natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Due to the specific morphology of the Mediterranean basin, intense agricultural activity is carried out in the limited coastal plains, often as a result of reclamation of wetlands.
Välimeren altaan erityisestä morfologiastajohtuu, että rajallisilla rannikkotasangoilla harjoitetaan voimaperäistä maataloutta,jossa käytettävä maa on usein saatu kosteikkoja kuivattamalla.
The role of agriculture in changing coastal environments of the Mediterranean basin is more indirect than direct and primarily affects the dynamics of wider areas.
Maatalouden asema Välimeren altaan muuttuvissa rannikkoympäristöissä on pikemminkin välillinen kuin suora ja vaikuttaa lähinnä laajempien alueiden dynamiikkaan.
In most countries, all types of agricultural practices and land use lead to diffuse pollution of water and, hence, are difficult to quantify. Agricultural land is one of the resources on which the
Useimmissa maissa kaikentyyppiset viljelytavat sekä maankäyttö aiheuttavat veden hajakuormitusta ja siksi niiden vaikutukset ovat määrällisesti
Il pressures of development are the strongest, particularly on the narrow coastal strip bordered by desert regions on the southern coast.
11 vaikeasti arvioitavissa. Viljelymaa on yksi niistä voimavaroista, joihin kohdistuu eniten kehityspaineita erityisesti aavikkoalueisiin rajoittuvalla etelärannikon kapealla rantavyöhykkeellä.
The main pressures from agriculture are soil erosion and nutrient surplus when excessive fertilisers are applied.
Merkittävimmät maatalouden aiheuttamat paineet ovat maaperän eroosio sekä ravinteiden ylijäämä käytettäessä suuria määriä lannoitteita.
Large river basins like the Rhône and the Po Basins are subjected to agricultural pressures.
Rhöne­ja Po­joen kaltaisiin suuriin jokialtaisiin kohdistuu paineita maataloudesta.
Fertiliser consumption in the Mediterranean countries from 1970 to 1993 (kg/ha)
Lannoitteiden käyttö Välimeren maissa vuosina 1970-1993 (kg/ha)
Source : The World Bank, Social Indicator of Development, 1996 losses, are found in peninsular Italy, Sicily, Sardinia, Greece, Turkey and Spain.
Lähde : Maailmanpankki, Social Indicator of Development, 1996 alustavan arvioinnin mukaan maaperän eroosion ja ravinteiden häviämisen riski on suurin, sijaitsevat seuraavilla alueilla: Italian niemimaa, Sisilia, Sardinia, Kreikka, Turkki ja Espanja.
Mediterranean fisheries exert pressure on the environment as well as on the fish stocks.
Välimerellä harjoitettu kalastus aiheuttaa paineita sekä ympäristölle että kalakannoille.
The overall value of the landings is still high in comparison to the relatively modest tonnage (approximately 1.3 million tonnes) landed. There have been relatively small changes in fishing techniques in the
Saaliiden kokonaisarvo on yhä korkea verrattuna kalastusalusten kokonaismäärän suhteellisen vaatimattomaan vetoisuuteen (noin 1,3 miljoonaa tonnia).
Mediterranean area during recent years.
Välimeren alueella käytettävässä kalastustekniikassa on tapahtunut viime vuosina aika pieniä muutoksia.
The number of fishing vessels increased from 1980 to 1992 by 19.8 %.
Kalastusalusten määrä nousi ajalla 1980­1992 19,8 %.
Fleet technology in the industrialised EU countries is very high and there has been a shift from labour-intensive to more capitalintensive vessels, such as larger trawlers and multi-purpose vessels.
Laivanrakennusteknologia on teollistuneissa EU­maissa erittäin korkeatasoista, ja suuntaus on kulkenut työvoimavaltaisista pääomavaltaisempiin aluksiin kuten suurempiin troolareihin ja monikäyttöaluksiin.
The amount of 'passive' fishing by lost fishing nets has generally increased but the number of trawlers has remained steady since 1982.
"Passiivisen" kalastuksen määrä kadonneiden kalastusverkkojen muodossa on yleisesti ottaen lisääntynyt, mutta troolareiden määrä on pysynyt vakaana vuodesta 1982.
