natgillin/translations-raw huggingface dataset:
COMMISSIONERS' SALARIES : REQUEST FOR INFORMATION
KOMISSION JÄSENTEN PALKAT: TIEDUSTELU
Decision on complaint 586/3.5.96/MCA/ES/JMA against the European Commission
Päätös kanteluun 586/3.5.96/MCA/ES/JMA Euroopan komissiota vastaan
On behalf of the "Asociación Amigos de Benalmádena", Mrs A. lodged a complaint with the Ombudsman in April 1996, concerning the failure of the European Commission to reply to its requests for information on the salaries and other emoluments of two members of the Commission in 1993 and 1994.
A. kanteli "Asociación Amigos de Benalmádena" -yhdistyksen puolesta oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1996, koska Euroopan komissio ei ollut vastannut yhdistyksen pyyntöihin saada tietoja kahden komission jäsenen palkoista ja muista korvauksista vuosina 1993 ja 1994.
The complainant stated that the Commission had failed to reply to two previous letters sent to its Madrid office, on 17 October and 17 December 1995 respectively.
Kantelija totesi, että komissio ei ollut vastannut kahteen sen Madridin toi mistoon 17. lokakuuta ja 17. joulukuuta 1995 lähetettyyn kirjeeseen.
In these letters, she requested information on the income (salary plus allowances) earned in 1993 and 1994 by the Spanish members of the Commission, at the time, Messrs Marin and Matutes.
Näissä kirjeissä hän pyysi tietoja siitä, mitä komission tuolloiset espanjalaiset jäsenet Marín ja Matutes olivat ansainneet vuosina 1993 ja 1994 (palkka ja korvaukset).
The complaint was forwarded to the Commission.
Kantelu toimitettiin komissiolle.
In its opinion, the Commission apologized for its failure to answer the original letters, and indicated that salaries for Commissioners are governed in all cases by Regulation 422/67/EEC, 5/67/EURATOM of 25 July 1967, as amended on a number of occasions.
Lausunnossaan komissio pahoitteli sitä, että se ei ollut vastannut alkuperäisiin kirjeisiin, ja ilmoitti, että komission jäsenten palkoista säädettiin kaikissa tapauksissa 25. heinäkuuta 1967 annetulla asetuksella 422/67/ETY, 5/67/EURATOM, sellaisena kuin se oli lukuisia kertoja muutettuna.
With regard to mission and travel expenses, it stated that the total amount paid to all Commissioners for this type of expenses in 1994 was ECU 1.300.000.
Työmatka- ja matkustuskorvausten osalta komissio totesi, että kaikille komission jäsenille tämän tyyppisinä korvauksina maksettu kokonaissumma vuonna 1994 oli 1 300 000 ecua.
In addition, Commissioners are entitled to the reimbursement of representation expenses, the corresponding sums being ECU 341 000 in 1993 and ECU 335 000 in 1994.
Lisäksi komission jäsenillä oli oikeus edustuskulujen korvaamiseen, ja vastaavat summat olivat 341 000 ecua vuonna 1993 ja 335 000 ecua vuonna 1994.
Finally, the Commission stated that all those sums were subject to the inter nal financial monitoring by the institution itself, and also by the external control of the Court of Auditors.
Lopuksi komissio totesi, että toimielin valvoi kaikkia näitä summia itse sisäisessä varainhoidon valvonnassa, ja ulkopuolisesta valvonnasta huolehti tilintarkastustuomioistuin.
In her observations, Mrs A. stated that her requests were still unanswered.
Huomautuksissaan A. totesi, että hänen pyyntöönsä ei edelleenkään ollut vastattu.
In her view, the Commission had merely referred to a Regulation which was unknown to her.
Hänen mielestään komissio oli vain viitannut hänelle tuntemattomaan asetukseen.
Those comments also referred to a total amount of ECU 1 300 000 paid in expenses to all members of the Commission, but without any indication related to the two Commissioners mentioned in the request.
Komission kommenteissa viitattiin myös kaikille komis sion jäsenille maksettuun 1 300 000 ecun korvaukseen ilman mainintaa kahdesta pyynnössä tarkoitetusta komission jäsenestä.
