natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The other elements of Annex I will not usually be relevant in implementing the monitoring requirement but it may in some circumstances be convenient to link the results of monitoring with, for example, environmental problems, environmental protection objectives, or mitigation measures identified under paragraphs (d), (e), or (g) of Annex I. The Directive does not, however, contain a requirement to that effect.
Liitteen I muilla kohdilla ei yleensä ole merkitystä seurantavaatimuksen täytäntöönpanossa, mutta joissakin tapauksissa saattaa olla hyödyllistä edellyttää, että seurannan tulosten yhteydessä otetaan huomioon esimerkiksi liitteen I d, e tai g kohdassa mainitut. ympäristöongelmat, ympäristönsuojelutavoitteet tai lievennystoimet. Direktiiviin ei kuitenkaan sisälly tätä koskevaa vaatimusta.
Article 10 appears not necessarily to require that significant environmental effects are monitored directly.
Direktiivin 10 artiklaan ei näytä sisältyvän ehdotonta vaatimusta, että merkittäviä ympäristövaikutuksia on seurattava suoraan.
The Directive also allows them to be monitored indirectly through, for example, pressure factors or mitigation measures.
Direktiivi mahdollistaa myös niiden välillisen seurannan esimerkiksi seuraamalla kuormitustekijöitä tai lievennystoimia.
Implementation means not only the realisation of the projects envisaged in the plan or programme (including both their construction and operation )but also covers other activities (such as behavioural measures or management schemes) which form part of the plan or programme (or its implementation).
Toteuttaminen ei tarkoita ainoastaan suunnitelmassa tai ohjelmassa ehdotettujen hankkeiden toteutusta (johon kuuluu sekä niiden käynnistäminen että toiminta) vaan kattaa myös muut toiminnot (kuten käyttäytymisohjeet tai hallinnointisuunnitelmat) jotka ovat osa suunnitelmaa tai ohjelmaa (tai sen toteuttamista).
Article 10 requires the significant environmental effects of the implementation of all plans and programmes subject to the Directive to be monitored.
Direktiivin 10 artiklassa edellytetään, että kaikkien direktiivin soveltamisalaan kuuluvien suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisen merkittäviä ympäristövaikutuksia on seurattava.
It does not specify whether this has to be done for each plan or programme individually.
Siinä ei määritellä, onko tämä tehtävä erikseen kunkin suunnitelman tai ohjelman kohdalla.
In view of the flexibility of Article 10, one monitoring arrangement may cover several plans or programmes as long as sufficient information about the environmental effects of the individual plans or programmes is provided and the purposes and obligations of the Directive are fulfilled.
Direktiivin 10 artiklaan sisältyvän joustavuuden ansiosta samalla seurantajärjestelyllä voidaan kattaa useita suunnitelmia tai ohjelmia, kunhan yksittäisten suunnitelmien tai ohjelmien ympäristövaikutuksista toimitetaan riittävät tiedot ja direktiivin tarkoitus ja velvoitteet täyttyvät.
See explanation of 'unforeseen' effects in paragraph 8.12.
Katso 8.12 kohdassa oleva "odottamattomien" vaikutusten määritelmä.
It is unlikely that a reasonably practicable monitoring scheme could be devised which, except by chance, would reveal completely unexpected effects (if any materialised) and that can hardly be the intention here.
On epätodennäköistä, että voitaisiin laatia kohtuullisen toimiva seurantajärjestelmä, joka muutoin kuin sattuman kautta pystyisi paljastamaan täysin odottamattomia vaikutuksia (jos sellaisia ilmenisi), ja se tuskin voi olla tässä edes tarkoituksena.
Even though unforeseen changes in the environment might be detected it may be difficult to attribute them to the implementation of the plan or programme.
Vaikka odottamattomia ympäristömuutoksia havaittaisiin, saattaa olla vaikeaa osoittaa niiden johtuvan suunnitelman tai ohjelman toteuttamisesta.
Unforeseen adverse effects is better interpreted as referring to shortcomings of the prognostic statements in the environmental report (e.g. regarding the predicted intensity of an environmental effect) or unforeseen effects resulting from changes of circumstances, which have led to certain assumptions in the environmental assessment being partly or wholly invalidated.
