natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The development of economic activities has resulted in enhanced tourism facilities and new transport infrastructure.
Taloudellisen toiminnan kehittyminen ilmenee muun muassa matkailualan rakenteiden tehokkuuden parantumisena ja uusien liikenteen infrastruktuurien rakentamisena.
The social fabric of many coastal areas has evolved in recent years in light of the restructuring in the fishing industry and in traditional agriculture.
Monien rannikkoalueiden sosiaalinen rakenne on myös muuttunut viime vuosien aikana kalastusalan ja perinteisen maatalouden rakenneuudistusten myötä.
Although some coastal regions have experienced an important outmigration of the local population, most are faced with increasing demographic pressure and substantial seasonal fluctuations in population in large part due to tourism.
Vaikka tietyillä alueilla onkin tapahtunut alkuperäisväestön poismuuttoa, suurimmassa osassa rannikkoalueita kokonaisväestön määrä on kasvussa. Myös asukasmäärän kausivaihtelut ovat huomattavia, mikä johtuu ennen muuta matkailupalvelujen käytöstä.
The major works on urban and other development schemes can also threaten the coastal environment.
Kaupunkisuunnittelu­ ja kehittämishankkeiden edellyttämät suurisuuntaiset rakennustyöt saattavat myös uhata rannikon ympäristöä.
Civil engineering works carried out without sufficient knowledge of coastal dynamics can often accelerate erosion of the coast.
Maanrakennustyöt, jotka on suoritettu ilman rannikkoalueiden erityisolosuhteiden riittävää asiantuntemusta, kiihdyttävät usein eroosiota alueella.
Natural habitats may disappear and biodiversity decrease both on land and in the sea.
Luonnolliset elinympäristöt häviävät, ja biologinen monimuotoisuus kärsii rannikolla ja meressä.
Pollution from marine and land sources may contaminate the soil and drinking water reserves.
Mereltä tai maalta peräisin olevat saasteet pilaavat maaperää ja pohjavesivaroja.
The coastal regions are therefore prone to recurring conflicts.
Rannikkoalueiden ongelmana ovatkin monet piilevät ristiriidat ja vastakohtaisuudet.
Demographic and economic pressures as well as the claiming of idle land for entertainment and tourism purposes heavily burden regional development planning.
Väestö­ ja talouskehityksen aiheuttamat paineet sekä aiemmin luonnontilaisten alueiden rakentaminen virkistys­ ja matkailukäyttöön asettavat aluesuunnittelulle suuria haasteita.
The lack of integrated management of sea and land resources causes serious tensions between various activities (fishing, services, agriculture) and hampers the sustainable management of coastal areas.
Myös merellisten ja mantereen resurssien hoidon puute aiheuttaa vakavia jännitteitä eri toimintojen (kalastus, palvelut, maatalous) välille ja vaarantaa rannikkoalueiden kestävän kehittämisen.
Islands and dependency
Saarten rasitteena on riippuvuus mantereesta
The geographic and demographic nature of Europe's islands classifies them as distinct parts of the Union.
Maantieteellisten erityispiirteidensä ja väestörakenteensa vuoksi saaret ovat varsin omaleimainen osa Euroopan unionia.
Most of them undeniably attract tourists but their innate situation (distance from the mainland, peripheral aspects, small-scale market, etc.) ensure that they remain dependent on the mainland. Island economies are fragile economies.
Useimmat saarista ovat kiistattoman tärkeitä matkailun kannalta, mutta samalla niiden erityisolosuhteiden vuoksi (etäisyys, syrjäinen sijainti, vähäinen pinta­ala ja markkinoiden rajallisuus) ne ovat riippuvaisia mantereen keskuksista.
Despite the considerable efforts made in recent years, often with aid from the Union, they continue to suffer from a series of structural handicaps: scarcity of usable land, heavy dependence on transport and communication links, limited water and energy resources, marine pollution and shortage of skilled labour.
