natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Stakeholders have clearly expressed the view that the process of developing an EU Maritime Policy has been useful in raising public awareness of the value of the maritime economy and heritage, and is creating a sense of common purpose and identity between stakeholders.
Sidosryhmät ovat selvästi ilmaisseet, että EU:n meripolitiikan kehittämisprosessi on ollut hyödyllinen siinä mielessä, että se on lisännyt ihmisten meritaloutta ja merellistä perintöä kohtaan tuntemaa arvostusta. Se myös
• Propose the celebration of an annual European Maritime Day as from 2008, raising the visibility of maritime affairs and promoting links between maritime heritage organisations, museums and aquaria
• Ehdottaa Euroopan merenkulkupäivän viettämistä vuodesta 2008 alkaen.
17 United Nations Convention on the Law of the Sea.
Meren kul-kupäivä lisää meriasioiden näkyvyyttä ja luo yhteyksiä merellistä perintöä vaalivien järjestöjen, museoiden ja akvaariotalojen välille.
The European Council of June 2007 has welcomed the wide debate that has taken place in Europe on the future Maritime Policy.
Kesäkuussa 2007 kokoontunut Eurooppaneuvosto on tyytyväinen Euroopassa käytyyn laajaan keskusteluun tulevaisuuden meripolitiikasta.
The Commission invites the European Coun -cil, the Council of Ministers and the European Parliament, as well the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions, national and regional authorities and other stakeholders to respond proactively to this policy.
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kyseisen toimintasuunnitelman tavoitteena on tarkastella kaikkia meriympäristössä tapahtuvan taloudellisen toiminnan mahdollisuuksia ympäristön kannalta kestävällä tavalla.
18 See for details Conclusions from the Consultation on a
18 Yksityiskohtaiset tiedot eu-
European Maritime Policy, COM (2007) 574 of 10. 10. 2007
Komissio vastaa tällä tiedonannolla ja sen liitteenä olevalla toimintasuunnitelmalla kyseiseen Eurooppa-neuvoston pyyntöön otta- rooppalaista meripolitiikkaa koskevan kuulemisen päätelmistä annetaan asiakirjassa KOM(2007) 574, 10. 10. 2007.
19 “If you want to build a boat, do not instruct the men to saw wood, stitch the sails, prepare the tools and organize the work, but make them long for setting sail and travel to distant lands.”Antoine de Saint-Exupéry, The Wisdom of the Sands
19 ”Jos haluat rakentaa laivan, älä kuuluta ihmisiä koolle puutavaraa keräämään äläkä pestaa heitä töihin ja urakoita tekemään. Opeta heitä mieluummin kaipaamaan meren loputonta äärettömyyttä.”Antoine de Saint-Exupéry, Citadelle
(*) Certain mobile telephone operators do not allow access to 00 800 numbers or these calls may be billed.
(*) Jotkin matkapuhelinoperaattorit eivät salli pääsyä 00 800 alkuisiin numeroihin,tai niistä voidaan laskuttaa.
More information on the European Union is available on the Internet (http://europa.eu).
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä Internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu)
REFORMOFTHE COMMON FISHERIES POLICY
YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN UUDISTUS
Focusing the decision-making framework on core longterm principles
Pitkän aikavälin perusperiaatteiden painottaminen päätöksenteossa
REFORMOFTHE COMMON FISHERIES POLICY _BAR_
YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN UUDISTUS _BAR_
A VISION FOR EUROPEAN FISHERIES BY 2020
VISIO EUROOPAN KALASTUSALASTA VUOTEEN 2020 MENNESSÄ
Mankind’s main source of high-quality animal proteinand healthy fat, fish, is a growing market again and has re-established itself as a regular fixture in the diet of the more than half a billion European consumers.
Kala on ihmiskunnan tärkein korkealaatuisen eläinvalkuaisen ja terveellisen rasvan lähde. Kalan kulutus on jälleen kasvussa, ja se on vakiinnuttanut asemansa yli puolen miljoonan eurooppalaisen kuluttajan ruokavalioon säännöllisesti kuuluvana elintarvikkeena.
Fish caught or produced in Europe is valued and recognisedby consumers as high-quality produce.