THE OMBUDSMAN'S EFFORTS TO ACHIEVE A FRIENDLY SOLUTION
OIKEUSASIAMIEHEN PYRKIMYS SOVINTORATKAISUUN
In accordance with Article 3 (5) of the Statute and with a view of seeking a friendly solution to the case, the Ombudsman wrote again to the Commission.
Ohjesäännön 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti ja sovintoratkaisuun pääse miseksi oikeusasiamies kirjoitti komissiolle uudelleen.
He referred to the fact that the reply given by the institution was still unsatisfactory for the complainant.
Hän totesi, että toi mielimen antama vastaus ei vieläkään tyydyttänyt kantelijaa.
He also suggested that the Commission's answer would have to be reviewed in the light of the European Union's commitment towards trans parency and public access to information.
Hän ehdotti myös, että komission vastausta olisi tarkistettava, kun otetaan huomioon, että Euroopan unioni on sitoutunut avoimuuteen ja tietojen julkisuuteen.
In view of those principles, he proposed that a satisfactory solution could be found if the Commission, after balancing the interests at stake, were to provide some clearer and more precise information, thereby justifying a clear conclusion as to the information which could be made available.
Näiden periaatteiden valossa hän ehdotti, että tyydyttävä rat kaisu voitaisiin löytää, jos komissio kyseessä olevat edut punnittuaan antaisi hieman selkeämpiä ja täsmällisempiä tietoja, jotta mahdollistettaisiin selvien johtopäätösten tekeminen saatavilla olevien tietojen pohjalta.
In its reply, the Commission indicated that it had tried to strike a balance between the need for transparency and the protection of privacy.
Vastauksessaan komissio ilmoitti, että se oli pyrkinyt tasapainottamaan avoimuuden tarpeen ja yksityisyyden suojan.
In order to reach this compromise, it had disclosed information on salaries and other allowances related to the whole of the Commission rather than that concerning specifically two of its members.
Tämän kompromissin saa vuttamiseksi se oli ilmoittanut koko komission palkkoja ja muita korvauksia koskevat tiedot pikemminkin kuin erityisesti kahta sen jäsentä koskevat tiedot.
Then, the Commission stated that its members' monthly salaries plus other allowances were last established by the Council on December 1996, and explained how they were calculated.
Komissio totesi sitten, että sen jäsenten kuukausipalkka ja muut korvaukset oli viimeksi määritelty neuvostossa joulukuussa 1996, ja selitti miten ne laskettiin.
As regards representation expenses, they were reimbursed after the invoice had been issued.
Edustuskulut korvattiin laskun esittämisen jälkeen.
They were reimbursed up to a maximum of ECUs 11.347 for year (for the Commissioner responsible for foreign affairs, the sum is ECUs 17.023).
Niitä korvattiin vuosittain korkeintaan 11 347 ecun summaan (ulkoasioista vastaavan komission jäsenen tapauksessa summa on 17 023 ecua). Virkamiehet, jotka tehtäviään hoitaessaan joutuvat matkustamaan, saavat
Officials who have to travel, in compliance with their duties, receive a reimbursement for travel expenses and daily subsistence allowances which are related to the country in which the mission takes place.
PAATOKSET matkakorvauksen ja päivärahan, jotka riippuvat maasta, johon matka suuntautuu. tautuu.
The reply of the Commission was forwarded to the complainant with an invitation to consider the solution proposed by the Commission.
Komission vastaus välitettiin kantelijalle, ja tätä pyydettiin tutustumaan komission ehdottamaan ratkaisuun.
In the reply, the complainant expressed her satisfaction with the efforts undertaken by the European Ombudsman to find a friendly settlement of this matter.
Vastauksessaan kantelija ilmoitti ole vansa tyytyväinen Euroopan oikeusasiamiehen ponnisteluihin sovintoratkaisun saavuttamiseksi kyseisessä asiassa.
Nevertheless, she still believed that the reply of the Commission had not answered her questions clearly and specifically.
Hän uskoi kuitenkin edelleen, että komission vastauksessa ei vastattu hänen kysymyksiinsä selkeästi ja yksityiskohtaisesti.
