natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the seriousness of eco-labels on the market would be guaranteed.
ISO 14024standardin mukaan ympäristömerkin myöntävien elinten on oltavatoisistaan riippumattomia.
They would havecredibility in the eyes of the public and could play to thefull their role of offering a commercial incentive for moreresponsible fisheries practices.
Myöntämisedellytykset määrittelee akkreditointielin; se hyväksyy sertifiointilaitokset, jotka tarkastavattuotteen vaatimustenmukaisuuden ja myöntävät sille sertifioinnin elioikeuden käyttää ympäristömerkkiä.
What will happen now?
Mitä seuraavaksi?
Open access –An ecolabelling scheme must be open to alloperators, without discrimination, to avoid creating barriers to thefree movement of goods.
Avoimuus –Ympäristömerkkijärjestelmän on oltava avoin kaikilletoimijoille ketään syrjimättä, jotta siitä ei aiheutuisi esteitä tavaroidenvapaalle liikkuvuudelle.
This is an obligation under internationaltrading rules.
Tämä on yksi kansainvälisen kaupan velvoitteista.Vaatimuksen tarkoituksena ei suinkaan ole syrjäyttää markkinoiltapk-yrityksiä sen paremmin kuin kehitysmaitakaan.
The aim of this requirement is to keep fromexcluding the developing countries and small and medium-sizedenterprises.
Alustavissa kannanotoissa on tullut esille monenlaisia mielipiteitä.
The first discussions have revealed the many different views on the subject.
Tiukka valvonta –Akkreditointi- ja sertifiointimenettelyn lisäksiympäristömerkkiprosessia on valvottava tarkasti.
That is precisely what makes the debate so important. While the Commission prefersthe “minimum requirements” option, the other twooptions have not been ruled out.
Valvonnan tavoitteenaon tarkistaa, onko vähimmäisvaatimuksia noudatettu, toimiiko sertifiointijärjestelmä moitteettomasti ja saavatko kuluttajat täsmällistätietoa.
Transparency – Consumers should know what criteria arecovered by an eco-label and should thus have easy access toinformation on the certification standard.
Tiedotus – Kuluttajan on ymmärrettävä, mitä vaatimuksia ympäristömerkkiin sisältyy.
Product information at thepoint of sale should also reflect the certification criteria, to keep frommisleading consumers.
Hänen on voitava saada helposti tietoa niistä.Myyntipisteissä jaettavien tietojen tulee olla yhtäpitäviä vaatimustenkanssa, jottei kuluttaja tulisi harhaanjohdetuksi.
What is more, while debate reveals the need for Community action, whatever form it may take, manyquestions will still need to be answered before suchaction can materialise as legislative proposals:
Jos keskusteluissa katsotaan tarpeelliseksi ryhtyäyhteisön tason toimiin, ratkaistavana on vielä moniakysymyksiä, ennen kuin tämä aloite konkretisoituu lainsäädäntöehdotukseksi:
• Next, there is a need to work out how an eco-labelcan define its objectives: these must obviously be realistic and applicable while going beyond mere compliance with regulations.
• Sen jälkeen on päätettävä, miten ympäristömerkintavoitteet tulisi määritellä: niiden on tietenkin oltava realistisia ja toteutuskelpoisia, mutta kuitenkin tiukempiakuin pelkkä lainsäädännön noudattaminen vaatisi.
• First, the scope of an ecolabelling scheme needs to be defined: should eco-labels cover an entire stock being fished under optimal conditions or cancertification be issued to a few operators using selective techniques (even on an over-exploited stock)?
• Ensin on määriteltävä ympäristömerkkijärjestelmänulottuvuus: olisiko merkin viitattava esimerkiksi johonkinmahdollisimman kestävällä tavalla hyödynnettyyn kalakantaan vai voitaisiinko sertifiointi myöntää valikoivia pyyntimenetelmiä käyttäville kalastajille (jopa liikakalastettujen kantojen osalta)?
•Is it possible to consider the use of eco-labellingschemes for over-exploited stocks?
• Lisäksi on järjestettävä tuotantoketjun eri toimijoidenväliset suhteet kalastajista aina kuluttajiin asti niin,että ympäristömerkin edut jakautuvat tasaisesti kaikkien kesken.