Odottamattomat haitalliset vaikutukset on parempi tulkita ympäristöselostuksen ennusteiden puutteiksi (jotka liittyvät esimerkiksi ympäristövaikutuksen ennustettuun vakavuuteen) tai odottamattomiksi vaikutuksiksi, jotka aiheutuvat olosuhteiden muutoksesta, jonka seurauksena tietyt ympäristöarviointia koskevat oletukset ovat osoittautuneet osittain tai kokonaan vääriksi.
One purpose of monitoring is to enable the planning authority to undertake appropriate remedial action if monitoring reveals adverse effects on the environment that have not been considered in the environmental assessment.
Yksi seurannan tavoitteista on mahdollistaa se, että suunnitteluviranomainen ryhtyy tarvittaviin parannustoimiin, jos seurannan yhteydessä ilmenee haitallisia ympäristövaikutuksia, joita ei ole otettu huomioon ympäristöarvioinnissa.
The Directive does not, however, necessarily require Member States to modify a plan or programme as a result of monitoring.
Direktiivissä ei kuitenkaan välttämättä edellytetä, että jäsenvaltiot mukauttavat suunnitelmaa tai ohjelmaa seurannan tuloksena.
This is consistent with the general approach of environmental assessment, which facilitates an informed decision, but does not create substantive environmental standards for plans or programmes.
Tämä käy yksiin ympäristöarvioinnin yleisen lähestymistavan kanssa, jolla helpotetaan tietoihin perustuvan päätöksen tekoa, mutta ei aseteta suunnitelmille tai ohjelmille merkittäviä ympäristöstandardeja.
If, in the framework of their national legislation, Member States were considering remedial action, any relevant information received through such monitoring could naturally be of assistance.
Jos jäsenvaltiot harkitsevat kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa parannustoimia, kaikista seurannasta saatavista merkityksellisistä tiedoista voi tietenkin olla apua.
If an adopted plan or programme is modified as a result of monitoring, this modification may again require an environmental assessment (if it meets the requirements of Article 2(a)) unless it is a minor modification and Member States do not determine that significant environmental effects are likely to occur (Article 3(3)).
Jos suunnitelmaa tai ohjelmaa muutetaan seurannan tuloksena, tästä muutoksestakin saattaa olla tarpeen tehdä ympäristöarviointi (jos se täyttää 2 artiklan a kohdan vaatimukset), paitsi jos kyseessä on vähäinen muutos ja jäsenvaltiot eivät määrittele, että sillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia (3 artiklan 3 kohta).
It is likely that plan modifications resulting from monitoring will serve to offset or mitigate adverse environmental effects.
On todennäköistä, että seurannan tuloksena suunnitelmaan tehtävillä muutoksilla kumotaan haitalliset ympäristövaikutukset tai lievennetään niitä.
When deciding whether the modification of the plan has to undergo an environmental assessment relevant factors in deciding the significance of effects may include how far the environmental performance of the plan or programme will be improved and which environmental effects have already been subject to a comprehensive environmental assessment.
Kun päätetään, onko suunnitelmaa koskevasta muutoksesta tehtävä ympäristöarviointi, vaikutusten merkittävyydestä päätettäessä olennaista voi olla, kuinka paljon suunnitelman tai ohjelman ympäristösuoritus parantuu ja mistä ympäristövaikutuksista on jo tehty kattava ympäristöarviointi.
In order to comply with paragraph 1, existing monitoring arrangements may be used if appropriate, with a view to avoiding duplication of monitoring.
Olemassa olevia seurantajärj estelyjä voidaan tarvittaessa käyttää 1 kohdan noudattamiseksi, jotta päällekkäisyydet seurannassa voidaan välttää.
Article 10(2) helps clarify the obligations deriving from Article 10(1).
Direktiivin 10 artiklan 2 kohta auttaa selkeyttämään 10 artiklan 1 kohdasta johtuvia velvoitteita.
Information on the effects of plans and programmes does not have to be collected specifically for this purpose, but other sources ofinformation can be used.
Suunnitelmien ja ohjelmien vaikutuksia koskevien tietojen ei tarvitse olla nimenomaan tätä tarkoitusta varten kerättyjä, vaan muitakin tietolähteitä voidaan käyttää.