Kuluttajat pitävät Euroopassa pyydettyä tai tuotettua kalaa korkealaatuisena.
Throughout the sector, the production and marketing chain offers full transparency to authorities and consumers on theorigin of raw materials ‘from net to plate.’
Koko alan kattava tuotanto- ja markkinointiketju tarjoaa viranomaisille ja kuluttajille täysin avointa tietoa raaka-aineiden alkuperästä “mereltä kuluttajan ruokapöytään”.
Europe’saquaculture industry is also an important provider of fish to European consumers: it remains at the forefront of technological development and continues to export know-how and technology outside Europe.
Euroopan vesiviljelyala on niin ikään tärkeä kalojen hankintalähde EU:n kuluttajille: se on pysynyt teknologisen kehityksen kärkijoukoissa ja jatkaa taitotiedon ja teknologian vientiä Euroopan ulkopuolelle.
Young people from coastal communities once again consider fishing as an attractive and stable means tomake a living.
Rannikkoseutujen nuoriso on jälleen alkanut pitää kalastusta houkuttelevana ja turvallisena elinkeinona.
Europe’s fishing industry has become far more financially robust.
EU jatkaa Euroopan ulkopuolella työtään meriasioiden hyvän hallinnointitavan ja vastuullisen kalastuksen edistämiseksi.
The industrial segment of the fleet is efficient and independent from public financial support. It operates with environmentally friendly boats and its size is commensurate with the fish it is authorised to catch.
Kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa panostetaan nykyisin aiempaa enemmän EU:n rahoitukseen, jota myönnetään paikallisen kalastuksen kehittämiseen, investointeihin ja meriasioiden hyvään hallinnointitapaan.
At the other end of the spectrum, small-scale fisheries continue to produce high-quality fresh fish consumed locally and marketed under labels of quality and origin that give higher value to fishermen.
Kalakantojen valvonnan ja tieteellisen seurannan parantamiseksi on otettu käyttöön uusia alueellisia ohjelmia, joihin useimmat maailman suurimmista kalastusvaltioista osallistuvat.
Outside Europe, the EU continues its work to promote good maritime governance and responsible fishing worldwide.
Euroopan kalastusalan taloudellinen perusta on huomattavasti aiempaa vankempi. Teollista kalastusta harjoittava laivastonosa toimii tehokkaasti ja ilman julkista rahoitustukea.
Agreements with third countries now give higher priority to enhancing the European contribution to local fisheries development, investment and good maritime governance.
Teollista kalastusta harjoitetaan ympäristöystävällisillä aluksilla, ja kyseisen laivastonosan koko on oikeassa suhteessa kalakantoihin, joita näiden alusten on lupa pyytää.
New regional programmes to improve the control and scientific monitoring of fishstocks are in place and involve most of the world’s larger fishing nations.
Koska Euroopan rannikoilla asuvan väestön osuus suurenee kaiken aikaa, myös paikallisesti tuotettujen laadukkaiden elintarvikkeiden
European fish stocks have been overfished for decades and the fishing fleets remain too large for the available resources.
Edellä esitetty tulevaisuuden visio on kaukana tämänhetkisestä tilanteesta, jolle ovat ominaisia liikakalastus, laivaston liikakapasiteetti, suuret avustukset, talouden heikko sietokyky ja eurooppalaisten kalastajien pyytämien kalamäärien väheneminen.
This combination means that too many vessels chase too few fish and many parts of the European fleet are economically unviable.
Voimassa oleva yhteinen kalastuspolitiikka (YKP) ei ole toiminut niin hyvin, että kyseiset ongelmat olisi voitu estää.
The outcome has been a continuous decrease in the amounts of seafood fished from Europe’s waters: more than half of the fish consumed on the European market is now imported.
Euroopan kalakantoja on liikakalastettu vuosikymmenten ajan, ja kalastuslaivastot ovat edelleen liian suuria käytettävissä oleviin resursseihin nähden.
The high volatility of oil prices and the financial crisis have exacerbated the low economic resilience of fishing.
Tämä yhdistelmä tarkoittaa, että liian monta alusta pyytää liian vähiin huvenneita kaloja, ja monet EU:n laivastonosat ovat taloudellisesti kannattamattomia.
