natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Joint Practical Guide of the European Parliament, the Council and the Commission for persons involved in the drafting of legislation within the Community institutions
Euroopan parlamentin,neuvoston ja komission yhteisen käytännön opas yhteisöjen toimielimissä säädöstekstien laatimiseen osallistuville
Europe Direct is a service to help you find answers to your questions about the European Union
Europe Direct -palvelu auttaa sinua löytämään vastaukset Euroopan unioniin liittyviin kysymyksiisi.
New freephone number:00 800 6 7 8 9 10 11
Uusi yhteinen maksuton palvelunumero:00 800 6 7 8 9 10 11
Luxembourg:Office for Official Publications of the European Communities,2003
Luxemburg:Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto,2003
© European Communities,2003Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.
© Euroopan yhteisöt,2003Tekstin jäljentäminen on sallittua,kunhan lähde mainitaan.
General principles(Guidelines 1 to 6)
Yleiset periaatteet(1–6 suuntaviiva)
Different parts of the act(Guidelines 7 to 15)
Säädöksen osat(7–15 suuntaviiva)
Internal and external references(Guidelines 16 and 17)
Sisäiset ja ulkoiset viittaukset(16 ja 17 suuntaviiva)
Amending acts(Guidelines 18 and 19)
Muutossäädökset(18 ja 19 suuntaviiva)
Final provisions,repeals and annexes(Guidelines 20,21 and 22)
Loppusäännökset,kumoamissäännökset ja liitteet(20,21 ja 22 suuntaviiva)
Annex — Models of standard acts
Liite – Säädösten malleja
List of reference documents
Luettelo lähdeasiakirjoista
Alphabetical index
Asiahakemisto
In order for Community legislation to be better understood andcorrectly implemented,it is essential to ensure that it is welldrafted.Acts adopted by the Community institutions must bedrawn up in an intelligible and consistent manner,in accordancewith uniform principles of presentation and legislative drafting,sothat citizens and economic operators can identify their rights andobligations and the courts can enforce them,and so that,wherenecessary,the Member States can correctly transpose those acts indue time.
Yhteisön lainsäädännön valmistelun laatu on keskeinen edellytyssille,että lainsäädäntöä ymmärrettäisiin paremmin ja sitä voitaisiin soveltaa moitteettomasti.Yhteisön toimielinten antamatsäädökset on laadittava ymmärrettävästi ja johdonmukaisesti noudattaen yhtenäistä esitystapaa ja lainsäädäntötekniikkaa koskevia periaatteita,jotta kansalaiset ja talouden toimijat voivatolla selvillä oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja tuomioistuimethuolehtia niiden toteutumisesta sekä jäsenvaltiot tarvittaessasaattaa säädökset kansallisen lainsäädäntönsä osaksi asianmukaisesti ja määräaikoja noudattaen.
Since the Edinburgh European Council in 1992,the need for betterlawmaking — by clearer,simpler acts complying with principles of good legislative drafting — has been recognised at the highestpolitical level.The Council and the Commission have both taken
Edinburghissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa (1992) jotunnustettiin korkeimmalla poliittisella tasolla tarve parantaa lain-säädäntöä,toisin sanoen selkeyttää ja yksinkertaistaa tekstejänoudattaen hyvän lainsäädännön periaatteita.Neuvosto ja komis-
).It was reaffirmed by Declaration No 39 on the quality of the drafting of Community legislation,annexedto the Final Act of the Amsterdam Treaty.As a result of that Declaration, the three institutions involved in the procedure forthe adoption of Community acts,the European Parliament, the Council and the Commission,adopted common guidelines intendedto improve the quality of drafting of Community legislation by the Interinstitutional Agreement of 22 December 1998 (2).
Pyrkimys on vahvistettu Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetyssä julistuksessa N:o 39 yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta.Tämän julistuksen johdosta yhteisön lainsäädäntömenettelyyn osallistuvat kolme toimielintä,Euroopan parlamentti,neuvosto ja komissio,ovat hyväksyneet 22 päivänä joulukuuta1998 tehdyllä toimielinten välisellä sopimuksella (2) yhteiset suuntaviivat yhteisön lainsäädännön valmistelun laadun parantamiseksi.