• Relations between the different links in the productionchain, from fishermen to consumers, also have to beorganised in such a way as to result in a fair distributionof the advantages of an eco-label.
• On myös ratkaistava, miten liikakalastettujen kantojenympäristömerkintään tulisi suhtautua: pitäisikö se sallia vai ei?
• Finally, agreement will need to be reached on assessment criteria for eco-labels: should these refer to thetechnical means used by a fleet or to the real resultsof the type of fishing practices?
• Lopuksi on päästävä yhteisymmärrykseen ympäristömerkinarviointiperusteista: onko niiden liityttävä laivaston käyttämään tekniikkaan vai sen harjoittamalla kalastustavalla saavutettuihin tuloksiin?
All these questions will be debated at meetings betweenthe sector's different political and economic actors.
Kaikista näistä kysymyksistä keskustellaan eri poliittisten jataloudellisten toimijoiden kanssa järjestettävissä tapaamisissa.
The two main eco-labels for fisheries products
Kaksi yleisintä kalastustuotteiden ympäristömerkkiä
Eco-labels specific to fisheries products began being developed around a decade ago.
Kalastustuotteille on jo kymmenkunta vuotta ollut käytössä omia ympäristömerkkejä.
The two labels described below are the most widely known:
Seuraavassa lyhyt kuvaus kahdesta tunnetuimmasta merkistä:
The MSC label was created in 1997 on a joint initiative by Unilever(which markets brands such as Iglo, Findus and Birds Eye) and the WWF. It aims to guarantee consumers that the product comes fromwell managed fisheries and has not contributed to the environmentalproblem of over-fishing.
Meritalousneuvoston MSC-ympäristömerkki perustettiin vuonna 1997Unileverin (Iglon, Findusin ja Birds Eyen kaltaisten tuotemerkkienvalmistajan) ja Maailman luonnonsäätiön (WWF) yhteisestä aloitteesta.Sen tarkoituksena on vakuuttaa kuluttajalle, että tuote on peräisinhyvin hoidetusta kalastuksesta eikä se ole osallinen ympäristöärasittavaan liikakalastusongelmaan.
This definition – which is not exactly an ecolabelling one – has beenlaunched in the 90s by an US NGO, Earth Island Institute (EII).
”Dolphin Safe”-merkinnän toi 1990-luvulla markkinoille yhdysvaltalainen kansalaisjärjestö Earth Island Institute (EII).
It identifiestuna caught without any encirclement of dolphins.
Nykyisin Dolphin Safe-merkinnästäon vallalla kaksi kilpailevaa tulkintaa.
Currently two differentinterpretations of “Dolphin Safe” tuna are challenging one another: that of EII, which, as mentioned, does not allow fishermen to encircle dolphinsschools during the fishing operation to catch tuna (notably yellow fintuna), and that of the Agreement on the International Dolphin Conservation Programme (AIDCP) the sister organisation to the Inter-American Tropical Tuna Commission (IATTC) (1) which imposes someparticular obligations and provisions to be respected and implementedduring the fishing operations in the Eastern Pacific Ocean and whoseprincipal aim is to reduce the dolphins by-catch, during these operations,towards level approaching zero.
AIDCP-sopimukseen (1). Tässä Amerikan trooppisten tonnikalojensuojelukomission (IATTC) (2) sisarjärjestön aloitteesta tehdyssä sopimuksessa asetetaan joitakin itäisellä Tyynellämerellä harjoitettavassa kalastuksessa noudatettavia ja sovellettavia erityisvaatimuksia, joiden päätavoitteena on vähentää kalastajiensivusaaliiksi joutuvien delfiinien määrä lähes olemattomiin.
To date, 10 fisheries have been certified, among which four Europeanfisheries.
Tähän mennessä sertifioinnin on saanut kymmenen toimijaa, joistaneljä on eurooppalaisia.
Over 180 products around the world carry the MSC label.Twelve fisheries are currently undergoing assessment.
MSC-merkki on myönnetty yli 180 tuotteellekoko maailmassa.
The large-scale MSC initiative is nonetheless open to criticism because thecertification process is carried out by the label owner rather than byan independent third party.