It also implies that there is no requirement to establish a new procedural step for the purpose of monitoring which is separate from the regular planning process, provided that process contains adequate monitoring arrangements.
Kohdassa ei myöskään velvoiteta luomaan seurantaa varten uutta, normaalista suunnitteluprosessista erillistä
Monitoring can, for example, be integrated into the regular revision of the plan or programme.
Seuranta voidaan esimerkiksi sisällyttää suunnitelman tai ohjelman säännönmukaiseen tarkistamiseen.
If no appropriate monitoring schemes exist Member States have to develop them.
Jos asianmukaisia seurantajärjestelmiä ei ole, jäsenvaltioiden on luotava ne.
The main challenge is to identify sources ofinformation in different Member
Suurin haaste on yksilöidä ne eri jäsenvaltioiden tietolähteet, jotka tarjoavat sopivan perustan seurantavaatimusten täyttämiselle, ja tarvittaessa mukauttaa olemassa olevia seurantajärj estelyjä direktiivin vaatimuksia vastaaviksi.
States that are a suitable basis for implementing the monitoring requirements and, if necessary, to adapt existing monitoring arrangements to the requirements of the Directive. Data collected under other EU legislation (e.g. Water Framework Directive 2000/60/EC, IPPC Directive 96/61/EC) may be used for monitoring in accordance with Article 10 provided that they are relevant for the respective plan or programme and its environmental effects.
EU:n muun lainsäädännön (esimerkiksi vesipolitiikan puitedirektiivi 2000/60/EY, IPPC-direktiivi 96/61/EY) nojalla kerättyjä tietoja voidaan käyttää 10 artiklan mukaisessa seurannassa edellyttäen, että ne ovat merkityksellisiä kyseessä olevan suunnitelman tai ohjelman ja sen ympäristövaikutusten kannalta.
Related Aspects and Provisions
Asiaan liittyvät näkökohdat ja säännökset
Article 5 and Annex I(i) together require that the public is informed on the monitoring arrangements 'envisaged', and Article 9(1) requires the public to be informed of 'the measures decided concerning monitoring'.
Direktiivin 5 artiklassa ja liitteessä I olevassa i kohdassa edellytetään, että yleisölle tiedotetaan "suunnitelluista" seurantajärj estelyistä, ja 9 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että yleisölle tiedotetaan "seurantaa koskevista toimenpiteistä, joista on päätetty".
These provisions are discussed in paragraph 5.29 above.
Näitä säännöksiä on käsitelty edellä olevassa 5.29 kohdassa.
Information on the monitoring measures decided is subject not only to Article 9(1) but also to the provisions of Directive 2003/04/EC of the European Parliament and of the Council of 28th January 2003 on public access to environmental information.
Seurantaa koskevista toimenpiteitä, joista on päätetty, käsitellään paitsi 9 artiklan 1 kohdassa myös ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/04/EY säännöksissä.
When appropriate, the environmental assessment will also cover transboundary environmental effects (see Article 7 and also Annex 11(2), 3rd indent).
Tarvittaessa ympäristöarviointi kattaa myös rajat ylittävät ympäristövaikutukset (katso 7 artikla ja myös liitteessä II olevan 2 kohdan 3 luetelmakohta).
Consequently, transboundary environmental effects may also be subject to monitoring.
Näin ollen myös rajat ylittäviä ympäristövaikutuksia saattaa olla tarpeen seurata.
Therefore, in case of plans and programmes which require transboundary consultation, any arrangements concluded under Article 7 may also address monitoring measures.
Siksi valtioiden välisiä neuvotteluja edellyttävien suunnitelmien ja ohjelmien kohdalla kaikki 7 artiklan nojalla hyväksyttyjä järjestelyjä voidaan soveltaa myös seurantatoimiin.
An inspiration for such arrangements could be the provisions of Article 7 of the Espoo Convention.
Näiden järjestelyjen lähtökohtana voivat olla Espoon yleissopimuksen 7 artiklan säännökset.
Monitoring may assist in the area of quality control (Article 12(2)).
Seurannasta saattaa olla apua laadunvalvonnassa (12 artiklan 2 kohta).
