natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With the exception of lead from petrol, there has been less success in reducing emissions from diffuse sources such as transport and agriculture, these, by their nature, are more difficult to bring under control, demanding better integration between environmental and other policies.
Niiden luonteestajohtuen valvonta on vaikeampaa ja edellyttää ympäristöpolitiikan parempaa yhdentämistä muihin politiikkoihin.
climate change
ilmastonmuutos
While some reductions in emissions of greenhouse gases have been achieved (carbon dioxide emissions in the whole of Europe fell by 12% and in Western Europe by 3% between 1990 and 1995), many of these reductions have resulted from economic changes such as the closure of much heavy industry in Eastern Europe and the switch from coal to gas for electricity generation in some Western European countries.
Vaikka kasvihuonekaasujen päästöissä onkin saavutettu jonkin verran vähennyksiä (hiilidioksidipäästöt vähenivät koko Euroopassa 12 prosentilla ja Länsi-Euroopassa 3 prosentilla vuosina 1990 -1995), monet näistä vähennyksistä johtuivat taloudellisista muutoksista, kuten esimerkiksi siitä, että Itä-Euroopassa valtaosin luovuttiin raskaasta teollisuudesta ja että eräiden Länsi-Euroopan maiden sähköntuotannossa siirryttiin kivihiilestä kaasuun.
The energy supply sector is the largest contributor to carbon dioxide emissions (about 35% in 1995), with approximately equal emissions from industry, transport and the household + commercial sectors (around 20% each), and an increasing contribution from the transport sector.
Energiantuotanto-sektori on suurin hiilidioksidipäästöjen aiheuttaja (noin 35 prosenttia vuonna 1995), päästöt ovat suunnilleen yhtä suuret (kunkin noin 20 prosenttia) teollisuudesta, liikenteestä sekä kotitalouksista yhdessä kaupallisen sektorin kanssa, ja liikennesektorin päästöt kasvavat.
For the EU, the Commission of the European Communities' latest "business as usual" scenario suggests an 8% increase of carbon dioxide emissions between 1990 and 2010, in striking contrast to the current target of an 8% reduction (for a "basket" of six gases, including carbon dioxide) for the European Union, as agreed at Kyoto in December 1997.
Euroopan unionin osalta Euroopan yhteisöjen komission uusimmassa "tätä menoa" ("business as usual") -vaihtoehdossa ennustetaan hiilidioksidipäästöjen kasvavan kahdeksan prosenttia vuosina 1990 - 2010, mikä on silmiinpistävä vastakohta nykyiselle kahdeksan prosentin vähennystavoitteelle (kuuden kaasun muodostaman "korin" osalta, hiilidioksidi mukaan lukien), josta sovittiin Kiotossa joulukuussa 1997.
There will clearly need to be action at all levels affecting all economic sectors if the Kyoto target is to be achieved.
Tarvitaan selvästikin kaikilla tasoilla kaikkiin talouden aloihin vaikuttavia toimia, mikäli Kioton tavoitteet aiotaan saavuttaa.
depletion of the ozone layer
otsonikerroksen oheneminen
Implementation of the Montreal Protocol and its subsequent extensions has reduced the global production and emission of ozonedepleting substances by 80-90%.
Montrealin pöytäkirjan ja sen myöhempien lisäysten täytäntöönpano ovat laskeneet otsonia vähentävien aineiden tuotantoa ja päästöjä maailmanlaajuisesti 80 - 90 prosentilla.
Similar reductions have been achieved in Europe.
Vastaavia vähennyksiä on saavutettu myös Euroopassa.
However, it will take many decades for ozone levels in the stratosphere to recover because of the persistence of ozonedepleting substances in the upper atmosphere.
Yläilmakehän otsonipitoisuuksien palautuminen kestää kuitenkin useita vuosikymmeniä, sillä otsonia vähentävät aineet pysyvät yläilmakehässä.
This underlines the importance of reducing emissions of remaining ozonedepleting substances (HCFCs, methyl bromide), and of ensuring that existing measures are properly enforced so as to advance the date of recovery of the ozone layer.
