natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Calls for extension of the coastal zone beyond 12 miles in some Member States have not been supported by verifiable data.
Eräissä jäsenvaltioissa on esitetty pyyntöjä ulottaa rannikkovyöhyke yli kahdentoista meripeninkulman rajan, mutta niiden tueksi ei ole voitu esittää toteennäytettävissä olevia tietoja.
Modification of the 6- to 12-mile regime would disrupt the long-standing balance of the policy.
Kuuden ja kahdentoista meripeninkulman järjestelmän muuttaminen haittaisi sen jo pitkään jatkunutta tasapainoa.
The setting up of the Box also played an important role in reaching acceptance of the equilibrium established between the different fleets and fishing communities.
Kieltoalueen käyttöönotolla oli myös tärkeä asema tasapainon aikaansaamisessa eri laivastojen ja kalastus yhteisöjen välille.
Nevertheless, improved scientific advice for possible adjustments of the regime is required.
Tämän järjestelmän mahdollista mukauttamista koskevia tieteellisiä lausuntoja kuitenkin tarvitaan vielä.
The legal restrictions of access to the North Sea waters end on 31 December 2002.
Pohjanmerelle pääsyä koskevat oikeudelliset rajoitukset päättyvät 31. päivänä joulukuuta 2002.
However, as all fisheries for species of commercial interest are regulated by TAC and quota regimes, access to resources is limited to fleets which hold quotas.
Koska kaupallisesti merkittävien lajien kalastusta kuitenkin säädellään TAC- ja kiintiöjärjestelmillä, vain laivastoilla, joilla on kiintiö, on pääsy näille kalavaroille.
Full implementation of the relevant environmental instruments, action plans and strategies for the protection of the biodiversity and the inte gration of environmental protection requirements into the CFP.
Kaikkien asiaa koskevien ympäristönsuojelullisten välineiden, toiminta suunnitelmien ja strategioiden täytäntöönpano ja ympäristönsuojelullisten vaatimusten yhdentäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan.
Launch of a debate on the ecolabelling of fisheries products.
Keskustelun aloittaminen kalastustuotteiden ympäristömerkistä.
There is a requirement to integrate environmental protection into the CFP The forthcoming communication 'Elements of a strategy for the integration of environmental protection requirements into the CFP' describes an appropriate strategy to achieve this integration.
Ympäristönsuojelun yhdentämistä yhteiseen kalastuspolitiikkaan on vaadittu. Pian ilmestyvässä tiedonannossa "Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan - strategian keskeiset osat" esitetään strategia tämän sisällyttämisen toteuttamiseksi.
Although the strategy can be implemented under the existing CFP, without a need of reform, the Commission believes that it would be preferable to take advantage of the current CFP review process in order to improve, by strengthening the appropriate legal basis, the efficiency of such implementation.
Vaikka strategia voidaan panna täytäntöön nykyisessäkin yhteisessä kalastus politiikassa ilman uudistusta, komissio uskoo, että olisi suositeltavampaa käyttää hyväksi nykyistä YKP:n uudelleentarkasteluprosessia ja parantaa tällaisen täytäntöönpanon tehokkuutta vahvistamalla sitä koskevaa oikeusperustaa.
The new CFP should be specifically tailored in order to gain efficiency in the implementation of the abovementioned strategy.
Uusi yhteinen kalastuspolitiikka olisi suunniteltava erityisesti siten, että edellä mainittu strategia saadaan tehokkaasti toteutettua.
The Commission also intends to launch a debate on ecolabelling of fisheries products in the near future.
Komissio aikoo myös aloittaa julkisen keskustelun kalastustuotteiden ympäristömerkistä lähiaikoina.
Ecolabelling schemes offer a market- and information-based method of promoting sustainability in fisheries by presenting clearer choices to the consumer, based on information about a product's impact on the environment or on the sustainability of the fisheries resource from which it is derived.
Ympäristömerkkijärjestelmät ovat markkina- ja tietoperusteinen menetelmä, jolla edistetään kalastuksen kestävyyttä esittämällä kuluttajalle selviä tuotteen ympäristövaikutuksia tai kalavarojen kestä vyyttä koskeviin tietoihin perustuvia valintoja.