Council:Resolution of 8 June 1993 on the quality of drafting of Community legislation(OJ C 166,17.6.1993,p.1).Commission:General guidelines for legislative policy,document SEC(1995) 2255/7,18.1.1996.Interinstitutional Agreement of 22 December 1998 on common guidelines for thequality of drafting of Community legislation (OJ C 73,17.3.1999,p.1).
Yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta 8 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston päätöslauselma,EYVL C 166,17.6.1993,s.1.Komissio:Säädöskäytännön yleiset suuntaviivat SEC(1995) 2255/7,18.1.1996.Yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevista yhteisistä suuntaviivoista 22 päivänä joulukuuta 1998 tehty toimielinten välinen sopimus,EYVL C 73,17.3.1999,s.1.
Joint Practical Guide
Yhteisen käytännön opas
This Guide has been drawn up by the three Legal Services pursuantto that Agreement to develop the content and explain the implications of those guidelines,by commenting on each guideline individually and illustrating them with examples.It is intended to beused by everyone who is involved in the drafting of the most common types of Community acts.Furthermore,it should serve asinspiration for any act of the institutions,whether within theframework of the Community Treaties or within that of the titlesof the Treaty on European Union relating to the common foreignand security policy and police and judicial cooperation in criminalmatters.
Kolme oikeudellista yksikköä on mainitun sopimuksen mukaisestilaatinut tämän oppaan.Tarkoituksena on kehittää suuntaviivojensisältöä edelleen ja täsmentää niiden vaikutuksia kommentoimallaniitä jokaista erikseen ja havainnollistamalla niitä esimerkein.Opas on laadittu apuvälineeksi kaikille niille,jotka osallistuvatyleisimpien yhteisön säädösten valmisteluun.Oppaalla pyritäänvaikuttamaan toimielinten kaikkiin säädöksiin,kuuluivatpa neyhteisöjen perustamissopimusten soveltamisalaan tai Euroopanunionista tehdyn sopimuksen yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa koskevien osastojen soveltamisalaan.
The Joint Practical Guide is to be used in conjunction with othermore specific instruments,such as the Council’s Manual of
Tätä opasta voidaan käyttää yhdessä muiden apuvälineiden kans-sa.Niitä ovat esimerkiksi Euroopan unionin neuvoston säädös-
Official Publications of the European Communities (5) or themodels in LegisWrite (6).In addition,it will always be useful and often indispensable to refer to the relevant provisions of the Treaties and the key basic acts in a specific field.
).Näiden lisäksi on hyödyllistä ja usein myös välttämätöntä tarkastella asiaa koskevia perustamissopimuksienmääräyksiä ja kyseisen alan perussäädösten säännöksiä.
Staff of the three institutions are urged to use the Guide and tocontribute to it with their comments.These may be sent at any
Näiden kolmen toimielimen yksikköjä kehotetaan käyttämäänopasta ja kehittämään sitä edelleen kommenteillaan.Kommenttejavoi lähettää koska tahansa lainsäädännön valmistelun laatua
7 time to the Interinstitutional Group on the quality of drafting (
7 käsittelevälle toimielinten väliselle työryhmälle (
), which will keep the Guide updated.
),joka päivittää opasta jatkuvasti.
As last updated in July 2002.As last updated in 1997. http://publications.eu.int/code/en/en-000300.htm Models drafted by the Commission in 1999.Comments should be sent by e-mail to the Commission’s Legal Revisers’ Group(juristes-reviseurs@cec.eu.int),which will forward them.
Ranskankielinen versio päivitetty viimeksi heinäkuussa 2000.Ranskankielinen versio päivitetty viimeksi vuonna 1997. http://eur-op.eu.int/code/fi/fi-000400.htm Komissio on laatinut mallit vuonna 1999.Kommentit lähetetään sähköpostitse komission oikeudellisten tarkastajien ryhmälle (juristes-reviseurs@cec.eu.int), joka toimittaa ne edelleen.
The three Legal Services hope that the Guide will assist all thoseinvolved,in any way,in drafting legislative acts within the institu-tions.They will all be able to work towards the common goal ofpresenting to European citizens legislation which makes clear theobjectives of the European Union and the means it deploys toattain them.
