natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 1998, the median equivalised net annual income wasaround 11,700 PPS (EU-15 population weighted arithmetic average).
Kulutusyksikköä kohti laskettu (eli ”ekvivaloitu”) vuosittainen mediaaninettotulo oli vuonna 1998 noin 11 700 OVS(EU:n 15:n jäsenvaltion väestöllä painotettu aritmeettinenkeskiarvo).
In most Member States, approximately70% of income comes from work, around 25-30% frompensions and other social benefits, and the small remaining part from capital and other private sources.
Useimmissa jäsenvaltioissa noin 70 prosenttiatulosta saadaan ansiotyöstä, noin 25–30 prosenttia eläkkeistä ja muista sosiaalietuuksista ja pieni jäljelle jääväosuus pääomasta ja muista yksityisistä lähteistä.
Although social benefits do not constitute a large shareofincome, 73% of EU citizens benefitfrom such transfers, either directly or indirectly, through other household members.
Vaikka sosiaalietuuksien osuus tuloista ei ole suuri, EU:nkansalaisista 73 prosenttia hyötyy tällaisista tulonsiirroistajoko suoraan tai välillisesti muiden kotitalouden jäsentenkautta.
Educational attainment has improved significantly overthe last thirty years, particularly among females.
Koulutustaso on kohonnut merkittävästi 30 viime vuodenaikana etenkin naisten keskuudessa.
Today,more than 76%ofpeople aged 25-29 have an uppersecondary qualification. The improvementin educational level has been one of the major achievementsof thelast decades.
Nykyään yli 76 prosentilla 25–29-vuotiaista onkeskiasteenkoulutus.Koulutustason nostaminen on ollut yksi suurimmista saavutuksista viime vuosikymmeninä.
In 2000, one out offive in the age group45-54 and one out offour in the age group 25-34 hadcompleted tertiary level education.
Vuonna 2000 joka viidennellä 45–54-vuotiaista ja joka neljännellä 25–34-vuotiaistaoli korkea-asteen koulutus.
Between the sametwo groups,the share oflow educational achievementhas declined from 41%to 26%.
Samojen kahden ryhmän välilläalhaisen koulutustason osuus oli laskenut 41 prosentista 26prosenttiin.
However, 20% of persons aged 18-24 still leave the education system withonly lower secondary education at best.
Edelleenkin kuitenkin 20 prosenttia 18–24-vuo-tiaista suorittaa enintään peruskoulun.
At EU level, the bottom (poorest) 20% ofthe population received 8% of total income in 1998, while the top(richest) 20%received 39%oftotal income, i.e. 5.4times as much.
Vuonna 1998 EU:n alin tuloviidennes (köyhin väestönosa)sai kokonaistulosta 8 prosenttia kun ylin tuloviidennes (rikkain väestönosa) sai 39 prosenttia kokonaistulosta eli 5,4kertaisesti.
Abouthalfofthese people had been in thissituation for atleastthree consecutive years.
Jäsenvaltioissa, joissa keskitulot ovat alhaisemmat, eriarvoisuus on yleensä suurempaa.
Severaltypes of households have higher than average levels ofrisk of poverty: single-parents with dependent children,young people living alone, old people living alone andwomen living alone.
Erot heikoiten japarhaitentoimeentulevienvälillä ovat pienimmät Tanskassa (2,7), Suomessa (3,0) ja Ruotsissa (3,4) ja suurim-mateteläisissä jäsenvaltioissa, Belgiassa, Yhdistyneessäkuningaskunnassa ja Irlannissa.
Throughout the Union, the higher the educational levelof adults, the greater the training opportunities afforded to them.
Mitä korkeampi aikuisten koulutustaso on, sitä enemmänheille on tarjolla ammatillista koulutusta kaikkialla unionissa.
EU-wide, 8% of the population aged 25-64had participated in education/training(atsome pointduring the last four weeks) in 2000.
Vuonna 2000 EU:n 25–64-vuotiaasta väestöstä 8 prosenttia oli osallistunutyleissivistävään tai ammatilliseenkoulutukseen (jossain vaiheessa viimeisimmän neljän viikonaikana).
Such training activities seem to be more prevalent in the Nordic countries,the Netherlands and the United Kingdom.
Tällainen koulutus vaikuttaa olevan yleisempää Pohjoismaissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Older persons are much less likely to receive training than younger persons.
Iäkkäämmätsaavatpaljon epätodennäköisemmin koulutusta kuin nuoremmat.