The above vision for the future is a far cry from the current reality of overfishing, fleet overcapacity, heavy subsidises, low economic resilience and decline in the volume of fish caught by European fishermen.
Tuloksena on ollut Euroopan vesiltä pyydettyjen kalastustuotemäärien jatkuva väheneminen: yli puolet Euroopan markkinoilla kulutettavista kaloista saadaan nykyisin tuonnista.
The current CFP has not worked well enough to prevent those problems.
Öljyn hintojen suuri vaihtelu ja finanssikriisi ovat entisestään heikentäneet kalastusalan taloudellista sietokykyä.
The fisheries sector can no longer be seen in isolation from its broader maritime environment and from other policies dealing with marine activities.
Kalastusalalla on olennaisen tärkeä tehtävä elintarvikkeiden tarjonnassa EU:n kansalaisille ja Euroopan rannikkoseutujen elinkeinojen tukemisessa.
Climate change is already having an impact on Europe’s seas and is triggering changes to the abundance and distribution of fish stocks.
Sen tulevaisuuden turvaamisen on nyt ja vastedeskin oltava yksi Euroopan unionin tärkeistä poliittisista
Competition for maritime space is also on the rise as ever larger parts of our seas and coasts are dedicated to other uses.
Kalastusalaa ei voida enää tarkastella erillään sen laajemmasta meriympäristöstä tai muista merellä tapahtuvaa toimintaa käsittelevistä politiikoista.
Fishing economies are heavily influenced by broader trends of employment and development in coastal communities, including the emergence of new sectors offering opportunities for reconversion or income diversification.
Kalastus on suuresti riippuvainen merialueille ja terveisiin meriekosysteemeihin pääsystä Ilmastonmuutos vaikuttaa jo nyt Euroopan meriin ja käynnistää kalakantojen määrään ja jakautumiseen liittyviä muutoksia.
Re-thinking the CFP therefore requires us all to take a fresh look at the broader maritime picture as advocated by the
Merialueista käytävä kilpailu on niin ikään lisääntymässä, kun yhä suurempia osia EU:n meristä ja rannikoista varataan muihin käyttötarkoituksiin.
Ensuring its future is, and must remain, an important policy objective for the European Union.
Rannikkoalueiden laajemmat työllisyys- ja kehityssuuntaukset vaikuttavat suuresti kalastusalan
A P E R P
JA
Integrated Maritime Policy (IMP) and its environmental
YKP:n uudelleentarkastelu vaatii näin ollen meitä kaikkia katsomaan mereen liittyvää kokonaiskuvaa uusin silmin, mitä tähdennetään myös yhdennetyssä meripolitiikassa ja sen ympäristöosiossa eli meristrategiadirektiivissä (1).
The World Summit on Sustainable Development in 2002 spelled out specific targets for fisheries management, including restoring fish stocks to Maximum Sustainable Yield (MSY) (2) by 2015, which must be taken on board by all fishery managing authorities.
Vuonna 2002 järjestetyssä kestävän kehityksen huippukokouksessa asetettiin kalastuksenhoidolle erityisiä tavoitteita, joita on esimerkiksi kalakantojen palauttaminen kestävän enimmäistuoton (2) tasolle vuoteen 2015 mennessä ja johon kaikkien kalastuksenhoidosta vastaavien viranomaisten on pyrittävä.
The activity of one fleet therefore has a direct effect on the future fishing opportunities of others exploiting the same fish stocks and the same ecosystem.
Yhden laivaston toiminnalla on sen vuoksi välitön vaikutus muiden, samoja kalakantoja ja samaa ekosysteemiä hyödyntävien laivastojen tulevaisuuden kalastusmahdollisuuksiin.
Trade in fisheries products is also heavily integrated.
Myös kalastustuotteiden kauppa on pitkälle yhdentynyttä.
Directive 2008/56/EC of the European Parliament and of the Council of 17 June 2008 establishing the framework for Community action in field of marine environmental policy (Marine Strategy Framework Directive) (OJ L 164, 25.6.2008).
Euroopan Parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista (meristrategiadirektiivi) (EUVL L 164, 25.6.2008).
