aivan näin asia ei kuitenkaan ole.
Given a region with above-average figures of public debt and, consequently, interest then the tax burden can also already be considered to be above average, and the impact on regional income adequately recorded by the (increase of) tax.17
Jos alueen julkisen velan ja siten korkojen määrä on keskimääräistä suurempi, voidaan myös verotaakan ka tsoa olevan keskimääräistä suuremman ja vaikutuksen alueelliseen tuloon tulevan asianmukaisesti kirjatuksi veron (lisäyksen) yhteydessä.17
- Interest cannot be conceptually located and should be excluded from régionalisation.
- Korkoa ei voi paikallistaa käsitteellisesti, eikä sitä pitäisi ottaa mukaan alueellistamiseen.
It forms a component of a nation-wide and densely interlaced pattern of transactions of financial intermediaries, most of them multiregional units.
Se on osa maanlaajuista ja tiivistä rahoitusvälittäjien taloustoimien verkkoa. Useimmat näistä välittäjistä ovat monialueisia yksiköitä.
There are even many private households owning general governmental bonds which receive the interest via financial intermediaries and not directly from general government.
Monet yksityiset kotitaloudetkin omistavat valtion obligaatioita, joille maksetaan korkoa rahoituksen välittäjien kautta eikä suoraan jul kisyhteisöiltä.
- For international comparisons D.41 is too important to be omitted.
Saatujen korkojen osalta voidaan tietää tarkasti, missä sijaitsevat maksavat yksiköt, joiden oletetaan olevan ne muutamat pankit, joiden asiakkaana julkishallinnon yk sikkö on.
The exclusion of D.41 would falsify the impact we are seeking to measure.
Jos tilanne ei kuitenkaan ole näin selkeä, voi daan viimeisenä keinona käyttää väestösääntöä.
Thus, D.41 should be allocated to the regions conventionally by population or, if available, by figures of regional income or savings.
Valtionhallinnon tapauksessa tämä voi olla välttämätöntäkin.
For interest received we may have distinct knowledge about the location of the paying units which are assumed to be the few banks of which the government unit is a client.
- Kansainvälisessä vertailussa korot ovat niin tärkeä, että niitä ei voi jättää pois.
If, however, it is not that straightforward, the population key may serve as a last resort.
Korkojen jättäminen pois vääristäisi sitä vaikutusta, jota yritetään mitata.
In the case of central government this might even be inevitable.
Siksi korot on kohdennettava alueille väestömäärän mukaan tai alueellisten tulojen tai säästöjen mukaan, mikä li jälkimmäisiä koskevat luvut ovat käytettävissä.
4.3.2.7 Distributed income of corporations (D.42)
4.3.2.7 Yritysten jakamat tulot (D.42)
Corporations raise funds by issuing shares.
Yhtiöt keräävät varoja laskemalla liikkeeseen osakkeita.
Shareholders are the collective owners of a corporation.
Osakkeenomistajat omistavat yhdessä yritykset.
They may be in whole or in part units of general government.
Nämä voivat olla kokonaan tai osittain julkisyhteisöjen yksiköitä.
Distributed income of corporation is either D.421 "Dividends" or D.422 "Withdrawals of the income of quasi-corporations".
Yritysten jakamat tulot ovat joko osinkoja (D.421) tai yrittäjätulon ottoja yritysmäisistä yhteisöistä (D.422).
Distributed income of corporations is recorded within the primary distribution of income (allocation of primary income).
Yritysten jakamat tulot kirjataan tulojen ensijakoon (ensitulon jakoon).
The first position is theoretically recommendable but is considered to lead only to arbitrary figures and should be rejected.
Ensimmäinen vaihtoehto on teoriassa suositeltava, mutta sen katsotaan johtavan keinotekoisiin lukuihin, ja siksi se on hylättävä.
The second position suffers a lot from the (assumed) lack of empirical data in most of the Member States.
Toisen vaihtoehdot heikkoutena on käytännön tietojen (oletettu) puuttuminen jäsenvaltioissa.
