natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• How can longterm management plans for all European fisheries be developed under the future CFP?
Sen lisäksi, että saaliiden poisheittäminen on kallisarvoisten luonnonvarojen tuhlausta, se on estänyt useiden kantojen elpymisen alhaisista kiintiöistä huolimatta.
Should the future CFP move from management plans for stocks to fisheries management plans?
Uudistetussa YKP:ssä olisi varmistettava, että saaliiden poisheittämiseltä vältyttäisiin.
• Should we consider reforming the CFP in two steps, with specific measures to move to MSY prior to 2015 followed by measures to maintain MSY as the upper exploitation level after that date?
Pyyntiponnistukseen perustuva hallinnointi, kuten aluksen merelläolopäivien rajoittaminen poistaisi tämän ongelman muttei ehkä riittäisi YKP:n tavoitteiden saavuttamiseen.
• How should small-scale fisheries be defined in terms of their links to coastal communities?
• Miten eriytetty järjestelmä voisi toimia käytännössä?
• What level of guidance and level-playing field would be required at EU level?
• Miten pienimuotoisen kalastuksen määrittelyssä olisi otettava huomioon sen yhteys rannikkoyhteisöihin?
• How could the MSY commitment be implemented in mixed fisheries while avoiding discards?
• Millä tavoin uudistetun YKP:n puitteissa voidaan laatia pitkän aikavälin hoitosuunnitelmia kaikille Euroopan kalastuksille?
• What measures should be taken to further eliminate discards in EU fisheries? Could management through transferable quotas be useful in this regard?
• Miten kestävään enimmäistuottoon liittyvä sitoumus voitaisiin panna sekakalastuksessa täytäntöön siten, että saaliiden poisheittämiseltä vältyttäisiin?
Relative stability was established as a principle of the first CFP in 1983.
Saalisrajoitukset? Pyyntiponnistuksen hallinnointi?
It means that each Member States’ share of each Community quota should remain constant over time.
Näiden yhdistelmä? Onko muita vaihtoehtoja?
This system of management by landing quotas seems relatively simple but it has also proven sub-optimal in several ways.
Tämä purettujen saaliiden kiintiöihin perustuva hallintojärjestelmä vaikuttaa suhteellisen yksinkertaiselta, mutta se
Management based on fishing effort such as limiting the days a fishing vessel can go to sea would remove this problem but it may not be sufficient to achieve the objectives of the CFP.
• Millä keinoin pitäisi pyrkiä vähentämään kalojen poisheittämistä EU:n vesillä?
The addition of fishing effort management targets has blurred the picture even further.
Voisiko siirrettäviin kiintiöihin perustuva hallinnointi olla tässä suhteessa hyödyllinen?
Trade and markets –from catch to consumer
Suhteellinen vakaus ja mahdollisuus rannikkokalastukseen
– it reduces the flexibility of the fishing sector to make efficient use of its resources and to adopt different fishing activities, techniques and patterns;
Edellä esitetyistä syistä on tärkeää harkita suhteellisen vakauden periaatteen säilyttämistä nykyisessä muodossaan.
Europe’s fishing industry (whether fisheries or aquaculture) generally receives a small share of the price the consumer pays for the fish at the counter.
Yksi vaihtoehto voisi olla korvata suhteellinen vakaus joustavammalla järjestelmällä, kuten kalastusoikeuksien myöntämisellä.
Overall, first sale prices of fish have been stagnating, even at times of extraordinary variations in fuel prices such as those in 2008.
Toinen vaihtoehto olisi säilyttää kyseinen periaate mutta ottaa käyttöön joustavia järjestelyjä edellä mainittujen puutteiden korjaamiseksi ja kansallisten kiintiöiden mukauttamiseksi kansallisten laivastojen todellisiin tarpeisiin.
– it is one of the key reasons that have led national administrations to focus on increasing TACs, and thereby their share of fish, at the expense of other longer-term considerations.
Toinen kalastusmahdollisuuksia rajoittava perinteinen järjestely on 12 meripeninkulman järjestely, jonka mukaan jäsenvaltioiden rannikkoalueet on varattu niiden kansallisille laivastoille (lukuun ottamatta muiden maiden laivastoille myönnettyjä erityisiä kalastusoikeuksia, jotka perustuvat perinteisiin kalastuskäytänteisiin).
