natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Change in stocks (entries - withdrawals - recurrent applicable at the start of the period
- jakson alun varastojen arvo jakson alussa voimassa oleviin hintoihin = varastojen muutos (varastoon lisätyt varastosta poistetut erät - toistuvat hävikit)
= losses)
(vähennettynä
+ nominal holding gains (net of losses)
+ nimelliset hallussapitovoitot hallussapitotappioilla)
+ other changes in volume
+ volyymin muut muutokset
These nominal holding gains and losses and other changes in volume (46) should not be included in the measurement of output, but in the account of other changes in assets (respectively, in the revaluation account and in the "other changes in the volume of assets account).
Näitä nimellisiä hallussapitovoittoja ja -tappioita sekä volyymin muita muutoksia (46) ei tule sisällyttää tuotoksen mittaamiseen (ts. uudelleenarvotustilille), vaan ne on sisällytettävä varojen muiden muutosten tilille (ts. varojen volyymin muiden muutosten tilille).
The main difficulty in valuing the change in stocks in the EAA concerns crop products.
Maatalouden taloustileillä varastojen muutoksen arvottaminen on vaikeinta kasvinviljelytuotteiden osalta.
These agricultural products are in fact seasonal products whose entries into stocks only occur after the harvest and whose withdrawals are spread over several months after the harvest and often continues into the next accounting year.
Nämä maataloustuotteet ovat itse asiassa kausituotteita, jotka varastoidaan vasta sadonkorjuun jälkeen ja joiden poistaminen varastosta ulottuu usealle sadonkorjuun jälkeiselle kuukaudelle ja jatkuu usein seuraavalle tilinpitovuodelle.
Their price may also be subject to substantial fluctuations from one period to another, or even within the same period.
Lisäksi näiden tuotteiden hinnat voivat vaihdella huomattavasti eri ajanjaksoina ja jopa samalla ajanjaksolla.
Change in stocks of livestock and animal products
Eläinten ja eläintuotteiden varastojen muutos
When valuing changes in livestock population, it is not very important whether the animals were reared from birth within the country or were imported when young and then reared and fattened in the country.
Eläinkannan muutosten arvottamisessa ei ole kovinkaan tärkeää se, onko eläimet kasvatettu samassa maassa syntymästään alkaen vai onko ne tuotu nuorina ulkomailta kasvatettaviksi ja lihotettaviksi.
When the imported animals are taken over by the holding which continues rearing them on the national territory, the animals are "nationalised" and consequently assimilated to domestic production.
Silloin kun maatila ottaa haltuunsa tuodut eläimet ja jatkaa niiden kasvattamista kansallisalueella, eläimet "kansallistetaan" ja sulautetaan näin osaksi kotimaista tuotosta.
To evaluate changes in the herd at the end of the reference period, a distinction has to be drawn between the "stocks" herd and the "fixed assets" herd (cf. 2.60.3. and 2.73.).
Kun eläinkannan muutosta arvioidaan viiteajanjakson lopussa, on tärkeää erottaa varastoina käsiteltävät eläimet kiinteinä varoina käsiteltävistä eläimistä (ks. kohdat 2.60.3. ja 2.73.).
The value at basic prices for the first category of animal should be considered to be the sum of the production coststhroughout the life of the average animal in the different livestock classes up to and including the reference year, plus a mark-up for the estimated operating surplus or an estimate of mixed income (cf. 2.68.2.).
Perushintaisena arvona tulisi ensimmäisessä tapauksessa pitää tuotantokustannusten summaa, joka kattaa keskimääräisen eläimen tuotantokustannukset eri eläinluokilla sen elinajalta viitevuoteen asti (viitevuosi mukaan luettuna) ja johon on lisätty arvioitu toimintaylijäämä tai arvioitu sekatulo (ks. kohta 2.68.2.).
If an animal was originally imported before its period in the national territory, the purchaser price at the time of import can be regarded as representing the sum of the production costs up to that date.
Jos eläin on alun perin tuotu kansallisalueelle, tuontiajankohdan ostajan hinnan voidaan katsoa edustavan kyseiseen ajankohtaan mennessä kertyneiden tuotantokustannusten summaa.
