natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sometimes a ruler wanted to gain more power by conquering his neighbours, or to prove that his people were stronger and better than other peoples.
Joskus hallitsijat ovat tavoitelleet lisää valtaa valloittamalla naapurimaansa tai pyrkineet osoittamaan kansansa vahvemmuutta ja paremmuutta muihin verrattuna.
One way or another, for hundreds of years, there were terrible wars in Europe.
Eri syistä Euroopassa käytiin satojen vuosien ajan kauhistuttavia sotia.
In the 20th century, two big wars started on this continent but spread and involved countries all around the world.
1900-luvulla Euroopassa puhkesi kaksi sotaa, jotka levisivät maanosan ulkopuolelle ja joihin liittyi maita ympäri maailmaa.
That is why they are called world wars.
Siksi näitä sotia kutsutaan maailmansodiksi.
They killed millions of people and left Europe poor and in ruins.
Niissä kuoli miljoonia ihmisiä, ja Eurooppa oli niiden jäljiltä raunioina ja pahasti köyhtynyt.
Could anything be done to stop these things happening again?
Mitä voitaisiin tehdä, jottei historia toistaisi itseään?
Would Europeans ever learn to sit down together and discuss things instead of fighting?
Voivatko eurooppalaiset koskaan oppia istumaan neuvottelupöydän ääreen ja keskustelemaan asioista sotimisen sijaan?
The answer is‘yes’. ‘yes’.
Kyllä vain.
That’s the story of our next chapter: the story of the European Union.
Tämä onkin aiheena seuraavassa luvussa, jossa kerrotaan Euroopan unionista.
and peace
… ja rauha
We Europeans belong to many di erent countries, with di erent languages, traditions, customs and beliefs.
Me eurooppalaiset kuulumme moniin eri kansoihin, joilla on omat kielensä ja perinteensä, tapansa ja uskomuksensa.
Yet we belong together, like a big family, for all sorts of reasons.
Silti kuulumme yhteen, olemme kuin yhtä suurta perhettä.
Here are some of them.
Tähän on monia eri syitä, seuraavassa muutama esimerkki.
> We have shared this continent for thousands of years. > Our languages are often related to one another. > Many people in every country are descended from people from other countries. > Our traditions, customs and festivals often have the same origins. > We share and enjoy the beautiful music and art, and the many plays and stories, that people from all over Europe have given us, down the centuries. > Almost everyone in Europe believes in things like fair play, neighbourliness, freedom to have your own opinions, respect for each other and caring for people in need. > So we enjoy what’s di erent and special about our own country and region, but we also enjoy what we have in common as Europeans. 29
> Olemme asuttaneet samaa mannerta vuosituhansien ajan. > Monet eurooppalaiset kielet ovat sukua toisilleen. > Kaikissa maissa asuu muista maista muuttaneiden ihmisten jälkeläisiä. > Perinteemme, tapamme ja juhlamme ovat usein samaa alkuperää. > Voimme yhdessä nauttia musiikista ja taiteesta sekä monista näytelmistä ja tarinoista, jotka ovat periytyneet vuosisatojen kuluessa meille kaikkialta Euroopasta. > Lähes kaikki eurooppalaiset uskovat reiluun peliin, naapurisopuun, sananvapauteen, toisten kunnioittamiseen ja hädänalaisista huolehtimiseen. > Niinpä voimme nauttia siitä, mikä on erilaista ja erityistä omassa maassamme ja omalla paikkakunnallamme, mutta samalla myös siitä, mikä meille eurooppalaisille on yhteistä. 29
The Second World War ended in 1945.
Toinen maailmansota päättyi vuonna 1945.
It had been a time of terrible destruction and killing, and it had started in Europe.
Tämä Euroopassa alkanut sota aiheutti suurta tuhoa ja paljon kuolonuhreja.
How could the leaders of European countries stop such dreadful things from ever happening again?
Kuinka Euroopan johtajat pystyisivät estämään uusien sotien syntymisen?
They needed a really good plan that had never been tried before.
Tarvittiin erittäin hyvä suunnitelma, jonka kaltaista ei ollut nähty koskaan aikaisemmin.
A brand new idea
Ennennäkemätön oivallus
A Frenchman called Jean Monnet thought hard about this.
Muuan ranskalainen nimeltä Jean Monnet pohti asiaa hartaasti.