In her view, the control of public expenditure is a paramount objective which should take precedence over any privacy right.
Hänen mielestään julkisten menojen valvonta on ensisijainen tavoite, jonka olisi käytävä kaiken yksityisyyden suojan edelle.
THE DECISION 1 Right to the Community's information
PÄÄTÖS 1 Oikeus yhteisöä koskeviin tietoihin
The requests for information sent by the complainant to the Commission in her letters of 17 October and 17 December 1995 raise questions relating to the right of all Community citizens to be informed on important aspects of the administrative workings of the Commission.
Kantelijan komissiolle 17. lokakuuta ja 17. joulukuuta 1995 lähettämiin kirjeisiin sisältyneet tiedustelut nostavat esiin kysymyksiä, jotka liittyvät kaikkien yhteisön kansalaisten oikeuteen saada tietoja komission hal linnon tärkeistä piirteistä.
In order to weigh up the legal implications of this request, it is necessary to start out from the European Union's undertaking to make the workings of the Community institutions and bodies more transparent and more open to
Pyynnön oikeudellisten seurausten puntaroimiseksi on lähdettävä liikkeelle Euroopan unionin sitoumuksesta siihen, että yhteisön toimi elinten ja laitosten toiminnan avoimuutta ja julkisuutta on lisättävä.
DECISIONS the public.
PAATOKSET toimielintä luovuttamasta pyydettyjä tietoja.
This commitment was spelt out in the Final Act of the Treaty on European Union, which includes Declaration N° 17 on the right of access to information.
Tämän määräyksen tulkinnasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, että: "[--] komissiolla on velvollisuus kieltää tiedonsaanti asiakirjoista, jotka kuuluvat jonkin tässä ensimmäisessä ryhmässä mainitun poikkeuksen alaan, kunhan näytetään, että tällaisesta poikkeuksesta on kysë'.i Tämän tapauksen yhteydessä Euroopan oikeusasiamies ei katsonut komission rikkovan hyvän hallintotavan periaatteita, kun se antoi vain koko komissioon liittyviä tietoja.
At present, there are only rules to foster greater public access to informa­tion as regards access to documents.
Komissio myönsi, että se ei ollut vastannut viipymättä tiedusteluun, jonka kantelija oli lähettänyt komission Madridin toimistoon.
In relation to the Commission, this institution adopted on 2 June 1993 Communication 93/C 166/04 on trans­parency in the Community,1and, on the basis of the guidelines set out in that text, on 8 February 1994 it adopted Decision 94/90/ECSC/ EC/EURATOM on public access to Commission documents.2In the absence of more general rules concerning general information, existing rules on access to documents could provide an appropriate surrogate to decide on citizen's requests for information sent to the institutions.
Toimielin oli kuitenkin tarjonnut selityksen pitkään viivytykseen ja pahoitellut sitä. Koska myös vastaus oli annettu, Euroopan oikeusasiamiehenä ei ollut aihetta tutkia asian tätä kohtaa enempää.
2 Conflict between transparency and privacy rights
4 Julkisten menojen valvonta
The Commission has stated in its comments that specific information on the salaries and other emoluments, mainly travel allowances, concerning individual members of the Commission could impinge on their privacy rights. Accordingly the information which this institution has made public in this case referred only to the entire Commission.
Kantelijan mielestä se, että komissio ei ollut vastannut hänen kysymykseensä kahden komission jäsenen palkoista ja muista korvauksista, osoitti että tämän tyyppisiä menoja ei valvottu.
Public release of information could come into conflict with other important values, such as the right of privacy.
Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa säännöllisesti kaikki yhteisön tilit, mukaan luettuna sen henkilöstö- ja toimintamenot.
In the context of the Commission Decision on public access to Commission documents, protection of the individual or privacy is considered a mandatory exception which bars the disclosure of the requested document by the institution.
Kuten perustamissopimuksen 188 c artiklassa todetaan, tämä toimielin "tarkastaa tulojen ja menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden sekä varmistautuu siitä, että varainhoito on ollut moitteetonta".
