natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The current CFP regulation states that‘the Common Fisheries Policy shall ensure exploitation of living aquatic resources that provides sustainable economic, environmental and social conditions’(2).
Nykyisessä YKP-asetuksessa säädetään, että ”yhteisellä kalastuspolitiikalla varmistetaan sellainen elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntäminen, joka luo talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden osalta kestävät olosuhteet”(2).
No priority is set for these objectives and, while direct references are made to adopting a precautionary and an ecosystem approach, it is not clear how this relates to economic and social conditions. There are no clear indicators and
Näitä tavoitteita ei ole asetettu tärkeysjärjestykseen, ja vaikka asetuksessa on suoria viittauksia ennalta varautuvan ja ekosysteemiperustaisen lähestymistavan noudattamiseen, on epäselvää,
An Analysis of existing Rights Based Management (RBM) instruments in Member States and on setting up best practices in the EU.
Analyysi jäsenvaltioissa nykyisin käytössä olevista kalastusoikeusperustaisista hallinnointivälineistä ja parhaiden toimintatapojen määrittelystä EU:ssa.
European Commission study, 2009.
Euroopan komission tutkimus, 2009.
Council Regulation (EC) No 2371/2002 of 20 December 2002 on the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources under the Common Fisheries Policy.
Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa.
4.3.Focusing the decision-making framework on core longterm principles shared ecosystems cover wide geographical areas and cannot be managed by individual Member States acting in isolation.
• Miten täytäntöönpanoa koskevat indikaattorit ja tavoitteet voidaan vahvistaa sellaisiksi, että ne tarjoavat asianmukaista ohjeistusta päätöksenteon ja tilivelvollisuuden suhteen?
Member States would therefore have to work together to develop the set-ups required.
Millaiset aikataulut olisi vahvistettava tavoitteiden saavuttamiseksi?
The current decision-making framework of the CFP does not distinguish principles from implementation: all decisions are taken in Council at the highest political level.
4.3.Pitkän aikavälin perusperiaatteiden painottaminen päätöksenteossa
Putting policy in its right place by letting Council and Parliament focus on principles and delegating implementation decisions to Member States, the Commission and/or selfmanagement by the industry would lead to a simpler and cheaper policy.
Perustamissopimuksessa määrätään, että politiikan on perustuttava yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, mutta tämä ei estäisi täytäntöönpanopäätösten delegoimista jäsenvaltioille edellyttäen, että ne ovat sidoksissa yhteisön tason periaatteita koskeviin päätöksiin.
It would make implementation more sensitive to specific local conditions and give the industry more responsibility in shaping its own destiny. It would enable governments and the industry to adapt the implementation of the policy to their needs and to find the best solutions both technically and economically.
Esimerkiksi sellaisia periaatteita ja vaatimuksia, kuten kestävän enimmäistuoton tasolla harjoitettavaa kalastusta, laivastokapasiteetin mukauttamista käytettävissä oleviin resursseihin tai saaliiden poisheittämisen lopettamista koskevat päätökset voitaisiin edelleen tehdä yhteisön tasolla, mutta jäsenvaltioiden vastuulla olisi sen jälkeen säännellä kalastustaan näiden yhteisön vaatimusten puitteissa.
There is also a need to assess the role of consultative structures such as the Advisory Committee for Fisheries and Aquaculture (ACFA) or the Regional Advisory Councils (RACs) under the new set-up.
Useimmissa tapauksissa tämä delegointi olisi organisoitava merialueiden tasolla, koska jaetut kalakannat ja jaetut ekosysteemit kattavat laajoja maantieteellisiä alueita, eivätkä yksittäiset jäsenvaltiot pysty yksinään hallinnoimaan niitä.
Policy decisions would in any case remain the remit of Community institutions and Member States.
Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi tehtävä yhteistyötä tarvittavien järjestelyjen kehittämiseksi.
Moving to regional set-ups would most likely enhance the advisory role of the RACs.
Tällainen järjestely vaatii yhteisöltä tehokasta valvontaa, jolla varmistetaan yleisten vaatimusten täyttyminen politiikkaa täytäntöönpantaessa.