Paraikaa arvioitavina on 12 toimijaa. Vaikka MSC-merkki on merkittävä aloite, sen haittapuolena on, että akkreditointimenettelyä hoitaa merkin omistaja eikä riippumaton laitos.
The process of developing the MSCprinciples also has shown that there are reserves on the side ofdeveloping countries, which fear that their products may be excludedfrom developed country markets.
Kehitysmaat ovat suhtautuneet MSC:n periaatteiden kehittämiseen varauksella, sillä ne pelkäävät, etteivät niiden tuotteet pääsekehittyneiden maiden markkinoille.
Along with eco-labels of multinational scale, private initiatives are alsobeing taken by commercial brands or distributors, the credibility ofwhich is not always easy to establish.
Näiden monikansallisten ympäristömerkkialoitteiden rinnalle onnoussut niin ikään yksityisestä aloitteesta luotuja kaupallisia merkkejä tai jakelijoiden omia tavaramerkkejä, joiden luotettavuudestaei aina ole takeita.
Actually the competition between these two different interpretations of“dolphin safe tuna” has some effects and consequences on the freemovement of tuna products: the USA have, since the beginning of the90s, adopted within their internal legislation the EII definition of “dolphinsafe tuna”, and consequently all tuna caught according to the AIDCPrules cannot be marketed on the US market as “Dolphin Safe”.
Näiden kahden Dolphin Safe-merkinnästä esitetyn tulkinnan välinenköydenveto on vaikuttanut jonkin verran tonnikalatuotteiden vapaaseen liikkuvuuteen: 1990-luvun alussa Yhdysvallat nimittäin sisällytti EII:n määritelmän sisäiseen lainsäädäntöönsä. Tämän seurauksenamitään AIDCP:n sääntöjen mukaan pyydettyä tonnikalaa ei saa enäämarkkinoida Yhdysvalloissa delfiinejä vaarantamatta pyydettynä.
The European Union is in the process of becoming a full Member of the AIDCP and it takes part in the proceedings of this Agreement togetherwith the other Contracting Parties, including the US. The AIDCPCertification Scheme and Label is a voluntary system within the AIDCPand the EU Council of Ministers is currently examining if the schemeshould be implemented in the European Union.
Euroopan unioni on pyrkimässä AIDCP:n varsinaiseksi jäseneksi, ja se osallistuu tätä kansainvälistä sopimusta koskeviin menettelyihinyhdessä muiden sopimuspuolten, kuten Yhdysvaltojen kanssa.AIDCP:n sertifiointijärjestelmä ja merkki muodostavat sopimukseenperustuvan vapaaehtoisen järjestelmän, ja EU:n ministerineuvostoharkitsee parhaillaan sen käyttöönottoa Euroopan unionissa.
(1) The regional tuna fisheries organisation active in the eastern Pacific (US side).
(1) AIDCP – Kansainvälistä delfiinien suojeluohjelmaa koskeva sopimus.(2) Itäisellä Tyynellämerellä (Amerikan rannikolla) toimivien tonnikalankalastajien aluejärjestö.
An Agency to improve fisheries control
Uusi virasto tehostamaan EU:n kalastuksenvalvontaa
The Fisheries Control Agencywill have the job of coordinating Member States' surveillanceactivities, ashore and at sea, by organising the jointdeployment of multinationalteams, for example.
Kalastuksenvalvontavirastokoordinoi jäsenvaltioiden tarkastuksia niin maalla kuin merellä. Se esimerkiksijärjestää yhteisiä tarkastusmatkoja monikansallisille tarkastusryhmille.
© Eu r guaranteeing effective implementation of CFPmeasures.
© Eu r pitäen yhteistä valvontaelintä, jonka tehtävänä olisi varmistaapoliittisten toimenpiteiden tehokas täytäntöönpano.
The Community Fisheries Control Agency (1)wasestablished in April 2005.
Yhteisöön perustettiin huhtikuussa 2005 uusikalastuksenvalvontavirasto(1).
Its role: to coordinate Member States' control and inspection activities.Its objective: to guarantee effective and uniformapplication of the rules of the common fisheriespolicy wherever the European fleet is active. Itsseat: Vigo, Spain.
Viraston tehtävänäon koordinoida jäsenvaltioiden valvonta- jatarkastustoimia. Sen tavoitteena on varmistaayhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen tehokas jayhdenmukainen soveltaminen kaikkialla, missäyhteisön kalastuslaivasto toimii.