Oikeudelliset yksiköt toivovat,että opas on hyödyksi kaikille,jotkatavalla tai toisella ovat toimielimissä tekemisissä normatiivistensäädösten laatimisen kanssa.Tällä tavoin voidaan yhdessä vaikuttaa siihen,että Euroopan kansalaisille esitetään säädöksiä, joissa Euroopan unionin tavoitteet ja keinot niiden saavuttamiseksi esitetään selvästi.
For the Legal Serviceof the European Parliament
Euroopan parlamentinoikeudellisen yksikön puolesta
For the Legal Serviceof the Council
Neuvoston oikeudellisenyksikön puolesta
For the Legal Serviceof the Commission J-L. DEWOST Director-General
Komission oikeudellisenyksikön puolesta J.-L. DEWOST Pääjohtaja
Brussels,16 March 2000
Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 2000
(Guidelines 1 to 6)
(1–6 suuntaviiva)
Community legislative acts shall be draftedclearly,simply and precisely.
Yhteisön säädökset on laadittava selkeiksi,yksinkertaisiksi ja täsmällisiksi.
The drafting of a legislative act must be:clear,easy to understand and unambiguous;simple,concise,containing no unnecessary elements;precise,leaving no uncertainty in the mind of the reader.
Säädöksen on oltava muodoltaan:selkeä,helppo ymmärtää, yksiselitteinen; yksinkertainen, ytimekäs, vailla tarpeettomia aineksia;täsmällinen,ettei sanoma jää lukijalle epäselväksi.
This common-sense principle is also the expression of general principles oflaw,such as:the equality of citizens before the law,in the sense that the law shouldbe accessible and comprehensible for all;legal certainty,in that it should be possible to foresee how the law will be applied.
Tämä terveen järjen periaate ilmentää myös yleisiä oikeusperiaatteita,joita ovat:ihmisten yhdenvertaisuus lain edessä siinä mielessä,että lainsäädännön on oltava kaikkien ulottuvilla ja kaikkien ymmärrettävissä;oikeusvarmuus,jonka mukaan lain soveltamisen on oltava ennakoitavissa.
The principle is particularly important in respect of Communitylegislative acts,which must fit into a system which is not only complex,but also multicultural and multilingual (see Guideline 5).
Tällä periaatteella on erityisen suuri merkitys yhteisön säädöksissä.Niiden on sulauduttava monimutkaiseen järjestelmään,joka on myösmonikulttuurinen ja monikielinen (katso 5 suuntaviiva).
The aim in applying this principle is twofold:first,to render Communitylegislation more comprehensible;second,to avoid disputes resultingfrom poor drafting.
Tämän periaatteen soveltamisella pyritään kahteen tavoitteeseen:tekemään yhteisön lainsäädännöstä helposti ymmärrettävää javälttämään lainvalmistelun huonosta laadusta johtuvat riidat.
Provisions that are not clear may be interpreted restrictively by the Community courts.If that happens,the result will be just the opposite ofwhat was intended by the incorporation into the text of grey areasintended to resolve problems in negotiating the provision (see Case C-6/98 ARD v Pro Sieben[1999] ECR I-7599).
Epäselviä säännöksiä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin saattaa tulkitasuppeasti.Jos moniselitteiseen muotoiluun on päädytty sen vuoksi,ettäkyseisestä säännöksestä käydyissä neuvotteluissa syntyneitä ongelmia eiole pystytty ratkaisemaan,lopputulos on tässä tapauksessa senvastakohta,mihin pyrittiin (katso yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-6/98,Arbeitsgemeinschaft Deutscher Rundfunkanstalten (ARD) v.PROSieben Media,28.10.1999 antama tuomio,Kok.1999,s.I-7599).
There may obviously be a conflict between the requirement of simplicityand that of precision.Simplification is often achieved at the expense ofprecision and vice versa.In practice,a balance must be struck so that theprovision is as precise as possible,without becoming too difficult tounderstand.That balance may vary according to the addressees of theprovision (see Guideline 3).
Yksinkertaisuuden ja täsmällisyyden vaatimukset voivat olla ristiriidassakeskenään.Yksinkertaisuus toteutuu usein täsmällisyyden kustannuksellaja päinvastoin.Käytännössä on löydettävä tasapaino siten,että säännöksetlaaditaan mahdollisimman täsmällisiksi tekemättä niistä kuitenkaan liianvaikeatajuisia.Tämä tasapaino voi vaihdella sen mukaan,keihin säännöstäon tarkoitus soveltaa (katso 3 suuntaviiva).