He realised that there were two things a country needed before it could make war: iron for producing steel (to make tanks, guns, bombs and so on) and coal to provide the energy for factories and railways.
Hän oivalsi, että maa tarvitsee sotiakseen kahta asiaa: rautaa teräksen tuottamiseen (terästä käytetään muun muassa tankkien, aseiden ja pommien valmistamisessa) ja kivihiiltä tehtaiden ja rautateiden energialähteeksi.
Europe had plenty of coal and steel: that’s why European countries had easily been able to make weapons and go to war.
Euroopassa kivihiiltä ja terästä oli runsaasti, ja sen vuoksi Euroopan maiden oli helppo valmistaa aseita ja ryhtyä sotimaan.
So Jean Monnet came up with a very daring new idea.
Niinpä Jean Monnet keksi hyvin rohkean ajatuksen.
His idea was that the governments of France and Germany – and perhaps of other European countries too – should no longer run their own coal and steel industries.
Hän esitti, ettei Ranskan ja Saksan – eikä kenties muidenkaan Euroopan maiden – hallitusten pitäisi enää hallita omaa hiili- ja terästeollisuuttaan yksin.
Instead, these industries should be organised by people from all the countries involved, and they would sit around a table and discuss and decide things together.
Sen sijaan näitä teollisuudenaloja tulisi olla hallitsemassa ihmisiä kaikista asianomaisista maista, ja heidän tulisi istua saman pöydän ääreen keskustelemaan asioista yhdessä.
That way, war between them would be impossible!
Tällä tavoin maiden olisi mahdotonta käydä sotaa keskenään!
Jean Monnet felt that his plan really would work if only European leaders were willing to try it.
Jean Monnet oli varma, että hänen suunnitelmansa toimisi, jos Euroopan johtajat vain suostuisivat kokeilemaan sitä.
He spoke about it to his friend Robert Schuman, who was a minister in the French government.
Hän kertoi ajatuksestaan ystävälleen Robert Schumanille, joka toimi ministerinä Ranskan hallituksessa.
Robert Schuman thought it was a brilliant idea and he announced it in an important speech on 9 May 1950.
Robert Schuman piti ajatusta loistavana, ja hän esitti sen julkisesti 9. toukokuuta 1950 pitämässään tärkeässä puheessa.
The speech convinced not only the French and German leaders but also the leaders of Belgium, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
Puhe vakuutti Ranskan ja Saksan johtajien lisäksi Belgian, Italian, Luxemburgin ja Alankomaiden johtajat.
They all decided to put their coal and steel industries together and to form a club they called the European Coal and Steel Community (ECSC).
He kaikki päättivät yhdistää maidensa hiili- ja terästeollisuuden ja muodostaa yhteisön nimeltä Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (EHTY).
It would work for peaceful purposes and help rebuild Europe from the ruins of war.
Sen tarkoitus oli toimia rauhan puolesta ja auttaa Euroopan jälleenrakennuksessa sodan jälkeen.
The ECSC was set up in 1951.
EHTY perustettiin vuonna 1951.
The common market
Yhteismarkkinat
The six countries got on so well working together that they soon decided to start another club, called the European Economic Community (EEC).
Näiden kuuden maan yhteistyö sujui niin hyvin, että ne päättivät pian perustaa uuden yhteisön nimeltä Euroopan talousyhteisö (ETY).
It was set up in 1957.
ETY perustettiin vuonna 1957.
‘Economic’ means ‘to do with the economy’– in other words, to do with money, business, jobs and trade.
”Talous”merkitsee kaikkea toimintaa, joka on tekemisissä rahan, liike-elämän, työpaikkojen ja kaupankäynnin kanssa.
Bored at the border…Queues like this used to be part of normal life in Europe.
Jonossa rajalla… Rajatarkastuksissa joutui ennen jonottamaan kauan.
One of the main ideas was that the EEC countries would share a‘common market’, to make it easier to trade together.
Keskeisenä ajatuksena oli, että ETY-mailla olisi ”yhteiset markkinat”, mikä helpottaisi kaupankäyntiä.
Until then, lorries and trains and barges carrying goods from one country to another always had to stop at the border, and papers had to be checked and money called‘customs duties’had to be paid.