Maximum Sustainable Yield is the maximum annual catch which on average can be taken year after year from a fish stock without deteriorating the productivity of the fish stock.
Kestävä enimmäistuotto tarkoittaa suurinta vuosittaista keskimääräistä saalista, joka voidaan vuodesta toiseen pyytää kalakannasta sen tuottavuutta vahingoittamatta.
Fishing above MSY in the short term will lead to lower catch opportunities in the longer term as the fish stock is fished down.
Lyhyellä aikavälillä harjoitettava kestävän enimmäistuoton ylittävä kalastus voi pitkällä aikavälillä johtaa pyyntimahdollisuuksien vähenemiseen, kun kanta kalastetaan liian pieneksi.
– introducing fishing effort, such as limiting the days a vessel can operate at sea, as a fundamental tool in fisheries management, notably in the context of multi-annual recovery plans;
– otetaan käyttöön uusi laivastopolitiikka, jonka myötä luovutaan pakollisista kapasiteetin vähentämistavoitteista ja korvataan ne kansallisilla enimmäismäärillä, joiden puitteissa jäsenvaltiot voivat vapaasti valita, miten ne harjoittavat laivastopolitiikkaansa,
THE CURRENT COMMON FISHERIES POLICY AND ITS OUTCOMES
VOIMASSA OLEVA YHTEINEN KALASTUS-POLITIIKKA JA SEN SAAVUTUKSET
– a more selective use of public funds to support the development of the sector by discontinuing the use of public aid to construct new vessels, by a structural policy more coherent with CFP objectives and with more emphasis on diversification in coastal communities;
– erityisesti monivuotisten elvytyssuunnitelmien puitteissa kalastuksenhoidon keskeiseksi välineeksi vahvistetaan pyyntiponnistus, jolla esimerkiksi rajoitetaan aluksen merelläolopäiviä,
– new bilateral fisheries agreements aimed at developing partnerships with the third countries concerned.
– kalastuksenhoidossa omaksutaan pidemmän aikavälin näkökulma ottamalla käyttöön elvytys- ja hoitosuunnitelmia,
– moving towards a longer-term perspective on fisheries management by introducing recovery and management plans;
– alan kehittämiseen myönnettäviä julkisia varoja käytetään aiempaa valikoivammin lopettamalla julkisen tuen käyttö uusien alusten rakentamiseen; tätä varten otetaan käyttöön rakennepolitiikka, joka on aiempaa johdonmukaisempi YKP:n tavoitteiden kanssa ja jossa painotetaan entistä enemmän rannikkoalueiden elinkeinojen monipuolistamista,
– increased commitment to ensure the integration of environmental concerns into fisheries management;
– sitoudutaan voimakkaammin varmistamaan, että ympäristökysymykset otetaan osaksi kalastuksenhoitoa,
– a new fleet policy, doing away with compulsory targets for capacity reduction and replacing them with national ceilings under which Member States are free to choose how they conduct their fleet policy;
– tehdään uusia kahdenvälisiä kalastussopimuksia, joilla on tarkoitus luoda kumppanuussuhteita asianomaisten kolmansien maiden kanssa.
30% of these stocks are outside safe biological limits, which means that they may not be able to replenish (1).
– sidosryhmien osallistumista lisätään perustamalla alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia,
These numbers refer to stocks for which there is sufficient information to make an assessment of their state. There is no reason to believe that the situation is better for those stocks where there is poor information.
Näitä vuonna 2002 sovittuja kestävän kalastuksen saavuttamiseksi asetettuja tavoitteita ei ole kuitenkaan kaikilta osin saavutettu.
European fisheries today depend on young and small fish that mostly get caught before they can reproduce.
Euroopan kalastus on nykyisin riippuvainen nuorista ja pienikokoisista kaloista, jotka joutuvat useimmiten saaliiksi ennen kuin ne pystyvät lisääntymään.
For instance, 93% of the cod in the North Sea are fished before they can breed (2).
Esimerkiksi Pohjanmeren turskista joutuu 93 prosenttia saaliiksi ennen kuin ne ehtivät lisääntyä (2).
This overall picture conceals considerable variations by marine region and species.
Tämä kokonaistilanne vaihtelee huomattavasti merialueittain ja lajeittain.