The introduction of harmonised rules for the applicationof regulations constitutes one of the pillars of thereform of the CFP adopted in 2002.
Yhdenmukaisten edellytysten luominen sääntöjen soveltamiselle oli itse asiassa yksi YKP:n uudistuksenperuspylväistä vuonna 2002.
Simultaneously,the Council of Fisheries Ministers called on the Commission to work on “creating a commoninspection structure”.
Uudistustoimet hyväksynytkalastusasioiden ministerineuvosto pyysi tuolloin komissiotavalmistelemaan ehdotuksen ”yhteisen valvontaorganisaationperustamisesta”.
The Agency's mission
Viraston tehtävät
The objective of the Agency is to organise operationalcoordination of fisheries control and inspection activitiesby the Member States in accordance with the Community's control and inspection obligations.
Uuden viraston tehtävänä on koordinoida jäsenvaltioidensuorittamia valvonta- ja tarkastustoimia, jotka liittyvätyhteisön valvonta- ja tarkastusvelvollisuuksiin.
It will also, in its area of competence, help the Member States carry out their tasks and obligations under CFPrules and harmonise implementation of the commonfisheries policy throughout the Community.
Lisäksi se auttaa toimivaltaansa kuuluvissa asioissajäsenvaltioita täyttämään yhteisen kalastuspolitiikansääntöjen mukaiset tehtävänsä ja velvollisuutensa sekäyhdenmukaistamaan yhteisen kalastuspolitiikan soveltamista kaikkialla yhteisössä.
Another of its tasks will be to help Member States to report information on fishing activities and control and inspection activities to the Commission and thirdparties.
Sen toisena tehtävänä on auttaa jäsenvaltioita toimittamaankalastustoimia sekä valvonta- ja tarkastustoimia koskeviatietoja komissiolle ja kolmansille osapuolille.
The basic principle is that the Member States areresponsible for applying the rules of the common fisheriespolicy. They must do so on their territory, in the watersunder their sovereignty and for fishing vessels flying their flag, regardless of their zone of activity.
Uudenviraston merkitys on helpompi käsittää, kun ajatellaan, miten tarkastustoimintaa yleensä harjoitetaan.Periaatteessa kukin jäsenvaltio vastaa itse YKP:n sääntöjen soveltamisesta alueellaan, hallintaansa kuuluvillaaluevesillä ja lippunsa alla purjehtivilla aluksilla, toimivatpaalukset millä kalastusvyöhykkeellä tahansa.
Until now,however, there has been no systematic coordination of Member States' inspection and surveillance activitiesand their practical arrangements, frequency and strictnessvary from one State to the next.
Mutta tähänasti jäsenvaltioiden valvonta- ja tarkastustoimintaa ei olekoordinoitu järjestelmällisesti, ja valvontamenetelmät, tarkastustiheys ja seuraamusten ankaruus voivat vaihdellajäsenvaltioittain.
What is more, most ofthe Member States have placed monitoring and implementation of the CFP under the responsibility of severalauthorities, with either national or regional competence(fisheries inspection services, coastguard, navy, customs,police, etc.); many of these authorities have other responsibilities not related exclusively to fisheries.
Useimmat jäsenvaltiot ovat hajauttaneet YKP:n valvonta- ja täytäntöönpanotehtävät valtakunnallisellaja alueellisella tasolla toimiville toimivaltaisille viranomaisille(kalastuksenvalvontaviranomaisille, rannikkovartiostolle,merivartiostolle, tullille, poliisille jne.); monilla näistä viranomaisista on myös muita tehtäviä, jotka eivät liityyksinomaan kalastukseen.
This situationfurther complicates the coordination of fishing inspectionactivities.
Tämä tilanne hankaloittaaentisestään kalastuksenvalvonnan koordinointia.
Finally, the Agency will coordinate operations to combatillegal, unreported and unregulated fishing inaccordance with Community rules.
Viraston toimenkuvaan kuuluu myös koordinoida laittoman,ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjuntatoimia yhteisön sääntöjen mukaisesti.
Operational coordination
Yhteistyön koordinointi
As a result, the consistent and harmonised application of CFP rules on the ground is even more difficult and the fisheries sector complains of patchy control activitiesand a lack of uniformity from one zone to the next.