If monitoring reveals that a certain effect is systematically overlooked or underestimated in the environmental assessments of a certain type of plan or programme, then monitoring can help to improve the quality of future environmental reports.
Jos seurannassa käy ilmi, että tietty vaikutus on säännönmukaisesti jätetty huomiotta tai sitä on aliarvioitu tietyn suunnitelma- tai ohjelmatyypin ympäristöarvioinneissa, seurannan avulla voidaan parantaa tulevien ympäristöselostusten laatua.
Generally speaking, monitoring may provide information on the quality of the existing environmental report which may be used for the preparation of future environmental reports.
Yleisesti ottaen seuranta voi tarjota olemassa olevien ympäristöselostusten laatua koskevia tietoja, joita voidaan käyttää valmisteltaessa tulevia ympäristöselostuksia.
In that regard, efficient monitoring can be regarded as a tool for quality control helping to fulfil the requirements of Article 12(2).
Tässä suhteessa tehokasta seurantaa voidaan pitää laadunvalvonnan välineenä, jonka avulla voidaan täyttää 12 artiklan 2 kohdan vaatimukset.
RELATION WITH OTHER COMMUNITY LEGISLATION
SUHDE YHTEISÖN MUUHUN LAINSÄÄDÄNTÖÖN
There are overlaps between the Directive and certain other EC legislation.
SYA­direktiivin ja tiettyjen muiden yhteisön säädösten välillä on päällekkäisyyksiä.
The Directive specifies that certain plans and programmes require an assessment in accordance with its provisions.
SYA­direktiivissä määritellään, että tietyistä suunnitelmista ja ohjelmista on tehtävä direktiivin säännösten mukainen arviointi.
Some of these plans and programmes are required by other Community laws which themselves may require further or different kinds of environmental assessments from that laid down in-Directive 2001/42/EC.
Jotkin näistä suunnitelmista ja ohjelmista perustuvat muihin yhteisön säädöksiin, joissa saatetaan vaatia muita tai erilaisia ympäristöarviointeja kuin ne, joista on säädetty direktiivissä 2001/42/EY.
Article 11 sets out the main general requirements with regard to the relations between the Directive and other EC legislation but there are further important requirements in Article 3(2)(b), 3(9), 5(3), and 12(4).
SYA­direktiivin 11 artiklassa asetetaan tärkeimmät yleiset vaatimukset, jotka koskevat direktiivin suhdetta yhteisön muuhun lainsäädäntöön, mutta lisää tärkeitä vaatimuksia sisältyy 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, 3 artiklan 9 kohtaan, 5 artiklan 3 kohtaan ja 12 artiklan 4 kohtaan.
An environmental assessment carried out under this Directive shall be without prejudice to any requirements under Directive 85/337/EEC and to any other Community law requirements.
Tämän direktiivin mukaisesti suoritetulla ympäristöarvioinnilla ei rajoiteta direktiivin 85/337/ΕΤΥ tai muiden yhteisön oikeuden mukaisten vaatimusten noudattamista.
Article 11(1) means that other Community law requirements relating to an environmental assessment of plans and programmes apply cumulatively with Directive 2001/42/EC.
SYA­direktiivin 11 artiklan 1 kohta tarkoittaa, että muita yhteisön oikeuden mukaisia suunnitelmien ja ohjelmien vaatimuksia sovelletaan kumulatiivisesti direktiivin 2001/42/EY kanssa.
One of the criteria for triggering the application of Directive 2001/42/EC is whether a plan or a programme sets the framework for future development consent of projects listed in the annexes to the EIA Directive.
Yksi direktiivin 2001/42/EY soveltamisen kannalta olennainen peruste on, vahvistetaanko suunnitelmalla tai ohjelmalla puitteet YVA­direktiivin liitteissä lueteltujen tulevien hankkeiden lupa­ tai kehittämispäätöksille.
These two Directives will not normally overlap as Directive 2001/42/EC applies to plans and programmes whereas the EIA Directive applies to projects.
Näitä kahta direktiiviä ei tavallisesti sovelleta samanaikaisesti, koska direktiiviä 2001/42/EY sovelletaan suunnitelmiin ja ohjelmiin ja YVA­direktiiviä hankkeisiin.