Example of a text which did not achieve this balance:
Esimerkki tekstistä, joka ei ole tasapainoinen:
‘A compulsory [product] labelling system shall be introduced andshall be obligatory in all Member States from 1 January 2000onwards.However,this compulsory system shall not exclude thepossibility for a Member State to decide to apply the systemmerely on an optional basis [in respect of the product] sold inthat same Member State.’
”Perustetaan pakollinen naudanlihan merkintäjärjestelmä,jokatulee pakolliseksi kaikissa jäsenvaltioissa 1 päivänä tammikuuta2000.Tästä pakollisesta järjestelmästä huolimatta jäsenvaltio voi
The author should attempt to reduce the legislative intention to simpleterms,in order to be able to express it simply.In so far as possible,everyday language should be used.Where necessary,clarity ofexpression should take precedence over felicity of style.For example,the use of synonyms and different expressions to convey the same ideashould be avoided.
Voidakseen ilmaista säännöksen tarkoituksen yksinkertaisella tavallatekstin laatijan on pyrittävä kiteyttämään se yksinkertaisiin käsitteisiin.Yleiskielen sanoja on käytettävä aina,kun se on mahdollista.Ilmaisunselkeys on asetettava tyylin edelle.Esimerkiksi synonyymejä ja samanajatuksen ilmaisemista eri tavoin on vältettävä.
Drafting which is grammatically correct and respects the rules ofpunctuation makes it easier to understand the text properly in thedrafting language as well as to translate it into the other languages(see Guideline 5).
Kieliopillinen virheettömyys ja sääntöjen mukainen välimerkkien käyttöhelpottaa sekä tekstin ymmärtämistä sen laadintakielellä että senkääntämistä muille kielille (katso 5 suuntaviiva).
The drafting of Community acts shall beappropriate to the type ofact concerned and,inparticular,to whether or not it is binding (regulation, directive, decision, recommendation or other act).
Yhteisön säädöksiä laadittaessa on otettavahuomioon säädöstyyppi ja se,onko säädös sitova(asetus,direktiivi,päätös,suositus tai muu).
The various acts each have their own standard presentation and standardformulas (see Guideline 15).They are set out in detail in the Commission’s Manual on Legislative Drafting,in the Council’s Manual of Precedents andin LegisWrite.
Eri säädöksillä on oma vakioitu esitystapansa ja vakiofraasinsa (katso 15 suuntaviiva).Ne esitetään yksityiskohtaisesti lainsäädäntötekniikansäännöissä (Règles de technique législative),neuvoston säädöskäsikirjassa(Formulaire des actes du Conseil) ja LegisWritessa.
The drafting style should take account of the type of act.
Säädöksiä laadittaessa on otettava huomioon säädöstyyppi.
Since regulations have direct application and are binding in theirentirety,their provisions should be drafted in such a way that theaddressees have no doubts as to the rights and obligations resultingfrom them:references to intermediary national authorities shouldtherefore be avoided,except where the act provides for complementaryaction by the Member States.
Koska asetuksia sovelletaan sellaisenaan ja ne ovat kaikilta osiltaanvelvoittavia,niiden säännökset on laadittava siten,että säädöksestäjohtuvat oikeudet ja velvollisuudet eivät jää epäselväksi niille,joitasäädös koskee.Viittaamista välikätenä toimiviin kansallisiinviranomaisiin on vältettävä,jollei säädöksessä säädetä täydentävästäjäsenvaltion toiminnasta:
Example:‘Every company shall keep a register …’.
Esimerkki:”Yritysten on pidettävä rekisteriä…”
Furthermore,they should be drafted in a less detailed manner in orderto leave Member States sufficient discretion in their implementation.Ifthe enacting terms are too detailed and do not leave such discretion,the appropriate instrument will be a regulation,rather than a directive.
Niitä ei pidä laatia liian yksityiskohtaisiksi,vaan jäsenvaltioille onjätettävä riittävästi liikkumavaraa niiden saattamisessa osaksikansallista lainsäädäntöä.Jos säädös on liian yksityiskohtainen eikäjätä tällaista liikkumavaraa,asetus on direktiiviä sopivampi väline.
