natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This openness and transparency is in line with the 1998 Aarhus Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental
Tämä perustuu näkemykseen, jonka mukaan kestävä kehitys voidaan saavuttaa ainoastaan kaikkien intressitahojen osallistumisen kautta.
At regular intervals, the Environment DG assesses the state of the environment and proposes priorities for action and a policy agenda for the period ahead, to be agreed by the Council and the European Parliament.
Ympäristöasioiden pääosasto arvioi säännöllisesti ympäristön tilaa ja tekee ehdotuksia tulevista ensisijaisista toimista ja poliittisista tavoitteista, joista neuvosto ja Euroopan parlamentti sitten päättävät.
The current, sixth environment action programme (sixth EAP) entitled ‘Our Future, Our Choice’ was adopted in 2002 and will guide EU environment policymaking until 2012.
Nykyinen, kuudes ympäristöalan toimintaohjelma otsikolla ”Tulevaisuutemme valinta” hyväksyttiin vuonna 2002, ja se ohjaa EU:n ympäristöpoliittista päätöksentekoa vuoteen 2012.
It is also the environmental component of the EU’s strategy for sustainable development (2001), which requires that economic, social and environment policies be dealt with in a mutually reinforcing way so that present generations meet their needs without compromising the ability of future generations to meet theirs.
Toimintaohjelma muodostaa myös EU:n kestävän kehityksen strategian (2001) ympäristöosion. Kestävän kehityksen strategian mukaan talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikassa on pyrittävä siihen, että eri alojen politiikat tukevat toisiaan, jotta nykyiset sukupolvet voivat tyydyttää tarpeensa vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia tyydyttää omansa.
Four priority areas for action are identified in the sixth EAP: climate change; nature and biodiversity; environment, health and quality of life; and natural resources and waste.
Kuudennessa ympäristöalan toimintaohjelmassa on määritelty
The sixth EAP is the EU’s most strategic approach to the environment so far, going further than any of the previous five programmes and calling for a new, innovative approach to policymaking.
Kuudennessa ympäristöalan toimintaohjelmassa EU on omaksunut aiempaa strategisemman lähestymistavan ympäristökysymyksiin. Ohjelma
21 September 2005: ematic strategy on air pollution and the EU sustainable development strategy.
21. syyskuuta 2005:Ilman pilaantumista koskeva teemakohtainen strategia
Each thematic strategy will thus help achieve the long-term goal of environmental sustainability while contributing to the Lisbon goals of enhancing growth and increasing employment as well as promoting eco-innovation.
24. lokakuuta 2005:Meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskeva teemakohtainen strategia
24 October 2005: ematic strategy on the protection and conservation of the marine environment
21. joulukuuta 2005:Luonnonvarojen kestävää käyttöä koskeva teemakohtainen strategia
21 December 2005: ematic strategy for the sustainable use of natural resources
21. joulukuuta 2005:Jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtainen strategia
The strategies are also an exercise in ‘better regulation’, simplifying and clarifying legislation where possible and proposing lighter framework legislation where new laws are deemed necessary without compromising levels of ambition.
Tavoitteena on ollut luoda hyödyllistä yhteisvaikutusta seitsemän strategian välillä. Strategiat on myös pyritty sovittamaan yhteen olemassa olevien alakohtaisten politiikkojen, EU:n kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin toimintasuunnitelman ja EU:n kestävän kehityksen strategian kanssa.
ematic strategy on the prevention and recycling of waste
neljä ensisijaista toiminta-aluetta: ilmastonmuutos; luonto ja biologinen monimuotoisuus; ympäristö, terveys ja elämänlaatu; sekä luonnonvarat ja jätteet.