In many cases it creates inflationary pressure on TACs because a Member State that wants a higher quota has no other option but to seek an increase of the whole Community TAC;
Tämä järjestely on yleensä toiminut hyvin, ja sitä voitaisiin jopa tiukentaa, jos pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville laivastoille vahvistetaan erityisjärjestely.
(1) Persistent low prices encourage fishers to seek high quantities;
Suhteellisen vakauden ansiosta on voitu luoda mekanismi kalastusmahdollisuuksien jakamiseksi jäsenvaltioiden kesken.
(2) The inability to pass on to the consumer increases of production costs leads to chronic low profitability and again acts as an incentive to overfish;
Se on kuitenkin johtanut myös hyvin monimutkaisiin käytäntöihin, kuten jäsenvaltioiden välisiin kiintiöiden vaihtoihin tai kalastusalan toimijoiden ulosliputuksiin.
– it contribute to discards because it creates many national quotas that generate their own discarding constraints: one national fleet may not have exhausted its quota for a certain species but another national fleet which exhausts its quota, or has no quota at all, is forced to discard it.
Nyt kun yhteistä kalastuspolitiikkaa on sovellettu yli 25 vuoden ajan ja kalastustapoihin on tullut muutoksia, voidaan todeta, että jäsenvaltioille myönnettyjen kiintiöiden ja niiden laivastojen todellisten tarpeiden ja käyttötarkoitusten välillä on huomattava ero.
(3) This increases the fishers’dependence on public aids with the result that they become an integral and permanent feature in the business plans of the fishing industry.
Sen vuoksi voidaan sanoa, että suhteellinen vakaus ei enää tarjoa takeita siitä, että kalastusoikeudet pysyvät niillä kalastusalueilla, joille ne alun perin myönnettiin.
For the above reasons, it is important to address the continuation of relative stability, in its current form.
• Miten suhteellisen vakauden periaatetta olisi muokattava, jotta se edistäisi paremmin YKP:n tavoitteiden saavuttamista?
One option would be to replace relative stability with a more flexible system, such as allocating fishing rights.
Pitäisikö siitä luopua tai jos ei, pitäisikö siitä tehdä joustavampi?
Another alternative could be to retain the principle, but introduce flexible arrangements to address the above shortcomings and align national quotas with the real needs of national fleets.
Miten? Miten sille voitaisiin kehittää vaihtoehtoja?
This is in stark contrast with a highly concentrated distribution sector through which 90% of the production is channelled.
Lisäksi suhteellisen vakauden periaate rajoittaa YKP:n hallinnoinnin joustavuutta vähintään kolmella eri tavalla:
Another historical restriction of fishing opportunities is the 12 nautical mile regime, which reserves Member States’inshore areas to their national fleets (except for specific access rights for other fleets based on historic fishing patterns).
• Pitäisikö pääsy 12 meripeninkulman vyöhykkeelle rajata vain pienimuotoista kalastusta harjoittaviin aluksiin?
This has generally worked well and could even be stepped up if a specific regime is developed for coastal small-scale fleets.
– se vähentää kalastusalan joustavuutta hyödyntää resurssejaan tehokkaasti ja mukautua eri kalastustoimintoihin, -tekniikoihin ja -tapoihin,
These products enjoy low energy and transport costs and it has been argued that this is because their prices do not factor in the cost of their carbon footprint. Nor are they faced with the same immediate constraints as fishermen in situations of external shocks e.g. due to oil prices.
– se on yksi tärkeimmistä syistä siihen, että kansalliset viranomaiset ovat keskittyneet TACien ja niiden myötä omien saalisosuuksiensa lisäämiseen ja jättäneet muut pidemmän aikavälin näkökohdat vähemmälle huomiolle.
It raises the relative costs of other ingredients, processing and marketing and reduces the relative share of fish in the final consumer price.
Se luo monissa tapauksissa TACeille inflaatiopainetta, koska suuremman kiintiön haluavalla jäsenvaltiolla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin hakea koko yhteisön TACin korottamista,
• How could relative stability be shaped to better contribute to the objectives of the CFP?