The third position is a very clear and consequent one and the arguments for it are very strong.
Kolmas vaihtoehto on hyvin selkeä ja johdonmukainen, ja monet tekijät puhuvat sen puolesta.
However, for reasons of completeness we opt here for the fourth position even if we can only use a conventional key such as population or regional savings, assuming that this will widely match the idea of the counterpart criterion.
Täydellisyyden takia valinta kohdistuu kuitenkin neljänteen vaihtoehtoon, vaikka siinä joudutaankin käyttämään sovittua jakosääntöä, joka voi perustua esimerkiksi väestömäärään tai alueellisiin säästöihin.
This option should even be taken for local government because we cannot assume at all that the creditors of local government are resident in the region of their debtor.
Tätä vaihtoehtoa olisi sovellettava myös paikallishallinnon korkoihin, sillä ei voida olettaa, että kaikkien paikallishallinnon velkojien kotipaikka on sama kuin niiden velallisen.
If there is appropriate information from National Accounts or from the balance of payments it would, of course, be useful to restrict the conventional breakdown to domestically paid interest only, and to allocate the amount paid to foreign creditors to the region rest of the word.
Jos kansantalouden tilinpidossa tai maksutaseessa on riittävät tiedot, olisi tietysti hyvä, jos sovittu jako voitaisiin rajoittaa vain kotimaassa maksettuun
Dividends "are a form of property income received by owners of shares ... to which they become entitled as a result of placing funds at the disposal of corporations" (ESA 4.53).
Osingot "ovat osakkeiden omistajien ... saaman omaisuuden muoto, johon he ovat oikeutettuja sijoitettuaan varoja yritysten käyttöön" (EKT 4.53).
Dividends must be understood to cover all distributions of profits by corporations to their shareholders or owners, by whatever name they are called.
Osinkoina on pi dettävä kaikkia yritysten osakkailleen tai omistajilleen jakamia voittoja riippumatta siitä, millä nimellä niitä ku tsutaan.
Dividends also include the income paid to general government by public enterprises that are recognised as independent legal entities though not formally constituted as corporate enterprises.
Osinkoja ovat myös itsenäisiksi oikeushenkilöiksi katsottavien julkisten yritysten julkisyhteisöille maksamat tulot, vaikka nämä yritykset eivät olisi muodollisesti yhtiömuotoisia.
Withdrawals from the income of quasicorporations consist of the amounts which entrepreneurs actually withdraw for their own use from the profits earned by the quasicorporations that belong to them.
Yrittäjätulon otot yritysmäisistä yhteisöistä koostuvat niistä määristä, jotka yrittäjät todellisuudessa ottavat
In each of the four subsectors of general government there may be units that are either shareholders or owners of either corporations or quasicorporations.
Tämän näkökannan mukaan julkisyhteisöt maksavat korkoa velasta, jota ne ovat vuosien mittaan ottaneet niiden yksiköiden eduksi, joiden kotipaikka on kyseisellä alueella.
These (for brevity's sake) public enterprises may
Velallisia ovat julkisyhteisöt, jotka ovat siten jakavia yksiköitä.
The debt is owed by general government which is therefore the distributing agent.
Alueen asukkaiden etu kasvaa samassa tahdissa velan koron kanssa.
The benefit to the residents of the region increases in line with the interest on the debt The level of interest payments depends on the level of the debt accumulated by general government in the past.
Korkomaksujen määrä riippuu julkisyhteisöille kertyneen velan määrästä.
This approach has been adopted and applied by Italy.
Tätä lähestymistapaa on käytetty Italiassa.
The ISTAT has calculated a time series for regional balances of public accounts starting 1970.
ISTAT on laskenut aikasarjan julkishallinnon aluetilinpitoa varten vuodesta 1970.
In practice, a local or state government may, instead of raising taxes, also reduce its services rendered to the public.