Thematic strategies: an illustration of the new approach
11. tammikuuta 2006:Kaupunkiympäristöä koskeva teemakohtainen strategia
11 January 2006: ematic strategy on the urban environment
Teemakohtaiset strategiat: esimerkki uudesta lähestymistavasta
12 July 2006: ematic strategy on the use of pesticides
12. heinäkuuta 2006:Torjunta-aineiden käyttöä koskeva teemakohtainen strategia
20 September 2006: ematic strategy on soil protection
20. syyskuuta 2006:Maaperää koskeva teemakohtainen strategia
The sixth EAP calls for seven ‘thematic strategies’ to deal with a number of specific environmental problems that require a comprehensive approach because of their complexity, the diversity of actors concerned, and the need to develop innovative solutions where possible.
Kuudennessa ympäristöalan toimintaohjelmassa esitetään laadittavaksi seitsemän ”teemakohtaista strategiaa” erityisistä ympäristöongelmista, joita on käsiteltävä laajasta näkökulmasta, koska ongelmat ovat monimutkaisia, niihin liittyy suuri joukko erilaisia toimijoita ja niihin on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä löytämään innovatiivisia ratkaisuja.
Thematic strategies represent a new generation of environment policy, taking a time perspective up to 2020.
Teemakohtaiset strategiat edustavat ympäristöpolitiikan uutta sukupolvea ja ulottuvat aina vuoteen 2020 saakka.
They set clear environmental objectives, identify the most appropriate instruments to achieve these objectives, and aim to engage all actors that could contribute towards achieving them.
Niissä asetetaan selkeät ympäristötavoitteet, määritellään sopivimmat välineet niiden saavuttamiseksi ja pyritään saamaan mukaan kaikki toimijat, jotka voivat osaltaan edistää tavoitteiden saavuttamista.
Tackling climate change
Ilmastonmuutoksen torjuminen
E  During 2008–12, an international emissions trading regime will be established allowing countries with Kyoto targets to buy and sell emission credits amongst themselves.
P:Vuosina 2008–2012 luodaan kansainvälinen päästökauppajärjestelmä, jonka puitteissa maat, joille on asetettu Kioton tavoitteet, voivat ostaa ja
The Earth is getting warmer and there are clear indications that climate change is happening.
Maapallo lämpenee ja on olemassa selviä merkkejä siitä, että ilmasto on muuttumassa.
Over the course of the 20th century the global average temperature rose by about 0.6°C and the mean temperature in Europe increased by almost 1°C. Tackling climate change is at the heart of EU environment policy, being the first of the four priority policy areas under the sixth EAP and also one of the main areas of action under the EU’s sustainable development strategy.
1900-luvun aikana maapallon keskilämpötila kohosi noin 0,6 astetta, ja Euroopan keskilämpötila kohosi lähes asteella.
The EU has taken decisive action to address the problem.
Ilmastonmuutoksen torjuminen on yksi EU:n ympäristöpolitiikan ydinkysymyksistä.
Inspired by this mechanism, the EU launched its own emissions trading scheme (ETS) on 1 January 2005 operating at company level across the EU-25.
Se on ensimmäinen kuudennen ympäristöalan toimintaohjelman neljästä ensisijaisesta toiminta-alueesta ja samalla myös yksi EU:n kestävän kehityksen strategian päätoiminta-alueista.
It represents the world’s f i first international emissions trading
EU on ryhtynyt määrätietoisiin toimiin tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Two major international agreements provide the framework for combating climate change: 1.
Ilmastonmuutoksen torjunnalle luovat puitteet kaksi merkittävää kansainvälistä sopimusta: 1.
UN Framework Convention on Climate Change (UNFCCC); 2. Kyoto Protocol.
Ilmastonmuutosta koskeva YK:n puitesopimus (UNFCCC)2.
and came into force on 16 February 2005.
Sopimukseen liittyvä Kioton pöytäkirja hyväksyttiin vuonna 1997, ja se tuli voimaan 16. helmikuuta 2005.
It sets legally binding limits on greenhouse gas emissions for industrialised countries which need to be achieved by 2012.
Pöytäkirjassa asetetaan teollisuusmaiden kasvihuonekaasupäästöille oikeudellisesti sitovat rajat, jotka on saavutettava vuoteen 2012 mennessä.
Both agreements differentiate between industrialised and developing countries.