Because of the generally regular changes in the prices of animals, it is possible to evaluate the change in livestock stocks by a simple approximation method which excludes nominal holding gains (net of losses).
Koska eläinten hinnat kehittyvät yleensä tasaisesti, eläinten varastojen muutos on mahdollista arvottaa käyttämällä yksinkertaista arviomenetelmää, jossa ei oteta huomioon nimellisiä hallussapitovoittoja (hallussapitotappioilla vähennettynä).
For each category of animal, the change in population volume between the end and the start of the accounting year is multiplied by the average price observed over the reference period.
Menetelmässä kunkin eläinluokan tilinpitojakson alun ja lopun välinen eläinkannan määrän muutos kerrotaan koko tilinpitojakson kattavalla keskihinnalla.
Change in stocks of seasonal products
Kausituotteiden varastojen muutokset
2.68.4. and 2.68.7.) are products for which the quantitative method does not constitute a good approximation of the perpetual inventory in view of the irregular change in prices and quantities.
Volyymin muilla muutoksilla tarkoitetaan yleensä poikkeuksellisten tapahtumien (kuten luonnonkatastrofien) tuhoamia tavaroiden varastoja. Toistuvat hävikit sisältyvät varastosta poistuviin tavaroihin.
The application of a quantitative method could lead to the inclusion of nominal holding gains or losses in the measurement of the change in stocks.
Kvantitatiivisen menetelmän soveltaminen saattaisi johtaa siihen, että nimelliset hallussapitovoitot tai -tappiot sisällytetään varastojen muutosten laskentaan.
One solution could consist in measuring the change in stocks over shorter periods than the reference period (for example, each quarter) - sub-periods which would have more even price and quantity trends.
Ratkaisuna voisi olla varastojen muutosten mittaaminen viiteajanjaksoa lyhyemmiltä jaksoilta (esimerkiksi neljännesvuosittain), joiden aikana hintakehitys ja määrien vaihtelut olisivat tasaisempia.
Nevertheless, this type of method is often difficult to apply because of a lack of basic data.
Tämäntyyppisen menetelmän soveltaminen on kuitenkin usein hankalaa perustietojen puuttuessa.
Another method of evaluating stocks of seasonal products is that of examining the trend in the prices of stocked goods.
Toinen kausituotteiden varastojen arvottamismenetelmä on tarkastella varastoitujen tavaroiden hintakehitystä.
The price of a good may change during storage for at least three reasons (SNA 93, 6.105.):
Tavaran hinta voi muuttua varastoinnin aikana ainakin kolmesta syystä (ks. SNA 93, kohta 6.105.):
• its physical qualities may improve or deteriorate with time;
• tavaran fyysiset ominaisuudet voivat parantua tai heikentyä ajan mittaan;
• there may be seasonal factors influencing its supply or demand, thus resulting in regular and predictable changes in its price over the year, even though its physical qualities may not otherwise change;
• kausitekijät saattavat vaikuttaa tavaran tarjontaan tai kysyntään ja aiheuttaa säännönmukaisia ja ennakoitavissa olevia muutoksia hintoihin vuoden mittaan ilman, että tavaran fyysiset ominaisuudet välttämättä muuttuvat;
• there may be factors such as general inflation or other general factors which may lead to a change in price even though its physical or economic characteristics are not changed over time.
• esimerkiksi inflaatio tai muut yleiset tekijät saattavat johtaa tavaran hinnan muutokseen ilman, että sen fyysiset tai taloudelliset ominaisuudet muuttuvat ajan myötä.
The difference between the price at which products are put into stock and the price at which they are withdrawn, in the first two cases, should reflect the additional output value produced during storage (SNA 93, 6.106.), since products withdrawn from storage several months after harvest are different, in economic terms, from those which have been stored.