Euroopan kalatalousalalle (kalastus- ja vesiviljelyalalle) jää yleensä vain pieni osa siitä hinnasta, jonka kuluttaja maksaa kalasta kaupassa.
Should it be dismantled or if not should it become more flexible and if so, how?
Kalan ensimyyntihinnat ovat yleisesti ottaen polkeneet paikallaan jopa polttoaineen hintojen epätavallisten vaihteluiden aikana, kuten vuonna 2008.
How could such alternatives be set up?
Tällä on ollut seuraavat kolme merkittävää seurausta:
• Should access to the 12 nm zone be reserved for small-scale fishing vessels?
(1) jatkuvasti alhaiset hinnat saavat kalastajat tavoittelemaan suuria saalismääriä;
Third, the price of certain fisheries products is also influenced by the very high proportion of products imported into the EU market. Trade regimes have an important part to play in this respect: they should ensure supply of the market at best prices, but they should also support sustainable development.
– se lisää saaliiden poisheittämistä, koska se luo monia kansallisia kiintiöitä, jotka puolestaan luovat omia pakotteitaan poisheittämiseen: yksi kansallinen laivasto ei kenties ole käyttänyt tietyn lajin kiintiötään loppuun, mutta toinen kansallinen laivasto, jonka kiintiö on täyttynyt tai jolla ei ole kiintiötä lainkaan, on velvoitettu heittämään saaliit pois.
The EC should aim to promote that fisheries products come from sustainably managed fisheries to ensure a level-playing field on the EU market.
(2) kyvyttömyys siirtää tuotantokustannusten nousu kuluttajan maksettavaksi johtaa kroonisesti alhaiseen kannattavuuteen ja toimii jälleen kannustimena liikakalastukseen;
The poor state of the resource as well as the very large dependence of the EU market on imports, have gradually reduced its importance (1).
(3) tämä lisää kalastajien riippuvuutta julkisista tuista, joista tulee näin ollen olennainen ja pysyvä osa kalastusalan liiketoimintasuunnitelmia.
The fisheries sector interacts closely with other maritime sectors.
Useat syyt ovat johtaneet tähän tilanteeseen.
) addresses interactions between all EU policies and maritime affairs.
Euroopan kalastustuotteiden tuottajien toiminta on ensinnäkin hyvin hajanaista, eivätkä ne ole järjestäytyneet markkinoidakseen tuotteitaan eivätkä näin ollen voi varmistaa itselleen suurempaa osaa markkina-ar-vosta.
The future CFP must take this a step further with an integrated approach:
Tilanne on täysin erilainen erittäin keskittyneellä jakelusektorilla, jonka kautta kanavoidaan 90 prosenttia tuotannosta.
This strategy of ‘fishing to sell’and focusing on quality could ultimately lead producers to getting better value for their catches.
Tämä kalastustuotteiden myyntiin ja laatuun keskittyvä strategia voisi lopulta auttaa tuottajia saamaan saaliistaan paremman korvauksen.
– an ecosystem approach to marine management, covering all sectors, is being implemented through the Marine Strategy Framework Directive, which is the environmental pillar of the IMP and sets the obligation for Member States to achieve Good Environmental Status in 2020.
• Miten markkinamekanismeja voitaisiin käyttää markkinatehokkaan ja kestävällä tavalla hyödynnetyn kalastusalan kehittämiseen?
The future CFP must be set up to provide the right instruments to support this ecosystem approach (3).
• Miten uudistettu YKP voi parhaiten tukea sertifiointiin ja pakkausmerkintöihin liittyviä aloitteita?
• How could market mechanisms be used to encourage the development of fisheries that are market efficient as well as sustainably exploited?
Toinen syy on, että kuluttajat näyttävät yhä useammin suosivan jalostettuja tai pakastettuja tuotteita tuoreiden tuotteiden kustannuksella.
• How can the future CFP best support initiatives for certification and labelling?