Molemmissa sopimuksissa kehitysmaita kohdellaan eri tavoin kuin teollisuusmaita.
They are based on the principle that industrialised countries are responsible for the current bulk of greenhouse gases in the atmosphere and have the capacity to reduce their emissions, and so should take the lead in doing so.
Sopimukset perustuvat periaatteelle, jonka mukaan teollisuusmaat ovat vastuussa suurimmasta osasta nykyisin ilmakehään joutuvista myydä päästöoikeuksia keskenään.
scheme. Companies that emit less than the number of ‘emission allowances’ they receive — for instance by improving energy efficiency or investing in new technology — can sell the surplus to others that emit more or for which emissions reduction measures are more expensive than buying allowances on the market.
Tämän järjestelmän innoittamana EU käynnisti 1. tammikuuta 2005 oman päästökauppajärjestelmänsä (ETS), joka toimii yritystasolla EU:n 25:ssä jäsenvaltiossa. Se on maailman ensimmäinen kansainvälinen päästökauppajärjestelmä.
Companies may also increase their emissions above their respective level of allowances by purchasing more allowances from the market.
Yritykset voivat myös kasvattaa päästönsä niille annettuja
The UNFCCC, adopted in May 1992, was the first international measure to address the problem of climate change.
Ilmastonmuutosta koskeva YK:n puitesopimus hyväksyttiin toukokuussa 1992.
It came into force in March 1994 and so far 189 countries including the EU have ratified it.
Sopimus tuli voimaan maaliskuussa 1994, ja tähän mennessä sen on ratifioinut 189 maata, EU mukaan
Nairobi, November 2006: is marked the first annual ministerial conference on climate change to be held in sub-Saharan Africa.
oikeuksia suuremmiksi ostamalla markkinoilta lisäoikeuksia.
Accordingly, there was a special focus on the needs of African and other developing countries, which are among the most vulnerable to climate change.
pysäyttämään sen jälkeen kun Kioton pöytäkirjan ensimmäinen velvoitekausi päättyy vuonna 2012.
A five-year programme of work on impacts, vulnerability and adaptation to climate change was
kasvihuonekaasuista ja niillä on kapasiteettia leikata päästöjään, joten niiden tulisi myös olla ensimmäisenä tekemässä niin.
This target is shared between the 15 Member States under a legally binding burden-sharing agreement, which sets individual emissions targets for each country.
15 jäsenvaltiota jakavat tämän tavoitteen oikeudellisesti sitovan taakanjakosopimuksen mukaisesti. Taakanjakosopimuksessa vahvistetaan kunkin maan omat päästötavoitteet.
The 12 Member States that acceded after May 2004 — excluding Malta and Cyprus — have individual reduction targets of 6 % or 8 % under the Kyoto Protocol as they were not EU members when the collective EU target was agreed.
EU:hun toukokuussa 2004 liittyneillä 12 jäsenvaltiolla – Malta ja Kypros poisluettuna – on Kioton pöytäkirjaan perustuvat maakohtaiset vähennystavoitteet (6 tai 8 %), koska ne eivät olleet EU:n jäseniä, kun EU:n yhteisestä tavoitteesta sovittiin.
C   (CDM)    (JI)CDM and JI allow industrialised countries to achieve part of their emission reduction commitments by carrying out emission-reducing projects abroad and counting the achieved emission reductions against their own commitments.
P   (CDM)   (JI):Puhtaan kehityksen mekanismin ja yhteistoteutuksen avulla teollisuusmaat voivat saavuttaa osan päästövähennysvelvoitteistaan toteuttamalla päästövähennyshankkeita ulkomailla ja laskemalla saavutetut päästövähennykset mukaan omiin velvoitteisiinsa.
JI promotes the development of projects in other industrialised countries with Kyoto targets and thus fosters cooperation and exchange of knowledge.
Yhteistoteutus tukee hankkeiden toteuttamista muissa teollisuusmaissa, joilla on Kioton tavoitteet, ja edesauttaa siten yhteistyötä ja tietämyksen vaihtoa.