Women are far better represented in training activities in Member States in the North than in Southern Member States.
Naisten osuus koulutukseen osallistuvista on paljon suurempi pohjoisissa kuin eteläisissä jäsenvaltioissa.
Employment prospects at regional level: education playsa key role
Vuonna 1998 EU:n kansalaisista 18 prosenttia eli 68 miljoonaa ihmistä eli köyhyysriskissä.
An importantcause ofpoverty and social exclusion isthe lack ofa job or lowwages from employment.
Tärkeä syy köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen ontyöttömyys tai pienipalkkaisuus.
In1998, the risk of poverty for persons living in householdswhere no persons of working age were in employmentwas nearly 51% - around 2.3 times higher than when atleast one person was working.
Vuonna 1998 sellaistenhenkilöiden köyhyysriski, jotka asuivat kotitalouksissa, joissa kukaan työikäinen ei ollut työssä, oli 51 prosenttia, mikäon noin 2,3 kertaa niin suuri kuin kotitalouksissa, joissaainakin yksi henkilö oli työssä.
During 1996-2000, throughoutregions, employmentincreased strongly for workers with upper secondaryand tertiary education, but it fell for lower educationallevels.
Vuosina 1996–2000 työllisyys kohosi kaikilla alueilla voimakkaasti niiden työntekijöiden osalta, joilla oli keski- taikorkea-asteen tutkinto mutta laski alemmin koulutettujenosalta.
Different regions present a variety of prospectsdepending on the existing employment rate and progress in educational achievement.
Eri alueilla on erilaiset näkymät, jotka riippuvat työllisyysasteesta ja edistymisestä koulutustason kohottamisessa.
Maps 1 and 2 overthe page showthatsome regions of Northern Spain,for example, with a relatively lowemploymentrate,have made great progress in educational levels.
Kartoissa 1 ja 2 seuraavalla sivulla näkyy, että esimerkiksi Pohjois-Espanjan joillakin alueilla, joilla on suhteellisenalhainen työllisyysaste, on edistytty huomattavasti koulutustason kohottamisessa.
Thereis therefore significant scope for Spain to increase itsoverall employmentrate and provide better jobs formore qualified people.
Espanjalla on näin ollen merkittä-vätmahdollisuudetnostaa kokonaistyöllisyysastettaan jatarjota parempia työpaikkoja koulutetummille työntekijöille.
Atthe other end ofthe scale,Denmark has a very high employmentrate and already a favourable educational mix within the populationand therefore there is less scope for employmentgrowth.
Asteikon toisessa päässä Tanskassa on erittäin korkeatyöllisyysaste ja jo nytsuotuisa väestön koulutustilanne,joten työllisyyskasvulle ei ole niin suuria mahdollisuuksia.
Trends in social protection expenditure and welfare differences in social protection expenditure are notnecessarily indicative of real differences in the degree towhich the well being of citizens or the development of anefficient economy is promoted.
SOSIAALISEN SUOJELUN KUSTANNUSTEN JA HYVINVOINTIPALVELUIDEN SUUNTAUKSET hyvinvointia tai tehokkaan talouden kehittymistä edistetään.
What matters is the precise character (e.g. the relative accent on active and passive measures) and effectofprovisions (e.g. their netvalue and cost-effectiveness).
Tärkeää on tuen tarkka luonne (esim. aktiivisten japassiivisten toimenpiteiden suhteellinen painotus) ja vaikutus (esim. nettoarvoja kustannustehokkuus).Bruttokustannusten mittaaminen voi lisäksi antaa vääristyneen kuvan tilanteesta.
Social protection is a cornerstone of EU policies for combating poverty and strengthening socialcohesion.Moreover, recent European Summits have emphasisedthatsocial protection is an integral partofeconomicdevelopmentin the EU.
Sosiaalinen suojelu on keskeisessä asemassa köyhyyden torjumista ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamista koskevassa EU:n politiikassa. Viimeaikaisissa Eurooppa-neuvos-ton kokouksissa on lisäksi korostettu, että sosiaalinen suojelu on olennainen osa EU:n talouskehitystä.
This chapter combines an examination of developments in social protection expenditure with an analysis ofthe redistributive impactofsocial transfers and a study of the prevalence and size ofsocial transfer receipts at household level2.