The Commission supports the objectives of ecolabelling schemes in the fishery sector, namely to stimulate consumer awareness of the environmental dimension of fishing and thereby to encourage environmental responsibility of both managers and fishermen.
Komissio tukee kalastusalan ympäristömerkkijärjestelmiä erityisesti innostaakseen kuluttajia tiedostamaan kalastuksen ympäristönsuojelullisen ulottuvuuden ja kannustaakseen sekä kalastuksen hoidosta vastaavien tahojen että kalastajien ympäristönsuojelullista vastuuta.
Hence, voluntary ecolabelling schemes should be encouraged and their operation in the market facilitated, as complementary measures to legislation, which covers the exploitation of fisheries resources and food safety.
Vapaaehtoisia ympäristömerkkijärjestelmiä olisi kannustettava ja niiden käyttöä markkinoilla helpotettava.
It remains the prime responsibility of the public authorities to protect natural resources but this is not compromised by voluntary market-led initiatives.
Tämä tapahtuisi kalavarojen hyödyntämistä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä täydentävänä toimenpiteenä.
Ecolabelling schemes should, however, ensure objective and verifiable information to the consumer and compliance with the claims made must be properly monitored.
Ympäristömerkkijärjestelmien olisi kuitenkin taattava, että kuluttajalle esitetyt tiedot ovat objektiivisia ja tarkistettavissa olevia, ja väitteiden todenperäisyyttä olisi valvottava asianmukaisesti.
There are also a number of difficulties specific to fish eries eco-labels, namely the implications for non-certified fish which are caught in accordance with the common fisheries policy, the scientific or technical justification of the criteria used and the identification of the certified product throughout the marketing chain.
Kalastusalan ympäristömerkkeihin liittyy myös monia vaikeuksia, erityisesti niiden vaikutus yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti pyydettyihin ei-sertifioituihin kaloihin, käytettyjen kriteerien tieteelliset tai tekniset perusteet ja sertifioidun tuotteen tunnistaminen markkinointiketjussa.
Public authorities may need to establish a legal framework for voluntary ecolabelling to ensure appropriate assessment criteria, independent control of compliance and accurate information for the consumer.
Julkisten viranomaisten voi olla tarpeen laatia vapaaehtoisia ympäristömerkkejä koskeva oikeudellinen kehys varmistamiseen, että kriteerit arvioidaan asianmukaisesti, noudattamista valvotaan itsenäisesti ja kuluttajille annetaan oikeaa tietoa.
Public authorities may want to go further, by setting the assessment criteria to be used by ecolabelling schemes.
Julkiset viranomaiset voivat halutessaan mennä pidemmälle ja laatia ympäristömerkkijärjestelmissä käytettävät arviointikriteerit.
The precise level and type of public authority involvement will form the core of the future debate on ecolabelling of fisheries products within the Community.
Julkisen viranomaisen osallistumisen taso ja tapa muodostavat tulevan yhteisön kalastustuotteiden ympäristömerkkiä koskevan julkisen keskustelun ytimen.
Address the repercussions of the current overhaul of Community food legislation on fisheries products.
Tutkitaan yhteisön nykyisen elintarvikelainsäädännön vaikutukset kalastustuotteisiin. tustuotteisiin.
Ensure consumer protection in respect of third-country imports.
Varmistetaan kuluttajansuoja kolmansista maista tapahtuvassa tuonnissa.
A large body of scientific literature confirms the benefits to human health from eating fish, which is rich in polyunsaturated fatty acids which help prevent inflammatory and cardiovascular disease and improve vision and neural development in infants.
Suuri määrä tieteellistä kirjallisuutta vahvistaa kalansyönnin hyvää tekevät vaikutukset ihmisten terveyteen.
There are, however, certain risks to public health linked to trade, processing and/or distribution offish: i.e. contamination by toxic chemicals or heavy metals, microbiological contamination, toxic species, presence of parasites, histamine, etc.