Tämä osoittaa, kuinka tärkeää on pienentää jäljellä olevien otsonia vähentävien aineiden (HCFC-yhdisteet, metyylibromidi) päästöjä ja varmistaa, että nykyiset toimet pannaan asianmukaisesti täytäntöön otsonikerroksen palautumisen nopeuttamiseksi.
Some progress has been made since the Dobris assessment in bringing the problem of acidification under control, mainly as a result of the continuing reduction of sulphur dioxide emissions (50% between 1980 and 1995 in the whole of Europe).
Doôra-arvioinnin jälkeen on jonkin verran edistytty happamoitumisongelman saamisessa hallintaan pääasiassa rikkidioksidipäästöjen jatkuvan vähentämisen seurauksena (50 prosenttia vuosina 1980 - 1995 koko Euroopassa).
Emissions of nitrogen oxides and ammonia have fallen by 15%.
Typen oksidien ja ammoniakin päästöt ovat pudonneet noin 15 prosentilla.
However, for about 10% of Europe's land area the level of acid deposition is still too high.
Noin 10 prosentilla Euroopan maa-alueesta happaman laskeuman taso on kuitenkin yhä liian korkea.
For NO x emissions by transport, environmental policy has not kept up with growth in transport use - the growth in numbers and use of cars is offsetting the benefits of technical improvements such as the increased use of cleaner engines and exhaust catalysts in passenger cars.
Liikenteen aiheuttamien NOx-päästöjen osalta ympäristöpolitiikka ei ole pysynyt liikenteen kasvun mukana- autojen lukumäärän ja käytön kasvu syrjäyttää teknisten parannusten tuottamat edut, kuten puhtaampien moottoreiden lisääntyneen käytön ja henkilöautojen pakokaasukatalysaattoreiden tuomat edut.
This has resulted in the transport sector becoming the dominant contributor to emissions of nitrogen oxides.
Tämä on johtanut siihen, että liikennesektorista on tullut typen oksidipäästöjen tärkein aiheuttaja.
The large potential for growth in private transport in CEE and in the NIS is likely to exacerbate the problem.
Yksityisautoilun mahdollinen voimakas kasvu KIE-ja IVY-maissa pahentaa todennäköisesti ongelmaa.
tropospheric ozone and summer smog
alailmakehän otsoni ja kesäajan savusumu
In spite of rising traffic levels throughout Europe, a significant reduction (14%) in emissions of ozone precursors was achieved in Europe as a whole between 1990 and 1995 through a combination of control measures in various sectors and economic restructuring in Eastern Europe.
Koko Euroopan alueella tapahtuneesta liikennemäärien kasvusta huolimatta Euroopassa saavutettiin huomattava vähennys (14 prosenttia) otsonia muodostavien aineiden kokonaispäästöissä vuosina 1990 - 1995. Tämä tapahtui eri alojen rajoitustoimien sekä Itä-Euroopan taloudellisten muutosten yhdistelmänä.
However, summer smog, caused by high tropospheric ozone concentrations, still occurs frequently in many European countries, posing a threat to human health and to vegetation.
Kaikesta huolimatta ihmisten terveyttä ja kasvillisuutta uhkaavaa alailmakehän otsonin korkeista pitoisuuksista johtuvaa savusumua esiintyy yhä usein kesäisin monissa Euroopan maissa.
NMVOCs in the whole of the northern hemisphere will be required to achieve a significant reduction in tropospheric ozone concentrations.
NOs-ja NMVOC-päästöjä on edelleen vähennettävä tuntuvasti koko pohjoisen pallonpuoliskon alueella, jotta alailmakehän otsonin pitoisuuksia saataisiin alennettua merkittävästi.
The second step to the 1988 NO Protocol under the UNECE Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution (CLRTAP) will be a multipollutant, multi-effect protocol addressing photochemical pollution, acidification and eutrophication.
Seuraava vaihe vuoden 1988 YK:n Euroopan talouskomission valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen (CLRTAP) NO -pöytäkirjassa on monisaastukemonivaikutuspöytäkirja, joka koskee erityisesti valokemiallista saastumista, happamoitumista ja rehevöitymistä.
This is expected to be ready for adoption in 1999 and will probably aim for more rigorous emission reductions.