Overlaps may occur when plans or programmes provide for several projects to which the EIA Directive applies (transport plans might be an example).
Päällekkäisyyksiä saattaa ilmetä silloin, kun suunnitelmiin tai ohjelmiin sisältyy useita hankkeita, joihin sovelletaan YVA­direktiiviä (esimerkiksi liikennesuunnitelmien kohdalla).
In such cases, application would be cumulative.
Näissä tapauksissa soveltaminen on kumulatiivista.
When Community environmental law requires plans or programmes to undergo environmental assessment, it will be necessary (if these plans or programmes fulfil the criteria set out in Articles 2 and 3 of the SEA Directive) to consider whether further elements of assessment are introduced by that Directive.
Jos suunnitelmasta tai ohjelmasta on yhteisön ympäristölainsäädännön nojalla tehtävä ympäristöarviointi, on (jos nämä suunnitelmat tai ohjelmat täyttävät SYA­direktiivin 2 ja 3 artiklassa asetetut perusteet) harkittava, mitä muita arviointielementtejä direktiiviin sisältyy.
Where such further elements are required, several ways of implementing the Directive may be envisaged.
Jos tällaisia muitakin elementtejä vaaditaan, direktiivin täytäntöönpano voidaan toteuttaa monella eri tavalla.
Member States may, for example, decide to introduce a single legislative instrument applying all the requirements of the Directive to all the plans and programmes to which it may apply.
Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi päättää ottaa käyttöön ainoastaan yhden lainsäädäntövälineen, jolla täytetään kaikki direktiivin soveltamisalaan kuuluvia suunnitelmia ja ohjelmia koskevat vaatimukset.
Alternatively, they may decide to amend each legal regime requiring the preparation of such a plan or programme.
Ne voivat myös päättää muuttaa kaikkia oikeudellisia välineitä, jotka edellyttävät tällaisen suunnitelma tai ohjelman laatimista.
Or these two approaches may be combined, with the main principles being set out in a general requirement, and amendments to the details of existing regimes made where necessary.
Nämä kaksi lähestymistapaa voidaan myös yhdistää niin, että keskeiset periaatteet määritellään yleisessä vaatimuksessa, ja olemassa olevien järjestelmien yksityiskohtia muutetaan tarvittaessa.
When, under Article 13(1) of the SEA Directive, the Member States notify the measures they have adopted, they are recommended to explain, for reasons of clarity, the method by which they have implemented such complementary provisions.
Kun jäsenvaltiot ilmoittavat SYA­direktiivin 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksymistään toimista, niitä kehotetaan selkeyden vuoksi ilmoittamaan, millä menetelmällä ne ovat panneet nämä täydentävät säännökset täytäntöön.
some examples of plans and programmes based on Community legislation which may relate closely to the SEA Directive.
Tässä osassa ohjeita käsitellään SYA-direktiivin vaikutuksia joihinkin esimerkkisuunnitelmiin ja -ohjelmiin, jotka on annettu sellaisen yhteisön oikeuden nojalla, joka saattaa liittyä läheisesti SYA-direktiiviin.
It makes no claim to be comprehensive.
Tässä ei pyritä tyhjentävyyteen.
For a summary overview see the table on pages 53-54.
Yhteenveto aiheesta on sivujen 53-54 taulukossa.
In considering the relationship between the Directive and other Community law, the national legislation implementing the other Community law must also be taken into account in determining the legal status of the plan or programme.
Tarkasteltaessa direktiivin ja muun yhteisön oikeuden suhdetta on otettava huomioon myös muuta yhteisön oikeutta täytäntöönpaneva kansallinen lainsäädäntö suunnitelman tai ohjelman oikeudellisen aseman määrittelemiseksi.
The Water Framework Directive 2000/60/EC (WFD) introduces a Programme of Measures (Article 11 WFD) and a River Basin Management Plan (Article 13 WFD) to co-ordinate water quality-related measures within each river basin.
Vesipolitiikan puitedirektiivissä 2000/60/EY otetaan käyttöön toimenpideohjelma (puitedirektiivin 11 artikla) ja vesipiirin hoitosuunnitelmat (puitedirektiivin 13 artikla), joilla yhteensovitetaan kunkin vesipiirin veden laatuun liittyviä toimia.