CDM encourages projects in developing countries which do not have targets, and thus transfers advanced technology, helping them move towards more sustainable development.
Puhtaan kehityksen mekanismi tukee hankkeiden toteuttamista kehitysmaissa, joilla ei ole päästövähennystavoitteita, ja siten sellaisen kehittyneen teknologian siirtoa, joka auttaa kehitysmaita edistymään kohti kestävää kehitystä.
modalities of the Kyoto Protocol’s Adaptation Fund for developing countries were agreed.
Lisäksi sovittiin kehitysmaille suunnatun Kioton pöytäkirjan sopeutumisrahaston periaatteista ja toteutuksen yksityiskohdista.
An important success was also the agreement among parties to the Kyoto Protocol on a comprehensive work plan for discussions on further commitments to be undertaken by developed country parties a er 2012.
Tärkeä edistysaskel oli myös Kioton pöytäkirjan sopimuspuolten saavuttama yhteisymmärrys laaja-alaisesta työohjelmasta, jonka mukaisesti keskustellaan sopimuspuolina oleville kehitysmaille vuoden 2012 jälkeen asetettavista lisävelvoitteista.
In its efforts to implement the Protocol, the Commission launched the ‘European climate change programme’ (ECCP) in March 2000.
Kioton pöytäkirjan toteuttamiseksi komissio käynnisti maaliskuussa 2000 eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman (ECCP).
Under this umbrella, the Commission, experts and stakeholders have developed cost-effective measures that will help the EU meet its 8 % emissions reduction target.
Ohjelman puitteissa komissio, alan asiantuntijat ja sidosryhmät ovat kehittäneet kustannustehokkaita toimenpiteitä, jotka auttavat EU:ta saavuttamaan 8 prosentin päästövähennystavoitteensa.
The second phase of the ECCP was launched in October 2005, with the two-fold objective of consolidating the implementation of the initial ECCP measures and identifying further cost-effective measures to reduce emissions.
Ohjelman toinen vaihe käynnistettiin lokakuussa 2005, jolloin tavoitteeksi asetettiin ensimmäisessä vaiheessa määriteltyjen toimenpiteiden toteuttamisen varmistaminen sekä uusien kustannustehokkaiden päästövähennystoimenpiteiden kehittäminen.
Further information on climate change can be found at: http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Lisätietoja ilmastonmuutoksesta löytyy osoitteesta:http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Protecting nature and halting the loss of biodiversity support services such as aesthetic enjoyment.
Luonnonsuojelu ja biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen pysäyttäminen nautinnon tuottaminen.
However, Europe is faced with an unprecedented loss of biodiversity because our patterns of development remain unsustainable.
Eurooppaa uhkaa kuitenkin ennen näkemätön biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen, koska kehitysmallimme eivät edelleenkään ole kestäviä.
Biodiversity is the web of life on Earth in all its forms and many of the things we take for granted in our daily lives — what we eat and drink, the materials we use to build our homes and the medicines we need to cure our illnesses for example — depend on biodiversity.
Biologinen monimuotoisuus on elämän edellytys maapallolla, ja siitä riippuvat monet jokapäiväisessä elämässä itsestään selvinä pitämämme asiat, kuten se mitä syömme ja juomme, mistä materiaaleista rakennamme kotimme ja mitä lääkkeitä tarvitsemme tautiemme parantamiseksi.
In essence, biodiversity underpins the ecosystem services which include the provision of goods, the regulation of the air we breathe and the quality of our waters, soil fertility and, of course, other vital
Biologinen monimuotoisuus luo perustan ekosysteemipalveluille, joihin kuuluvat muun muassa ruuan tuotanto, ilman ja veden laadun säätely, maaperän hedelmällisyyden ylläpitäminen ja tietenkin muut tukipalvelut kuten esteettisen
Further information on EU nature and biodiversity policy can be found at: http://ec.europa.eu/environment/nature/home.htm
EU on antanut lainsäädäntöä luonnonympäristön suojelemiseksi.