Sen oletetaan olevan valmis hyväksyttäväksi vuonna 1999, ja siinä tähdätään todennäköisesti entistä tiukempiin päästövähennyksiin. Nopeasti
In Eastern Europe, industry is still the main source of NMVOC emissions, but that situation could change with the expected increase in transport.
Euroopan ympäristö: Toinen arviointi osatekijä koko Euroopassa, sekä NMVOC-päästöihin Länsi-Euroopassa on erityisen vaikea vaikuttaa.Teollisuus on Itä-Euroopassa yhä tärkein NMVOC-päästöjen lähde, mutta tilanne saattaa muuttua liikenteen odotetun lisääntymisen myötä.
The extent of the threat posed to the environment and human health by chemicals remains uncertain because of the vast numbers of chemicals in common use and the lack of knowledge about the ways in which they move through and accumulate in the environment and their human and ecological impacts.
Kemikaalien ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheuttaman uhan laajuus on yhä epäselvä, koska yleisessä käytössä olevien kemikaalien määrä on valtava ja koska ei tiedetä tarkasti, kuinka nämä kemikaalit kulkeutuvat ja kerääntyvät ympäristössä. Myös niiden ekologiset vaikutukset ja vaikutukset ihmisiin ovat epäselviä.
Because of the difficulty of assessing the toxicity of the many potentially hazardous chemicals in use or released (and of their mixtures), some current control strategies are now aimed at reducing the "load" of chemicals in the environment (and, thereby, of exposures to them) through elimination or reduction of their use and emissions.
Monien käytössä olevien tai myytäväksi hyväksyttyjen, mahdollisesti •haitallisten kemikaalien (ja niiden seosten) toksisuuden arvioimisvaikeuksien takia eräät nykyiset rajoitusstrategiat suunnataan nyt ympäristön "kemikalisoitumisen" vähentämiseen (ja näin ollen niille altistumisen vähentämiseen) vähentämällä kyseisten kemikaalien käyttöä ja päästöjä tai kieltämällä niiden käyttö kokonaan.
New instruments, such as voluntary redviction programmes and Toxic Release Inventories/Pollutant Emission Registers are gaining increasing attention.
Uusiin toimintatapoihin, kuten vapaaehtoisiin vähennysohjelmiin sekä vaarallisten päästöjen rekistereihin (Toxic Release Inventories) ja saastepäästörekistereihin (Pollutant Emission Registers) kiinnitetään yhä enemmän huomiota.
waste
jätteet
Reported total waste generation is estimated to have increased by nearly 10% between 1990 and 1995.
Ilmoitettujen tietojen perusteella syntyneen jätteen kokonaismäärän on arvioitu kasvaneen lähes 10 prosenttia vuosina 1990 - 1995.
However, part of the apparent increase may be the result of improved waste monitoring.
Osa havaitusta kasvusta voi kuitenkin johtua parantuneesta jäteseurannasta.
Waste management in most countries continues to be dominated by the cheapest available option: landfill.
Monissa maissa jätehuollossa turvaudutaan yhä enimmäkseen halvimpaan käytettävissä olevaan vaihtoehtoon: kaatopaikkoihin.
Waste minimisation and prevention are being increasingly recognised as more desirable solutions for waste management, but no overall progress in this direction can yet be seen.
Jätteen syntymisen estäminen ja määrän minimointi tunnustetaan yhä laajemmin parhaimmiksi ratkaisuiksi jätehuoltoon, vaikka tämänsuuntaista yleiskehitystä ei ole vielä nähtävissä.
Recycling tends to be more successful in countries with a strong waste management infrastructure.
Kierrätys näyttää onnistuvan paremmin maissa, joissa on vahva jätehuollon infrastruktuuri.
Priorities in CEE and in the NIS include improving municipal waste management through better separation of wastes and better landfill management, the introduction of recycling initiatives at local level, and carrying out low-cost mitigation and containment at priority disposal sites.
KIE-ja IVY-maiden tärkeimpiin tehtäviin kuuluvat yhdyskuntajätehuollon parantaminen jätteiden lajittelua tehostamalla ja kaatopaikkojen paremmalla hoidolla, paikallisten kierrätysaloitteiden tekeminen sekä niin ikään tärkeimpien kaatopaikkojen haittojen vähentäminen ja ympäristön suojaaminen pienin kustannuksin.