Tämän vuoksi YKP:n sääntöjä on ollut käytännössä hyvin vaikeaa soveltaa yhtenäisesti ja johdonmukaisesti,ja kalastussektorilta onkin kuulunut valituksia tarkastustoiminnan hajanaisuudesta ja epäyhtenäisyydestäkalastusvyöhykkeiden välillä.
Fisheries and a q u a c u lt u r
Strategisen pohdinnan tulos
The culmination of strategic analysis
Kalastus ja vesiviljely
Analysis of and action on the subject are nothing new.
Aiheesta on käyty keskustelua ja sen eteen on tehtytyötä jo pidemmän aikaa.
The harmonisation and coordination of controlstrategies was one of the major pillars of the 2001Green Paper, which, with a view to the reform of the common fisheries policy, proposed the creation of a joint inspection structure as a way of
Valvontastrategioiden yhdenmukaistaminen ja koordinointi oli yksi vuonna 2001julkaistun vihreän kirjan pääajatuksista. Jo tuolloin siinäehdottiin yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta silmällä
One of the Agency's main tasks will be to organiseoperational coordination between Member States.
Yksi viraston päätehtävistä on operatiivisen yhteistyönjärjestäminen jäsenvaltioiden välillä.
Inconcrete terms, it will have to coordinate the jointdeployment of Member States' inspectors and meansof action.
Käytännössä tämätarkoittaa, että jäsenvaltioiden tarkastajat ja valvontaresurssitkootaan yhteiseen käyttöön, jota virasto koordinoi.Virasto laatii yhteistyössä kansallisten viranomaistenkanssa yhteiskäyttösuunnitelmia, jotka perustuvat yhteisöntason tai kansainvälisen tason strategiaan.
Depending on the strategy determined at Community or international level, and acting in concertwith the national authorities, it will establish jointdeployment plans with specific aims (specific fisheries,recovery plans, fleet, areas, etc.).
Suunnitelmiinsisältyy aina täsmällisiä tavoitteita (tiettyjen lajien kalastus,elvytyssuunnitelma, laivasto, alue jne.).
(1) Established by Council Regulation 768/2005.
(1) Perustettu neuvoston asetuksella N:o 768/2005.
Structure and functioning of the Agency
Viraston rakenne ja toiminta
A Community body having legal personality, the Agency has an Administrative Board and operates under the responsibility of an Executive Director, who manages and represents it.
Virasto on yhteisön julkinen elin, joka on oikeushenkilö. Virastolla on hallintoneuvosto, ja sen toiminnasta vastaa pääjohtaja, joka johtaa jaedustaa virastoa.
It also has an Advisory Board composed of representatives of the Regional Advisory Councils,which are made up of all parties interested in fisheries management.
Lisäksi sillä on alueellisten neuvoa-antavien toimikuntienedustajista koostuva neuvottelukunta, jossa ovat mukana kaikki kalastuksenhoidosta kiinnostuneet sidosryhmät.
It is composed of one representative per Member State and six representatives of the Commission, appointed for five years.
Hallintoneuvostossa on edustajat jäsenvaltioista ja kuusi komissionedustajaa. Kunkin jäsenen toimikausi on viisi vuotta.
The term of office maybe renewed.
Sama henkilö voidaan nimittää uudelleen.
The Administrative Board appoints the Executive Director, establishes the work programme taking into account the opinions of the Commissionand the Member States, and adopts the budget and the general report of the Agency for the previous year.
Hallintoneuvosto nimittää pääjohtajan, vahvistaa viraston työohjelmankomission ja jäsenvaltioiden lausunnot huomioon ottaen sekä hyväksyyviraston talousarvion ja edellisen vuoden toimintakertomuksen.
The Chairperson of the Administrative Board is elected from among the Commission representatives and the Deputy Chairperson from among itsmembers, for a term of office of three years renewable once.
Hallintoneuvosto valitsee puheenjohtajan komission edustajien keskuudestaja varapuheenjohtajan jäsentensä keskuudesta. Näiden toimikausi onkolme vuotta, ja samat henkilöt voidaan valita kerran uudelleen.
The Administrative Board takes its decisions by an absolute majority of votes.