Tähän asti tavaroita maasta toiseen kuljettavien rekkojen, junien ja proomujen oli aina täytynyt pysähtyä rajalla ja oli täytynyt tarkastaa asiakirjoja ja maksaa niin sanottu tullimaksu.
This held things up and made goods from abroad more expensive.
Tämä aiheutti viivytyksiä ja nosti ulkomaisten tuotteiden hintaa.
The point of having a common market was to get rid of all those border checks and delays and customs duties, and to allow countries to trade with one another just as if they were all one single country.
Yhteismarkkinoiden ajatuksena oli päästä eroon kaikista näistä rajatarkastuksista, viivytyksistä ja tullimaksuista ja mahdollistaa maiden keskinäinen kaupankäynti ikään kuin ne olisivat yksi ja sama maa.
Food and farming
Elintarvikkeet ja maanviljely
The Second World War had made it very di cult for Europe to produce food or to import it from other continents.
Toisen maailmansodan jälkeen Euroopassa oli hyvin vaikea tuottaa elintarvikkeita tai tuoda niitä muualta maailmasta.
Europe was short of food even in the early 1950s.
Euroopassa oli pulaa elintarvikkeista vielä 1950-luvun alussa.
So the EEC decided on an arrangement for paying its farmers to produce more food, and to make sure that they could earn a decent living from the land.
Niinpä ETY sopi järjestelystä, jossa viljelijöille maksetaan ruoan tuottamisesta ja samalla varmistetaan, että he saavat kunnollisen toimeentulon työstään.
This arrangement was called the‘common agricultural policy’(or CAP).
Tätä järjestelyä kutsuttiin ”yhteiseksi maatalouspolitiikaksi”(YMP).
It worked well.
Se toimi hyvin.
So well, in fact, that farmers ended up producing too much food and the arrangement had to be changed!
Itse asiassa järjestelmä toimi niin hyvin, että viljelijät tuottivat lopulta liikaa ruokaa, ja järjestelmää oli muutettava!
Nowadays, the CAP also pays farmers to look after the countryside.
Nykyisin viljelijöille maksetaan tukea myös maaseudusta huolehtimisesta.
Machines like this are used to harvest wheat and other crops.
Tällaisilla koneilla korjataan vehnää ja muuta viljaa.
From EEC to European Union
Euroopan talousyhteisöstä Euroopan unioniin
The common market was soon making life easier for people in the EEC.
Yhteismarkkinat helpottivat nopeasti elämää Euroopan talousyhteisössä.
They had more money to spend, more food to eat and more varied things in their shops.
Ihmisillä oli enemmän rahaa, enemmän ruokaa ja kaupoissa oli paremmat valikoimat.
Other neighbouring countries saw this and, in the 1960s, some of them began asking whether they too could join the club.
Naapurimaatkin huomasivat tämän, ja 1960-luvulla jotkin niistä rupesivat kyselemään, voisivatko nekin liittyä yhteisöön.
Joining the club.
Mukaan Euroopan yhteisöön.
In this picture, Greece signs up for membership.
Kreikka allekirjoittaa jäsenyyssopimuksen.
After years of discussions, the United Kingdom, Denmark and Ireland joined in 1973.
Vuosien neuvottelujen jälkeen Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska ja Irlanti liittyivät yhteisöön vuonna 1973.
It was the turn of Greece in 1981, followed by Portugal and Spain in 1986, and Austria, Finland and Sweden in 1995.
Kreikan vuoro koitti vuonna 1981, minkä jälkeen Portugali ja Espanja liittyivät vuonna 1986 sekä Itävalta, Suomi ja Ruotsi vuonna 1995.
So now the club had 15 members.
Nyt Euroopan yhteisössä oli 15 jäsenvaltiota.
Over these years, the club was changing.
Vuosien myötä talousyhteisö muuttui.
By the end of 1992 it had finished building the‘single market’(as it became known), and it was doing a lot more besides.
Vuoden 1992 loppuun mennessä yhtenäismarkkinat (joiksi niitä ruvettiin kutsumaan) olivat valmiit, ja yhteisö toimi monien muidenkin asioiden parissa.
For example, EEC countries were working together to protect the environment and to build better roads and railways right across Europe.
ETY-maat tekivät yhteistyötä muun muassa suojellakseen ympäristöä ja rakentaakseen Eurooppaan parempia teitä ja rautateitä.