Tässä luvussakäsitellään sosiaalisen suojelun kustannusten kehitystä,analysoidaan sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutusta tulojenjakautumiseen ja tarkastellaan sosiaalisten tulonsiirtojenyleisyyttä ja määrää kotitalouksien tasolla2.
Social protection has a considerable impact on the socialsituation
Bruttokustannuksetvoivatantaa epätarkan kuvan todellisuudessa liikutelluista rahamääristä.
Indeed, gross expenditure can be an imprecise indication ofthe amountofmoney actually being moved.Gross figures do not take account of taxes or social charges which may be levied on benefits and they excludeso-called ‘tax expenditures’, thatis transfers made bymeans oftax concessions or allowances rather thandirectly through cash outlays.
Bruttoluvuissa ei otetahuomioon veroja tai sosiaalimaksuja, jotka voidaan periäetuuksista, eikä nk. verotukia, joilla tarkoitetaan verohelpotusten – eikä käteismaksujen – kautta tehtyjä tulonsiirtoja.
Social protection systems in the European Union involvesubstantial amounts ofexpenditure.
EU-valtioiden sosiaalisen suojelun järjestelmiin liittyy merkittäviä kustannuksia.
In 1998 grossexpenditure on social protection in the EU amounted to27.7% of GDP.
Vuonna 1998 sosiaalisen suojelunbruttomenot EU:ssa olivat 27,7 prosenttia BKT:sta.
European social protection systems combine social insurance elements (redistribution betweendifferent life phases) with redistributive elements (redistribution between income groups) and they have asignificant impact on the living conditions of a majorityof EU citizens.
Euroopan sosiaalisen suojelun järjestelmissä yhdistyvätsosiaalivakuutus (tulojen jakautuminen eri elämänvaiheissa) ja tulonjako (tulonjako eri tuloryhmien välillä), ja niilläon merkittävä vaikutus useimpien EU:n kansalaisten elinoloihin.
Differences in tax/benefit structures andrelated policies among Member Statesaffect the magnitude and character of this impact.
Vaikutuksen suuruuteen ja ominaisuuksiin vaikutta-vatjäsenvaltioiden erilaisetvero- ja etuusjärjestelmienrakenteet ja niihin liittyvä politiikka.
In Greece, Italy and Spain the proportion ran-
Suurin osa unionin kansalaisista elää kotitaloudessa, joka
EU-15 data on net social expenditure are not yet available. Butfor 1995 the OECD5has estimated the scale oftaxes and social charges levied on benefits and oftaxexpenditures for some countries in the EU.
Kaikkia EU-maita koskevia tietoja sosiaalisen suojelun nettokustannuksista ei ole vielä saatavilla, mutta OECD5onarvioinutjoidenkin EU-maiden osalta vuonna 1995 etuuksista maksettujen verojen ja sosiaalimaksujen ja verohelpotusten suuruuden.
If one thenlooks atnetinstead ofgross expenditure there is lessvariation between Member States than in the grossfigures and a differentranking order ofcountries interms of spending relative to GDP.
Jos tarkastellaan nettokustannuksia,jäsenvaltioiden välillä on vähemmän eroavaisuuksia kuinbruttokustannusten osalta ja maatovateri järjestyksessä BKT:hen suhteutetun kulutuksen perusteella.
It is particularly noteworthy that expenditure in Sweden is reduced to muchthe same level as in Germany (around 281/2%of GDP)and expenditure in Denmark and the Netherlands fallsto below the level in the UK or Belgium.
Erityisen silmiinpistävää on, että Ruotsin kustannuksetlaskevatlähessamalle tasolla kuin Saksan (noin 28,5 %BKT:sta) ja Tanskan ja Alankomaiden kustannukset laskevat alle Yhdistyneen kuningaskunnan ja Belgian tason.
ges from 50% to 60% but in the rest of the EU the proportion of persons living in such households is between80% and 95%.
Italiassa ja Espanjassa tällaisissa kotitalouksissa asuvienosuus vaihtelee 50:stä 60 prosenttiin, mutta muualla EU:ssase on 80–95 prosenttia.
Social benefits reduce the proportion of people at risk ofpoverty in all Member States ranging from a 5-15% reduction in Greece and Italy to more than 70% in Finland, withan EU average reduction of 31%.
Sosiaalietuudet vähentävät köyhyysriskissä elävien ihmistenosuutta kaikissa jäsenvaltioissa: Kreikassa ja Italiassa vähennys on 5–15 prosenttia ja Suomessa yli 70 prosenttia; EU:nkeskiarvo on 31 prosenttia.