Decisions should be drafted to take account of their addressees,butstill essentially comply with the formal rules of presentation of acts ofgeneral application.
Päätöstä laadittaessa otetaan huomioon,keille päätös osoitetaan,mutta noudatetaan kuitenkin olennaisilta osin yleisiä säädöstenmuotovaatimuksia:
‘[The Member State] may receive financial assistance from the Community relating to the outbreak of African swine fever whichwas confirmed on …’.
”[Jäsenvaltio] voi saada yhteisön taloudellista tukea [päivämäärä]todettujen afrikkalaisen sikaruton tautipesäkkeiden vuoksi.”
The language of recommendations must take account of the fact thattheir provisions are not mandatory.
Suosituksia laadittaessa on otettava huomioon,etteivät ne ole sitovia:
Example:‘It is recommended that Member States …’.
Esimerkki:”Jäsenvaltioille suositellaan…”
The manner in which an act is drafted should also take account of whetheror not the act is binding.
Säädöstä laadittaessa on otettava huomioon myös,onko säädös sitova.
The choice of verb and tense varies between different types of act andthe different languages,and also between the recitals and the enactingterms (see Guidelines 10 and 12).
Verbin ja sen aikaluokan valinta riippuu säädöstyypistä ja kielestä sekäsiitä,onko kyseessä johdanto-osan kappale vai artiklaosa (katso 10 ja12 suuntaviiva).
In the enacting terms of binding acts,French uses the present tense,whilst English generally uses the auxiliary ‘shall’.In both languages,theuse of the future tense should be avoided wherever possible.
Sitovien säädösten säännöksissä verbit ovat ranskaksi indikatiivinpreesensissä,englanniksi yleensä shall-apuverbiä seuraa infinitiivi.Futuuria olisi vältettävä.Suomenkielisissä sitovissa säädöksissäkäytetään artiklaosassa 1) indikatiivin preesensiä,kun säännöskohdistuu yhteisön toimielimiin tai elimiin;2) nesessiivistä liittomuotoa,kun säännös kohdistuu jäsenvaltioihin tai niiden toimielimiin.Nesessiivinen liittomuoto muodostetaan käyttäen olla-verbiä(esimerkiksi ”on tehtävä”).Tulla-verbin käyttöä olisi vältettävä.
By contrast,in non-binding acts (such as recommendations andresolutions) (see Guideline 7),imperative forms must not be used,norstructures or presentation too close to those of binding acts.
Säädöksissä,jotka eivät ole sitovia (esimerkiksi suositukset japäätöslauselmat) (katso 7 suuntaviiva),ei saa käyttää imperatiivia,eivätkä nämä säädökset saa rakenteeltaan eivätkä esitystavaltaanmuistuttaa liiaksi sitovia säädöksiä.
The drafting ofacts shall take account ofthepersons to whom they are intended to apply,with a view to enabling them to identify theirrights and obligations unambiguously,and ofthe persons responsible for putting the actsinto effect.
Säädöksiä laadittaessa on erityisestikiinnitettävä huomiota siihen,keihin säädöstäon tarkoitus soveltaa,niin että heillä olisimahdollisuus saada yksiselitteinen tieto heidänoikeuksistaan ja velvollisuuksistaan,sekäsiihen,keiden tehtävänä on säädöksentäytäntöönpano.
There are different categories of addressees of legislative acts,rangingfrom the population at large to specialists in specific fields.Each categoryis entitled to expect that legislation will use language that they canunderstand.
Säädöksien kohteena on erilaisia ryhmiä,koko väestöstä tietyn alanasiantuntijoihin.Jokaisella ryhmällä on oikeus edellyttää,ettälainsäädännössä käytetään sellaista kieltä,jota he ymmärtävät.
The fact that account is taken of the different categories of person towhom the acts are addressed results in differences in both the statementof reasons and the enacting terms of those acts.
Erilaisten kohderyhmien huomioonottaminen vaikuttaa sekä säädöstenperustelujen että johdanto-osan ja artiklaosan laatimiseen.
Ease of transposition also depends on it.
Tällä tavoin myös säädösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöähelpottuu.
In addition to the addressees,acts entail intervention by the nationalauthority at different levels,for example,civil servants,scientists andjudges.The language of the act should take account of that;texts mayinclude technical requirements whose implementation falls to specialisedofficials in that field.