In interpreting this provision, the Court of First Instance has stated that : "[...] the Commission is obliged to refuse access to a document falling under any one of the exceptions contained in this category once the relevant circumstances are shown to exist1.3 In view of the circumstances of the case, the European Ombudsman does not consider that the Commission violated principles of good administration when it disclosed only information related to the whole of the Commission.
Euroopan oikeusasiamies pani merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksissa 1993 ja 1994 2 EYVL C 303, 14.11.95, s.1 ei ollut mainintoja siitä, että komission jäsenten noina vuosina saamissa palkoissa ja muissa korvauksissa olisi ilmennyt hallinnollisia virheitä.
3 Failure to answer correspondence
Näiden tulosten valossa hallinnollista epäkohtaa ei ollut, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn.
Since a reply has also been given, there were no grounds for the European Ombudsman to pursue this aspect of the case further.
Päätös kanteluun 764/9.7.96/TH/DK/PD Euroopan komissiota vastaan
4 Control of public expenditure
Hän väitti, että hänen komissiolta saamansa vastaukset eivät pitäneet paikkaansa.
In the complainant's view, the failure of the Commission to respond to her questions on the salaries and other emoluments of two Commissioners, made evident the lack of control on this type of expenditure.
Kantelun liitteistä kävi ilmi, että hänen kirjeenvaihtonsa koski myös maahan tuotavien käytettyjen autojen tanskalaisia rekisteröintimaksuja. Siten oikeusasiamies pyysi komissiota vastaamaan molempiin kysymyksiin, kun se antoi lausuntonsa kantelusta.
All Community accounts, including its personnel and functioning expenditures, are periodically audited by the Court of Auditors.
Kantelija katsoi, että maahan tuotavia käytettyjä autoja koskevat tanska laiset ALV-määräykset syrjivät hänen kaltaisiaan tanskalaisia jälleenmyyjiä.
As established in article 188c of the Treaty, this institution "shall examine whether all revenue has been received and all expenditure incurred in a lawful and regular manner and whether the financial management has been sound".
Hän totesi, että tanskalaiset määräykset merkitsevät sitä, että Tanskassa asuva yksityishenkilö voi tuoda maahan käytetyn auton Saksasta maksamatta tanskalaista ALV:tä, jos Saksassa on maksettu arvonlisävero jälleenmyyjän voittomarginaalista.
The European Ombudsman, noted that there were no indications in the 1993 and 1994 Reports by the Court of Auditors1that irregularities might have taken place as regards salaries or other allowances received during those periods by the members of the Commission.
Toisaalta tanskalainen jälleenmyyjä, joka tuo maahan saman auton, joutuu maksamaan tanskalaisen ALV:n saman auton täydestä hinnasta, ja hän voi saada Saksan ALV:n palautuksena.
In view of these findings, there appeared to be no maladministration and the Ombudsman therefore closed the case.
Tästä seuraa, että hinta, jolla tanskalainen jälleenmyyjä voi tarjota samaa autoa yksityishenkilölle, on huomattavasti korkeampi kuin se hinta, jolla saksalainen jälleenmyyjä voi sitä tarjota.
Mr H., a Danish citizen lodged a complaint with the European Ombudsman in July 1996 concerning the Commission's dealing with and assessment of a complaint that he had lodged with the Commission, alleging that Denmark had failed to fulfil its obligations under Community law.
Kantelija katsoi siten, että määräykset johtivat syrjivään kilpailun vääristymiseen ja olivat käytettyjen tavaroiden ALV:stä annetun direktiivin 94/5 vastaisia, sillä kyseisen direktiivin perusperiaate on, että ALV maksetaan kauppiaan voittomarginaalista.
In his complaint Mr H. stated that for years he had been corresponding with the Commission concerning the calculation of VAT on second hand cars imported to Denmark from another Member State (hereinafter just: import ed second hand cars).
H. kääntyi asiassa komission puoleen, ja koska hän ei ollut tyytyväinen komission ensimmäiseen vastaukseen, hän pyysi lakimiestään ja erästä Euroopan parlamentin tanskalaista jäsentä käsittelemään asiaa komission kanssa.
He put forward that the answers that he had received from the Commission were untrue. From the annexes to the com plaint it appeared that this correspondence also related to Danish registration fees on imported second hand cars.