Kalassa on paljon monityydyttymättömiä rasvahappoja, jotka ehkäisevät tulehdussairauksia sekä sydän- ja verisuonitauteja ja edistävät lasten näön ja hermoston kehittymistä.
Furthermore there is also a risk of introduction and/or dissemination of animal diseases which may have serious economic consequences for aquaculture. It is therefore necessary to apply the health requirements of Community legislation in order to protect public and animal health and safety.
Kalan kauppaan, jalostukseen ja/tai jakeluun liittyy kuitenkin eräitä kansanterveydellisiä riskejä, kuten myrkyllisten kemikaalien tai raskasmetallien aiheuttama saastuminen, mikrobiologinen saastuminen, myrkylliset lajit, loistartunta, hista-
Food quality is a high priority for the Community and fisheries products will be affected in the immediate future by the current overhaul of Community food legislation which is designed to establish the highest standards for food.
Elintarvikkeiden laatii on yhteisössä ensisijaisen tärkeää, ja kalastustuotteisiin voi lähiaikoina vaikuttaa yhteisön elintarvikelainsäädännön tarkistaminen, jonka päämääränä on laatia elintarvikkeille mitä tiukimmat vaatimukset.
This may lead, for example, to the establishment of stricter limit values for contaminants, such as heavy metals or dioxins.
Tämä voi johtaa esimerkiksi siihen, että saasteille, kuten raskasmetalleille tai dioksiinille, vahvistetaan tiukemmat raja-arvot.
One of them will be to reassure Euro pean consumers about the healthiness and safety of fishery products; this could further raise demand for fish as opposed to other sources of protein.
Yksi näistä on Euroopan kuluttajien saaminen vakuuttuneiksi kalastustuotteiden terveellisyydestä ja turvallisuudesta. Tämä voi lisätä kalan kysyntää verrattuna muihin valkuaisainelähteisiin.
On the other hand, the correct application of health requirements to fish eries in particularly polluted areas could mean either a change in fishing activity or, in a few cases, closure of the fishery.
Toisaalta terveysvaatimusten oikea soveltaminen kalastusalalla erityisen saastuneilla seuduilla voi tarkoittaa joko muutoksia kalastustoiminnassa tai joissain tapauksissa kalastuskieltoja.
This could also have repercussions on processing industries (including, for example, the fishmeal and fish-oil sector).
Tällä voi olla vaikutuksia jalostusteollisuuteen (myös esimerkiksi kalajauho- tai kalaöljyteollisuuteen).
The need for structural adjustment resulting from the fulfil ment of the Community health requirements will have to be taken into account in Member States' programmes for assistance to the sector within the framework of the Financial Instrument for Fisheries Guidance (FIFG).
Yhteisön terveysvaatimusten täyttämisestä johtuva rakenneuudistuksen tarve on otettava huomioon jäsenvaltioiden kalastusalan tukiohjelmissa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) kautta.
As a major importer of fisheries products, the Community must ensure that such products fulfil equivalent health requirements to those provided by Community legislation.
Koska yhteisö on suuri kalastustuotteiden tuoja, sen on varmistettava, että tuodut tuotteet täyttävät yhteisön lainsäädännön vaatimuksia vastaavat terveysvaatimukset.
More financial assistance may need to be given to developing countries, and particularly those with which the Community has concluded fisheries agreements, in order to help them achieve the necessary food-safety requirements.
Kehitysmaille ja erityisesti sellaisille, joiden kanssa yhteisö on tehnyt kalastussopimuksia, voi olla tarpeen antaa enemmän taloudellista tukea, jotta ne pystyvät täyttämään tarvittavat elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset.
Establishment of a moreeffective fleet policy in line with multi-annual objectives, taking into account technological progress and ensuring that public aid does not contribute to an increase in fishing effort.
Sellaisen tehokkaamman, monivuotisten tavoitteiden mukaisen laivasto politiikan laatiminen, jossa otetaan huomioon tekninen kehitys ja varmistetaan, että julkisella tuella ei osallistuta pyyntitavoitteen lisäämiseen.