Usein Euroopan unionin tuella viime vuosina toteutetuista merkittävistä toimenpiteistä huolimatta saarten kehitystä rajoittavat edelleen monet rakenteelliset tekijät: käytettävissä olevan maa­alan puute, voimakas riippuvuus ulkopuolisista liikenne­ ja tietoliikenneinfrastruktuureista, rajoitettu vesi­ ja energiahuolto, meren saastuminen ja pula ammattitaitoisesta työvoimasta.
The reduced scale of their local economies, their dependence on a small number of key sectors, demographic pressures and unemployment all make these regions particularly vulnerable to internal and external economic shocks.
Vain harvoille elinkeinoelämän aloille rakentuvan talouden kapea­alaisuus, väestökehityksen aiheuttamat paineet ja työttömyys altistavat nämä alueet aivan erityisellä tavalla taloussuhdanteiden sisäisille ja ulkoisille heilahteluille.
The problems of the islands and their permanent structural constraints are dealt with by Articles 154 and 158 of the EU Treaty as recently amended, as well as in Declaration No 30 adopted as an annex to the Amsterdam Treaty.
Saarten ongelmiin ja niihin kohdistuviin jatkuviin rakenteellisiin paineisiin viitataan konsolidoidun perustamissopimuksen 154 ja 158 artiklassa sekä Amsterdamissa hyväksytyssä liitettä nro 30 koskevassa julistuksessa.
Coastal areas are generally consist of a strip of land and sea whose width depends on the nature of the local environment and the human activities linked with marine resources.
Rannikkoalueena pidetään yleisesti rannikko maan ja -veden muodostamaa kaistaletta, jonka leveys vaihtelee ympäristöolosuhteiden ja meren resursseja hyödyntävän ihmisen toiminnan muka an.
Taking into account these two factors, such regions can extend beyond territorial limits and quite far inland.
Jos nämä molemmat tekijät otetaan huomio on, alueet voivat toisinaan ylittää aluevesirajan ja toisinaan ulottua hyvinkin pitkälle sisämaahan.
The outermost regions
Syrjäisimmät alueet
Among Europe's islands and coastal regions are some areas which have a special status explicitly recognised in Article 299(2) of the Amsterdam Treaty: the outermost regions.
Tiettyjen Euroopan unionin saarten ja rannikkoalueiden erityisasema unionin syrjäisimpinä alueina tunnustetaan selkeästi Amsterdamin sopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa.
These are the four French overseas department (Guadeloupe, Martinique, French Guiana and Réunion), the Canary Islands of Spain and the Portuguese islands of the Azores and Madeira.
Näihin alueisiin kuuluvat Ranskan merentakaiset departementit (Guadeloupe, Martinique, Guyana ja Réunion), Espanjalle kuuluvat Kanariansaaret sekä Portugalille kuuluvat Azorit ja Madeira.
All these regions lie far away from the European mainland, making it difficult for them to integrate into the Union's single market.
Kaikki nämä alueet sijaitsevat hyvin kaukana Euroopan mantereesta, mikä vaikeuttaa niiden integroitumista yhteismarkkinoihin.
They generate a level of GDP much lower than the Community average (59%), generally have a high unemployment rate, and their economies are based on a limited number of sectors.
Niiden BKT jää huomattavasti alle yhteisön keskiarvon (59%), työttömyysaste on yleensä varsin korkea ja elinkeinoelämän perusta kapea-alainen.
Lastly, they face very stiff competition from neighbouring countries because of their labour costs.
Lisäksi ne joutuvat käymään armotonta kilpailua naapurimaidensa kanssa erilaisten työvoimakustannusten vuoksi.
In this specific context, the Commission proposed an overall strategy of sustainable development for the most remote regions based on support for fishing and agriculture and for diversification of the economy.
Tämän tilanteen perusteella komissio on tehnyt ehdotuksen syrjäisimpien alueiden kestävän kehittämisen kokonaisvaltaiseksi strategiaksi. Sen päälinjoja ovat maatalouden ja kalastuksen tukeminen ja talouselämän monipuolistaminen.