Tuotteiden varastointihinnan ja varastosta poistamisen aikaisen hinnan välisen erotuksen tulisi kahdessa ensimmäisessä tapauksessa heijastaa varastoinnin tuottamaa lisää tuotoksen arvoon (ks. SNA 93, kohta 6.106.), koska useita kuukausia sadonkorjuun jälkeen varastosta poistettavat tuotteet eroavat varastoiduista tuotteista taloudelliselta kannalta.
This type of increase in the value of products should not be counted as a nominal holding gain (SNA 93, 12.70.).
Tämäntyyppistä tuotteiden arvonnousua ei tulisi katsoa nimelliseksi hallussapitovoitoksi (ks. SNA 93, kohta 12.70.).
On the basis of the different components of the change in the value of stocks and factors determining changes in the prices of products held in stock, and in view of the difficulty in fully excluding the recording of holding gains or losses from the valuation of seasonal output, two methods are recommended.
Varastojen arvonmuutoksen eri osatekijöiden ja varastoitujen tuotteiden hinnanvaihteluun vaikuttavien eri tekijöiden vuoksi suositellaan kahden menetelmän käyttöä, etenkin koska hallussapitovoittoja ja -tappioita on vaikea rajata pois kausituotoksen arvottamisesta.
They differ in their interpretation of the storage activity and the time for recording the change in the value of the goods resulting from their stay in stocks.
Menetelmät eroavat toisistaan varastointitoiminnon tulkinnassa sekä siinä, milloin varastoitujen tavaroiden varastoinnista johtuva arvon muutos on kirjattava.
Manual on the EAA/EAF 97 (Rev. 1.1) of seasonal agricultural production.
Ensimmäinen menetelmä on suositus, jota on syytä soveltaa maatalouden kausituotteiden tuotoksen ja niiden varastomuutosten arvottamisessa.
The second method may be used for more specific cases (mainly products whose prices are difficult to predict).
Toista menetelmää voidaan soveltaa erityistapauksissa (pääasiassa sellaisiin tuotteisiin, joiden hintakehitystä on vaikea ennustaa).
The reference method consists in determining the change in stocks as the difference between the value of output for the year and the value of sales (and other uses) for the same year^7).
Menetelmäsuosituksessa varastojen n\uutos määritellään tietyn vuoden tuotoksen arvon ja saman vuoden myyntien (ja muun käytön) arvon väliseksi erotukseksi (47).
It is founded on the assumption that there are no stocks left over at the end of the marketing year (the end of the first half of the following calendar year).
Menetelmä perustuu oletukseen, jonka mukaan varastot ovat tyhjentyneet markkinointivuoden päättyessä (seuraavan kalenterivuoden ensimmäisen vuosipuoliskon loppuun mennessä).
It involves directly evaluating total production harvested during year n using the weighted average price for the marketing year (η/η+λ ) and deducting from this the value of all sales (and other uses) made during calendar year η corresponding to the year of harvest (48) at the prices applicable at the time of sale
(t/t+1) painotettua keskihintaa ja vähentämällä näin arvotetusta kokonaistuotoksesta sadonkorjuuvuotta vastaavan kalenterivuoden t kokonaismyyntien (ja muun käytön) arvo (48) hintoihin, jotka ovat käytössä myyntien (tai muun käytön) ajankohtana.
This method treats the storage activity as a factor for raising the prices of goods during storage, it thus makes a distinction between the storage activity and its effects on product prices.
Menetelmässä varastointitoimintoa pidetään siis tavaroiden hintaa varastoinnin aikana nostavana tekijänä, joten varastointitoiminto ja toiminnon vaikutus tuotteiden hintaan erotetaan menetelmässä toisistaan.
The increase in value resulting from the stay in storage is "anticipated" since it is allocated to the production of year η (i.e. the year of harvest, even though the sales are spread over two calendar years), it being possible to anticipate price trends without too much uncertainty because they result from fairly regular and predictable changes (cf. 2.70.2.).
Varastoinnista johtuva arvonnousu "käytetään etukäteen", koska se kohdennetaan vuoden t tuotokseen (toisin sanoen sadonkorjuuvuoden tuotokseen, vaikka myynnit jakautuisivat kahdelle kalenterivuodelle). Hintakehitys voidaan ennakoida melko varmasti, koska se on seurausta melko säännöllisistä ja helposti ennustettavista muutoksista (ks. kohta 2.70.2.).