Richer countries helped poorer ones with their road building and other important projects.
Rikkaammat maat auttoivat köyhempiä maita teiden rakentamisessa ja muissa tärkeissä hankkeissa.
To make life easier for travellers, most EEC countries had got rid of passport checks at the borders between them.
Helpottaakseen matkailijoiden elämää useimmat ETY-maat poistivat passintarkastukset maiden välisiltä rajoilta.
A person living in one member country was free to go and live and nd work in any other member country.
Jossakin jäsenvaltiossa asuvalla henkilöllä oli oikeus matkustaa toiseen jäsenvaltioon asumaan ja työskentelemään.
The governments were discussing other new ideas too – for example, how policemen from di erent countries could help one another catch criminals, drug smugglers and terrorists.
Hallitukset keskustelivat myös muista uusista ajatuksista – esimerkiksi siitä, kuinka eri maiden poliisit voisivat auttaa toisiaan rikollisten, huumeiden salakuljettajien ja terroristien kiinniottamisessa.
In short, the club was so di erent and so much more united that, in 1992, it decided to change its name to the‘European Union’(EU). (EU).
Toisin sanoen yhteisö oli muuttunut alkuajoista niin paljon ja oli nyt niin yhtenäinen, että vuonna 1992 se päätti muuttaa nimensä Euroopan unioniksi (EU).
A policeman and his dog check luggage for drugs.
Poliisikoira etsii matkatavaroista huumeita.
Bringing the family together
Euroopan kansat yhteistyössä
Meanwhile, exciting things were happening beyond the EU’s borders.
Tällä välin EU:n rajojen ulkopuolella tapahtui mielenkiintoisia asioita.
For many years, the eastern and western parts of Europe had been kept apart.
Monien vuosien ajan Euroopan läntiset ja itäiset osat olivat pysytelleet erillään.
They weren’t at war, but their leaders disagreed strongly.
Ne eivät olleet sodassa, mutta niiden johtajat olivat hyvin erimielisiä.
The rulers of the eastern part believed in a system of government called ‘Communism’ which did not allow people much freedom.
Itä-Euroopan johtajat uskoivat hallintojärjestelmään nimeltä kommunismi, joka ei sallinut ihmisille paljon vapautta.
Because of the way they were governed, those countries were poor compared to western Europe.
Hallintotavasta johtuen maat olivat Länsi-Eurooppaan verrattuna köyhiä.
The division between east and west was so strong it was often described as an‘iron curtain’.
Idän ja lännen välinen kahtiajako oli niin vahva, että sitä kutsuttiin usein ”rautaesiripuksi”.
In many places the border was marked by tall fences or a high wall, like the one that ran through the city of Berlin and split Germany in two.
Monissa paikoissa rajalla oli korkeita aitoja tai muureja. Tällainen muuri jakoi esimerkiksi Berliinin ja Saksan kahtia.
It was very dicult to get permission to cross this border.
Rajan ylittämiseen oli hyvin hankala saada lupa.
Finally, in 1989, the division and disagreement ended.
Lopulta vuonna 1989 kahtiajako ja erimielisyydet päättyivät.
The Berlin Wall was knocked down and the‘iron curtain’ceased to exist.
Berliinin muuri kaadettiin ja rautaesirippu repesi.
Soon, Germany was reunited.
Pian Saksa yhdistyi.
The peoples of the central and eastern parts of Europe chose for themselves new governments that got rid of the old, strict Communist system.
Keski- ja Itä-Euroopan kansat valitsivat itselleen uudet hallitukset, jotka lakkauttivat vanhan tiukan kommunististen järjestelmän.
They were free at last!
Vihdoinkin ihmisille koitti vapaus!
It was a wonderful time of celebration.
Se oli hienoa juhlan aikaa.
1989: demolishing the Berlin Wall.
Berliinin muuri murtui vuonna 1989.
The countries that had gained freedom began asking whether they could join the European Union, and soon there was quite a queue of ‘candidate’ countries waiting to become EU members.
Vapauduttuaan maat alkoivat kysellä, voisivatko ne liittyä Euroopan unioniin, ja pian jonossa oli paljon ehdokasmaita, jotka halusivat EU:n jäseniksi.
Before a country can join the European Union, its economy has to be working well.
Ennen kuin maa voi liittyä Euroopan unioniin, sen talouden on oltava kunnossa.