Under the Lisbon Treaty, the co-decision procedure (under which the Council and the European Parliament take decisions together) would apply to all fisheries decisions apart from establishing yearly fishing opportunities. This makes it all the more necessary to re-evaluate the current approach on micromanagement at the highest political level and bring decision-making under the CFP in line with all other EU policies i.e. a clear hierarchy between fundamental principles and technical implementation.
YKP:n nykyisessä päätöksentekomenettelyssä periaatteita ei eroteta täytäntöönpanosta: kaikki päätökset tehdään neuvostossa korkeimmalla poliittisella tasolla.Tästä on seurannut, että politiikassa on keskitytty lyhyen aikavälin näkökohtiin eikä niinkään Euroopan kalastuksen kestävän kehityksen ympäristöllisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin tekijöihin pidemmällä aikavälillä.Toinen seuraus tästä on, että YKP:tä säännellään äärimmäisen yksityiskohtaisin neuvoston asetuksin, joiden täytäntöönpanoon on jätetty hyvin vähän joustovaraa.Tämä erittäin epätyydyttävä tilanne on epäilemättä tärkein syy sidosryhmien YKP:hen kohdistamalle kritiikille. ”Brysselin”– toisin sanoen neuvostossa kokoontuvien kalastusministerien – katsotaan päättävän joka ainoasta politiikan täytäntöönpanoon liittyvästä yksityiskohdasta.
One option would be to delegate more of the current detailed management to the Commission in cooperation with Member States and the European Parliament through the so-called comitology procedure.
Politiikan asettaminen oikealle paikalleen siten, että neuvoston ja parlamentin annetaan keskittyä periaatteisiin ja täytäntöönpanopäätökset delegoidaan jäsenvaltioille, komissiolle ja/tai alan itsehallinnolle, johtaisi yksinkertaisempaan ja edullisempaan politiikkaan.
Under this procedure, the Commission drafts proposals in close consultation with Member States and the European Parliament.
Jäsenvaltiot ja alan toimijat voisivat myös mukauttaa politiikan täytäntöönpanoa omiin tarpeisiinsa ja löytää parhaat tekniset ja taloudelliset ratkaisut.
• How can we clarify the current division of responsibilities between decision-making and implementation to encourage a longterm focus and a more effective achievement of objectives? What should be delegated to the Commission (in consultation with Member States), to Member States and to the industry?
Yhteispäätösmenettelyä (jossa neuvosto ja Euroopan parlamentti tekevät päätökset yhdessä) sovellettaisiin Lissabonin sopimuksen mukaan kaikkiin kalastusalalla tehtäviin päätöksiin, paitsi vuotuisten kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen.Tämän vuoksi on entistä tarpeellisempaa arvioida uudelleen nykyistä lähestymistapaa, joka liittyy korkeimmalla poliittisella tasolla toteutettuun mikrotason hallinnointiin, ja saattaaYKP:ta koskeva päätöksenteko johdonmukaiseksi kaikkien muiden EU:n politiikkojen kanssa, toisin sanoen selvittää perusperiaatteiden ja teknisen täytäntöönpanon välinen hierarkia.
• Do you think decentralised decisions on technical matters would be a good idea? What would be the best option to decentralise the adoption of technical or implementing decisions?
Uuden järjestelyn puitteissa on myös tarpeen arvioida neuvoaantavien rakenteiden kuten neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean tai alueellisten neuvoaantavien toimikuntien roolia.
Would it be possible to devolve implementing decisions to national or regional authorities within Community legislation on principles?
Poliittisten päätösten tekeminen säilyisi joka tapauksessa yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden toimivallassa.
What are the risks implied for the control and enforcement of the policy and how could they be remedied?
Alueellisiin järjestelyihin siirtyminen lisäisi hyvin todennäköisesti alueellisten neuvoaantavien toimikuntien neuvonantotehtäviä.
• How could the advisory role of stakeholders be enhanced in relation to decision-making?