" Käytännössä paikallis- tai osavaltiohallinto voi verojen korotuksen sijasta leikata yleisölle tarjottavia palveluja.
But this might also be seen as a negative impact on regional income accruing from transactions (or rather.non-transactions) of general government.
Mutta tätä voidaan myös pitää negatiivisena vaikutuksena, joka kohdistuu julkishallinnon taloustoimista (tai paremminkin taloustoimien puuttumisesta) aiheutuvaan alueelliseen tuloon.
intermediaries.
omaan käyttöönsä heille kuuluvien yritysmäisten yhteisöjen saamista voitoista.
As the problem with this flow is very similar to the problem of regionalising the interest on public debt, the profits of the central bank should be regionalised accordingly.
Koska tähän virtaan liittyy hyvin samanlainen ongelma kuin julkisen velan korkojen alueellistamiseen, pitäisi keskuspankin voitot alueellistaa samalla ta valla.
Thus, for the profits of the central bank the third of the above options might be preferred.
Siksi keskuspankin voittoihin voidaan soveltaa kolmatta vaihtoehtoa.
produce huge profits, as is often the case for the central bank, while others may have losses.
Kussakin julkisyhteisöjen neljästä alasektorista voi olla yksiköitä, jotka ovat yritysten tai yritysmäisten yhteisöjen osakkaita tai omistajia.
The SNA (7.118) clearly states that there cannot be negative entrepreneurial income of corporations or quasicorporations.
SNA:n mukaan (7.118) yrityksillä tai yritysmäisillä yhteisöillä ei voi olla negatiivista yrittäjätuloa.
Persistent operating deficits of quasicorporations owned by government are to be treated as D.319 "Other subsidies on products".
Julkishallinnon omistamien yritysmäisten yhteisöjen pysyviä tappioita käsitellään "muina tuotetukipalkkioina" (D.319).
Transfers made to cover losses accumulated over several financial years are classified under "Other capital transfers" (D.99).
Siirto useiden tilikausien aikana kertyneiden tappioiden kattamiseksi luokitellaan "muiksi pääomansiirroiksi" (D.99).
On the other hand, we again have to look at the method agreed for recording the regional GVA of the central bank (see again Eurostat's document 1E).
Toisaalta on otettava huomioon menetelmä, jota on so vittu käytettäväksi keskuspankin alueellisen arvonlisäyksen kirjaamiseksi (ks. jälleen Eurostatin tilastollinen dokumentti 1E).
The method on GVA does not provide more than general recommendations.
Arvonlisäyksen menetelmässä annetaan vain yleisiä suosituksia.
Thus, regionalising the gross operating surplus (GOS) of the central bank faces the same problems as regionalising the profits of the central bank withdrawn by general government.
Siten keskuspankin toimintaylijäämän alueellistamiseen liittyy sama ongelma kuin julkisyhteisöjen nostamien keskuspankin voi ttojen alueellistamiseen.
The best would be to use a global and uniform convention, for example, population for attributing the GOS of the central bank to its local KAUs as well as for attributing the withdrawals of its profits (D.42).
Parasta olisi käyttää yleistä ja yhdenmukaista sovittua menettelyä (esimerkiksi väestömäärää) keskuspankin toimintaylijäämän koh dentamiseksi sen paikallisiin toimialayksiköihin sekä sen jakamien voittojen (D.42) kohdentamiseksi.
- It is not possible to regionalise these transactions unless the public enterprise is uni-regional.
Jos tulon (D.42) jakaa paikallis- tai osavaltiohallinto, voidaan olettaa, että julkiset yritykset sijaitsevat vastaanottavan yksikön toimialueella.
Due to the nature (or definition) of general government, D.42 can only be recorded under resources.
Julkisyhteisöjen luonteen (tai määritelmän) takia D.42 voidaan kirjata vain resursseihin.
4.3.2.8 Reinvested earnings on direct foreign investment (D.43)
4.3.2.8 Suorien ulkomaisten sijoitusten uudelleensijoitetut voitot (D.43)
- Profits of public corporations accrue from economic activities of these corporations and have to be allocated conventionally according to their regional gross operating surplus or value added.