Total fish (tonnes) landed per year by Mediterranean countries
Kalansaaliiden vuosittainen kokonaismäärä Välimeren maissa tonneina
< i co σ- co r > m co r > o oο o co r > CN a· α- ro θ­r > oco o- r > o- Source: FAO GFCM-PC release 1997 and FAO Fishstat-PC, release 1998
Lähde: FAO GFCM­PC, 1997 ja FAO Fishstat­PC, 1998
Marine aquaculture has shown a large expansion in production in a number of Mediterranean countries over recent decades and increased from 78 000 tonnes in 1984 to 248 500 tonnes in 1996 (freshwater aquaculture not considered). Its future development will have to be considered in relation to all other existing and planned activities.
Meressä tapahtuvan vesiviljelyn tuotanto on lisääntynyt huomattavasti muutamissa Välimeren maissa viime vuosikymmenten aikana. Tuotanto on lisääntynyt 78 000 tonnista vuonna 1984 248 500 tonniin vuonna 1996 (mukaan ei ole laskettu
16 capacity, will contribute to minimisation of nutrient loads on the ecosystem and to reduction of the effects of negative feedback which may eventually affect the production potential offish-farming activities.
16 viljelyä makeassa vedessä).
Aquaculture production ( in tonnes) by ma or group in Mediterranean Sea from 1984 to 1996
Sen tulevaa kehitystä on tarkasteltava suhteessa kaikkeen muuhun parhaillaan harjoitettavaan ja suunniteltuun toimintaan.
■Aquatic plants
"Vesikasvit
Source: FAO Aquacult-PC, release 1998.
Lähde: FAO Aquacult-PC, 1998.
Since marine intensive aquaculture is a relatively new sector in the Mediterranean and concerns mainly shellfish and some fish species (mainly sea-bream and sea-bass), the impact of its relatively small productions (in comparison with Asia or South America) is still rather limited and verv localised.
Koska meressä tapahtuva voimaperäinen vesiviljely on aika uusi ala Välimerelläja koskee pääasiassa simpukoitaja muutamia kalalajeja (lähinnä pilkkupagellia ja meribassia), sen suhteellisen pienen (verrattuna Aasiaan tai Etelä-Amerikkaan) tuotannon vaikutukset ovat vielä melko vähäisetja hyvin paikalliset.
There is a large range of different industrial activities (from mining to manufactured products) scattered all around the Mediterranean basin, and a number of hot-spots are concentrated mainly in the north-west, generated by heavy industry complexes and big commercial harbours.
Kaikkialle Välimeren ympärille on sijoittunut runsaasti erilaista teollisuustoimintaa (kaivostoiminnasta tavarantuotantoon).Joukko ongelma-alueita on keskittynyt pääasiassa alueen luoteisosaan, jossa sijaitsee raskaan teollisuuden tehdaskomplekseja ja suuria kauppasatamia.
Discharges and emissions of contaminants from this industry pose an environmental threat especially in the area of the hot-spots.
Tällaisen teollisuuden saastepäästöt uhkaavat erityisesti ongelma-alueiden ympäristöä.
Pressures from industry in the basin include mainly the chemical/petrochemical and metallurgy sectors.
Altaan alueella sijaitsevan teollisuuden aiheuttamat paineet tulevat pääasiassa kemian/ petrokemianja metallurgian aloilta.
The export specialisation in each country provides a fairly precise image of the industrial activity which is most important in that country and could primarily cause environmental threats.
Kunkin maan erikoistuminen tiettyihin vientituotteisiin antaa melko täsmällisen kuvan maan merkittävimmästä teollisesta toiminnasta,joka voi myös muodostaa ensisijaisen uhan ympäristölle.
Three groups of countries can be distinguished:
Maat voidaanjakaa tässä mielessä kolmeen ryhmään:
Countries highly specialised in exporting only few products, the rest being imported.
Maat,jotka ovat erikoistuneet vain harvojen tuotteiden vientiin ja tuovat suuren osan tarvitsemistaan tuotteista.
This is typical of oil producing countries such as Algeria, Syria, Egypt and Libya;
Tämä on tyypillistä öljyntuottajamaille kuten Algerialle, Syyrialle, Egyptilleja Libyalle.
a less specialised group, exporting goods even in a situation of comparative disadvantage with other countries, are Tunisia, Morocco, Turkey, FR Yugoslavia, Cyprus and Malta, exporting goods such as clothes, textiles, and leather.
Vähemmän erikoistunut ryhmä,johon kuuluvat maat vievät tuotteita jopa silloin, kun ne ovat suhteellisesti heikommassa asemassa muihin maihin verrattuna.