Näiden tuotteiden energia- ja kuljetuskustannukset ovat alhaiset, minkä on väitetty johtuvan siitä, ettei niiden hintoja oteta huomioon niiden hiilijalanjäljestä aiheutuvissa kustannuksissa.
• How can traceability and transparency in the production chain be best supported?
• Miten tuotantoketjun jäljitettävyyttä ja avoimuutta voidaan parhaiten tukea?
• How could the EU promote that fisheries products come from sustainably managed fisheries, providing a level playing field for all?
• Miten EU voisi edistää sitä, että kalastustuotteet tulevat kestävästi hoidetusta kalastuksesta ja tarjota tällä tavoin kaikille tasapuoliset toimintaedellytykset?
The new Common Fisheries Policy has to play a role in facilitating climate change adaptation efforts concerning impacts in the marine environment.
Kolmanneksi voidaan mainita, että myös EU:n markkinoille tulevien tuontituotteiden erittäin suuri määrä vaikuttaa tiettyjen kalastustuotteiden hintaan.
Climate change is an added stress on marine ecosystems which makes a reduction of fishing pressure to sustainable level even more urgent.
Kauppajärjestelmillä on tässä suhteessa merkittävä rooli: niiden olisi varmistettava markkinoiden tarjonta parhain mahdollisin hinnoin mutta tuettava myös alan kestävää kehitystä.
Sustainable fishing therefore has to replace overfishing which has rendered marine ecosystems more vulnerable to climate change and thus less capable of adapting;
Komission olisi pyrittävä varmistamaan, että kalastustuotteet ovat peräisin kestävästi hoidetusta kalastuksesta, jotta EU:n markkinoilla voitaisiin taata kaikille tasapuoliset toimintaedellytykset.
• How can the POs better work to match production with market needs?
• Miten tuottajajärjestöjen toiminnalla voidaan mukauttaa tuotantoa markkinoiden tarpeisiin?
The present CMO set-up is up for review in 2009 and the public consultation is ongoing.An Integrated Maritime Policy for the European Union – COM(2007) 575.
Kalavarojen heikko tila ja EU:n markkinoiden suuri riippuvuus tuonnista ovat vähitellen vähentäneet sen merkitystä (1).
The role of the CFP in implementing an ecosystem approach to marine management. Communication from the Commission – COM(2008) 187.
Nykyistä YMJ:tä on tarkoitus tarkastella vuonna 2009, ja julkinen kuuleminen on aloitettu.
The knowledge base for the policy
Yhteisen kalastuspolitiikan ottaminen osaksi laajempaa meripolitiikkaa
– capture fisheries and aquaculture compete increasingly with other maritime sectors for marine space.
– rannikkoalueiden kestävälle kehitykselle yhdennetyssä meripolitiikassa annettu suuri painoarvo voisi, esim. kestävän matkailun muodossa, auttaa lieventämään pyyntialan kapasiteetin vähentämisestä seuraavia sosiaalis-taloudellisia vaikutuksia.
Marine spatial planning is an important element of the IMP with which the future CFP must be integrated;
Rannikkoyhteisöjen kehittäminen ei voi perustua yksinomaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan, vaan se on nähtävä yhdennetyn meripolitiikan ja EU:n koheesiopolitiikan puitteissa toteutettavana laajempana sitoumuksena;
Scientific knowledge and data are of vital importance to the CFP, because policy decisions must be based on robust and sound knowledge on the level of exploitation that stocks can sustain, of the effects of fishing on marine ecosystems and on the impacts of changes such as climate change.
Kalastusala on läheisessä vuorovaikutuksessa muihin mereen liittyviin aloihin.
The human and institutional resources available to provide this advice are increasingly limited and the questions to address have become increasingly numerous and complex.
Yhdennetyssä meripolitiikassa (2) tarkastellaan kaikkien EU:n politiikkojen ja meriasioiden välistä vuorovaikutusta.
Coastal Community development cannot be undertaken by the CFP alone but must be seen as a wider undertaking within the context of the IMP and EU cohesion policy;
Uudistetussa YKP:ssä tämä asia on vietävä pidemmälle yhdennetyn lähestymistavan avulla:
– there is strong synergy between the various maritime sectors, including fisheries, in terms of surveillance, data, knowledge and research.