Between 1989 and 1999, EUR 7.2 billion from the Structural Funds was allocated to development programmes in these remote regions.
Vuosina 1989-1999 rakennerahastoista myönnettiin 7,2 miljardia euroa näiden etäisten alueiden kehittämisohjelmiin.
In 20002006, these regions are fully eligible under Objective 1 (assistance for regions lagging behind in development) and qualify for three special programmes under the Interreg Initiative (strand III B) concerned with transnational cooperation.
Kaudella 2000-2006 kaikki nämä alueet ovat tukikelpoisia tavoite 1 -alueita (kehityksessä jälkeen jääneet alueet). Ne ovat osallisena kolmessa Interreg 1MB -yhteisöaloitteen erityisohjelmassa, jotka toteutetaan rajat ylittävän yhteistyön edistämiseksi.
Future plans are expected to improve the coordination of the Structural Funds with other instruments such as state aid, lending and fiscal mechanisms in order to take advantage of the regions' potential.
Tulevaisuudessa on lisäksi tarkoitus tehostaa rakennerahastojen toiminnan koordinointia muiden rahoitusvälineiden, kuten valtiontukien tai luotto-ja verotusjärjestelyjen kanssa.
Finally, the Commission proposed to the Council of Ministers on 29 November 2000 that it should supplement these measures by raising assistance levels for several Structural Fund programmes operating in the outermost regions and by revising the instruments employed under the POSEI programmes (specific option programmes for remoteness and island location).
Komissio ehdotti myös neuvostolle 29. marraskuuta 2000, että näitä toimenpiteitä täydennetään lisäämällä rakennerahastojen rahoitusosuuksia syrjäisimmillä alueilla ja tarkistamalla Posei-ohjelmien (syrjäisestä sijainnista ja saariasemasta johtuvia erityisiä valinnaisia toimenpiteitä koskeva ohjelma) toteuttamisessa käytettäviä välineitä.
At the European Council in Nice on 79 December 2000, the Heads of State and Government took note of these proposals from the Commission proposals and asked the Council to examine them promptly.
Nizzassa 7.-9. joulukuuta 2000 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa valtioiden ja hallitusten päämiehet ottivat huomioon komission ehdotukset ja kehottivat neuvostoa tarkastelemaan niitä mahdollisimman pian.
Fishing as a way of life
Kalastus - elinkeino ja elintapa
Fishing and aquaculture are the most traditional human activities in coastal areas.
Kalastus ja vesiviljely ovat rannikkoalueiden asukkaiden perinteisimpiä toimintoja.
Small-scale fishing (both offshore and inshore) concentrates on species available in limited quantities but with a high valueadded component.
Pienimuotoinen rannikkokalastus on keskittynyt lajeihin, joiden saatavuus on rajallinen mutta lisäarvo suhteellisen korkea.
On the other hand, industrial-scale fishing is becoming increasingly efficient but with little compatibility with the renewal of natural resources.
Teollinen kalastus puolestaan on muuttumassa yhä tehokkaammaksi, mikä haittaa luonnonvarojen uusiutumista.
Aquaculture, finally, is often seen as an alternative to fishing.
Vesiviljely taas on usein vaihtoehto perinteiselle kalastukselle.
The Community fleet currently comprises 97 000 vessels of varying sizes; however, capacity has been reduced in recent years in order to adapt to the natural renewal cycle of fish stocks.
Nykyisin Euroopan unionin kalastuslaivasto käsittää noin 97 000 erikokoista alusta, joiden kapasiteettia on viime vuosina alennettu, jotta se vastaisi kalakantojen luonnollista uusiutumiskiertoa.
Fishing and aquaculture are essential to food production and provide jobs for people living on islands and coastal areas.
Kalastuksen ja vesiviljelyn merkitys elintarviketuotannossa on huomattava, ja ne tarjoavat työmahdollisuuksia saarten ja rannikkoalueiden asukkaille.