The application of this method makes it possible to minimise the inclusion of holding gains or losses in the measurement of output.
Menetelmän soveltamisen ansiosta voidaan minimoida nimellisten hallussapitovoittojen ja -tappioiden sisältyminen tuotoksen mittaukseen.
It ensures consistency between the calculations of output in value and quantity and avoids the recording of output on the basis of work-in-progress (requiring data on the level of stocks at the start and end of the calendar year, with corresponding prices).
Tässä käytetään tuotoksen jakoa myynteihin (ja muuhun käyttöön) sekä varastojen muutoksiin.
It also facilitates the elaboration of accounts in constant prices.
Vastaava tulos saadaan kirjaamalla myynnit puolivuosittain ja laskemalla viitevuoden t tuotos siten, että vuoden t jälkimmäisen vuosipuoliskon myynteihin lisätään vuoden t+1 ensimmäisen vuosipuoliskon myynnit.
A second method is recommended in the specific case of products whose prices are difficult to predict (such as fruit, vegetables, potatoes and olive oil) and whose storage on agricultural holdings reaches economically significant levels.
Toista menetelmää suositellaan käytettäväksi sellaisissa erityistapauksissa, joissa tuotteiden hinnat ovat vaikeasti ennustettavissa (kuten hedelmien, vihannesten, perunoiden ja oliiviöljyn), ja joissa maatiloilla varastoidut tuotemäärät ovat taloudellisesti merkittäviä.
This method is less strict than the reference method in excluding holding gains and losses from the measurement of output; it considers the storage activity to be an extension of the production process in time.
Nimellisiä hallussapitovoittoja ja -tappioita ei tässä menetelmässä rajata yhtä tiukasti pois tuotosta laskettaessa kuin menetelmäsuosituksessa ja varastointitoimintoa pidetään siinä tuotantoprosessin ajallisena jatkeena.
The inclusion of the increase in prices of stored goods is delayed and allocated to the year in which the storage took place.
Varastoitujen tuotteiden hinnannousut otetaan huomioon viiveellä ja kohdennetaan sille vuodelle, jona tuotteet varastoidaan.
By this second method, seasonal output is calculated directly as the sum of sales, other uses and changes in stocks.
Tämän toisen menetelmän mukaan kausituotteiden tuotos saadaan suoraan laskemalla yhteen myynnit, muu käyttö ja varastojen muutokset.
Stock changes are estimated by valuing the stocks at the end and start of the accounting period on the basis of their current prices.
Varastojen muutokset arvioidaan arvottamalla tilikauden alun ja lopun varastot niiden käypiin hintoihin.
It should be noted that these two methods differ in the way they measure the change in stocks but not in the valuation of sales (which are valued at the basic prices applicable on withdrawal from stocks).
On syytä huomata, että nämä kaksi menetelmää poikkeavat toisistaan varastojen muutosten mittaamisessa, mutta eivät myyntien arvottamisessa (myynnit arvotetaan varastosta poistumisen ajankohdan perushintoihin).
Changes in stocks of wine (from grapes produced by the same holding)
Viinin varastojen muutokset (samalla tilalla tuotetuista rypäleistä valmistettu viini)
Wine is a product which is generally stocked for several years for ageing and maturing.
Viini on tuote, joka yleensä varastoidaan useiksi vuosiksi kypsymään.
During this storage period, the quality changes.
Viinin laatu muuttuu varastoinnin aikana.
This storage activity at the holding can be regarded as an extension of the wine production process since the wine leaving storage is different from the wine which entered.
Viinin varastointia maatilalla voidaan pitää viinin valmistusprosessin jatkeena, sillä varastosta poistuva viini on erilaista kuin varastoitava viini.
Stored wine should therefore be treated as work-in-progress and the increase in value which is then determined should be regarded as an increase in output to be measured continuously over time.