The EU has put in place legislation to protect the natural environment and EU nature and biodiversity protection policy is based on two main pieces of legislation: the 1979 Wild Birds Directive and the 1992 Habitats Directive.
Luonnon ja biologisen monimuotoisuuden suojelua koskevan EU:n politiikan kulmakivenä on kaksi säädöstä: vuonna 1979 annettu lintudirektiivi ja vuonna 1992 annettu luontodirektiivi.
Its two overarching priorities are to create a European ecological network of special areas of conservation, known as Natura 2000, and to integrate nature protection requirements into other EU policies
EU:n politiikan kahtena ensisijaisena tavoitteena on luoda erityisten suojelutoimien alueista koostuva eurooppalainen ekologinen verkosto eli Natura 2000 sekä ottaa
The Natura 2000 network such as agriculture, fisheries, regional development and transport.
Na luonnonsuojeluvaatimukset osaksi EU:n muiden alojen politiikkaa, kuten maatalous-, kalastus-, aluekehitys- ja liikennepolitiikkaa.
the roles and responsibilities of both Community institutions and Member States in relation to each one and provides a clear set of targets and indicators for evaluating our progress by 2010.
Tiedonannossa ehdotetaan vuoteen 2010 ja siitä eteenpäin ulottuvaa EU:n toimintasuunnitelmaa, jossa keskitytään nykyisten toimien toteuttamiseen samalla kun määritellään aloja, joilla voidaan tarvita uusia toimia.
EU leaders have also pledged to halt the loss of biodiversity in the EU by 2010 and have joined world leaders’ commitment to significantly reduce the rate of biodiversity loss by 2010.
EU:n päättäjät ovat myös sitoutuneet pysäyttämään biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen EU:ssa vuoteen 2010 mennessä
However, attention should be paid to the way that these activities are exercised and to their compatibility with the conservation objectives of the species and habitats that the areas host.
On kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen, kuinka näitä toimintoja harjoitetaan, sekä siihen, että ne ovat yhteensopivia alueella esiintyvien lajien ja luontotyyppien suojelutavoitteiden kanssa.
Climate change and biodiversity are profoundly interdependent — the more climate changes, the greater the impact on biodiversity; the more we lose biodiversity, the more difficult it will be to adapt to and limit climate change.
suhteessa kuhunkin toimeen ja vahvistetaan selkeät tavoitteet ja indikaattorit, joiden avulla edistymistä voidaan arvioida vuoteen 2010.
In order to meet these targets, the Commission adopted a communication in May 2006 on ‘Halting the loss of biodiversity by 2010 — and beyond: Sustaining ecosystem services for human well-being’, which sets out priority objectives for action within four key policy areas: biodiversity in the EU; the EU and global biodiversity; biodiversity and climate change; and the knowledge base.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi komissio antoi toukokuussa 2006 tiedonannon Biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttäminen vuoteen 2010 mennessä – ja sen jälkeen.
The new communication proposes an EU action plan to 2010 and beyond which focuses on implementation of existing policy, while at the same time identifying areas where new policy may be needed. It specifies es
Tiedonannossa vahvistetaan ensisijaiset tavoitteet neljällä keskeisellä toiminta-alueella, jotka ovat biologinen monimuotoisuus EU:ssa, EU ja maailmanlaajuinen biologinen monimuotoisuus, biologinen monimuotoisuus ja ilmastonmuutos sekä tietämyspohja.
Ensuring a safe and healthy environment
Turvallisen ja terveen ympäristön varmistaminen
Over the years, Community environment policy has contributed significantly to the progress made by Europe in protecting public health.
Ympäristöasioiden pääosasto on työskennellyt jo pitkään estääkseen kemikaalien ja muiden epäpuhtauksien aiheuttaman ilman, veden ja ravintoketjun pilaantumisen.
The Environment DG has long been working to prevent the pollution of our air, water and food chain from chemicals and other pollutants, and help improve the health of citizens, the very same citizens who are the workforce of the EU.