The fishing industry contributes 0.2% to the European Union's GDP and accounts for only 0.4% of EU jobs.
Kalastusalan osuus Euroopan unionin BKTsta on vain 0,2% ja työpaikoista 0,4%.
However, it is essential to the survival of some coastal areas suffering from a peripheral location, a high rate of unemployment and a limited labour market.
Silti kalastus on tärkeä elinkeino monille rannikkoalueille, jotka kärsivät syrjäisestä sijainnistaan, korkeasta työttömyydestä ja työmarkkinoiden kapea-alaisuudesta.
While the number of fishermen is falling, the fishing industry gives rise to many secondary activities: processing, packaging, transport, sales, shipbuilding and port facilities, maintenance services, etc.
Vaikka kalastajien määrä onkin laskussa, alan merkitys on silti huomattava monien muiden toimintojen kannalta. Näitä ovat esimerkiksi jalostus- ja pakkausteollisuus, kuljetusala, kauppa, telakkateollisuus, satamalaitos sekä erilaiset huoltopalvelut.
Space also is a major issue in these areas, with potential conflicts between fishing, aquaculture and other activities.
Myös tilankäyttö on vaikea ongelma näillä alueilla. Se saattaa aiheuttaa ristiriitoja kalastuksen ja vesiviljelyn ja muiden toimintojen välillä.
Some of these, such as sailing and angling and the development of tourist installations, can conflict with inshore fishing, either because they cause a reduction in accessible areas and marine habitats or because they involve a deterioration in the quality of the water and the marine environment.
Esimerkiksi huviveneily ja virkistyskalastus tai matkailualan kehittyminen voivat vaikeuttaa rannikkokalastuksen asemaa, koska ne saattavat johtaa käytettävissä olevan tilan ja merellisten elinympäristöjen vähenemiseen tai veden ja meriympäristön laadun heikkenemiseen.
Aquaculture is mainly confined to waters close to shore, in constant interaction with other coastal activities such as agriculture and tourism.
Rannikon lähivesiin keskittynyt vesiviljely on jatkuvassa vuorovaikutuksessa muiden rannikolla harjoitettavien toimintojen kuten maatalouden tai matkailun kanssa.
This is a typical problem which can effectively be solved by Integrated Coastal Zone Management (ICZM).
Tämä on tyypillinen esimerkki niistä ongelmista, joita voidaan ratkaista tehokkaammin rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon avulla.
Although the positive aspects of aquaculture are familiar (such as the need for quality water and supply tourists with fish and seafood), its interactions with other activities are not always seen in a positive light.
Vaikka vesiviljelyn positiiviset vaikutukset (kuten tarve veden laadun ylläpitämiseen tai kalan ja äyriäisten saatavuus matkailukohteissa) tunnetaankin hyvin, sen vaikutusta muihin toiminta-aloihin saattaa olla vaikeampi mieltää.
It competes with others for space, both ashore and at sea.
Myös vesiviljely on vaatimassa omaa osuuttaan rannikko ja merialueista.
Integrated Coastal Zone Management
Rannikkoalueiden integroitu käyttö ja suunnittelu
In order to help fight the degradation of coastal regions, the Commission is proposing a Community strategy for man agement planning in these areas.
Rannikkoalueiden ympäristön laadun pelastamiseksi komissio on tehnyt ehdotuksen rannikkoalueiden yhdennetyn käy tön ja hoidon strategiaksi Euroopan unionissa.
The primary aim is to solve fundamental problems facing our coasts: lack of information, insufficient involvement of the population in projects undertaken in coastal areas and the lack of coordination among the various parties responsible for regional development planning.
Ehdotuksella pyritään ratkaisemaan rannikkoalueiden perusongelmia, joita ovat riittämätön tiedonvälitys, asukkaiden haluttomuus osallistua rannikkoalueilla toteutettaviin hankkeisiin sekä aluesuunnittelusta vastaavien tahojen puutteellinen koordinointi.
Aware that there is no simple legislative solution to these complex problems, the Commission gives priority to a flexible strategy focusing on actual problems identified on the ground.