It also has to be democratic – in other words, its people must be free to choose who they want to govern them.
Maan on myös oltava demokraattinen – toisin sanoen ihmisten on oltava vapaita valitsemaan, kenet he haluavat johtamaan maata.
And it must respect human rights.
Maan on myös kunnioitettava ihmisoikeuksia.
Human rights include the right to say what you think, the right not to be put in prison without a fair trial, the right not to be tortured, and many other important rights as well.
Ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus sananvapauteen ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus olla joutumatta kidutuksen uhriksi sekä monia muita tärkeitä oikeuksia.
The former Communist countries worked hard at all these things and, after a few years, eight of them were ready: the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Poland, Slovakia and Slovenia.
Entiset kommunistiset maat tekivät kovasti töitä kaikkien näiden asioiden parissa, ja muutaman vuoden kuluttua kahdeksan niistä oli valmiita: Latvia, Liettua, Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki, Unkari ja Viro.
They joined the EU on 1 May 2004, along with two Mediterranean islands – Cyprus and Malta.
Nämä maat liittyivät EU:hun 1. toukokuuta 2004 samanaikaisesti kuin Välimeren kaksi saarivaltiota – Malta ja Kypros.
On 1 January 2007, two more former Communist countries were ready and Bulgaria and Romania joined the group.
Bulgaria ja Romania, kaksi aiemmin kommunistista valtiota, olivat valmiita liittymään unioniin 1. tammikuuta 2007.
Never before have so many countries joined the EU in such a short time.
Koskaan aikaisemmin EU:hun ei ole liittynyt näin monta maata niin lyhyessä ajassa, joten tilanne oli hyvin erikoinen.
This is a real‘family reunion’, bringing together the eastern, central and western parts of Europe.
Ihmiset iloitsivat erityisesti siitä, että kyseessä oli todellinen kansojen yhdistyminen, kun Länsi- ja Itä-Eurooppa vihdoin ja viimein yhtyivät.
The EU tries to make life better in all sorts of ways.
EU yrittää parantaa elämänlaatua monin eri tavoin.
Here are some of them.
Seuraavassa muutama esimerkki.
Climate change and the environment ys ar
Ilmastonmuutos ja ympäristö ys ar
The environment belongs to everyone, so countries have to work together to protect it.
Ympäristö kuuluu kaikille, joten maiden on työskenneltävä yhdessä sen suojelemiseksi.
The EU has rules about stopping pollution and about protecting (for example) wild birds.
EU:lla on sääntöjä, joiden avulla pyritään ehkäisemään saastumista ja esimerkiksi suojelemaan luonnonvaraisia lintuja.
These rules apply in all EU countries and their governments have to make sure they are obeyed.
Näitä sääntöjä sovelletaan kaikissa EU-maissa, ja EU-maiden hallitusten on varmistettava, että niitä noudatetaan.
Pollution crosses borders, so European countries work together to protect the environment.
Saasteet eivät kunnioita rajoja, joten Euroopan maat työskentelevät yhdessä ympäristön suojelemiseksi.
Climate change – also known as global warming – is another problem that countries cannot tackle alone.
Ilmastonmuutos, joka tunnetaan myös nimellä maapallon ilmaston lämpeneminen, on yksi niistä ongelmista, joista maat eivät voi selviytyä yksin.
EU countries have therefore agreed to work together to lower the amount of emissions they produce that harm the atmosphere and cause global warming.
Tämän vuoksi EU-maat ovat sopineet työskentelevänsä yhdessä vähentääkseen tuottamiaan päästöjä, jotka ovat haitallisia ympäristölle ja aiheuttavat maapallon ilmaston lämpenemistä.
The EU is also trying to in± uence other countries to do the same.
EU yrittää saada myös EU:n ulkopuoliset maat tekemään samoin.
The euro is used in many EU countries.
Euroa käytetään monissa EU-maissa.
In years gone by, each country in Europe had its own kind of money, or‘currency’.
Aikaisemmin kaikilla Euroopan unionin mailla oli oma kansallinen valuuttansa.
Now there is one single currency, the euro, which all EU countries can share if they wish.
Nykyisin käytössä on yksi yhteinen raha, euro, jonka kaikki EU-maat voivat ottaa halutessaan käyttöön.