– mereen liittyvien eri alojen (joista yksi on kalastus) välillä on voimakas synergia valvontaan, tietoihin, tietämykseen ja tutkimukseen liittyvien kysymysten suhteen.
Future long term CFP-oriented research programmes must tackle new challenges such as the need to promote synergy at European, national and regional level, to integrate fisheries policy with other maritime issues, (especially the ecosystem approach and climate change) and further development of policy instruments and governance.
– merien hoidossa sovellettava, kaikki alat kattava ekosysteemiperustainen lähestymistapa on tarkoitus panna täytäntöön meristrategiadirektiivillä, joka on yhdennetyn meripolitiikan ympäristöpilari ja jossa jäsenvaltioiden edellytetään saavuttavan meriympäristön hyvä tila vuonna 2020.
The Communication on a European Strategy for Marine and Maritime Research (4) recently published by the Commission is a first step to addressing this integration.
Uudistetun YKP:n on voitava tarjota oikeanlaiset välineet tämän ekosysteemiperustaisen lähestymistavan tukemiseksi (3).
Improving communication between scientists, policy makers and stakeholders, particularly ACFA and the RACs and securing their full commitment, should remain a priority.
• Missä kysymyksissä kalastusala toimii läheisessä vuorovaikutuksessa muiden alojen kanssa? Mitkä seikat olisi erityisesti otettava huomioon yhdennetyssä meripolitiikassa?
• In which areas does the fishing industry interact closely with other sectors? Where specifically is integration within the IMP required?
• Miten uudistetun YKP:n avulla voidaan varmistaa, että merialueita voidaan jatkossakin käyttää kalastukseen ja vesiviljelyyn yhdennetyn aluesuunnittelun puitteissa?
• How can the future CFP contribute to the continued access of fisheries, including both fishing fleets and aquaculture, to marine space, within an integrated spatial planning framework?
• Miten uudistetun YKP:n avulla voidaan parhaiten varmistaa yhdenmukaisuus meristrategiadirektiivin ja sen täytäntöönpanon välillä?
• How can conditions be put in place to produce high-quality scientific research regarding fisheries in the future, including in regions where it is currently lacking?
– ilmastonmuutoksella on vakavia vaikutuksia meriympäristöön.
How can we best ensure that research programmes are well coordinated within the EU?
Meriekosysteemit ja biodiversiteetti, joita saastuminen ja liikakalastus jo nyt koettelevat, tulevat kärsimään entistä enemmän lämpötilojen noususta ja happamoitumisesta.
How can we ensure that the resources are available and that young researchers are educated in this area?
Tämä johtaa muutoksiin, jotka liittyvät lajien lisääntymiseen ja runsauteen, meren eliöiden esiintymiseen ja planktonilauttojen siirtymiseen.
• How can the future CFP best ensure consistency with the Marine Strategy Framework Directive and its implementation?
• Miten uudistettu YKP voi tukea sopeutumista ilmastonmuutokseen ja varmistaa, että kalastus ei heikennä meriekosysteemien sietokykyä?
• How can the resources available best be secured and utilised to provide relevant and timely advice?
– pyyntiala ja vesiviljelyala kilpailevat kasvavassa määrin muiden mereen liittyvien alojen kanssa merialueista.
• How can the future CFP support adaptations to climate change and ensure that fisheries do not undermine the resilience of marine ecosystems?
Merialuesuunnittelu on tärkeä osa yhdennettyä meripolitiikkaa, ja se on otettava huomioon myös uudistetussa YKP:ssä;
• How can we better promote stakeholder involvement in research projects, and incorporate stakeholder knowledge in research-based advice?
Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka – KOM(2007) 575.
Structural policy and public financial support
Tietopohja politiikalle
Public financial support to fisheries is substantial, whether through EU fisheries funds or various Member State aid and support measures, including tax exemptions.
Tieteelliset tiedot ovat YKP:lle elintärkeitä, sillä poliittisten päätösten on perustuttava vankkaan ja luotettavaan tietoon tasosta, jolla kantoja voidaan kestävästi hyödyntää, kalastuksen vaikutuksista meriekosysteemeihin ja ilmastonmuutoksen kaltaisten muutosten vaikutuksista.