Unlike other industries, fishing also benefits from free access to the natural resource it exploits and does not have to contribute to the public management costs associated with its activities e.g. control and safety at sea.
Toisin kuin muut alat, kalastusala saa etua myös hyödyntämänsä luonnonvaran vapaasta käyttöoikeudesta, eikä sen tarvitse osallistua julkisiin hallintokustannuksiin, jotka liittyvät sen toimintaan (esim. merellä harjoitettava valvonta ja meriturvallisuus).
While a few EU fleets are profitable with no public support, most of Europe’s fishing fleets are either running losses or returning low profits.
Vaikka muutamat EU:n laivastoista toimivat kannattavasti ilman julkista tukea, useimmat Euroopan kalastuslaivastoista tuottavat joko tappiota tai vain pientä voittoa.
Although it varies significantly by marine region and fleet, on average fleets have been reduced by only 2% a year.
Aluskantaa on vähennetty keskimäärin vain 2 prosenttia vuodessa, vaikka tilanne vaihteleekin merkittävästi eri merialueilla ja laivastoissa.
Which is broadly offset by technological progress in fishing efficiency (estimated at 2 to 3% a year).
Vähennysten vaikutukset kuitenkin mitätöityvät suurelta osin kalastustehokkuuteen liittyvän teknologian kehittymisen vuoksi (arviolta 23 prosenttia lisäystä vuodessa).
Sustained political and economic pressure has led industry and Member States to request countless derogations, exceptions and specific measures.
Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) vuoden 2008 arvioiden mukaan.
In many cases, the industry has found ways to counteract the shortterm negative economic effects of these measures, leading to the need for even more detailed measures.
Nämä luvut koskevat kantoja, joista on saatavilla riittävästi tietoja niiden tilaa koskevan arvion laatimiseksi.
Documenting, deciding, implementing and controlling the vast and diverse European fisheries through such micromanagement is increasingly complex, difficult to understand and very costly to manage and control.
Ei ole mitään syytä uskoa, että niiden kantojen tilanne on parempi, joista ei ole saatavilla riittävästi tietoa.
Based on data provided by ICES.
ICESin antamien tietojen perusteella.
4.1.Addressing the deep-rooted problem offleet overcapacity
4.1.Laivaston ylikapasiteettiin liittyvän syvään juurtuneen ongelman käsittely
OVERCOMING THE FIVE STRUCTURAL FAILINGS OF THE POLICY
KALASTUS-POLITIIKAN VIIDEN RAKENTEELLISEN PUUTTEEN KORJAAMINEN
– a deep-rooted problem of fleet overcapacity;
– syvään juurtunut laivaston ylikapasiteettiongelma,
– imprecise policy objectives resulting in insufficient guidance for decisions and implementation;
– epätarkat poliittiset tavoitteet, minkä johdosta päätöksiä ja täytäntöönpanoa koskevat ohjeet ovat riittämättömät,
– a decision-making system that encourages a shortterm focus;
– päätöksentekojärjestelmä, joka rohkaisee asettamaan lyhyen aikavälin tavoitteita,
– a framework that does not give sufficient responsibility to the industry;
– puitteet, joissa alan toimijoille ei anneta riittävästi vastuuta,
– lack of political will to ensure compliance and poor compliance by the industry.
– riittämätön poliittinen tahto varmistaa säännösten noudattaminen, ja säännösten puutteellinen noudattaminen alalla.
GREEN yardsticks that could provide more concrete guidance or to help measure policy achievements.
VIHREÄ miten tämä liittyy taloudellisiin ja sosiaalisiin olosuhteisiin.
Use of market instruments such as transferable rights to fishing may be a more efficient and less expensive way to reduce overcapacity, and one for which the industry has to take more responsibility.
liikakapasiteetin vähentämiskeino, josta myös alan toimijoiden on otettava enemmän vastuuta.
Several Member States have taken steps in recent years towards using such instruments.
Useat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet viime vuosina toimia tällaisten välineiden käyttöönottamiseksi.
This has generally led to more rational investment decisions and to reductions in capacity, as the operators adapt their fleet to their fishing rights in order to achieve economic efficiency (1).