Se on myös pyrkinyt edistämään kansalaisten eli EU:n työvoiman terveydentilan parantamista.
overhaul of the EU’s risk management system for chemicals, known as REACH (registration, evaluation and authorisation of chemicals), will offer a high level of protection to consumers, industry and the environment for the decades to come.
Kemikaaleja on kaikkialla ympärillämme, mutta niiden vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön tiedetään vielä varsin vähän.
Under the REACH regulation, industry bears responsibility for providing all users of chemical substances with valuable information about their properties, effects and safe ways of handling them.
EU on juuri uudistanut perusteellisesti kemikaaleja koskevaa riskinhallintajärjestelmäänsä.
The regulation also calls for the progressive substitution of the most dangerous substances.
Järjestelmä tunnetaan nimellä REACH (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals), ja se tarjoaa kuluttajille, teollisuudelle ja ympäristölle korkeatasoisen suojelun vuosikymmeniksi eteenpäin.
Chemicals are all around us yet we know very little about their effects on human health and the environment.
REACH-asetuksen mukaan teollisuuden vastuulla on antaa kaikille kemikaalien käyttäjille tietoja niiden ominaisuuksista, vaikutuksista ja turvallisista käsittelytavoista.
research areas, the Commission has adopted an environment and health action plan covering the period 2004–10.
Strategiaa voidaan myöhemmin laajentaa koskemaan myös biosidituotteita, kuten desinfiointiaineita. ointiaineita.
It proposes an integrated information system on environment and health as well as a coordinated approach to human biomonitoring between Member States to render the assessment of the environmental impact on human health more efficient. cient.
REACH on hyvä esimerkki kestävään kehitykseen perustuvasta lähestymistavasta, sillä se parantaa EU:n kemianteollisuuden kilpailukykyä edistämällä innovointia ja takaamalla sen tuotteiden korkeat turvallisuusnormit.
REACH is a very good example of the sustainable development approach since it boosts the competitiveness of the EU chemicals industry by encouraging innovation and ensuring high safety standards for its products.
Jotta voitaisiin paremmin kartoittaa ympäristö, terveys- ja tutkimussektoreiden väliset yhteydet, komissio on hyväksynyt ympäristöterveystoimintasuunnitelman, joka kattaa vuodet 2004–2010.
Air quality is also essential for the health of citizens and the Environment DG has developed a strategy that establishes ambitious targets for protecting human health and the environment against air pollution, which are achievable by 2020.
Ympäristöasioiden pääosasto on kehittänyt teemakohtaisen strategian, jossa asetetaan kunnianhimoiset tavoitteet ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi ilmansaasteilta. Tavoitteet on määrä saavuttaa vuoteen 2020 mennessä.
It is estimated that the strategy will deliver health benefits worth at least EUR 42 billion per year through fewer premature deaths, less sickness, fewer hospital admissions and improved labour productivity.
Strategian tuomien terveyshyötyjen arvoksi arvioidaan 42 miljardia euroa vuodessa. Tämä johtuu ennenaikaisten kuolemien, sairastumisten ja sairaalahoidon tarpeen vähenemisestä ja työvoiman tuottavuuden parantumisesta.
In the light of experience gained by the emissions trading scheme for greenhouse gases since it began operating in January 2005, the Environment DG is envisaging to expand the ETS to new sectors, like aviation, and other gases, notably nitrogen oxides, that affect air quality.
Niiden kokemusten valossa, joita on saatu kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmästä sen jälkeen kun se käynnistettiin tammikuussa 2005, ympäristöasioiden pääosasto aikoo ehdottaa järjestelmän laajentamista uusille aloille, kuten lentoliikenteeseen, ja uusiin kaasuihin, kuten typen oksideihin, jotka vaikuttavat ilmanlaatuun.
Although pesticides are useful and farmers, public authorities and many of us use them on a daily basis, if misused or overused, they contaminate air, water and soil, which pose threats to health and the environment.
Lisätietoja ympäristöstä ja terveydestä löytyy osoitteesta: http://ec.europa.eu/environment/health/index_en.htm