The new system should ensure transparency and simplicity, with tighter control and enforcement by Member States and stronger sanctions for non-compliance.
Uudella järjestelmällä olisi varmistettava avoimuus ja yksinkertaisuus, jäsenvaltioiden tiukempi valvonta ja suuremmat rangaistukset sääntöjä rikkoville.
This would have the advantage of ensuring coherence between the two areas of policy.
Tästä olisi se etu, että varmistetaan politiikan kahden eri alueen yhdenmukaisuus.
However, although this idea is attractive on theoretical grounds it could prove to be complex to put into practice, especially for segments operating mixed fisheries.
Vaikka tämä ajatus on teoreettisesti tarkasteltuna houkutteleva, se voi olla hankala panna täytäntöön, erityisesti sekalaj¡kalastusta harjoittavien laivastonosien osalta.
To have an effective fleet policy it should also be recognised that fishing effort is increasing every year, due to technological progress.
Tehokkaan aluspolitiikan aikaansaamiseksi olisi myös tunnustettava, että pyyntiponnistus lisääntyy vuosi vuodelta teknisen kehityksen vuoksi.
enough to counter the effect of technological progress.
Pyydysten ja niiden rakenteen, kaikuluotainten ja televiestintälaitteiden kehittyminen myös edesauttaa tätä.
In overexploited fish eries they would have to be very much higher than this.
Vähennysten määrien olisi oltava ainakin niin suuria, että ne kumoavat teknisen kehityksen vaikutuksen.
One could also envisage adapting the reduction rates in order to favour environmentallyfriendly gears or fishing techniques.
Vähennysten määriä voitaisiin myös harkita mukautettavan ympäristöystävällisten pyydysten tai kalastustekniikoiden suosimiseksi.
It is also clear that the policy must address the question of overcapacity by Member State but it has to distinguish between individual fisheries by main taining a segmentation of the fleet, otherwise an overall reduction in capacity might disguise an increase in the capacity of vessels fishing the most overexploited species, which are usually also the most commercially valuable.
On myös selvää, että aluspolitiikassa on otettava huomioon liikakapasiteetti jäsenvaltioittain, mutta siinä on myös pidettävä eri kalastustyypit erillään laivaston osiin jakamisella, muutoin kapasiteetin kokonaisvähennys voisi peittää eniten liikakalastettuja mutta myös taloudellisesti arvokkaimpia lajeja pyytävien alusten lisäkapasiteetin.
This could be achieved by the segmentation under the MAGP IV or, recognising that the latter was in some cases developed to minimise overall capacity reduction rather than to represent an accurate subdivision of the fleet, a segmentation based on clearly defined criteria common to all Member States.
Tämä voitaisiin toteuttaa MOO IV:n laivastonosiin jaon avulla tai sitten tunnustamalla, että jälkimmäinen kehitettiin oikeastaan eräissä tapauksissa kokonaiskapasiteetin vähentämisen minimoimiseksi eikä laivaston todellisen alajaon esittämiseksi, ja luomalla uusi tapa jakaa laivasto osiin kaikille jäsenvaltioille yhteisten vaatimusten mukaisesti.
The issue of the distant-water fleet needs to be adequately addressed too.
Myös kaukaisten vesien laivastojen ongelmaa olisi käsiteltävä.
The segments that group together vessels operating outside Community waters should take into account not only the state of stocks to be exploited but also the other constraints limiting access, i.e. the fishing possibilities offered by third countries and the rights obtained in regional fisheries organisations, which both risk being diminished in the long-term due to new entrants.
Yhteisön ulkopuolisilla vesillä toimivat alukset kokoavissa laivastonosissa olisi otettava huomioon ei vain hyödynnettävien kantojen tila, vaan myös muut vesille pääsyä rajoittavat tekijät, kuten kolmansien maiden ja alueellisten kalastus järjestöjen tarjoamat kalastusmahdollisuudet, jotka molemmat ovat vaarassa pienentyä pitkällä aikavälillä uusien tulokkaiden vuoksi.
