natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Intensification of agriculture however, in conjunction with the lack of a rational water resources management scheme, led to pronounced over-exploitation of groundwater resulting in alarming water levels.
Maatalouden tehostaminen on kuitenkin johtanut yhdessä vesivarojen järkiperäisen hallintajärjestelmänpuuttumisen kanssa pohjavesien huomattavaan liikakäyttöön ja siten pohjavesien vähenemiseen, jokasaavutti hiljattain hälyttävän tason.
Inparallel, nitrogen fertilisers have caused groundwater deterioration and eutrophication in the River Piniosdelta.
Samanaikaisesti typpilannoitteet ovat heikentäneet pohjavesien laatuaja aiheuttaneet Pinios-joen suistomaan rehevöitymistä.
An Action Plan has been adopted, including a reduction of nitrogen fertiliser application.
Alueella on hyväksytty toimintasuunnitelma, johonkuuluu typpilannoitteiden levittämisen vähentäminen.
This reduction can be achieved through a set of measures including:
Edellä mainittu vähentäminen voidaan toteuttaa toimenpidesarjalla, johon kuuluu muun muassa:
—better effectiveness of N use;—the introduction of new irrigation techniques;—the cultivation of suitable crop varieties.
– – – tehokkaampi typen käyttöuusien kastelutekniikoiden käyttöönottosopivien viljelykasvilajien viljely.
Results of the pilot nitrogen pollution project in Thessaly, operated within the framework of the National Action Plan, indicate that farmers have started altering their attitude on crop fertilisation towards arational and more scientific approach.
Thessaliassa kansallisen toimintasuunnitelman yhteydessä toteutetun typen aiheuttamaa pilaantumistakoskeneen kokeiluhankkeen tulokset osoittavat, että viljelijät ovat alkaneet muuttaa asennettaan viljelylannoitteisiin kohti järkiperäistä ja tieteellisempää lähestymistapaa.
So far, they have experienced that a reduced amount of nitrogendoes not necessarily correspond with an equivalent yield loss, especially for cotton.
He ovat tähän mennessä todenneet, ettätyppimäärän vähentäminen ei välttämättä tarkoita vastaavansuuruista sadonmenetystä etenkään puuvillanosalta.
Nitrogen uptake is lowduring the initial growing stages and nitrate losses can be considerably reduced by lower pre-sowing Nfertilisation.
Typenotto on vähäistä kasvun alkuvaiheissa, ja nitraattipäästöjä voidaan vähentää huomattavastivähentämällä kylvöä edeltävää typpilannoitusta.
Farmers are now convinced that the N fertilisation efficiency is increased and can be achievedby splitting the recommended amount.
Maanviljelijät ovat nyt vakuuttuneita, että typpilannoituksen teho on lisääntynyt ja sitä voidaan tukea jaksottamalla suositeltu määrä.
In the project, more than 3.200 farmers participated for the period 1996-2000.
Hankkeeseen osallistui vuosina 1996–2000 yli 3 200 viljelijää.
It was estimated that areduction of the applied N fertilisers of about 10 kton for the pilot area of Thessaly(e.g. – 30% for cotton,from 140 to 100 kg N/ha, or –25 % for tomatoes, from 270 to 200 kg N/ha) has occurred.
Arvioitiin, että typpilannoitteen levitysväheni noin 10 kilotonnilla Thessalian kokeilualueella. Esim. puuvillan osalta se väheni 30% (140:stä100:aan kg N/ha) ja tomaattien osalta 25% (270:stä 200:aan kg N/ha).
A preliminary assessment of the economics of Action Programmes
Alustava arvio toimintaohjelmien taloudellisista tuloksista
It is frequently argued that the implementation of Action Programmes is likely to have an impact on awide range of farm-level and regional economic indicators.
Usein väitetään, että toimintaohjelmien täytäntöönpano vaikuttaa todennäköisesti moniin taloudellisiinindikaattoreihin tilojen ja alueiden tasolla.
Improved practices are likely to have differentdirect costs, may induce changes in the overall farm management and farm constraints or may lead tochanges in crop yields or farm gross output.
Paremmilla käytännöillä on todennäköisesti erilaiset suoratkustannukset; ne voivat johtaa muutoksiin tai rajoituksiin yleisessä tilanhoidossa tai muutoksiin sadoissatai tilojen bruttotuotannossa.