Komissio tiedostaa, että näitä monimuotoisia ongelmia ei voida ratkaista pelkän lainsäädännön avulla. Siksi se kannat taakin joustavaa strategiaa, jossa keskitytään käytännössä havaittuihin todellisiin vaikeuksiin.
This is an integrated approach, locally based and participatory, chosen to guarantee the ecological viability of the management of Europe's coastlines as well as its cohesion and social equity.
Tämä yhdennetty alue- ja osallistumiskeskeinen strategia valittiin siksi, että haluttiin varmistaa Euroopan unionin rannikkoalueiden ekologisesti kestävä, johdonmukainen ja sosiaalisesti tasapainoinen suunnittelu.
The Commission is inviting Member States to work out their own strategy of integrated coastal management, to begin with a study of how these areas are used and managed.
Komissio pyytää jäsenvaltioita laatimaan omat yhdennetyt strategiansa kyseisten alueiden käytön ja hoidon tämänhetkisen tilanteen perusteella.
These national strategies should include measures to encourage the coordination of the rules and regulations applying to these areas, to stimulate involvement of local actors and to allow for effective controls.
Kansallisiin strategioihin on sisällytettävä toimenpiteitä, joilla edistetään näitä alueita koskevan säännöstön koordinointia, rohkaistaan kaikkien asianomaisten tahojen osallistumista ja varmistetaan tehokas val-
For its part, the Commission pledges to:
Komissio puolestaan sitoutuu:
• bring Union policies in line with adequate and coordinated management of coastal regions;
• mukauttamaan johdonmukaisesti unionin politiikat rannikkoalueiden tarpeet huomioon ottavaan aluesuunnitteluun;
• set up a network of services available to people in charge of managing coastal areas;
• toteuttamaan palveluverkon, joka on kaikkien rannikkoalueiden hoidosta ja hallinnasta vastaavien toimijoiden käytettävissä; tävissä;
• encourage research and information concerning coastal areas;
• edistämään rannikkoalueita koskevaa tutkimusta ja tiedonvälitystä;
• finance innovative actions for the management of coastal areas;
• rahoittamaan rannikkoalueiden suunnitteluun liittyviä innovatiivisia toimia;
• encourage initiatives at all administrative levels.
• edistämään aloitteellisuutta kaikilla hallinnon tasoilla.
The ICZM strategy was proposed by the European Commission in September 2000.
Komission syyskuussa 2000 esittämä strategia merkitsee siirtymistä uuteen vaiheeseen.
It marks a new phase three years after the launch of a demonstration programme which gave rise to 35 pilot projects and, in its final stages, to a wide-ranging consultation of all the interested parties.
Strategia esitettiin kolme vuotta esittelyohjelman käynnistämisen jälkeen. Ohjelman tuloksena toteutettiin 35 pilottihanketta, joiden päätteeksi kuultiin kaikkia mukana olleita osapuolia.
These 35 pilot projects were principally selected for funding under the LIFE-Environment and Terra programmes.
Nämä 35 pilottihanketta valittiin pääasiassa ympäristöalan rahoitusvälineen (LIFE) ja Terra-ohjelman puitteissa.
The projects were located throughout the territory of the Union and reflected the great diversity of ecological, economic and social conditions in coastal areas.
Hyväksytyt hankkeet Euroopan unionin eri kolkissa edustivat hyvin kyseisten rannikkoalueiden ekologisten, taloudellisten ja sosiaalisten olosuhteiden monimuotoisuutta.
Although primarily the responsibility of local or regional authorities, projects with a transnational dimension were also covered by the Community Initiative Interreg II C. In fact, a number of programmes adopted under Interreg II already included the problem of integrated management of coastal areas.