Differences in social protection expenditure among Member States
Jäsenvaltioiden väliset erot sosiaalisen suojelun kustannuksissa
If we take one step further and use ECHP data to look atsocial protection costs measured as netbenefits in PPSper head athousehold level the ranking of Member States according to how much they spend is even furtherchanged.
Jos vielä otetaan askel eteen päin ja tutkitaan kotitalouskyselyn tietojen perusteella sosiaalisen suojelun kustannuksia mitattuna nettoetuuksina OVS:eina henkeä kohti kotitalouden tasolla, jäsenvaltioiden järjestys kulutuksen perusteella muuttuu edelleen.
In this case itis suddenly Belgium and Finlandwhich emerge as the Member States spending thehighest amount on social protection.
Tällöin esiin tulevatkin yllättäen Belgia ja Suomi eniten sosiaaliseen suojeluun varoja käyttävinä jäsenvaltioina.
Clearly one shouldbe careful aboutranking Member States according totheir level ofsocial protection expenditure and evenmore cautious about inferring the relative impact on citizens and the economy from expenditure data alone.
Selvästikin on oltava varovainen asetettaessa jäsenvaltioita järjestykseen sosiaalisen suojelunkustannusten perusteella ja vieläkin varovaisempi tehtäessä pelkkien kustannustietojen perusteella johtopäätelmiäsuhteellisista vaikutuksista kansalaisiin ja talouteen.
However, until data for net expenditure become available for EU-15 reporting on expenditure developmentswill have to rely on figures for gross expenditure.
Ennen kuin nettokustannuksista kuitenkaan saadaan tietoja EU-15:n osalta, kustannuskehityksen raportoinnissa onkäytettävä bruttomenoja koskevia lukuja.
The 1998 figure for gross expenditure on social protection in the EU is equivalentto spending per head ofpopulation of about 5600 Ecu (Ecu was changed to Euroin 1999).
Sosiaalisen suojelun bruttomenot EU:ssa vuonna 1998 vas-taavatnoin 5 600 ecun (ecu muutettiin euroksi vuonna1999) kustannuksia henkeä kohti.
Taking accountofdifferences in price levelsbetween countries – i.e. measuring spending in terms ofpurchasing power standards (PPS) – expenditure variedfrom 8,600 PPS per head in Luxembourg and 7,100 PPSin Denmark to 3,100 PPS per head in Greece and Portugal.
Kun otetaan huomioonmaiden väliset hintaerot – eli mitataan kulutusta ostovoimastandardein (OVS) – kustannuksetvaihtelivat8,600(Luxemburg) ja 7,100 (Tanska) OVS:sta henkeä kohti 3,100OVS:iin henkeä kohti Kreikassa ja Portugalissa.
The EU average was about 5,500 PPS per head.
EU:n keskiarvo oli noin 5,500 OVS henkeä kohti.
Change in gross social expenditure, 1990-98
Eroavaisuudet sosiaalisen suojelun kustannuksissa OVS:einahenkeä kohti mitattuna ovatsiis edelleen erittäin suuret
Thus, differences in social protection expenditure measured as PPS per head are still very wide among Member
Sosiaalisen suojelun bruttomenoissa (osuutena BKT:sta)viime vuosikymmenen aikana tapahtuneissa muutoksissatulevat esiin suhdannevaihtelutja kiinni kuromisen vaikutukset joissakin jäsenvaltioissa.
Movements in gross social protection expenditure as ashare of GDP over the last decade reflect cyclical developments and a catching up effect on the part of some Member States.
Sosiaalisensuojelunbruttomenotunionissa nousivatvähemmän kuin BKT vuoden 1994 (laman päättymisen) javuoden 1998 (hyvään vauhtiin päässeen talouselpymisen)välillä.
relationship between expenditure on social protectionand GDP per head.
jäsenvaltioiden välillä. Kuten viime vuoden raportista4käviilmi, henkeä kohti laskettujen sosiaalisen suojelun kustannusten ja henkeä kohti lasketun BKT:n välillä on melko tiivis yhteys.
The main source is the data compiled by Eurostat in the European System of integrated Social Protection Statistics (ESSPROS).European Community Household Panel 1997.The Social Situation in the European Union, 2001: Section 2, pp 50-54.Willem Adema, Net social expenditure, Labour Market and Social Policy Occasional Papers, No.39, OECD, 1999.