At the aggregate regional levels, such changes, if taking placesimultaneously for a large number of farms, could lead to indirect impacts on economic sectors linked toagriculture (e.g. providers of specific machinery or of input).
Jos nämä muutokset toteutetaan samanaikaisesti suurella määrällä tiloja,niillä voi olla alueiden tasolla epäsuoria vaikutuksia maatalouteen liittyviin talouden aloihin (esim. tiettyjenkoneiden tai tuotantopanosten tarjoajille).
Unfortunately, the literature on the economics of practices for complying with Action Programme measures is very scarce.
Toimintaohjelmien toimenpiteiden noudattamiseen liittyvien käytäntöjen taloudellisia vaikutuksia koskevaakirjallista aineistoa ei valitettavasti juurikaan ole saatavilla.
Also, the information provided in many reports or analyses is rarely complete for arobust economic analysis and sufficiently varying from one report to the other to make any comparisonhazardous.
Useissa kertomuksissa tai analyyseissa esitetty tietoei myöskään yleensä riitä kunnolliseen taloudelliseen analyysiin, ja tiedot vaihtelevat kertomusten välillä senverran, että kaikenlainen vertailu on liian epävarmaa.
Thus, this chapter presents only a series of simple examples illustrating the economic dimensions related to the implementation of Action Programmes.
Tässä jaksossa esitetään näin ollen vain sarja yksinkertaisia esimerkkejä, jotka kuvastavat toimintaohjelmien täytäntöönpanoon liittyviä taloudellisia näkökohtia.
Assessing the direct costs of measures
Toimenpiteiden suorien kustannusten arviointi
A review of existing EU cost-studies showed that the costs of measures in action programmes can varywidely among Member States and type of measures.
EU:n teettämien kustannusselvitysten tarkastelusta ilmenee, että toimenpiteiden kustannukset voivat vaihdella laajalti jäsenvaltioiden ja toimenpidetyyppien kesken.
However, the review shows that the range 50 to 150per hectare per year can be used only as a first rough though very incomplete estimate.
Tarkastelu osoittaa kuitenkin, että vaihteluväliä50–150 euroa hehtaaria kohti vuodessa voidaan pitää alustavana karkeana arviona.
Examples of costs quoted in the literature include:
Kirjallisessa aineistossa mainittuihin kustannuksiin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Crop and land management
Viljelyn ja maankäytön hallinnointi
Specific cost information is provided for the French projects presented above.
Edellä mainituista ranskalaisista hankkeista esitetään täsmällistä kustannustietoa.
Increasing the area of catchcrops in winter is an effective measure for reducing nitrate losses as the crop takes up residual soil nitrogen.Total costs of such practices (soil tillage, seeding, seeds) have been estimated at 125 per hectare per year.
Talvikaudella viljeltävienvälikasvien pinta-alan kasvattaminen on tehokas keino vähentää nitraattipäästöjä, sillä kasvit kiinnittävätmaaperän ylijäämätyppeä. Näiden käytäntöjen kokonaiskustannuksiksi (maan kyntö, siementäminen,siemenet) on arvioitu 125 euroa hehtaaria kohti vuodessa.
The presence of buffer strips is also a land management measure that will reduce nitrogen losses throughrunoff and that will prevent direct fertiliser applications into watercourses.
Myös suojakaistojen käyttäminen on maankäytön hallinnointitoimenpide, joka vähentää valuman kauttatapahtuvia typpipäästöjä ja estää lannoitteiden suoran kulkeutumisen vesistöihin.
Associated costs for a 5 meterwide buffer strip are slightly higher than implementing winter crops (200 per hectare per year).
Viisi metriä leveän suojakaistan lisäkustannukset ovat hieman korkeammat kuin talviviljelyn (200 euroa hehtaaria kohti vuodessa).
Manure storage
Lannan varastointi
The costs of additional outdoor storage capacity for manure can be significant.
Lannan ulkovarastotilojen lisäämisen kustannukset voivat olla huomattavan korkeat.
Exact investment and operation & maintenance costs vary according to the type of manure, the type of storage and the storage Page 33
Lisävarastotilan tarve riippuu luonnollisesti maatilan tyypistä ja viljellystä
Forexample, MAFF (1998) reported average additional manure storage of only 200 m3for beef farms in vulnerable zones compared with more than 2,000 m3 for intensive pig farms.
Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan maa-, metsä- ja kalatalousministeriö (MAFF, 1998)raportoi, että pilaantumiselle alttiiden alueiden nautakarjatiloilla ylimääräistä lannan varastointitilaa oli keskimäärin vain 200 m3
Costs will range from 5 per m3 for simple storage facilities (e.g. lagoons) to 50 per m3 for advanced storage (e.g. concrete tanks with cover to prevent precipitation input and odour emission (see MAFF,1998).
Kustannukset vaihtelevat yksinkertaisten varastotilojen (esim. altaiden) 5 eurosta kuutiometriä kohti kehittyneempien varastotilojen (esim. kannelliset betonisäiliöt, joihin ei pääse sadevesi ja jotka eivät päästähajua, ks. MAFF, 1998) 50 euroon kuutiometriä kohti.
However, it is clear that the unit costs of manure storage rapidly decrease with increasing storagevolume and capacity.
On kuitenkin selvää, että lannan varastointikustannukset laskevat nopeasti, kun varastointimäärää ja -tilaa lisätään.
Shifting N-input from mineral to organic fertilisers
Kivennäistyppilannoitteiden vaihtaminen orgaanisiin typpilannoitteisiin
In cases where measures aim at replacing the N input from mineral fertilisers by an equivalent amount of N from organic fertilisers, differences in costs reported in the literature result mainly from differences inthe manure transportation costs.
Tapauksissa, joissa toimenpiteiden tavoitteena on korvata kivennäislannoitteiden sisältämä typpi vastaavallamäärällä orgaanisten lannoitteiden sisältämää typpeä, kirjallisessa aineistossa mainitut kustannuserotjohtuvat lähinnä eroista lannan kuljetuskustannuksissa.
A study undertaken in the United Kingdom (MAFF, 1988), for example,showed that the annual cost for manure transport ranged from 25 to 200 per hectare per year for dairyand a pig/poultry farms, respectively.
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa teetetyssä selvityksessä (MAFF, 1998) osoitettiin, että lannan kuljetusten vuosikustannukset vaihtelevat maitotilojen 25 eurosta sika-/siipikarjatilojen 200 euroon hehtaaria kohti vuodessa.
The main reason for the low costs for dairy farms was that thesefarms have more land available.
Maitotilojen alhaiset kustannukset johtuivat pääasiallisesti siitä, että näillä tiloilla on enemmän maata käytössään.
Undertaking soil analysis for optimising N-input to crop needs
Maaperäanalyysien teettäminen typen levittämisen optimoimiseksi suhteessa viljelykasvin tarpeisiin
Soil analyses are a promising way of reducing N losses.
Maaperäanalyysit ovat lupaava tapa vähentää typpipäästöjä.
Fertilisation based on soil analyses is gaininginterest in a growing number of Member States
Yhä useammassa jäsenvaltiossa ollaan kiinnostumassa maaperäanalyyseihin perustuvasta lannoittamisesta.
Table VI illustrates the cost2of soil analysis for 3 Member States, France, the Netherlands and Germany.Soil is sampled at three depths (0-30, 30-60, 60-90 cm) in France and Germany and at one depth in the
Taulukossa VI esitetään maaperäanalyysien kustannukset2kolmessa jäsenvaltiossa, Ranskassa, Alankomaissa ja Saksassa.
Number ofsoil analysis per year
Maaperäanalyysien taajuus
Area considered (in hectare)
Analysoi-tujenmaiden pintaala (ha)
Costs per hectareand per year(in )
Kannattavuuskynnys (kg/ha
Every 5 years
Kerran 5 vuodessa
Every 3 years
Kerran 3 vuodessa
Every year
Joka vuosi
(1)Assuming a saving of 0.5 per kg N-input reduced.(2)With and without fertilisation advice costs, respectively.
1)Kun oletetaan, että vähentynyttä typpilannoitekiloa kohti säästetään 0,5 euroa.2)Ensin lannoiteneuvontakustannukset mukaan luettuina ja sen jälkeen niitä lukuun ottamatta.
The table also contains information about the economic break-even point, i.e. the level of saved N-inputwhere the costs of the soil analyses are fully compensated by a reduction in fertilisation costs (providing noyield loss takes place).