Each one also has more specific productions (chemistry, oils and lubricants in Tunisia; chemistry and fertilisers in Morocco; textile fibres, wool, cotton, paper and cement in Turkey and FR Yugoslavia) ;
Tämä koskee sellaisia maita kuin Tunisia, Marokko, Turkki, entinen Jugoslavia, Kyprosja Maltajotka vievät esimerkiksi vaatteita, tekstiilejäja nahkaa.Jokaisella on myös erityistuotantoa (kemianteollisuus, öljyt ja voiteluaineet Tunisiassa, kemianteollisuus ja lannoitteet Marokossa, tekstiilikuidut, villa, puuvilla, paperi sekä sementti Turkissaja Jugoslaviassa).
a strongly diversified and thus much less specialised group comprises the European Union Member states which account also for the biggest part of the petrochemical industry in the Mediterranean basin.
Maat,joiden tuotanto on erittäin monimuotoistaja siten paljon vähemmän erikoistunutta. Ryhmä käsittää Euroopan unionin maat,jotka myös edustavat suurinta osaa Välimeren altaan petrokemian teollisuudesta.
The impacts of industry on coastal areas can be direct or indirect.
Teollisuuden vaikutukset rannikkoalueilla voivat olla suoria tai välillisiä.
Direct impacts deriving from effluents from industry, involve pollution problems at the site level (large commercial harbours, heavy industry complexes) that contribute to the creation of hot spots.
Suoriin vaikutuksiin, jotka ovat peräisin teollisuuden tuottamista päästöistä, kuuluvat saasteongelmat paikallisella tasolla (suuret kauppasatamat, raskaan teollisuuden tehdaskompleksit), jotka osaltaan vaikuttavat ongelma-alueiden syntyyn.
Indirect impacts are related to the location of industries, ultimately leading to concentration of activities and urban development on the coast.
Välilliset vaikutukset liittyvät teollisuuden sijaintiin, joka viime kädessä johtaa toimintojen keskittymiseen ja kaupungistumiseen rannikoilla.
Industry is also a major contributor to air pollution.
Teollisuus on myös merkittävä ilmansaasteiden lähde.
However there is a lack of information on the impacts of industry on the coastal environment.
Teollisuuden vaikutuksesta rannikkoympäristöön on kuitenkin olemassa liian vähän tietoa.
Activities of the oil industry in the Mediterranean Sea
S Luonnollinen valuma t­lcrs'"JL^Y liei"
Mediterranean annually, of which about 15 involve ships causing oil and chemical spills.
Välimerelle ja Välimereltä pääsee pääasiassa kolmea eri kulkureittiä pitkin. Nämä ovat Çanakkalen salmi/Marmarameri/ Bosporin salmi, Gibraltarin salmija Suezin kanava.
The most accident-prone areas, because of the intense maritime traffic, are: the Strait of Gibraltar and Messina, the Sicilian Channel and the approaches to the Straits of Çanakkale, as well as several ports and their approaches, particularly Genoa, Livorno, Civitavecchia, Venice, Trieste, Piraeus, Limassol/Larnaka, Beirut and Alexandria.
Voimakkaan meriliikenteen takia onnettomuuksille alttiimpia alueita ovat Gibraltarin ja Messinan salmet, Sisilian kanaalija Çanakkalen salmeen vievät väylät sekä useat satamatja niihin vievät väylät, erityisesti Genova, Livorno, Civitavecchia, Venetsia, Trieste, Pireus, Limassol/Larnaka, Beirutja Aleksandria.
The geographical distribution of pollution 'hot spots' is related also to the density of shipping traffic on the various Medterranean routes.
Myös saastuneiden ongelma­alueiden maantieteellinen sijainti kytkeytyy laivaliikenteen tiheyteen Välimeren eri reiteillä.
Eutrophication results from high nutrient loads from rivers and/or urban and industrial effluents.
Rehevöityminen johtuu jokia pitkin tulevien tai kaupungeista ja teollisuudesta peräisin olevien jätevesien sisältämästä suuresta ravinnekuormituksesta.
In the Mediterranean it appears to be limited mainly to specific coastal and adjacent offshore areas.
Välimeressä rehevöityminen näyttää rajoittuvan pääasiassa tietyille rannikkoalueille ja niiden läheisyydessä sijaitseville merialueille.
Several, sometimes severe, cases of eutrophication are evident, especially in enclosed coastal bays which receive elevated nutrient loads from rivers, together with direct discharges of untreated domestic and industrial waste.