Tärkein tietolähde on Eurostatin keräämä tieto eurooppalaisen sosiaaliturvan tilastointijärjestelmän (ESSPROS) puitteissa.Euroopan kotitalouskysely, 1997.Sosiaalinen tilanne Euroopan unionissa, 2001, osa 2, s. 50–54.Net social expenditure, Labour Market and Social Policy Occasional Papers, No.39, Willem Adema, OECD, 1999.
The Redistributive effect of Social Protection Transfers
Sosiaalimenojen laskeminen suhteessa BKT:hen6 on ollut
The decline in social spending relative to GDP has been a common feature of most Member States over the period 1994 to 1998, just as the rise, which occurred overthe preceding four years, was equally widespread.
yleistä useimmissa jäsenvaltioissa vuosina 1994–1998; neljänä edeltävänä vuonna tapahtunut menojen kasvu oli myösyhtä yleistä.
Changes in gross social protection expenditure by function 1990-1998
Tarkasteltaessa sosiaalisen suojelun ja verotuksen7vaiku-tuksia tulonjakoonovattuloksetvarsinkiinnostavia.
Looking atthe redistributive effect of social protection and taxation , the findings are quite interesting.
Sosiaalisen suojelun bruttomenojen muutokset käyttökohteen perusteella vuosina 1990–1998
The contribution from socialtransfers (and taxes) to the reduction of market incomeinequality at household level appears to be substantialin all Member States despite the variations.
Vuosina 1990–1998 menojen kasvu ei ollutsuurinta vanhuuseläkkeiden tai terveydenhuollon vaan asumisetuuksien alalla.
These variations are related not only to the volume of social transfers but also to the degree to which they are targeted.The reduction of market inequality ranges from around40%in Sweden, Finland and France to about 20% in Portugal.
Asumisetuudet, joiden vuotuinen kasvuvauhti EU:n tasolla oli melkein 5 prosenttia ostovoimastandardeinmitattuna kyseisellä kahdeksan vuoden kaudella, tulivatesiin yhtenä eniten kasvaneista etuusryhmistä.
Moreover, we also find that the contributionfrom social protection benefits to the reduction of mar-ketinequality8is significantly larger than the contribution from taxation and thatthis applies to all Member States.
Kasvu keskittyi kauden alkuvaiheeseen, ja siinä saattaa näkyä työttömyyden lisääntyminen kyseisenä aikana.
From 1990-1998 one of the highest rates of expendituregrowth occurred not in old-age pensions or health care,but in housing benefits.With a yearly growth rate at the EU level of nearly 5%in purchasing power terms overthe 8-year period housing benefits stood out as the itemwith one ofthe largestincreases.
Sosiaalisten tulonsiirtojen (ja verojen) osuus markkinoillasyntyneen tulonjaon eriarvoisuuden vähentämisessä kotitalouksien tasolla vaikuttaa olevan merkittävä kaikissa jäsenvaltioissa vaihteluista huolimatta.
Growth was concentrated in the early part ofthe period and may reflectthe increase in unemployment at the time.
Vaihtelut eivätliity pelkästään sosiaalisten tulonsiirtojen määrään vaan myös niiden kohdentamisasteeseen.
Family benefits (including maternity allowances) wasanother high growth item with an increase ofsome3.5% a year in purchasing power terms. Nevertheless, infour countries (the Netherlands, Austria, Finland and Sweden), spending on this item declined over the fouryears 1994 to 1998, in contrast to the growth of over 6%a year in Germany, Spain, Ireland and Luxembourg.
Perhe-etuudet(mukaanlukien äitiysetuudet) olivattoinenvoimakaskasvuinen etuusryhmä, ja ne nousivatnoin 3,5prosenttia vuodessa ostovoimastandardeinmitattuna.Neljässä maassa (Alankomaissa, Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa) tämän etuusryhmän menotkuitenkin laskivatvuosina 1994–1998, kun taas Saksassa, Espanjassa, Irlannissaja Luxemburgissa oli kasvua yli 6 prosenttia vuodessa.
Across Member States social protection is organised indifferent mixes ofpublic and private and formal andinformal provisions.
Sosiaalinen suojelu on organisoitu jäsenvaltioissa erilaisinyhdistelmin julkisia ja yksityisiä, virallisia ja epävirallisia järjestelyjä.
Under the challenge of an ageingsociety the balance between these four components inthe mixes is likely to change. As households are becoming smaller and both men and women are workingthe caring capacities of families will shrink and a largerproportion of welfare services will have to be deliveredandfinanced in the formal sector.