Taulukossa esitetään tietoa myös taloudellisesta kannattavuuskynnyksestä eli säästetyn typpilannoitteenmäärästä, jolla lannoitekustannusten lasku kattaa täysin maaperäanalyysien kustannukset (olettaen, etteisadon määrä laske).
The table shows that savings of 10 to 45 kgs of N-input per year would fully
Taulukko osoittaa, että 10–45 kilon typpilannoitteen säästö vuodessa kattaa täysin
The data for France have been obtained from the previously mentioned “RDP project”.
Ranskaa koskevat tiedot on saatu aiemmin mainitusta alueellista kehitysohjelmasta.
The informaztion for the Netherlands has been provided by the Dutch Nutrient Management Institute (NMI).
Alankomaita koskevat tiedot ontoimittanut Alankomaiden ravinteiden hallinnoinnin tutkimuslaitos.
Data for Germany are takenfrom the Baden-Wurtenberg Bundesland report.
Saksaa koskevat tiedot ovat peräisin Baden-Württembergin osavaltion kertomuksesta.
34 compensate for the costs of the soil analyses.
34 maaperäanalyyseistä aiheutuvat kustannukset.
Experience suggests that an N-input reduction of this magnitude is often feasible.
Kokemukset viittaavat siihen, että tämän suuruusluokantyppilannoitteen vähennys on usein toteutettavissa.
Impact on crop yields
Vaikutus sadon määrään
Situations with N-applications significantly higher (double) than crop requirements are still found inmany areas and regions of the European Union.
Useilla Euroopan unionin alueilla levitetään yhä huomattavasti (kaksinkertaisesti) enemmän typpeä kuinviljelykasvit vaatisivat.
Under such situations, a reduction in the total N-appli-cations is unlikely to lead to any significant yield loss.
Tällaisessa tilanteessa levitetyn typen kokonaismäärän vähentäminen tuskin johtaasadon pienenemiseen.
Indeed, significant yield decreases that would resultfrom N-application reduction are not reported in the literature and reports.
Kirjallisessa aineistossa ja kertomuksissa ei todellakaan mainita merkittäviä sadonmenetyksiä, jotka olisivat johtuneet typen levittämisen vähentämisestä.
In fact, many reports mentionreductions in inputs without any yield reduction because of the positive impact of improved practices (e.g.increasing the number of fertiliser applications).The above underlines the need for development ofrigorous and coherent recommendations for a balanced fertilisation, which take into account the specificconditions of the zone concerned (soil conditions, soil type and slope, climatic conditions), the land useand agricultural practices, including crop rotation systems and irrigation.
Useissa kertomuksissa esitetäänjopa, ettei lannoitteen vähentäminen ole pienentänyt lainkaan satoa, sillä käytäntöjen parantamisella (esim.lannoitteen levittämiskertojen määrän kasvattamisella) on ollut myönteisiä vaikutuksia. Edellä mainitutseikat korostavat sitä, että on kehitettävä tiukkoja ja johdonmukaisia suosituksia tasapainoitetulle lannoittamiselle, jossa otetaan huomioon kyseisen alueen erityisolosuhteet (maaperän olosuhteet, tyyppi ja kaltevuus, ilmasto-olot), maankäyttö ja maanviljelykäytänteet (kuten vuoroviljelyjärjestelmät ja kastelu).
This fertilisation should be based on a balance between the foreseeable nitrogen requirements of the cropsand the nitrogen supply to the crops from:
Tällaisen lannoituksen perustana pitää olla tasapaino viljalajin ennakoitavissa olevan typen tarpeen jaseuraavien typen lähteiden välillä:
—the soil itself, i.e. the amount of nitrogen present in the soil at the moment when the crop starts to useit, and the supply through the net mineralisation of the reserves of organic nitrogen in the soil;
– itse maaperä (ts. maaperässä sillä hetkellä oleva typpimäärä, kun vilja alkaa käyttää sitä, ja se typpi, jokaon peräisin maaperän orgaanisen typen varastojen nettomineralisaatiosta)
—both organic and chemical fertilisation, plus N atmospheric deposition and biologic fixation.
– sekä orgaaniset että kemialliset lannoitteet ja ilmakehän typen laskeuma ja biologinen yhteyttäminen.
Moreover, development of training and extension services appears essential for a wide adoption of theserecommendations, as well as of codes of good fertilisation practice, by farmers.