The overall pressure on biodiversity from human activities (intensive agriculture, forestry, urbanisation and infrastructure development, as well as pollution) has generally increased since the Dobris assessment.
Ihmisen toiminnasta johtuva (voimaperäinen maatalous, metsätalous, kaupungistuminen ja infrastruktuurien kehittäminen sekä saastuminen) biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuva kuormitus on yleisesti ottaen kasvanut Doirw-arvioinnin jälkeen.
These pressures arise from uniform and increasingly large-scale management of agriculture and forestry, fragmentation of the landscape (leading to isolation of natural habitats and species), loading by chemicals, water extraction, disturbance, and influx of alien species.
Tämä kuormitus johtuu yhdenmukaisesta ja yhä laajamittaisemmasta maa-ja metsätaloudesta, maiseman pirstoutumisesta (mikä johtaa luonnollisten kasvuympäristöjen ja lajien eristäytymiseen), kemikaalikunrmiiuk.se.sia, vedenotosta, häiriöistä ja vieraiden lajien ilmaantumisesta.
Many national and international nature protection initiatives have been launched, but their implementation has been slow.
Monia kansallisia ja kansainvälisiä luonnonsuojeluaatteita on tehty, mutta niiden toteuttaminen on ollut hidasta.
Locally, some targeted nature protection measures have had beneficial effects, but there has been little progress towards sustainable agriculture.
Joillakin kohdennetuilla luonnonsuojelutoimenpiteillä on ollut paikallisesti myönteisiä vaikutuksia, mutta kehitys kohti kestävää maataloutta on ollut vähäistä.
Parts of CEE and the NIS have the benefit of large tracts of relatively unspoiled forests and other natural habitats.
Joillakin Keski- ja Itä-Euroopan mailla ja IVY-mailla on rikkautenaan suuria alueita suhteellisen koskematonta metsää ja muita luontotyppejä.
However, these could be threatened by the pressures resulting from economic change and development unless adequate measures for their protection are built into the Environmental Programme for Europe and into national economic development policies and related financial mechanisms as well as into accession agreements for those countriesjoining the EU.
Taloudellisista muutoksista ja kehityksestä aiheutuva paine voi olla kuitenkin uhkana ellei ryhdytä riittäviin toimiin niiden suojelemiseksi. Suojelu on sisällytettävä Euroopan ympäristöohjelmaan, kansallisesti talouden kehittämistoimiin ja niitä koskeviin rahoitusjärjestelyihin samoin kuin Euroopan unioniin liittyvien maiden liittymissopimuksiin.
inland and marine waters
sisävedet ja merivedet
The EPE pays particular attention to sustainable management of natural resources, including inland, coastal and marine waters.
Euroopan ympäristöohjelmassa kiinnitetään erityistä huomiota luonnonvarojen kestävään hallintaan, sisävedet, rannikkovedet ja merivedet mukaan lukien.
However, threats to all these remain.
Niitä kaikkia uhkaavia tekijöitä esiintyy yhä edelleen.
Although, in the past decade, water abstraction rates have been stable or have even decreased in a number of Western and Eastern European countries, potential water shortages persist, particularly around urban areas.
Vaikka viimeisen vuosikymmenen aikana vedenotto on pysynyt samana tai se on jopa pienentynyt eräissä Länsi- ja Itä-Euroopan maissa, mahdollinen vesipula on yhä vaarana, erityisesti kaupunkialueilla.
Leakages from distribution systems in some countries, and inefficient water use in all countries continue to be problems.
Vuodot eräiden maiden jakeluverkostoissa sekä epätaloudellinen vedenkäyttö kaikissa maissa ovat yhä ongelmia.
Groundwater quality - and, consequently, human health - are threatened by high concentrations of nitrate from agriculture.
Pohjaveden laatua-ja vastaavasti ihmisten terveyttä- uhkaavat maataloudesta peräisin olevat korkeat nitraattipitoisuudet.