Having one currency makes it easier to do business and to travel and shop all over the EU without having to change from one currency to another.
Yhteinen raha helpottaa kaupankäyntiä sekä matkustamista ja ostosten tekemistä kaikkialla EU:ssa, kun valuuttaa ei tarvitse vaihtaa toiseen.
It took nine years of hard work and careful planning to introduce the euro. The notes and coins came into use in 2002.
Tarvittiin yhdeksän vuotta kovaa työtä ja huolellista suunnittelua ennen kuin eurosetelit ja kolikot voitiin ottaa käyttöön 1. tammikuuta 2002.
Today, more than two thirds of the EU’s citizens are using the euro instead of the old currencies.
Nykyisin yli kaksi kolmannesta EU:n kansalaisista käyttää euroa entisen valuutan sijasta.
If you compare euro coins you will see that on one side there is a design representing the country it was made in.
Jos vertaat eurokolikoita toisiinsa, huomaat, että kolikon yhdellä puolella on kuvio, joka edustaa sitä maata, jossa kolikko on lyöty.
The other side is the same for all the countries.
Toinen puoli on samanlainen kaikissa maissa.
Freedom!
Vapaus
Students from di§ erent countries study together, with help from the EU.
Eri maiden opiskelijat opiskelevat yhdessä EU: n tuella.
Training people to do new jobs is very important.
Ihmisten kouluttaminen uusiin ammatteihin on hyvin tärkeää.
It’s important for people to have jobs that they enjoy and are good at.
Kullekin meistä on tärkeää löytää mieluinen työpaikka, jossa tuntee itsensä päteväksi.
Some of the money they earn goes to pay for hospitals and schools, and to look after old people.
Osa palkkatulosta menee valtiolle, joka käyttää rahat sairaaloiden ja koulujen rahoittamiseen sekä vanhuksista huolehtimiseen.
That’s why the EU is doing all it can to create new and better jobs for everyone who can work.
Tämän vuoksi EU tekee kaikkensa luodakseen uusia ja parempia työpaikkoja kaikille työkykyisille.
It helps people to set up new businesses, and provides money to train people to do new kinds of work.
EU auttaa ihmisiä perustamaan uusia yrityksiä ja tarjoaa rahaa ihmisten kouluttamiseksi uudenlaisiin töihin.
Life is not easy for everyone everywhere in Europe.
Elämä ei ole kaikille aina helppoa kaikkialla Euroopassa.
In some places there are not enough jobs for people, because mines or factories have closed down.
Joillakin paikoin kaikille ei riitä töitä, sillä kaivoksia tai tehtaita on suljettu.
In some areas, farming is hard because of the climate, or trade is di cult because there are not enough roads and railways.
Joillakin alueilla viljely on vaikeaa ilmaston vuoksi tai kaupankäynti on hankalaa, koska teitä tai rautateitä ei ole riittävästi.
The EU tackles these problems by collecting money from all its member countries and using it to help regions that are in di culty.
EU pyrkii ratkaisemaan näitä ongelmia keräämällä rahaa kaikilta jäsenvaltioiltaan ja käyttämällä sitä vaikeuksissa olevien alueiden hyväksi.
For example, it helps pay for new roads and rail links, and it helps businesses to provide new jobs for people.
Se esimerkiksi rahoittaa uusia teitä ja rautateitä sekä auttaa yrityksiä luomaan uusia työpaikkoja.
Helping poor countries or b is e lt /C , B th s
Köyhien maiden auttaminen or bi s el t /C , B
In many countries around the world, people are dying or living di cult lives because of war, disease and natural disasters such as droughts or ± floods.
Monissa maailman maissa ihmisiä kuolee tai heidän elämänsä on vaikeaa sodan, sairauksien tai luonnononnettomuuksien, kuten kuivuuden tai tulvien, vuoksi.
Often these countries do not have enough money to build the schools and hospitals, roads and houses that their people need.
Usein näillä mailla ei ole riittävästi rahaa koulujen, sairaaloiden, teiden ja talojen rakentamiseen.
The EU delivers food to people in need.
EU jakaa elintarvikkeita hädänalaisille.
The EU gives money to these countries, and sends teachers, doctors, engineers and other experts to work there.
EU antaa näille maille rahaa sekä lähettää niihin töihin opettajia, lääkäreitä, insinöörejä ja muita asiantuntijoita.