Yksi vaihtoehto olisi delegoida suurempi osa nykyisestä yksityiskohtaisesta hallinnoinnista komissiolle, joka huolehtii siitä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa niin kutsutun komitologiamenettelyn puitteissa.
How would ACFA and the RACs adapt to a regionalised approach?
Komissio laatii kyseisessä menettelyssä ehdotuksia jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa tiiviisti neuvotellen.
Another option to be carefully considered would be to rely wherever possible on specific regional management solutions implemented by Member States, subject to Community standards and control.
• Miten päätöksenteon ja täytäntöönpanon välistä nykyistä vastuunjakoa voidaan selventää siten, että voidaan keskittyä pitkän aikavälin tavoitteisiin ja tavoitteiden tehokkaampaan saavuttamiseen?
The Treaty stipulates that the policy must be based on exclusive Community competence but this would not prevent implementation decisions from being delegated to Member States, provided they are bound by decisions on principles at Community level.
Mitä tehtäviä pitäisi delegoida komissiolle (joka kuulee jäsenvaltioita), jäsenvaltioille ja kalastusalalle?
For instance, decisions on certain principles and standards such as fishing within MSY, adapting fleet capacity to available resources or eliminating discards could remain at Community level, but it would then be left to Member States to regulate their fisheries within these Community standards.
Toinen huolellista tarkastelua edellyttävä vaihtoehto olisi mahdollisuuksien mukaan nojautua jäsenvaltioiden täytäntöönpanemiin erityisiin alueellisiin hallintoratkaisuihin, joihin sovelletaan yhteisön vaatimuksia ja valvontaa.
These initiatives could be generalised by turning the POs into bodies through which the industry takes responsibility for documentation and quota/effort management.
VIHREÄ alalla olisi valtuudet kehittää parhaat taloudelliset ja tekniset ratkaisut.
Giving the industry more responsibility requires that safeguard mechanisms are in place and implemented by the Community.
• Olisiko teknisiä seikkoja koskevien päätösten hajauttaminen mielestänne hyvä ajatus?
There are cases where the catching sector shoulders greater responsibility to adapt the size of the fleet and their management costs.
Mikä olisi paras vaihtoehto teknisten päätösten tai täytäntöönpanopäätösten tekemisen hajauttamiseksi?
In some cases, this has been achieved by giving rights to the industry, which has encouraged them to use their investments more efficiently and eliminate surplus capacity (see 4.1.).
Olisiko mahdollista siirtää täytäntöönpanopäätökset kansallisten tai alueellisten viranomaisten vastuulle siten, että niissä noudatetaan yhteisön periaatteita koskevaa sääntelyä?
It is critical to the success of reform that industry should understand the need for it, support it and have a genuine stake in its successful outcome.
Tulosohjaus keventäisi sekä alan toimijoiden että poliittisten päättäjien taakkaa teknisten näkökohtien yksityiskohtaisen hallinnoinnin suhteen.
In a mostly top-down approach, which has been the case under the CFP so far, the fishing industry has been given few incentives to behave as a responsible actor accountable for the sustainable use of a public resource. Co-management arrangements could be developed to reverse this situation.
Sen olisi oltava sidoksissa käänteiseen todistustaakkaan: alan tehtävänä olisi osoittaa, että se toimii vastuullisesti kalastusoikeuden saamista vastaan.Tulosohjaus edistäisi hallinnoinnin paranemista, sillä politiikka muuttuisi sen myötä huomattavasti yksinkertaisemmaksi, ja nykyiset kannustimet väärien tai epätäydellisten tietojen antamiseen poistuisivat.Tulosohjauksen täytäntöönpanossa olisi otettava huomioon suhteellisuus ja kilpailukykyisen kalastusalan säilyttämisen vaikutus.
There are two closely linked aspects to involving the industry more closely: responsibilities and rights.
• Miten sidosryhmien neuvonantotehtäviä voitaisiin lisätä päätöksenteossa?
So far the fishing industry has been given free access to a public resource and management costs have been largely incurred by taxpayers.