Concentrations of pesticides in groundwater commonly exceed EU maximum admissible concentrations and many countries report groundwater pollution by heavy metals, hydrocarbons and chlorinated hydrocarbons.
Pohjavesien torjunta-ainepitoisuudet ylittävät yleisesti EU:n korkeimmat sallitut pitoisuudet, ja monet maat ilmoittavat raskasmetallien, hiilivetyjen ja kloorattujen hiilivetyjen pilaamista pohjavesistä.
Improvements in groundwater quality will take many years to achieve because of the time taken for pollutants to enter and move through groundwater.
Pohjavesien laadun paraneminen kestää monia vuosia, sillä pohjavesiin joutuneiden saasteiden kierto syklin läpi vie aikaa.
Since 1990, there has been no overall improvement in river quality in Europe.
Euroopan jokien laadussa ei ole tapahtunut yleistä paranemista vuoden 1990 jälkeen.
Many European seas continue to be heavily over-fished, and stocks of a number of species are seriously depleted, underlining again the urgent call in the EPE for promoting sustainable fisheries.
Monilla Euroopan merialueilla ylikalastetaan yhä runsaasti, ja useiden kalalajien kannat ovat uhkaavasti heikentyneet, mikä jälleen korostaa Euroopan ympäristöohjelman toteamaa kiireellistä tarvetta edistää kestävää kalastusta.
soil degradation
maaperän laadun huononeminen
Soil erosion and salinisation remain serious problems in many areas, particularly around the Mediterranean.
Maaperän eroosio ja suolaantuminen ovat edelleen vakava ongelma monilla alueilla, erityisesti Välimeren ympäristössä.
Little progress has been achieved in soil conservation, another area given particular attention in the EPE.
Jonkin verran edistystä on saavutettu maaperän suojelussa, joka on eräs Euroopan ympäristöohjelmassa erityishuomiota saava kohde.
A large number of contaminated sites are in need of remediation.
Monia saastuneita alueita on kunnostettava.
Currently, 300 000 potentially contaminated sites have been identified, mainly in Western Europe, particularly in areas with a long tradition of heavy industry.
Tällä hetkellä on tunnistettu 300 000 saastuneiksi epäiltyä maaaluetta, jotka sijaitsevat pääasiassa Länsi-Euroopassaja erityisesti alueilla, joilla on pitkät raskaan teollisuuden perinteet.
In Eastern Europe, where there is a large number of contaminated military areas, better information is needed to ascertain the extent of the problem.
Itä-Euroopassa, jossa on monia saastuneita sotilasalueita, tarvitaan entistä parempaa tietoa ongelman laajuuden selville saamiseksi.
urban environment
kaupunkiympäristö
The urban population in Europe has continued to increase and European cities continue to show signs of environmental stress -poor air quality, excessive noise, traffic congestion, loss of green areas and degradation of historical buildings and monuments.
Kaupunkiväestön määrä Euroopassa on jatkanut kasvuaan, ja Euroopan kaupungeissa näkyy edelleen merkkejä ympäristön kuormittumisesta, josta ovat osoituksena huono ilmanlaatu, kohtuuton melu, liikenneruuhkat, viheralueiden häviäminen sekä historiallisten rakennusten ja muistomerkkien rappeutuminen.
Although there have been some improvements since the Dobris assessment (for example, in urban air quality), many stresses, especially from transport, are increasingly leading to a deterioration in the quality of life and human health.
Vaikka DoZ»ns-arvioinnin jälkeen onkin tapahtunut jonkin verran parannusta (esimerkiksi kaupunki-ilman laadussa), monet kuormittavat tekijät, erityisesti liikenteestä aiheutuvat, huonontavat ihmisten elämänlaatua ja terveyttä yhä enemmän.
One positive development has been a growing interest by cities in the local Agenda 21 movement.
Eräs myönteinen kehityssuunta on ollut kaupunkien kasvava kiinnostus paikalliseen Agenda 21 -liikkeeseen.
More than 290 European cities have signed the Aalborg Charter of European Cities and Towns towards Sustainability.
Yli 290 eurooppalaista kaupunkia on allekirjoittanut Euroopan kaupunkien ja kuntien kestävään kehitykseen tähtäävän Aalborgin asiakirjan.