Useita, toisinaan vakavia rehevöitymistapauksia on havaittavissa erityisesti suljetuissa merenlahdissa, joihin tulee jokien mukana kulkevia suuria ravinnekuormia sekä suoria, käsittelemättömiä kotitalouksien ja teollisuuden jätepäästöjä.
Mediterranean surface waters in the open sea are classified among the poorest in nutrients (oligothrophic) of the world's oceans.
Välimeren pintavesi avomerellä luokitellaan yhdeksi niukkaravinteisimmista (oligotrofisista) maailman meristä.
The absence of significant up-welling keeps nutrients like nitrogen and phosphorus out of the biological recycling process.
Alempien vesimassojen merkittävän kumpuamisen puuttuminen pitää ravinteet, kuten typen ja fosforin, poissa biologisesta kiertokulkuprosessista.
Algal blooms, diversity reduction of marine species and depletion of oxygen as well as potential human health risks related to the ingestion of seafood contaminated by pathogens or toxic algal blooms are some of the problems associated with eutrophication.
Leväkukinta, merieliöstön monimuotoisuuden väheneminen ja happikato sekä mahdolliset ihmisen terveyteen liittyvät vaarat, jotka johtuvat patogeenien tai myrkyllisten leväkukintojen saastuttamien mereneliöiden nauttimisesta, ovat muutamia rehevöitymiseen liitetyistä ongelmista.
Side effects (e.g. hypoxia/anoxia, algal blooms) have been reported in several places in the
Sivuvaikutuksista (esimerkiksi happivaje/
Winter average pigments distribution in the Mediterranean Sea
Pigmenttien keskimääräinen jakautuminen Välimeressä talvisin
Source: UNEP/FAO/WHO, 1996 (Modified)
Lähde: UNEP/FAO/WHO, 1996 (Muutettu) hapenpuute, leväkukinnat) on ilmoitettu eri puolilta Välimerta, mutta ne ovat pikemminkin tietyille alueille rajoittuva ongelma kuin laajalle levännyt ilmiö.
The Adriatic, the Gulf of the Lion and the northern Aegean are areas with relatively higher mean nutrient concentrations, higher primary and secondary production and, sometimes, local algal blooms related sporadically to hypoxic or anoxic conditions and rarely to toxic algal blooms.
Adrianmeri, Lyonin lähtijä Egeianmeren pohjoisosa ovat alueita, joista löytyy suhteellisen suuria ravinnepitoisuuksia, suurempi primaari­ja sekundaarituotantoja toisinaan paikallisia leväkukintoja, jotka liittyvät satunnaiseen hapen niukkuuteen tai happikatoonja harvemmin myrkyllisiin leväkukintoihin.
Microbial contamination and human health risks
Mikrobien aiheuttama saastuminen ja sen vaarat ihmisen terveydelle
Microbial pollution is related to urban wastewaters.
Mikrobien aiheuttama saastumisongelma liittyy kaupunkien jätevesiin.
The most important eutrophication hot spots in the Mediterranean often coincide with coliform bacterial hot spots.
Välimeren merkittävimmät rehevöitymisen ongelma­alueet ovat usein samat kuin kolibakteerikantojen ongelma­alueet.
Pathogenic and other micro-organisms enter the marine environment mainly through municipal waste water discharges.
Patogeenisetja muut mikro­organismitjoutuvat mereen pääasiassa yhdyskuntajätevesien päästöjen kautta.
As is the case in other regions, microbiological pollution of the Mediterranean Sea is principally the direct result of the discharge of untreated or partially treated sewage into the immediate coastal zone.
Kuten muillakin alueilla, Välimerellä mikrobisaaste on ennen kaikkea seurausta käsittelemättömän tai osittain käsitellynjäteveden päästöistä suoraan rannikkoalueille.
Microbial pollution and its effects have been mitigated along the EU Mediterranean coast since the installation of urban wastewater treatment plants in most of the European urban areas.
Mikrobien aiheuttama saastuminen ja sen vaikutukset ovat vähentyneet EU:n puoleisella Välimeren rannikolla sen jälkeen, kun useimmille Euroopan kaupunkialueille on rakennettu kaupunkijäteveden käsittelylaitoksia.
However, the problem elsewhere remains as severe as before.
Muualla ongelma on kuitenkin edelleen yhtä vakava kuin aiemmin.