Vastauksessaan lakimiehelle (3. maaliskuuta 1995) ja parlamentin jäsenelle (23. lokakuuta 1995) komissio totesi, että tanskalaiset määräykset eivät olleet alaa koskevien yhteisön direktiivien vastaisia.
Consequently, the Ombudsman asked the Commission to address both questions when giving its com ments on the complaint.
Asiasta vastaava komission jäsen totesi 23. lokakuuta 1995 päivätyssä kir jeessään:
As for the complainant's grievance concerning VAT, it appeared that he con sidered that Danish VAT rules on imported second hand cars were dis criminatory to Danish dealers like him.
Kiinnitätte [parlamenttiedustajanne kiinnittää] huomiota siihen, että tanskalaisiin käytettyjen autojen jälleenmyyjiin näyttää kohdistuvan kilpailun vääristymiä, koska Tanskassa ja Saksassa sovelletaan erilaisia järjestelmiä.
He stated that the Danish rules imply that a private person residing in Denmark can import a second hand car from Germany without paying VAT in Denmark, if VAT has been paid in Germany on the profit margin of the dealer.
Kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamisen tässä vaiheessa pelkään, että tähän häiriötekijään ei voida oikeudellisesti puuttua.
On the other hand, the Danish dealer who imports the same car will have to pay Danish VAT on the full price of the same car and can get the German residual VAT reimbursed.
Muun muassa käytettyihin tavaroihin sovellettavista erityisjärjestelyistä annetun direktiivin 94/5/EY 28 o artiklan 2 kohdassa itse asiassa nimenomaisesti annetaan Tanskalle lupa poiketa marginaalijärjestelmästä.
The consequence is that the price that the Danish dealer can offer the pri vate person on the same car will be significantly higher than the price the German dealer can offer.
PAATOKSET laiset rekisteröintimaksut syrjivää verotusta, joka kielletään EY:n perusta missopimuksen 95 artiklassa.
Therefore the complainant considered that the rules led to a discriminatory distortion of competition and were contrary to Directive 94/5 concerning VAT on second hand goods, the fundamental principle of which is that VAT shall be paid on the dealer's profit margin.
Tanskalaisen järjestelmän mukaan maahan tuotaviin käytettyihin autoihin sovelletaan moottoriajoneuvojen rekisteröintimaksua, joka on 90 % uuden auton arvosta, kun taas Tanskasta peräisin oleviin käytettyihin autoihin rekisteröintimaksua ei sovelleta.
Mr H. addressed the Commission on this question, and as he was not satisfied with the Commission's initial response, he had his lawyer and a Danish Member of the European Parliament pursue the matter vis-à-vis the Commission.
Tämän perus teeksi Tanska esitti, että koska maassa ei ole autoteollisuutta, kaikki Tanskasta peräisin olevat käytetyt autot on jossakin vaiheessa tuotu maahan uusina autoina.
In its answer to the lawyer of 3 March 1995 as well as in its answer of 23 October 1995 to the MEP, the Commission maintained that the Danish rules were not contrary to the Community Directives in this field.
Uusiin autoihin sovellettiin rekisteröintimaksua, joka oli ALV mukaan luettuna 105 % niiden hinnasta 19 750,00 Tanskan kruunuun asti ja 180 % loppuhinnasta.
In his letter of 23 October 1995 the Commissioner responsible stated:
Siten huomattava osa Tanskasta peräisin olevan käytetyn auton hinnasta koostui rekisteröintimaksujäämästä.
"You [your MEP] point out the distortions of competition that seem to exist against the Danish dealers of second hand cars because of the different regimes applicable in Denmark and Germany.
Tällöin maahan tuotavien käytettyjen autojen rekisteröintimaksut olisi määritettävä sellaiselle tasolle, jolla otetaan huomioon Tanskasta peräisin olevien käytettyjen autojen rekisteröintimaksujäämä.
At this stage of the harmonization of national laws, I am afraid there is no way, in legal terms, to cope with that inconvenience.