Implementation of local Agenda 21 policies and instruments, with their promise of significant improvement from concerted local action, is fast becoming the most crucial development in cities.
Paikallisten Agenda 21 -ohjelmien ja -välineiden käyttöönotosta sekä niiden tarjoamista paikallisen yhteistoiminnan avulla saavutettavista merkittävistä parannuksista on tulossa nopeasti ratkaisevin kehitystekijä kaupungeissa.
In addition to the stresses constantly imposed by day-to-day human activities, Europe's environment is affected by infrequent impacts from major technological accidents and natural hazards.
Ihmisten jokapäiväisten toimien aiheuttaman jatkuvan kuormituksen lisäksi Euroopan ympäristöön vaikuttavat satunnaisesti suuret ympäristövahingot ja luonnonmullistukset.
Data on such accidents are at present only available in certain areas on EU level; even fewer data are available for CEE and NIS.
Tietoja tällaisista onnettomuuksista on tällä hetkellä saatavana ainoastaan joiltakin alueilta EU:sta; vielä vähemmän tietoa on saatavissa KIE- ja IVY-maista.
On the basis of reported events, the number of industrial accidents per unit of activity in the EU appears to be decreasing.
Ilmoitettujen tapausten perusteella ympäristövahinkojen lukumäärä toimintayksikköä kohden EU:ssa näyttäisi vähenevän.
Damage from floods and other disasters with a climatological background is increasing in Europe, possibly as a result of human influences such as changes in the landscape (including soil sealing under urban areas and infrastructure), as well as from the more frequent occurrence of extreme weather events.
Tulvien ja muiden ilmastosta johtuvien suuronnettomuuksien aiheuttamat tuhot lisääntyvät Euroopassa. Nämä tuhot johtuvat mahdollisesti ihmisen toiminnasta, kuten maisemaan kohdistuvista muutoksista (mukaan lukien maan peittyminen rakentamisen ja infrastruktuurin takia) samoin kuin äärevien säätilanteiden kasvaneesta esiintymistiheydestä.
The assessment above shows that, although some pressures on the environment have been reduced, this has not generally led to an improvement in the state or quality of the environment of Europe.
Edellä esitetty arviointi osoittaa, että vaikka joiltain osin ympäristöön kohdistuvaa kuormitusta on vähennetty, se ei yleensä ole johtanut ympäristön tilan tai laadun paranemiseen Euroopassa.
This is due, in some cases, to natural time delays (in processes such as stratospheric ozone depletion or the build-up of phosphorus concentrations in lakes).
Tämä johtuu joissakin tapauksissa luonnollisista aikaviiveistä (sellaisissa prosesseissa kuten yläilmakehän otsonin vähenemisessä tai fosforipitoisuuksien kasvussa järvissä).
However, in many cases the measures taken have been too limited, given the scale and complexity of the problem (for example, summer smog or pesticides in groundwater).
Monissa tapauksissa toteutetut toimenpiteet ovat kuitenkin olleet liian rajallisia ongelman laajuuteen ja monimutkaisuuteen nähden (esimerkiksi kesäajan savusumu tai torjunta-aineet pohjavesissä).
A traditional focus for European environmental policies has been the control of pollution at source and the protection of particular parts of the environment.
Euroopan ympäristötoimet ovat perinteisesti kohdistuneet saastelähteiden valvontaan sekä tiettyjen ympäristön osa-alueiden suojeluun.
More recendy, the integration of environmental considerations into other policy areas and the promotion of sustainable development have come to the fore.
Vasta viime aikoina ovat nousseet etualalle ympäristönäkökohtien yhdentäminen muihin politiikan aloihin sekä kestävän kehityksen edistäminen.
Transport, energy, industry and agriculture are key sectoral "driving forces" diat impact on Europe's environment.
Liikenne, energia, teollisuus ja maatalous ovat avainasemassa olevia aloja, "johtavia voimia", jotka vaikuttavat Euroopan ympäristöön.
The development of environmental policies and their effective implementation varies widely between these sectors.
Ympäristötoimien kehitys ja niiden tehokas toteuttaminen on hyvin erilaista näillä aloilla.