Varastoitua viiniä on siis syytä pitää keskeneräisenä työnä ja todettua arvonnousua tuotoksen lisäyksenä, jota mitataan ajan myötä jatkuvasti.
The change in the value of wine may result from three factors: the change in its quality, changes in the structure of supply and demand (i.e. relative prices between young and aged wines), and a general increase in prices. Whilst the change in the value of wine due to the first two factors should
Viinin arvon muutos voi johtua kolmesta tekijästä: laadun muutoksesta, tarjonnan ja kysynnän rakenteen muutoksista (toisin sanoen nuorten ja kypsyneiden viinien välisistä suhteellisista hinnoista) ja yleisestä hintojen noususta.
Chapter II - Transactions in products eurostat be included in the measurement of output, any increase in the price of wine due to a general increase in wine prices should not be reflected in the value of output but treated as a holding gain (recorded in the revaluation account).
Kahdesta ensimmäisestä tekijästä johtuvat viinin arvon muutokset on otettava huomioon tuotoksen laskennassa, kun taas yleisestä viinin hintojen noususta johtuvan viinin hinnannousun ei pitäisi heijastua tuotannon arvoon, vaan sitä olisi käsiteltävä hallussapitovoittona (joka kirjataan uudelleenarvotustilille).
Recording the increase in the value of wine in the value of output should be done throughout the course of the ageing process.
Viinin arvon nousu olisi kirjattava tuotoksen arvoon säännöllisesti koko viinin kypsymisprosessin ajan.
However, this would mean having a large amount of data available on the structure of wine stocks based on their production year, quality and production area, as well as on the development of their respective prices.
Tätä varten vaaditaan kuitenkin paljon viinivarastoja koskevaa rakennetietoa, joka perustuu viinin tuotantovuosiin, laatuun, tuotantoalueeseen ja eri viinien hintakehitykseen.
As these data are not generally available in the Member States, two practical methods have been developed which allow the increase in the value of wine due to ageing to be calculated approximately for the EAA.
Koska näitä tietoja ei yleensä ole saatavilla jäsenvaltioissa, on kehitetty kaksi käytännön menetelmää, joiden avulla viinin kypsymisen aikaansaama viinin arvonnousu voidaan likimain arvioida maatalouden taloustileillä.
Although not so strict from the conceptual point of view, these two methods nonetheless appear to be acceptable in the current situation regarding availability of data.
Vaikka menetelmät eivät ole käsitteiltään kovin täsmällisiä, niitä voidaan silti nykytilanteessa pitää hyväksyttävinä, kun otetaan huomioon tietojen saatavuus.
The choice of each Member State will depend on the structure of the wine-growing industry and statistical system in that country.
Kunkin jäsenvaltion valinta on riippuvainen sen viininvalmistusteollisuuden rakenteesta ja tilastojärjestelmästä.
Anticipation of the increase in value from wine-ageing: The first method is to value stock entries of wines to be aged by the producer, using the selling prices of wines which have already been aged, as observed in the second half of the year.
Viinin kypsymisen aikaansaaman arvonnousun huomioon ottaminen ennalta: Ensimmäisessä menetelmässä tuottajan varastoihin kypsymään tuleva uusi viinierä arvotetaan käyttämällä jälkimmäisellä vuosipuoliskolla todettuja kypsyneiden viinien myyntihintoja.
The expected increase in value is anticipated in the production of the year of harvest.
Odotettavissa oleva arvonnousu siis ennakoidaan satovuoden tuotoksessa.
This increase is only partial since these wines are not valued at their real selling prices but at the prices of other wines of the same type but older.
Arvonnousu on vain osittaista, koska viinejä ei arvoteta niiden todelliseen myyntihintaan, vaan muiden samantyyppisten mutta kypsyneempien viinien hintaan.
The difference between their real selling price and that used for evaluating stock entries is not counted in the value of output, since it is interpreted as holding gain (N.B. this difference includes the effects of inflation).
Varastoon kypsymään tulevien viinierien arvottamisessa käytetyn hinnan ja niiden todellisen myyntihinnan erotusta ei kirjata tuotoksen arvoon, koska se tulkitaan hallussapitovoitoksi (erotukseen sisältyy inflaatiovaikutuksia).