Ikääntyvän yhteiskunnan haasteen edessä näidenneljän tekijän välinen tasapaino todennäköisesti muuttuu.Kun kotitalouksien koko pienenee ja kun sekä miehet ettänaiset käyvät työssä, perheiden hoivavalmiudet pienenevätja julkisen sektorin on tarjottava ja rahoitettava suurempiosuus hyvinvointipalveluista.
Similarly, as governments are trying to rebalance social insurance systemsrelated to such items as pensions, invalidity and sicknessbenefit there is likely to be a certain move of tasks andcosts from public systems to occupational and individualschemes.
Ja vastaavasti, kun hallituksetpyrkivättasapainottamaan sosiaalivakuutusjärjestelmiääneläke-, työkyvyttömyys- ja sairausetuuksien osalta, joitakintehtäviä ja kustannuksia todennäköisesti siirretään julkiselta sektorilta ammatillisiin ja yksityisiin järjestelmiin.
Expenditure on disability benefits also grew by around3.5%.
Myös menottyökyvyttömyysetuuksiin kasvoivatnoin 3,5prosenttia.
Again the increase was concentrated in the earlypartofthe period, apartfrom in Greece and Ireland.Yet, in the Netherlands, itfell by 6%a year over thefour years from 1994, reflecting the tightening ofthesystem and the shiftin responsibility for payment fromthe State to employers.
Tässäkin kasvu keskittyi kauden alkuvaiheeseen Kreikkaa ja Irlantia lukuun ottamatta. Alankomaissa nämämenotkuitenkin laskivat6 prosenttia vuodessa neljänävuotena vuodesta 1994 alkaen, mistä näkyi järjestelmäntiukentuminen ja maksuvastuun siirtyminen valtiolta työnantajille.
In the future we can therefore expect expenditure datato cover a larger share of welfare services.
Tulevaisuudessa voidaan näin ollen odottaa, että menojakoskevat tiedot kattavat laajemman osan hyvinvointipalveluista.
At the sametime itbecomes crucial thatall formal costs whetherpublic, occupational or private are included in theexpenditure data.
Samalla on olennaisen tärkeää, että kaikki virallisetkustannukset– niin julkisten, ammatillisten kuin yksityistenkin järjestelmien – sisällytetään menoja koskeviin tietoihin.
Spending on old-age benefits and health care/sicknessboth rose by around 2.5% a year in purchasing powerterms over the 8-year period.
Vanhuusetuuksien ja terveydenhuollon menotnousivatmolemmat noin 2,5 prosenttia vuodessa ostovoimastandar-deinmitattuna kyseisellä kahdeksanvuotiskaudella.Molempien osalta kasvu oli heikompaa kauden jälkipuoliskolla.
In both cases, the growthrate was lower in the second halfofthe period.Nevertheless, in 7 of the 15 Member States expenditurerose by 3% a year or more in the four years from 1994and in Greece and Portugal old-age benefits grewbymore than 7% a year.
Seitsemässä viidestätoista jäsenvaltiosta menotkui-tenkin nousivatvähintään 3 prosenttia vuodessa vuoden1994 jälkeisenä neljänä vuotena, ja Kreikassa ja Portugalissa vanhuusetuudet kasvoivat yli 7 prosenttia vuodessa.
Finally, growth of spending on unemployment benefitsin the Union averaged less than 1.5% a year.
Työttömyysetuuksien menot kasvoivat unionissa keskimäärin alle 1,5 prosenttia vuodessa.
It is important to keep in mind that changes in the share of social protection spending in GDP do not necessarily reflect policy changes.
On tärkeää muistaa, että muutokset sosiaalisen suojelun menojen osuudessa BKT:sta eivät välttämättä heijasta poliittisia muutoksia.Ne saattavat vain heijastaa muutoksia taloussuhdanteissa.
To a large extent they may just mirror changes in the business cycle: When GDP expands the relative share drops though expenditure may be the same or to some degree even growing - and vice versa.
Kun BKT kasvaa, suhteellinen osuus putoaa, vaikka menot saattavat pysyä samoina tai jopa jossain määrin nousta, ja päinvastoin.
Attention is limited to income replacement and income supplementing social security benefits and to direct taxes and social insurance contributions.
Huomioon on otettu vain tuloja korvaavat ja täydentävät sosiaaliturvaetuudet sekä välittömät verot ja sosiaalivakuutusmaksut.