Vaikka tuo mioistuin periaatteessa hyväksyi nämä perustelut, se katsoi, että yleisesti ottaen Tanskan järjestelmä johti selkeästi liialliseen maahan tuotavien käytettyjen autojen verotukseen.
As a matter of fact, Article 28 (o) (2) of Directive 94/5/EC concerning special arrangements applicable inter alia to second hand goods, expressly allows Denmark to derogate from the margin scheme.
Järjestelmää hoidetaan siten, että ennen käytetyn auton maahantuontia maahantuoja (yksityinen tai ammattimainen) voi hankkia väliaikaisen laskelman siitä, millaiseksi rekisteröintimaksu muodostuu.
Should you however still have comments or new information, please do not hesitate to contact the services of DG XXI - unit 01."
Tuonnin jälkeen viranomaiset määrittävät lopulta maksettavan rekisteröintimaksun maahantuodun käytetyn auton mahdollisen tarkastuksen jälkeen.
As for the complainant's other grievance concerning registration fees, the background was, in summary, the following: By judgment of 11 December 1990 in case C-47/88 (ECR I 4509), the Court of Justice ruled on the question whether Danish registration fees for imported second hand cars amounted to discriminatory taxation, prohibited by Article 95 of the EC Treaty.
H. katsoi, että uusi järjestelmä toimi tavalla, joka edelleen oli perustamissopimuksen 95 artiklan vastainen.
The Danish tax system implied that imported second hand cars were subject to a motor vehicle registration fee of 90 % of their value as new cars, while second hand cars originating in Denmark were not subject to a registration fee.
Hänen mukaansa auton maahantuonnin jälkeen perittävät lopulliset rekisteröintimaksut saattoivat olla niin korkeat, että autoa ei saatu myydyksi.
In order to justify this, Denmark argued that, as it has no car industry, all second hand cars originating in Denmark had, at a cer tain moment, been imported as new cars.
Maksuja ei täten ollut määritelty objektiivisesti.
New cars were submitted to a registration fee of 105 % of their price, including VAT, up to the price of 19 750, 00 Danish crowns and 180 % of the rest of the price.
Menettelyt käytetyn auton maahantuonnin yhteydessä kestivät myös huomattavan pitkään.
Consequently, registration fees for imported second hand cars should be fixed at a level to take account of the residual registration fee in second hand cars originating in Denmark.
Komissiolle 28. lokakuuta 1993 esittämänne valituksen ja 24. helmikuuta 1994 lähettämänne teleksin johdosta ilmoitamme komission kan tana seuraavaa:
Although the Court of Justice accepted this consideration in principle, it found that generally, the Danish system led to a manifestly excessive taxation of imported second hand cars.
Toteatte, että Tanskan ALV- ja rekisteröintimaksujärjestelmä vaikeuttaa käytettyjen autojen tuontia muista jäsenvaltioista Tanskaan myyntitarkoituksessa, koska maahan tuotavien käytettyjen autojen hinta muodostuu niin korkeaksi, että ne eivät voi kilpailla alun perin Tanskassa rekisteröityjen käytettyjen autojen kanssa.
The system was therefore contrary to Article 95 of the EC Treaty.
Väitätte tämän käytännön olevan perustamissopimuksen 95 artiklan vastainen.
After the Court's ruling, the Danish authorities established a system which in principle aims at ensuring that imported second hand cars are not submitted to registration fees to a further extent so
Tanskaan tuotavien käytettyjen autojen rekisteröintimaksuja koskevia tanskalaisia määräyksiä muutettiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen
Mr H. considered that the new system operated in a way which continued to be contrary to Article 95 of the Treaty.
Tuomioistuin katsoi, että käytettyjen autojen rekisteröintimaksu oli syrjivä ja perustamissopimuksen 95 artiklan vastainen.
Against this background Mr H. lodged a complaint with the Commission.
Arvioijiin kuuluu tekninen asiantuntija ja kaupan alan asiantuntija, jotka nimitetään autonomistajien pääjärjestöjen suosi tusten mukaisesti.
By letter of 29 November 1994 the Commission replied to his complaint in the following terms:
Arvioijille voidaan esittää valituksia tulli- ja veroviranomaisten määrittämistä verotusarvoista.