Lisäksi vaikuttaa tärkeältä, että kehitetään koulutus- ja neuvontapalveluja, jotta viljelijät alkaisivatnoudattaa laajalti näitä suosituksia samoin kuin hyvän lannoitekäytännön ohjeita.
It is striking to note that the large range of effective fertiliser applications recorded within the European Union is accompanied by a large range of formal recommendations that can not always be understood bydifferences in crop variety or yield and climatic, soil, and hydrological conditions.
Euroopan unionissa kirjataan erittäin vaihtelevia lannoitteiden levitysmääriä, ja ne näyttävät liittyvän virallisten suosituksien hämmästyttävän suureen vaihteluun, jota ei aina voida selittää viljelykasvien, satomäärien tai ilmasto-, maaperä- ja vesiolojen eroilla.
Table VII presentsrecommended N-input per kg of biomass harvested for Member States from the northern part of the European Union.
Taulukossa VII esitetään suositellut typpilannoitemäärätsadon biomassakiloa kohti Euroopan unionin pohjoisissa jäsenvaltioissa.
The sometimes large differences illustrated in this table (e.g. from 1 to 2 at the extremefor sugar beet) underline the need for more rigorous, agronomically and environmentally justified recommendations in each Member-State.
Taulukon osoittamat erot, jotkatoisinaan ovat suuria (esim. yhdestä kahteen sokerijuurikkaan osalta), tuovat selkeästi esiin, että kaikissajäsenvaltioissa on annettava jämerämpiä, sekä maanviljelyn että ympäristön kannalta perusteltuja suosituksia.
Table VII — Recommended N input levels for major crops relative to thebiomass harvested (in kg per ton of product – compiled by EFMA, 2001 from M.S. formal advices)
Taulukko VII — Suositellut typpilannoitemäärät tärkeimmille viljalajeille sadonbiomassaa kohti (kilogrammaa tonnia tuotetta kohti – koonnut EFMA, 2001,jäsenvaltioiden virallisista ohjeista)
Winter wheat
Talvi-vehnä
Cost-effectiveness analysis
Kustannustehokkuusanalyysi
It is important to ensure public funds are allocated to measures and regions according to their potential in solving nitrate losses and eutrophication problems.
On tärkeää varmistaa, että toimenpiteisiin ja alueille myönnetään julkisia varoja sen mukaan, miten nekykenevät ratkaisemaan nitraattipäästö- ja rehevöitymisongelmia.
It is thus important to compare the costs of different measuresor programmes to their impact or effectiveness, in reducing drinking water or eutrophication problems.
Tämän takia on tärkeää verrata eritoimenpiteiden tai ohjelmien kustannuksia vaikutuksiin tai tehokkuuteen, joka niillä on juomavesi- tairehevöitymisongelmien vähentämisessä.
Studies assessing the cost-effectiveness of different measures and programmes are extremely rare althoughtheir usefulness for policy making and allocation of scarce financial resources is clear.
Selvitykset, joissa on arvioitu erilaisten toimenpiteiden ja ohjelmien kustannustehokkuutta, ovat äärimmäisen harvinaisia, vaikka niistä on selkeästi hyötyä politiikkojen laadinnassa ja niukkojen taloudellistenresurssien jakamisessa.
An example of such analysis is reported (Bel et al - 1999) for the Bièvre-Liers region in France.
Esimerkki tällaisesta analyysista (Bel ja muut, 1999) on esitetty Ranskan Bièvre-Liers -alueen osalta.
As illustrated in the table VIII, this report compared two programmes in terms of their impact on N-emissions, N-concentration in groundwater and costs.
Kutentaulukossa VIII esitetään, analyysissa on vertailtu kahden ohjelman vaikutuksia typpipäästöihin ja pohjavesien typpipitoisuuksiin sekä kustannuksia.
The table shows that the FARM programme is more costeffective than the FARM+CIPEN programme, with unitary costs of N-reduction of 1.07 and 1,38 perkg of N, respectively3.
Taulukosta ilmenee, että FARM-ohjelman kustannustehokkuuson parempi kuin FARM+CIPEN-ohjelman, ja typen vähentämisen yksikkökustannukset ovat ensimmäisellä 1,07 euroa ja jälkimmäisellä 1,38 euroa typpikiloa kohti3.