Tämä on yleisesti ottaen johtanut rationaalisempiin investointipäätöksiin ja kapasiteetin vähennyksiin, kun toimijat mukauttavat laivastoaan niiden kalastusoikeuksia vastaavaksi pyrkiessään taloudelliseen tehokkuuteen (1).
Such systems can be complemented with proper safeguard clauses to avoid excessive concentration of ownership or negative effects on smaller-scale fisheries and coastal communities.
Tällaisia järjestelmiä voidaan täydentää asianmukaisilla suojalausekkeilla, jotta vältetään omistajuuden liiallinen keskittyminen tai pienimuotoiseen kalastukseen ja rannikkoyhteisöihin kohdistuvat kielteiset vaikutukset.
• Should capacity be limited through legislation? If so, how?
• Pitäisikö kapasiteettia rajoittaa lainsäädännöllä?
• Is the solution a one-off scrapping fund?
• Onko ratkaisu kertaluontoinen romutustuki?
Social objectives such as employment have often been invoked to advocate more generous shortterm fishing opportunities: the result has always been to further jeopardise the state of the stocks and the future of the fishermen who make a living out of them.
Usein on vedottu työllisyyden kaltaisiin sosiaalisiin tavoitteisiin lyhyen aikavälin kalastusmahdollisuuksien parantamisen nimissä: tuloksena on aina ollut kalakantojen ja niistä toimeentulonsa saavien kalastajien tilanteen vaarantuminen entisestään.
It is therefore crucial that any compromises made to cushion the immediate economic and social effects of reductions in fishing opportunities remain compatible with longterm ecological sustainability, including a move to fishing within MSY, eliminating discards and ensuring a low ecological impact of fisheries.
Kalastusmahdollisuuksien vähentämisestä aiheutuvien välittömien taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten lieventämiseksi tehtävissä kompromisseissa on sen vuoksi ehdottoman tärkeää ottaa huomioon pitkän aikavälin ekologinen kestävyys, mukaan luettuina siirtyminen kalastamaan kestävän enimmäistuoton tasolla, saaliiden poisheittämisen lopettaminen ja kalastuksesta aiheutuvien vähäisten ekologisten vaikutusten varmistaminen.
• Could transferable rights (individual or collective) be used more to support capacity reduction for large-scale fleets and, if so, how could this transition be brought about?
• Voitaisiinko siirrettäviä oikeuksia (yksilöllisiä tai kollektiivisia) hyödyntää enemmän suurten laivastojen kapasiteetin vähentämisen tukena ja jos voitaisiin, miten kyseinen siirtyminen pitäisi toteuttaa?
• Should this choice be left entirely to Member States or is there a need for common standards at the level of marine regions or at EU level?
Ekologinen kestävyys on näin ollen peruslähtökohta Euroopan kalastuksen taloudellisesti ja sosiaalisesti vastuullisen tulevaisuuden varmistamiselle.
• How can the objectives regarding ecological, economic and social sustainability be defined in a clear, prioritised manner which gives guidance in the short term and ensures the longterm sustainability and viability of fisheries?
• Pitäisikö tämä valinta jättää yksinomaan jäsenvaltioiden vastuulle vai onko merialueiden tai EU:n tasolla tarvetta vahvistaa yhteisiä vaatimuksia?
• Should the future CFP aim to sustain jobs in the fishing industry or should the aim be to create alternative jobs in coastal communities through the IMP and other EU policies?
• Miten ekologista, taloudellista ja sosiaalista kestävyyttä koskevat tavoitteet voidaan määritellä selkeällä ja priorisoidulla tavalla, joka ohjaa toimintaa lyhyellä aikavälillä ja varmistaa kalastuksen pitkän aikavälin kestävyyden ja elinkelpoisuuden?
• How can indicators and targets for implementation be defined to provide proper guidance for decision making and accountability? How should timeframes be identified for achieving targets?
• Pitäisikö uudistetun YKP:n pyrkiä säilyttämään kalastusalan työpaikkoja vai pitäisikö tavoitteena olla vaihtoehtoisten työpaikkojen luominen rannikkoalueille integroitujen Välimeren ohjelmien ja muiden EU:n politiikkojen välityksellä?