Säädökset edellyttävät niiden lisäksi,joita säädökset koskevat,toimiamyös jäsenvaltioiden viranomaisilta eri tasoilla,esimerkiksi virkamiehiltä,tutkijoilta ja tuomareilta.Tämä on otettava huomioon säädösten kielessä;niihin voi sisältyä teknisiä määräyksiä,joiden täytäntöönpanosta vastaavatvirkamiehet,jotka ovat alan asiantuntijoita.
‘Article 3
Esimerkki kohdennetusta muodosta:”3 artikla
Counterfeit Analysis Centre and counterfeit currency database
Rahanväärennösten tutkimuskeskus ja rahanväärennöstietokanta
1.The Counterfeit Analysis Centre (CAC) and the counterfeit currencydatabase (CCD) of the ESCB will be established by and run underthe aegis of the ECB.The establishment of the CAC is intended tocentralise the technical analysis of and data relating to the counterfeiting of euro banknotes issued by the ECB and the NCBs.All relevant technical and statistical data concerning the counterfeiting ofeuro banknotes shall be centrally stored in the CCD.
1.EKP perustaa EKPJ:n rahanväärennöstietokannan ja rahanväärennösten tutkimuskeskuksen sekä vastaa niiden toiminnasta.Tutkimuskeskukseen on määrä keskittää EKP:n ja kansallisten keskuspankkien liikkeeseen laskemien eurosetelien väärennöksiin ja niidentekniseen analysointiin liittyvät tiedot.Kaikki tarvittavat eurosetelienväärentämiseen liittyvät tilasto- ja tekniset tiedot keskitetään rahanväärennöstietokantaan.
3.Subject to legal constraints,the NCBs shall provide the CAC withoriginals of new types of counterfeit euro banknotes in their pos-session,for the purposes of technical investigation and central clas-sification.The preliminary assessment of whether a specific counterfeit belongs to a classified type or to a new category shall be carried out by the NCBs.’
3.Kansalliset keskuspankit antavat haltuunsa saamien uusieneuroseteliväärennöstyyppien alkuperäiskappaleet rahanväärennöstentutkimuskeskukselle teknistä tutkimusta ja keskitettyä luokitusta var-ten,jollei joistakin oikeudellisista rajoitteista muuta johdu.Kansallisetkeskuspankit tekevät alustavan arvion siitä,onko tietty väärennös joluokiteltua tyyppiä vai kuuluuko se uuteen luokkaan.”
Provisions ofacts shall be concise and theircontent should be as homogeneous as possible.Overly long articles and sentences,unnecessarily convoluted wording and excessiveuse ofabbreviations should be avoided.
Säädösten säännösten on oltava lyhyitä jaytimekkäitä ja niiden sisällön olisi oltavamahdollisimman yhtenäinen.Olisi vältettäväliian pitkiä artikloita ja virkkeitä,tarpeettoman monimutkaisia sanontoja jaaiheetonta lyhenteiden käyttöä.
The characteristic of good legislative style is the succinct expression of thekey ideas of the text.Illustrative clauses,intended to make the text clearerfor the reader,may give rise to problems in interpretation.
Hyvälle säädöstyylille on ominaista johtoajatusten ilmaiseminen lyhyesti.Selittävät lauseet,joiden tarkoituksena on lisätä johtoajatustenymmärrettävyyttä,voivat aiheuttaa tulkintaongelmia.
The text should be internally consistent.
Tekstin olisi oltava yhtenäinen.
The scope must be respected throughout the act.Rights and obligationsmust not go beyond those stated to be covered by the act in question,nor extend to other fields.
Soveltamisala on otettava huomioon kaikkialla säädöksessä.Oikeuksiaja velvollisuuksia ei saa ulottaa säädöksen ilmoitetun soveltamisalanulkopuolelle eikä muille aloille.
Rights and obligations must be coherent and not contradictory.
Oikeuksien ja velvollisuuksien on sovittava yhteen,eivätkä ne saa ollaristiriidassa keskenään.
A text that is essentially temporary must not comprise provisions of apermanent nature.
Säädös,joka on olennaisesti vain väliaikainen,ei saa sisältääpysyväisluonteisia säännöksiä.