Since it makes no distinction depending on the harvest year of the stocked or sold wine, it assumes that the quality wine market is even in terms of age of the wine.
Koska menetelmässä ei tehdä eroa varastoitujen tai myytyjen viinien satovuosien välillä, laatuviinimarkkinoiden oletetaan olevan yhtenäiset eri ikäisten viinien osalta.
Delay in taking into account wine ageing: The second method is to value stock entries at the price of "unaged" wines at the time of harvesting and not to record an addition to the wine work-in-progress (i.e. the increase in price due to ageing, irrespective of the effect of the general change in the price of wine) until the aged wine is sold.
Viinin kypsymisen huomioon ottaminen viipeellä: Toisessa menetelmässä varastoitavat viinierät arvotetaan rypäleiden korjuuajankohtana voimassa olevaan "kypsymättömien" viinien hintaan ja lisäys (toisin sanoen kypsymisestä johtuva hinnannousu, johon ei sisälly yleisen hintakehityksen vaikutusta viinin hintaan) kirjataan keskeneräisiin töihin vasta kypsyneen viinin myyntihetkellä.
Since sales are valued at the average price for the year, any increase in value between the harvest year and the year of sale is recorded in the output of the year of sale (and is therefore not distributed over time).
Koska myynnit arvotetaan vuoden keskihintaan, satovuoden ja myyntivuoden välinen arvonnousu kirjataan kokonaisuudessaan myyntivuoden tuotokseen (ei siis useammalle ajanjaksolle jaettuna).
This method requires more data on the structure of wine stocks as it assumes that the distribution of stocks (and stock withdrawals) is known for each harvest year.
Menetelmä edellyttää enemmän tietoja viinivarastojen rakenteesta, koska siinä oletetaan, että varastojen jakauma (ja varastosta poistuvien tuotteiden määrä) tiedetään joka satovuodelta.
Nevertheless, it can provide a more accurate idea of sales and stocks of different vintages.
Menetelmän avulla voidaan kuitenkin saada tarkempi käsitys eri vuosikertojen myynneistä ja varastoista.
Neither of these two practical methods allows the increase in the value of wine from ageing to be distributed over time: one records it in advance and the other after a delay.
Kumpikaan edellä kuvatuista käytännön menetelmistä ei salli viinin kypsymisestä johtuvan arvonnousun jakamista ajan suhteen, sillä toinen niistä kirjaa arvonnousun ennakolta ja toinen viipeellä.
This disadvantage can be regarded as a relatively minor one in both cases if it is assumed that there is a certain stability over time in the production of "aged" wine.
Epäkohtaa voidaan kuitenkin pitää melko pienenä molemmissa tapauksissa, jos kypsyneen viinin tuotannossa oletetaan olevan tiettyä ajallista vakautta.
The first method appears to be preferable when the average ageing period is short.
Ensimmäinen menetelmä on suositeltavampi silloin, kun viinin keskimääräinen kypsymisajanjakso on lyhyt.
Recording of livestock as "gross fixed capital formation" or "stock changes"
Eläinten kirjaaminen kiinteän pääoman bruttomuodostukseen tai varastojen muutoksiin
As mentioned in Sections 2.60.3. and 2.62.3., changes in the number of livestock (for agricultural statistical purposes) are entered either as gross fixed capital formation or as changes in stocks depending on the type of animal.
Kuten kohdissa 2.60.3. ja 2.62.3. on mainittu, eläinmäärien muutokset (maataloustilastollisiin tarkoituksiin) kirjataan eläintyypin mukaan joko kiinteän pääoman bruttomuodostuksena tai varastojen muutoksena.
Gross fixed capital formation of livestock concerns animals, i.e. fixed assets, used repeatedly and continuously in production processes.
Eläinpääoman bruttomuodostus koskee sellaisia eläimiä, toisin sanoen kiinteitä varoja, joita käytetään toistuvasti ja jatkuvasti tuotantoprosessissa.