Another important guiding principle is that public aid must under no circumstances contribute to an increase in fishing effort.
Yksi tärkeä johtoperiaate on myös se, että julkisella tuella ei missään tapauksessa saisi osallistua pyyntitavoitteen lisäämiseen.
Rather, as long as public aid is used for fleet renewal, there should be a net decrease in fishing effort.
Niin kauan kuin julkista tukea käytetään laivaston nykyaikaistamiseen, pyyntitavoitteessa olisi tapahduttava nettovähentymistä.
Finally, special provisions in favour of small-scale fisheries should be envisaged. aged.
Lopuksi pienimuotoisesta kalastuksesta olisi annettava erityisiä säädöksiä.
The first is to continue with a system that fixes quantitative objectives to be achieved over a defined period, with the following characteristics:
Ensimmäinen on jatkaa järjestelmää, jossa vahvistetaan määrälliset tavoitteet tietyksi ajaksi ja noudetaan seuraavia periaatteita:
• reductions primarily in terms of capacity
• Vähennykset tehdään ensisijaisesti kapasiteetista.
• a commonly defined segmentation of the fleet for all Member States
• Laivaston jako osiin on yhteisesti määritelty kaikille jäsenvaltioille.
• fixed reduction rates for each type of segment across all Member States.
• Vähennysten määrät ovat kiinteät kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikissa laivaston osissa.
In order to achieve the objectives fixed under the programme, the entry—exit regimes that the Member States have introduced under Articles 6 and 9 of Council Regulation (EC) No 2792/1999 (FIFG implementing regulation, OJ L 337, 30.12.1999) could be adjusted so that whenever new capacity is introduced into the fleet a greater capacity is withdrawn.
Ohjelmassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 ("KORin täytäntöönpanoasetus", EYVLL337, 30.12.1999) 6 ja 9 artiklan mukaisesti antamia laivastoon lisäysja laivastosta poistojärjestelyjä voisi mukauttaa siten, että aina kun laivastoon lisätään uutta kapasiteettia, sieltä poistetaan suurempi määrä kapasiteettia.
This system could be made more-restrictive when public aid is granted for vessel construction or modernisation.
Järjestelmää voisi tiukentaa silloin, kun julkista tukea myönnetään aluksen rakentamiseen tai nykyaikaistamiseen.
In this case, the entry of publicly-aided capacity would be associated with a substantially greater capacity withdrawn.
Tällaisessa tapauksessa julkisesti tuet tuun kapasiteetin lisäykseen olisi liityttävä merkittävästi suurempi kapasiteetin poistaminen.
A further means to contain the fleet could be the introduction of a capacity penalty each time a licence is traded.
Eräs tapa hillitä laivaston kapasiteettia voisi olla myös kapasiteettisakon käyttäminen, aina kun lisenssi vaihtaa omistajaa.
The second approach would be to dispense altogether with fixed objectives for the period until 2006 and instead to create a mechanism whereby the capacity of the fleet is gradually and automatically reduced over time.
Toinen lähestymistapa olisi luopua kiinteistä tavoitteista kokonaan vuoteen 2006 asti ja laatia sen sijaan jokin järjestelmä, jolla laivaston kapasiteetti vähenee ajan mittaan asteittain ja automaattisesti.
This would require the entry-exit regime described above to be strengthened so that it could systematically reduce the fleet at an appropriate rate, and could also make use of capacity penalties when licences are traded.
Tämä edellyttäisi edellä kuvatun laivaston lisäämis- ja poistamisjärjestelmän vahvistamista siten, että laivasto pienenisi järjestelmällisesti asianmukaiseen tahtiin. Siihen voitaisiin myös liittää kapasiteettisakko silloin, kun lisenssi myydään.
Again, the entry-exit ratios could be adjusted either to take account of the degree of overexploitation of the resource or to favour certain types of environmentally friendly gears or fishing activities.
Laivaston lisäys-poistosuhdetta voisi mukauttaa joko kalavarojen liikakalastuksen määrän huomioon ottamiseksi tai ympäristöystävällisten pyydysten tai kalastustoiminnan suosimiseksi.