- Julkisten yritysten tulot syntyvät yritysten taloudellisesta toiminnasta, ja ne on kohdennettava sopimuksen mukaan alueellisen toimintaylijäämän tai arvonlisäyksen mukaan.
It would be useful to apply the same convention as in compiling the regional GVA of these enterprises or industries (see Eurostat's statistical document 1E "Regional accounts methods, Gross value added and gross fixed capital formation by activity", section 4.3 and 5.3) in order to avoid a mismatch in what is estimated as generated income and what is withdrawn from it.
Olisi hyvä käyttää samaa sovittua tapaa kuin laadittaessa näiden yritysten tai toimialojen alueellista arvonlisäystä (ks. Eurostatin tilastollinen dokumentti 1E "Aluetilinpidon menetelmät, Arvonlisäys ja kiinteän pääoman bruttomuodostus toimialoittain", kohdat 4.3 ja 5.3), jotta vältettäisiin epätasapaino estimoidun muodostuneen tulon ja tu losta tehtyjen ottojen välillä.
Moreover, this solution fairly matches the counterpart criterion.
Tämä ratkaisu vastaa myös kohtuullisen hyvin vastinkriteeriä.
Units of general government may be engaged in foreign enterprises.
Julkisyhteisöjen yksiköillä voi olla osakkuuksia ulkomaisissa yrityksissä.
If they own 10% or more then these enterprises are treated as direct foreign investment enterprises (for more detail see ESA 4.65).
Jos niiden omistusosuus on 10 % tai enemmän, näitä yrityksiä pidetään suorien ulkomaisten sijoitusten kohteena olevina yrityksinä (lisätietoja: EKT 4.65).
While the actual distributions made out of the entrepreneurial income of the foreign investment is treated as withdrawals or dividends (D.42), retained earnings are treated as if they were distributed and remitted to foreign direct investors in proportion to their ownership of the equity of the enterprise and then reinvested by them.
Todelliset jaot suorien ulkomaisten si joitusten kohteena olevien yritysten yrittäjätulosta voidaan käsitellä yrittäjätulon ottoina tai osinkoina (D.42), ja kotiuttamattomia voittoja käsitellään ikään kuin ne jaettaisiin ja maksettaisiin ulkomaisille suorille sijoittajille heidän omistamansa yrityksen osuuspääoman suhteessa ja ikään kuin sijoittajat sitten uudelleen sijoittaisivat ne.
These remittances are recorded under the heading D.43 "Reinvested earnings on direct foreign investment".
Nämä maksut kirjataan suorien ulkomaisten sijoitusten uudelleensijoitettuihin voittoihin (D.43).
They are recorded within the primary distribution of income (allocation of primary income).
Ne kirjataan tulojen ensijakoon (ensitulon jako on).
- Independently of the local presence of local KAUs, profits of public enterprises have a homogeneous impact on non-governmental regional income: they increase central government's saving and thus affect either tax burden or volume of public debt or the scope of public disbursements which, from the regional point of view, in all cases may be deemed prima facie as neutral.
- Riippumatta paikallisten toimialayksiköiden paikallisuudesta, julkisten yritysten voitoilla on yhdenmukainen vaikutus muuhun kuin hallinnon alueelliseen tu loon: Ne lisäävät valtionhallinnon säästöjä ja vaikuttavat siten joko verotaakkaan, julkisen velan määrään tai julkisiin maksuihin, jotka alueen kannalta voidaan kaikissa tapauksissa katsoa ensi näkemältä neutraaleiksi.
This is achieved by using a key such as population.
Tämä saadaan aikaan käyttämällä jakokriteerinä esimerkiksi väestömäärää.
For D.42 in general, the second option is recommended here.
Yritysten jakamien tulojen (D.42) alueellistamisessa suositellaan yleensä käytettäväksi toista vaihtoehtoa.