Miten neuvoa-antava kalatalous- ja vesiviljelykomitea ja alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat mukautuisivat alueelliseen lähestymistapaan?
The industry can be given more responsibility through self-management.
Tällaisesta alhaalta ylöspäin suuntautuviin aloitteisiin perustuvasta itsehallinnosta on Euroopan kalastusalalla jo monia esimerkkejä.
Results-based management could be a move in this direction: instead of establishing rules about how to fish, the rules focus on the outcome and the more detailed implementation decisions would be left to the industry.
Jotkut tuottajajärjestöt hallinnoivat jäsentensä kiintiöiden käyttöä ja määräävät yksityisiä seuraamuksia jäsenilleen, jotka ylittävät aluskohtaisen kiintiönsä muiden jäsenten kustannuksella.
Public authorities would set the limits within which the industry must operate, such as a maximum catch or maximum by-catch of young fish, and then give industry the authority to develop the best solutions economically and technically.
On olemassa esimerkkejä alusryhmistä, jotka ovat ottaneet todistustaakan vastuulleen toimittamalla saaliistaan täydellisen asiakirja-aineiston, usein vastauksena jalostajilta ja vähittäismyyjiltä tulevaan painostukseen, joka liittyy saaliiden jäljitettävyyden parantamiseen.Tällaisia aloitteita voitaisiin lisätä muuttamalla tuottajajärjestöt elimiksi, joiden välityksellä ala ottaa vastuun dokumentoinnista ja kiintiöiden/pyyntiponnistuksen hallinnosta.
• How can more responsibility be given to the industry so that it has greater flexibility while still contributing to the objectives of the CFP?
Suuremman vastuun antaminen alan toimijoille edellyttää, että yhteisö on ottanut käyttöön ja pannut täytäntöön suojamekanismeja.
• How could the catching sector be best structured to take responsibility for selfmanagement?
Tulevan uudistuksen saavutukset jäävät hyvin vähäisiksi, jos pyynti-, jalostus- ja elintarvikealan toimijoita sekä kuluttajia ei saada tukemaan politiikan tavoitteita ja ottamaan vastuuta niiden tehokkaasta täytäntöönpanosta.
Should the POs be turned into bodies through which the industry takes on management responsibilities? How could the representativeness of POs be ensured?
Uudistuksen onnistumisen ehdoton edellytys on, että alan toimijat ymmärtävät uudistuksen tarpeen, tukevat sitä ja pyrkivät aidosti sen menestyksekkääseen toteutukseen.YKP:lle tähän mennessä tyypillisen ylhäältä alaspäin suuntautuvan lähestymistavan mukaisesti kalastusalalle on tarjottu vähän kannustimia toimintamalliin, jossa kannetaan vastuu yhteisten luonnonvarojen kestävästä käytöstä.Tämän tilanteen korjaamiseksi voitaisiin kehittää yhteishallinnointijärjestelyjä.
Results-based management would relieve both the industry and policy-makers of part of the burden of detailed management of technical issues.
Eräissä tapauksissa kalastusalalle on uskottu suurempi vastuu laivaston koon ja hallintokustannusten mukauttamisesta.
This would contribute to better management by making the policy considerably simpler and removing the current incentives for providing false or incomplete information.
Tämä on saatettu toteuttaa antamalla alalle oikeuksia, mikä on kannustanut sitä hyödyntämään investointejaan tehokkaammin ja luopumaan liikakapasiteetista (ks. kohta 4.1).
• What safeguards and supervisory mechanisms are needed to ensure selfmanagement by the catching sector does not fail, and successfully implements the principles and objectives of the CFP?
Vastuut ja oikeudet ovat kaksi toisiinsa sidoksissa olevaa näkökohtaa, jotka on otettava huomioon pyrittäessä lisäämään alan toimijoiden osallistumista.
• Should the catching sector take more financial responsibility by paying for rights or sharing management costs, e.g. control?