It also often contradicts with CFP objectives, in particular the need to reduce overcapacity, and has sometimes appeared as compounding structural problems rather than helping to solve them.
Tällaisten tietojen tarjontaan kykeneviä inhimillisiä ja institutionaalisia resursseja on käytettävissä yhä vähemmän, samalla kun ratkaistavia kysymyksiä on yhä enemmän ja ne ovat yhä monimutkaisempia.
Does any new policy area require funding? Should public financial support be focused on specific transitions such as eliminating discards in the fishing industry?
Kalastusalalle myönnettävä julkinen rahoitustuki on merkittävää, myönnettiinpä sitä EU:n kalastusrahastojen tai jäsenvaltioiden erilaisten apu- ja tukitoimenpiteiden kautta, verovapautukset mukaan luettuina.
• How can synergy and coherence of possible CFP funds with other EU and national instruments be ensured?
Se on usein ristiriidassa YKP:n tavoitteiden ja erityisesti liikakapasiteetin vähentämistarpeen kanssa, ja usein se näyttää pikemminkin lisäävän rakenteellisia ongelmia kuin auttavan ratkaisemaan niitä.
• How can a synergy between the pillars of a future CFP be achieved? Should public assistance be conditional on Member States’ achieving policy objectives?
YKP:hen liittyvissä uusissa pitkän aikavälin tutkimusohjelmissa on pyrittävä ratkaisemaan uusia haasteita, joita ovat esimerkiksi tarve edistää synergiaa Euroopan, valtioiden ja alueiden tasolla, sisällyttää kalastuspolitiikka muihin merikysymyksiin ja erityisesti niihin, jotka liittyvät ekosysteemiperustaiseen lähestymistapaan ja ilmastonmuutokseen sekä politiikan välineiden ja hallinnon kehittämiseen.
• How can EU financial resources be developed to provide the flexibility needed to respond swiftly when a crisis occurs?
Komission hiljattain julkaisema tiedonanto nimeltä ”Eurooppalainen strategia merien ja merenkulkualan tutkimusta varten”(4) on ensimmäinen askel tähän suuntaan.
The 2002 reform of the CFP made important progress in the right direction by removing some of the financial support that directly contributed to overcapacity and overinvestment.
Vuoden 2002 YKP:n uudistuksessa otettiin merkittävä askel oikeaan suuntaan lakkauttamalla osa rahoitustuesta, joka edisti suoraan liikakapasiteettia ja yli-inves-tointeja.
• Should public financial support apply equally to all sectors (small and large scale)?
Seuraavassa uudistuksessa on varmistettava, että alan rakenteelliset puutteet saadaan korjattua samalla kun suojaudutaan mahdollisilta uudistuksen epätoivotuilta vaikutuksilta.
Should the European Fisheries Fund continue to distinguish between convergence and non-convergence regions?
Uudistetun YKP:n olisi edistettävä ja helpotettava Euroopan kalastusalan rakenneuudistusta ja nykyaikaistamista, autettava sitä parantamaan pitkän aikavälin taloudellista elinkelpoisuuttaan ja välttämään liikakapasiteetin keinotekoista ylläpitämistä.
• Should indirect support such as services related to fisheries management (access, research, control) continue to be provided free to all sectors of the industry?
• Miten tulevaisuudessa voidaan luoda edellytykset kalastusta koskevan korkealaatuisen tieteellisen tutkimuksen tuottamiseksi myös alueille, joilla sitä ei tällä hetkellä ole?
This demonstrates the need for a much closer link between public funding (notably the European Fisheries Fund) and the objectives of the policy and the new challenges affecting marine activities.
• Miten saatavilla olevat resurssit voidaan parhaiten turvata ja miten niitä olisi käytettävä merkityksellisten ja oikea-aikaisten neuvojen antamiseksi?
The next reform will have to ensure structural deficiencies of the industry are addressed while ensuring safeguards against any unwanted side effects of the reform.
• Minkä seikkojen olisi tulevaisuudessa oltava julkisen rahoitustuen ensisijaisia tavoitteita ja miksi?