Improving the compatibility of the CFP with other policies that affect the coastal zone through integrated coastal zone management (ICZM).
YKP:n ja muiden rannikkoalueisiin vaikuttavien politiikkojen yhteensovittaminen rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon strategian (ICZM) avulla.
The CFP needs to have a fisheries management framework which is trans parent, cost-effective, flexible, able to respond rapidly and efficiently to emergencies and allows greater stakeholder involvement.
YKP tarvitsee kalataloushallintoon kehyksen, joka mahdollistaa avoimuuden, hyvän kustannus-hyötysuhteen sekä joustavuuden ja jonka avulla voidaan reagoida nopeasti ja tehokkaasti hätätilanteissa. Myös sidosryhmien osallistumismahdollisuuksia olisi lisättävä.
Improvements could be made in the following areas.
Parannukset voisivat koskea seuraavia aiheita:
Although the current institutional framework does not foresee the formal participation of stakeholders in the decisionmaking process, either at Community or at regional level, it is possible and desirable to foresee new forms of participation in the pre-decision phase of CFP policy-making.
Vaikka sidosryhmien osallistuminen yhteisön tai alueiden tasolla ei muodollisesti sisällykään nykyiseen järjestelmään, on sekä mahdollista että suotavaa säätää uudenlaisista osallistumisen muodoista YKP:n päätöksentekoa edeltävässä vaiheessa.
Establishing a net work of regional advisory committees on fisheries could, in the Commission's view, involve more and earlier the stakeholders in discussions about fisheries management while at the same time ensuring that fisheries governance remains compatible with the legal and institutional framework of the Treaty and that it does not affect the global and Community character of the CFP.
Kalastusalan alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden perustaminen saattaisi komission käsityksen mukaan merkitä sidosryhmien osallistumista tiiviimmin ja aikaisemmassa vaiheessa kalataloushallintoa koskeviin keskusteluihin, samalla kun varmistettaisiin, että kalastusalaa hallinnoidaan edelleen perustamissopimuksessa määrätyn oikeudellisen kehyksen ja toimielinjärjestelmän mukaisesti siten, ettei YKP:n kokonaisvaltainen, koko yhteisöä koskeva luonne kärsi.
parties might think that the Commission's presence in every regional meeting might be desirable to provide chairmanship and administrative support, it might be difficult for the Commission to assume such a responsibility in every case.
Näiden komiteoiden työhön voisivat osallistua jäsenvaltioiden virkamiehet, teollisuuden ja kansalaisjärjestöjen edustajat, kalastusbiologit ja jäsenvaltioiden taloustieteilijät, jotka ovat tekemisissä kalastusasioiden kanssa.
The regional committees would cover regional management units (such as the North Sea) or specific stocks, to be defined (such as migratory species like tuna), and would meet regularly.
Alueellisten komiteoiden vastuualueena olisivat esimerkiksi alueelliset hallinnolliset yksiköt (kuten Pohjanmeri) tai tietyt erikseen määriteltävät kalakannat (esimerkiksi vaeltavat lajit kuten tonnikala), ja niiden olisi kokoonnuttava säännöllisesti.
Such new legislation could define the responsibilities of the Member States and establish the time limits for such measures and the modalities for their review.
Tällaisessa uudessa lainsäädännössä voitaisiin määritellä jäsenvaltioiden velvollisuudet ja vahvistaa määräajat toimenpiteiden toteuttamiselle sekä niiden tarkistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
Member States are currently allowed to adopt stricter conservation measures in areas under their sovereignty or jurisdiction provided interalia that they apply only to fish ermen of the Member State concerned.
Jäsenvaltiot saavat nykyisin toteuttaa tiukempia säilyttämistoimenpiteitä suvereniteettiinsa tai lainkäyttövaltaansa kuuluvilla alueilla muun muassa sillä edellytyksellä, että niitä sovelletaan ainoastaan kyseisen jäsenvaltion kalastajiin.