Jos YKP:n puitteissa halutaan antaa kalastusalalle enemmän oikeuksia ja keventää sille mikrotason hallinnoinnista aiheutuvia rasitteita, on aiheellista ottaa esille kysymys kalastuksenhoitokustannusten jakamisesta.
Should this only apply to large-scale fishing?
Alalla on tähän saakka ollut julkisten luonnonvarojen vapaa käyttöoikeus, ja hallintokustannukset ovat olleet suurelta osin veronmaksajien harteilla.
There are already many examples of such selfmanagement through bottom-up initiatives in the European catching sector.
Alalle voidaan antaa enemmän vastuuta itsehallinnon kautta.
Some Producer Organisations (POs) manage the quota uptake of their members and provide for private penalties against those who overshoot their individual quota at the expense of others.
Tulosohjaus voisi olla askel tähän suuntaan: sen sijaan, että annettaisiin sääntöjä siitä, miten kalastaa, säännöissä keskityttäisiin tuloksiin, ja yksityiskohtaisemmat täytäntöönpanopäätökset jätettäisiin alan vastuulle.
There are examples of groups of vessels that have taken on the burden of proof by providing full documentation of their catches,
Viranomaiset vahvistaisivat rajat, joiden puitteissa alan on toimittava, kuten nuorten kalojen suurimmat sallitut saaliit tai suurimmat sallitut sivusaaliit, minkä jälkeen
• How can data collection systems be improved in the short and medium term to ensure coherent information for enforcement purposes?
Tiedonkeruujärjestelmät, joilla kalansaaliita mitataan kiintiöiden lyhyen aikavälin seurantaa ja keskipitkän aikavälin rakenteellisia arvioita varten, eivät ole tyydyttäviä, ja niiden johdonmukaisuutta on parannettava.
• When giving more responsibility to the industry, how can we implement the principles of better management and proportionality while at the same time contributing to the competitiveness of the sector?
• Mitä suoja- ja valvontamekanismeja tarvitaan sen varmistamiseksi, että kalastusalan itsehallinto ei epäonnistu ja että YKP:n periaatteet ja tavoitteet pannaan alalla onnistuneesti täytäntöön?
• Which enforcement mechanisms would in your view best ensure a high level of compliance: centralised ones (e.g. direct Commission action, national or cross-national controls) or decentralised ones?
Sen vuoksi komissio esitteli marraskuussa 2008 kunnianhimoisen ehdotuksen (4), josta keskustellaan parhaillaan jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa.
• Are there examples of good practice in particular fisheries that should be promoted more widely?
Pitäisikö tätä soveltaa ainoastaan suurimittaiseen kalastukseen?
Should incentives be given for the application of good practices? If so, which?
• Miten tiedonkeruujärjestelmiä voidaan lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä parantaa siten, että taataan johdonmukaiset tiedot täytäntöönpanon valvontaa varten?
• Would you support creating a link between effective compliance with control responsibilities and access to Community funding?
• Jos alalle annetaan enemmän vastuuta, miten parempaa hallintoa ja suhteellisuutta koskevat periaatteet voidaan panna täytäntöön samalla, kun pyritään parantamaan alan kilpailukykyä?
Developing a culture of compliance
4.5.Sääntöjen noudattamisen kulttuurin kehittäminen
What mechanisms could ensure a high level of compliance?
EU:n tilintarkastustuomioistuin kuvaili marraskuussa
Moreover, no checks have been built into the system to ensure that, for example, Member States only access Community funding if they fulfil their basic control and conservation responsibilities.
• Katsotteko, että valvontavelvollisuuksien tehokkaan noudattamisen ja yhteisön rahoituksen saamisen välille olisi luotava yhteys?
Besides heavy overfishing, this has generated strong resistance to implementing the policy and the feeling that enforcement is not applied across the board in a uniform manner.
Voisiko alan kasvava itsehallinto edistää tämän tavoitteen saavuttamista? Voiko maantieteellisten alueiden tasolla harjoitettava hallinnointi edistää saman tavoitteen saavuttamista?
Data collection systems to measure fish catches for shortterm quota monitoring and for medium term structural evaluations are not satisfactory and coherence has to be improved.