It is not possible to state categorically whether or not the River Basin Management Plan (RBMP) and the Programme of Measures (PoM) are within the scope of the SEA Directive.
Ei ole mahdollista antaa yksiselitteistä vastausta siihen, kuuluvatko vesipiirien hoitosuunnitelmat ja toimenpideohjelmat SYA-direktiivin soveltamisalaan.
Such an assessment should be done on a case by case basis.
Tämä täytyy arvioida tapauskohtaisesti.
The tests which need to be applied in each case are the familiar ones in Articles 2 and 3 of the SEA Directive.
Testit, joita kuhunkin tapaukseen on sovellettava, ovat samat kuin SYA-direktiivin 2 ja 3 artiklassa.
Since the RBMP and the PoM are both required (by the WFD) and have to be prepared by authorities, the main question is whether they set the framework for the future development consent of projects.
Koska vesipolitiikan puitedirektiivissä edellytetään sekä vesipiirien hoitosuunnitelmia että toimenpideohjelmia ja ne ovat viranomaisten laatimia, tärkein kysymys on, vahvistetaanko niillä puitteet tulevien hankkeiden lupa- ja hyväksymismenettelyille.
The answer will depend on the contents in each case.
Vastaus riippuu kunkin tapauksen sisällöstä.
It will also be necessary to consider how far the element of planning is present in an RBMP if this does no more than summarise what has already been set out in PoMs.
On myös harkittava, kuinka keskeinen merkitys suunnittelulla on vesipiirin hoitosuunnitelmissa, jos niissä ainoastaan esitetään yhteenveto siitä, mistä on jo määrätty toimenpideohjelmissa.
The Nitrates Directive (91/676/EEC) requires action programmes for areas threatened by nitrate pollution.
Nitraattidirektiivissä (91/676/ETY) edellytetään nitraattisaasteiden uhkaamia alueita koskevia toimintaohjelmia.
These action programmes are mainly directed towards certain agricultural practices rather than projects.
Nämä toimintaohjelmat koskevat pikemminkin tiettyjä maatalouskäytäntöjä kuin hankkeita.
In certain situations, however, these action programmes may set the framework for future development consent of projects such as intensive livestock units.
Joissakin tapauksissa näillä toimintaohjelmilla saatetaan kuitenkin vahvistaa' puitteet hankkeiden, kuten tehokarjanhoitoyksiköiden, tuleville lupa- tai hyväksymismenettelyille.
In such cases they could be considered as 'programmes' within the meaning of the SEA Directive and would therefore require environmental assessment.
Näissä tapauksissa niiden voidaan ehkä katsoa olevan SYA-direktiivissä tarkoitettuja "ohjelmia", joista on tehtävä ympäristöarviointi.
Where they refer exclusively to agricultural practices, not to projects, the Directive would not apply to them.
Jos ne viittaavat ainoastaan maatalouskäytäntöihin eivätkä hankkeisiin, direktiiviä ei sovelleta niihin.
The Waste Framework Directive (75/442/EEC) requires waste management plans to be established by Member States (Article 7).
Jätehuollon puitedirektiivissä (75/442/ETY) edellytetään, että jäsenvaltiot laativat jätehuoltosuunnitelmat (puitedirektiivin 7 artikla).
In particular Article 7 sets out the basic elements of the contents of waste management plans.
Juuri 7 artiklassa määritellään jätehuoltosuunnitelmien sisällön keskeiset elementit.
Additional requirements regarding the content of waste management plans are applied by Directives 91/689/EEC on hazardous waste and 94/62/EC on packaging and packaging waste.
Jätehuoltosuunnitelmia koskevia lisävaatimuksia sisältyy vaarallisista jätteistä annettuun direktiiviin 91/689/ETY ja pakkauksista ja pakkausjätteistä annettuun direktiiviin 94/62/EY.
One purpose of waste management plans is to identify suitable disposal sites or installations.
Yksi jätehuoltosuunnitelmien tarkoitus on yksilöidä sopivat alueet jätteiden käsittelypaikkoja tai -laitoksia varten.