Rivers also add a considerable amount of microbiological pollution, mainly from upstream waste water discharges, but their relative contribution to the pollution of the Mediterranean by micro-organisms (pathogenic and otherwise) has not been assessed in this report.
Myösjoet kuljettavat mukanaan huomattavan paljon mikrobisaastetta, joka on peräisin pääasiassajokien yläjuoksun jätevesipäästöistä, mutta sen suhteellista osuutta mikro­organismien aiheuttamasta Välimeren saastumisesta (patogeenien ja muiden osalta) ei tässä raportissa arvioida.
One current area of concern is that of viruses.
Yksi tämän hetken huolenaiheista ovat virukset.
Those so far isolated in the various matrices of the Mediterranean marine environment are listed in the table.
Välimeren meriympäristön eri kasvualustoista tähän mennessä eristetyt virukset on lueteltu allaolevassa taulukossa.
The geographical imbalance in the occurrence of viruses is caused by the difficulty in isolation and quantification.
Virusten esiintymisen maantieteellinen epätasapaino johtuu siitä, että niiden eristäminenja niiden määrän mittaaminen on vaikeaa.
The favourable climatic conditions which lure to the Mediterranean coast one third of the global tourism also provide conditions for relatively long and frequent bathing exposure and beach overcrowding, and thus the area is potentially more conducive to disease transmission and contraction than would be expected in more temperate regions, such as northern Europe.
Suotuisat ilmasto­olosuhteet, jotka houkuttelevat Välimeren rannikolle kolmanneksen koko maailman matkailijamääristä, merkitsevät myös suhteellisen pitkiä ja usein tapahtuvia merivedelle altistumisia sekä uimarantojen ylisuuria ihmismääriä. Siten alueella oleskeleva saattaa altistua tautitartunnalle suuremmassa määrin kuin leudommilla alueilla, esimerkiksi Pohjois­Euroopassa matkaileva.
The main risks to human health arise from: intake of pathogenic micro-organisms from infected sea water; direct contact with polluted sea water and beach sand and consumption of seafood contaminated by pathogens; and, in a minor way, heavy metals and chemicals, especially in bioaccumulating organisms such as filter feeders and carnivorous fish.
Ihmisen terveyden kannalta suurimmat vaarat ovat patogeenisten mikro­organismien saaminen saastuneesta merivedestä, suora kontakti saastuneen meriveden ja hiekan kanssa, patogeenien saastuttaman, merieläimiä sisältävän ruoan nauttiminen sekä vähemmässä määrin ravinnon mukana nautitut raskasmetallitja kemikaalit, erityisesti sellaisten eliöiden kautta, joihin nämä kumuloituvat, kuten suodattamalla ravintonsa saavat eliötja lihaa syövät kalat.
The extent of damage to health on a Mediterranean-wide basis still has to be determined, and the same applies to pathogen incidence.
Terveysvahinkojen laajuutta koko Välimeren alueella ei ole vielä määriteltyjä sama koskee patogeenien esiintymistä.
Viruses isolated in the Mediterranean marine environment
Välimeren meriympäristöstä eristetyt virukset
Coxsackie virus A Coxsackie virus Β Hepatitis A virus Unspecified, non-polio
Enterovirukset Poliovirus ECHO­virus Coxsackie A­virus Coxsackie Β ­virus Hepatiitti A­virus Määrittelemätön, muu kuin polio
France, Greece, Italy Spain
Ranska, Kreikka, Italia Espanja
Source: WHO, 1991
Lähde: WHO, 1991
Tl assessment of the overall situation.
22 olevat tiedot ovat viidentoista vuoden ajalta, mistä syystä kokonaistilanteen tarkka arviointi on vaikeaa.
Furthermore, there are still large stretches of the Mediterranean coastal zone, mainly in the southern and eastern parts, from which records are sparse.
Lisäksi laajoista osista Välimeren rannikkovyöhykettä, pääasiassa sen etelä-ja itäosista, on olemassa vielä hyvin vähän tietoja.
Land use and coastal erosion nformation, at basin scale, about the coastal zones and their use does not exist for the Mediterranean area.
Koko altaan kattavaa tietoa Välimeren rannikkovyöhykkeestäja sen käytöstä ei ole olemassa.
Aside from urban population concentrations, competing land use along the coast comes from tourism, agriculture, fisheries and aquaculture, transport, energy and industry infrastructure, causing acceleration of the modification of the morphology of the coastal system.