Hallintoneuvosto tekee päätöksensä äänten ehdottomalla enemmistöllä.
To execute such plans, it will set up multinational inspection teams that will use the means made available (vessels,aircraft, vehicles, etc.) by the Member States concerned.
Suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi virasto perustaamonikansallisia tarkastusryhmiä, jotka käyttävät työssäänkyseisten jäsenvaltioiden yhteiskäyttöön luovuttamiaresursseja (aluksia, lentokoneita, kulkuneuvoja jne.).
The Executive Director manages all the Agency's activities, under theauthority of the Administrative Board, and takes the necessary steps for theimplementation of the work programme.
Pääjohtaja johtaa kaikkea viraston toimintaa hallintoneuvoston valvonnassaja huolehtii työohjelman moitteettomasta täytäntöönpanosta.
He/she is appointed for a term ofoffice of five years renewable once.
Pääjohtajantoimikausi on viisi vuotta.
Without prejudice to the respectivecompetencies of the Commission and the Administrative Board, the Executive Director may neither seek nor take instructions from anygovernment or any other body.
Sama henkilö voidaan nimittää kerran uudelleen.Pääjohtaja ei pyydä eikä ota vastaan ohjeita miltään hallitukselta eikämiltään muulta elimeltä, tämän kuitenkaan rajoittamatta komission ja hallintoneuvoston toimivaltaa.
The Advisory Board
Koulutus ja uusi tekniikka
The Agency may also be charged with training inspectors,facilitating the use of new technologies, establishingjoint control procedures and so on.
Se voi tarjota jäsenvaltioillesopimuspohjaisia palveluita niiden pyynnöstä ja niidenkustannuksella.
It may also providecontractual services to Member States at their requestand at their expense (i.e. chartering and operatinginspection vessels and recruiting observers).
Näihin palveluihin voi kuulua valvonta-alustenvuokraaminen ja käyttö sekä tarkkailijoiden rekrytointi.
Action beyond Community waters
Toiminta yhteisön vesien ulkopuolella
One of the essential points of the reform of the common fisheries policy in 2002 was the strengthening of participation by fishermen and otherinterested parties in the CFP process.
Yksi vuonna 2002 toteutetun YKP:n uudistuksen päätavoitteista oli vahvistaa kalastajien ja muiden YKP:n täytäntöönpanoon osallistuviensidosryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Accordingly, the Agency has an Advisory Board composed of members of the Regional Advisory Councils,with one representative appointed by each Council, to ensure closecooperation with all the parties concerned.
Näin varmistetaan tiivisyhteistyö kaikkien osapuolten kesken. Neuvottelukunta voi pääjohtajanpyynnöstä avustaa pääjohtajaa tämän asetuksen mukaisten tehtäviensuorittamisessa.
The members of the Advisory Board advise the Executive Director in the performance of his/her dutiesand one of its members participates in the deliberations of the Administrative Board without the right to vote.
Yksi sen jäsenistä osallistuu hallintoneuvoston kokouksiin ilman äänioikeutta.
The European Union is also obliged by a number of international agreements and by its participation in regional fisheries organisations (RFOs) to carry outcontrols and inspections of the Community fleetoperating outside EU waters.
Euroopan unioni on allekirjoittamiensa kansainvälistensopimusten mukaisesti ja alueellisten kalastusjärjestöjenpuitteissa sitoutunut valvomaan ja tarkastamaan unioninvesien ulkopuolella toimivia yhteisön aluksia.
That is particularly the case for the Northwest Atlantic Fisheries Organisation (NAFO) and the North-East Atlantic Fisheries Commission (NEAFC).
Nämä velvoitteet liittyvät erityisesti Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) tai Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) toimintaan.
To ensure the effectiveness of such measures over the past decade, the Community and the othercontracting parties have taken on operational tasksrelated to inspection and control activities in internationalwaters.
• Viraston perustaminen ei muuta jäsenvaltioiden vastuuta YKP:n sääntöjen täytäntöönpanosta.
For example, the Commission has chartered a surveillance vessel in the North Atlantic since 1990,on behalf of the Community, and sends observers to a number of areas.
Se ei myöskään poista komission vastuuta valvoa,että jäsenvaltiot täyttävät kyseiset velvoitteensa.