Mitkä mekanismit voisivat taata sääntöjen korkeatasoisen noudattamisen?
The Commission therefore made an ambitious proposal in November 2008 that is now being discussed with Member States and the European Parliament (4).
valvonnan puutteita Euroopan unionissa.
Special Report n° 7/2007 on the control, inspection and sanction systems relating to the rules on conservation of Community fisheries resources together with the Commission’s replies.
Erityiskertomus nro 7/2007 yhteisön vesiluonnonvarojen säilyttämissääntöjä koskevista valvonta-, tarkastus- ja seuraamusjärjestelmistä sekä komission vastaukset.
Communication from the Commission on the proposal for a Council Regulation establishing a Community control system for ensuring compliance with the rules of the Common Fisheries Policy – COM(2008) 718.
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön valvontajärjestelmästä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi – KOM(2008) 718.
FURTHER IMPROVING THE MANAGEMENT OF EU FISHERIES
EU:N KALASTUKSENHOIDON PARANTAMINEN ENTISESTÄÄN
5.1.A differentiated fishing regime to protect small-scale coastal fleets?
5.1.Eriytetty kalastusjärjestelmä pienimuotoisen rannikkokalastuksen suojelemiseksi?
One way could be to have differentiated management regimes: one for large-scale fleets, where capacity adjustment and economic efficiency are at the core, and another for small-scale fleets in coastal communities with a focus on social objectives.
Yksi keino voisi olla ottaa käyttöön eriytetyt hallintojärjestelmät. Niistä toinen koskisi suuria laivastoja, ja sen johtoajatuksena olisi kapasiteetin mukauttaminen ja taloudellinen tehokkuus, ja toinen koskisi pieniä rannikkolaivastoja, ja siinä keskityttäisiin sosiaalisiin tavoitteisiin.
Fisheries with their large share of small- and mediumsized companies play an important role in the social fabric and the cultural identity of many of Europe’s coastal regions.
Kalastusalalla, jonka yrityksistä suuri osa on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, on tärkeä asema monien Euroopan rannikkoseutujen yhteiskuntarakenteessa ja kulttuuri-identiteetissä.
It is therefore essential to secure a future for coastal, small-scale, and recreational fishermen taking fully into account the particular situation of the small- and mediumsized enterprises.
Sen vuoksi on ehdottoman tärkeää turvata rannikkokalastusta, pienimuotoista kalastusta ja virkistyskalastusta harjoittavien toimijoiden tulevaisuus ottaen täysipainoisesti huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistilanne.
Many vessels are small scale and have a limited environmental impact but small-scale fishing can also be harmful to sensitive coastal habitats and its aggregated impact can be significant with real consequences on the state of the stocks.
Kalastuslaivastojen kapasiteetin mukauttaminen pysyvästi kalastusmahdollisuuksiin johtaa väistämättä pyyntialan kokonaistyöllisyyden laskuun.
There are cases where small and large-scale fleets target the same fish stocks.
Pyrkimys suojella haavoittuvimpia rannikkoalueita tältä
Bringing and keeping the capacity of the fishing fleets in line with fishing opportunities will inevitably lead to less overall employment in the catching sector.
Monet alukset ovat pieniä ja aiheuttavat vain vähän ympäristövaikutuksia, mutta myös pienimuotoinen kalastus voi vahingoittaa rannikoiden herkkiä elinympäristöjä, ja sen todellinen kokonaisvaikutus kalakantojen tilaan voi olla merkittävä.
• How can overall fleet capacity be adapted while addressing the social concerns faced by coastal communities taking into account the particular situation of small- and mediumsized enterprises in this sector?
VIHREÄ ja suurimittaista kalastusta harjoittavien laivastojen pyynnin kohteena voi joskus olla samoja kalakantoja. Eriytetty järjestelmä olisi suunniteltava huolellisesti, jotta sillä pystyttäisiin turvaamaan niiden kantojen ekologinen kestävyys, joista kyseiset kalastusyhteisöt ovat viime kädessä riippuvaisia.