However, the combined FARM+CIPEN measures are still necessary for achievingreductions in nitrate concentration of groundwater down to the guide value of 25 mg/l.
Yhdistettyjä FARM+CIPEN-toimenpiteitä tarvitaan kuitenkin, jotta pohjavesien nitraattipitoisuudet saadaan laskemaan ohjearvona olevaan 25 milligrammaan litraa kohti.
And the overallcost of such combined programme remains reasonable.
Yhdistetyn ohjelman kokonaiskustannukset pysyvät lisäksi kohtuullisina.
Table VIII — Comparison of impacts and cost of two preventive programmes (Belgium/Germany, 1999)
Taulukko VIII — Kahden ennalta ehkäisevän ohjelman vaikutusten ja kustannusten vertailu (Bel ja muut, 1999)
Variable, Indicator
Muuttuja, indikaattori
Reduction in N-emission (in kg per hectare)
Typpipäästöjen vähentyminen (kg/ha)
Expected N-concentration in groundwater (in mg/l)
Pohjavesien odotettu typpipitoisuus (mg/l)
Total cost of the programmes (in per hectare)
Ohjelmien kokonaiskustannukset (euroa/ha)
Cost-effectiveness in per unit of N-emission reduced
Kustannustehokkuus euroina vähentynyttä typpipäästöyksikköä kohti
Programme FARM – Expected yields equal to the average of the last 5 years; N-application (including farmmanure) optimised according to this average yield (minimum scenario for limiting over-fertilisation).
FARM-ohjelma – Odotettu sato vastaa viimeisten viiden vuoden keskitasoa; typen levittäminen (karjanlantamukaan luettuna) on optimoitu tämän keskimääräisen sadon mukaan (vähimmäisskenaario liikalannoittamisen rajoittamiseksi).
Programme FARM + CIPEN – in addition to FARM, systematic integration of catch crops before spring cropsand better management of crop residues (which leads to reduction in nitrate losses during inter-cropping).
FARM+CIPEN-ohjelma – FARM-ohjelman lisäksi viljellään järjestelmällisesti välikasveja ennen kevätviljaa jahallinnoidaan paremmin korjuutähteitä (johtaa nitraattipäästöjen vähenemiseen viljelykausien välillä).
Such cost-effectiveness analysis made at the local level (i.e. by comparing different practices orprogrammes) could also be performed at a more global level by assessing, for example, the relative potential and costs of different regions for reducing nitrate losses to a given river or aquifer4.
Tällainen paikallisella tasolla toteutettu kustannustehokkuusanalyysi (jossa verrataan eri käytäntöjä taiohjelmia) voidaan toteuttaa myös yleisemmällä tasolla arvioimalla esimerkiksi eri alueiden suhteellisiamahdollisuuksia vähentää tiettyyn jokeen tai pohjavesiesiintymiin kulkeutuvia nitraattipäästöjä sekä senkustannuksia4.
Such analysis is key to prioritising investments.
Tällainen analyysi on tehtävä, jotta investoinnit voidaan priorisoida.
Investigating global benefits
Kokonaishyötyjen tutkimus
Most economic arguments on Action Programmes concentrate on the costs (often imperfectly estimated)of these measures.
Useimmissa toimintaohjelmia koskevissa taloudellisissa argumenteissa keskitytään näiden toimenpiteidenkustannuksiin (jotka on usein arvioitu puutteellisesti).
The studies and reports investigating environmental benefits arising from the reductionin nitrates leaching and assessing these benefits in monetary terms are rare.
Vain harvoissa selvityksissä ja raporteissa tutkitaannitraattien huuhtoutumisen vähentämisen ympäristöhyötyjä ja näiden hyötyjen taloudellista merkitystä.
In the present case study, the reduction in N-losses resulting from catch-crops is limited to approximately 20 kg N/ha.In many situations, however, this reduction could be significantly higher (i.e. between 50 and 80 kg N/ha) thusimproving the cost-effectiveness ratio.
Tässä tapaustutkimuksessa typpipäästöt vähenivät välikasvien viljelyn ansiosta vain noin 20 kg N/ha. Useissa tapauksissa ne vähenevät kuitenkin huomattavasti enemmän (50–80 kg N/ha), mikä parantaa kustannustehokkuussuhdetta.
The same analysis can be performed for different countries.
Sama analyysi voidaan tehdä eri maille.