Kaupunkiväestön keskittymisen lisäksi rannikon maankäytöstä kilpailevat matkailu, maatalous, kalastusja vesiviljely, liikenne sekä energianja teollisuuden infrastruktuurit, jotka kaikki kiihdyttävät morfologisia muutoksia rannikon ekosysteemissä.
Coastal erosion is an environmental threat, related to a combination of human activities such as damming and coastal development, the abandonment of agriculture, and global climate change.
Rannikon eroosio on ympäristöuhka, joka aiheutuu ihmisen toiminnasta kuten patojen rakentamisesta, rannikkoalueen kehittämisestä ja maataloudesta luopumisesta sekä ilmastonmuutoksesta.
Habitat erosion has also occurred mainly due to the competitive use of the coastal zone.
Myös kasvupaikkojen eroosiota esiintyy pääasiassa rannikkoalueen käytöstä käydyn kilpailun takia.
Erosion data showed that the 1500 km of artificial coasts can be found in the EU marine area (Balearic Islands, Gulf of the Lion, Sardinia,Adriatic, Ionian and Aegean) with harbours and ports contributing the major part (1250 km) (EC, 1998).
Eroosiotiedoista käy ilmi, että rakennettua rantaviivaa on 1 500 kilometriä EU:n merialueilla (Baleaarit, Lionin lahti, Sardinia, Adrianmeri,Joonian-ja Egeanmeri),ja siitä satamat muodostavat suurimman osan (1 250 kilometriä) (EY, 1998).
Based on the CORINE coastal erosion data, about 25 % of the Italian
Rannikon eroosiota koskevien CORINE-tietojen mukaan noin 25 % Italian
Evolutionary trends of some coasts of the European part of the Mediterranean Sea for both rocky coasts and beaches as % of coasts
Rannikon kehityssuuntaukset eräillä Välimeren Euroopan puoleisilla rannoilla sekä kallioisten rantojen että hiekkarantojen osalta prosentteina rannikosta.
Not applicable
Yhteensä (km)
No information
Ei sovelletta vissa
Source: EC, 1998
Lähde: EY, 1998
Adriatic coast and 7.4 % of the Aegean Sea show evolutionary trends of erosion while about 50 % of the total coastline of the Euro-Mediterrsanean area considered to be stable.
puoleisen Adrianmeren rannikosta ja 7,4 % Egeanmeren rannikosta osoittavat eroosion merkkejä, kun taas noin 50 % koko Euroopan puoleisen Välimeren rannikosta katsotaan olevan vakaata aluetta.
Heavy metals and organochlorine compounds
Raskasmetallit ja organoklooriyhdisteet
In the Mediterranean Sea, heavy metals are considered to arise mainly from natural processes , while anthropogenic sources, such as discharges from chemical industries, sewage and agriculture, are deemed to have a. limited and spatially restricted effect.
Välimeressä olevien raskasmetallien katsotaan olevan peräisin pääasiassa luonnollisista prosesseista (Bryan, 1976; Bernhard, 1988). Ihmisen toiminnasta peräisin olevilla lähteillä, kuten kemianteollisuuden päästöillä, jätevedellä ja maataloudella, arvioidaan olevan vain vähäisiä ja paikallisia vaikutuksia.
The relative importance of the various sources is, however, difficult to estimate due to the limited data available.
Saatavissa olevan tiedon vähäisyyden vuoksi on kuitenkin vaikea arvioida eri lähteiden suhteellista merkitystä.
Total mercury values in Mediterranean species were generally higher than those found in the Atlantic. With the exception of
Välimeressä elävien lajien elohopean kokonaismäärät olivat
Box-and-Whisker plots showing the distribution of data for concentrations (in ng/g fresh weight) of mercury (Hg) in selected species from the Mediterranean Sea
Kuvio elohopeapitoisuuksien jakaumasta (ng/g tuorepaino) eräissä Välimeressä elävissä lajeissa
24 mercury in biota and sediments, heavy metal concentrations are generally low.
24 yleisesti ottaen suuremmat kuin Atlantissa elävien lajien.
The higher mercury levels are deemed to be the result of the region being in the Mediterranean -Himalayan mercuriferous belt (Bryan, 1976; Bernhard, 1988).
Korkeampien elohopeapitoisuuksien arvellaan johtuvan siitä, että alue sijaitsee Välimeren­Himalajan elohopeavyöhykkeellä.