Hankkeiden toteutus kuului erityisesti paikallis- tai alueviranomaisten toimivaltaan, ja niiden täytäntöönpanossa valtioiden välinen ulottuvuus otettiin huomioon Interreg II -yhteisöaloitteen C-lohkon ansiosta. Rannikkoalueiden yhdennetty suunnittelu ja siihen liittyvät ongelmat sisällytettiin jo useisiin Interreg II -aloitteen osana hyväksyttyihin ohjelmiin.
For more information, please visit the following website: http://europa.eu.int/commlenvironment/iczm/home.htm
Lisätietoja aiheesta löytyy Internet-osoitteesta http:lleuropa.eu.intlcommlenvironmentHczmlhome.htm.
Ports as centres of multiple activities
Satama - monipuolisen toiminnan keskus
Industry on the coast has always been linked to ports.
Rannikkoalueiden elinkeinoelämä on aina sidoksissa satamiin.
As the territory's point of entry and exit, ports tend to concentrate on activities connected with fishing, trade, tourism and transport.
Sijaintinsa vuoksi niihin keskittyy mitä erilaisimpia kalastukseen, kauppaan, matkailuun ja liikenteeseen liittyviä toimintoja.
More than three quarters of world trade is shipped via the sea and inland waterways.
Yli kolme neljäsosaa maailmankaupasta kulkee merten ja jokien kautta.
Besides freight, the sea transportation of passengers also generates considerable economic, tourism and commercial activity in some port cities.
Rahtiliikenteen ohella myös matkustajaliikenne merkitsee eräille satamakaupungeille huomattavaa toimintaa talouden, matkailun ja kaupan alalla.
The contribution of ports to the economy of a region is even more important if they are properly connected to local road, rail and air access points and to the trans-European transport networks.
Satamien merkitys alueen talouselämälle korostuu entisestään, mikäli niistä on toimivat yhteydet paikallisiin maantie-, rautatie-ja lentoliikenneverkkoihin sekä Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin.
The concentration of ships and transport activities in an area often presupposes the presence of shipbuilding yards, fabrication facilities and other heavy industries.
Alusten ja liikenteen harjoittajien keskittyminen tietylle alueelle edellyttää usein myös telakoiden ja raskaan teollisuuden yritysten sijoittautumista sinne.
Although these industries are in decline in Europe, they still represent major sources of direct and indirect jobs.
Vaikka nämä teollisuudenalat ovatkin taantumassa Euroopassa, niiden välitön ja välillinen työllisyysvaikutus on edelleen huomattava.
All in all, ports have seen a marked expansion in recent years owing to changes in maritime transport and cargo-handling technologies.
Viime vuosina tapahtunut meriliikenne- ja rahdinkäsittelyteknologian kehittyminen on vaikuttanut merkittävästi satamien toimintaan.
Handling is becoming more and more automated, reducing the number of dock workers needed.
Rahdin käsittely on muuttunut entistä automaattisemmaksi, mikä on vähentänyt satamatyöntekijöiden määrää.
Operating maritime transport also involves concentrations of energy storage, treatment and distribution plants.
Merikuljetusten käytön seurauksena myös varastointiin, käsittelyyn ja energiahuoltoon tarvittavat laitokset ja laitteistot ovat keskittyneet tietyille alueille.
Finally, because of the freight flows that they generate, large port cities attract major agri-foodstuff manufacturers, metallurgie and petrochemical industries to their industrial zones.
Lisäksi suurten satamakaupunkien kautta kulkevat tavaravirrat ovat houkutelleet merkittäviä elintarvike-, metalli-ja öljynjalostusteollisuuslaitoksia.
Wind in the sails of tourism tourism has contributed immensely to the development of local economies and to job creation.
Matkailu on kuitenkin myös laajalti edistänyt paikallisen elinkeinoelämän kehitystä ja työllisyyttä.
It has encouraged new means of communication and has reduced the isolation of some islands and coastal regions.
Se on parantanut kulkuyhteyksiä ja näin helpottanut usein eristyneisyydestä kärsivien saarten ja rannikkoalueiden asemaa.
It provides fishermen and fish farmers with additional sources of income and helps them to sell their produce locally.
Matkailu antaa myös kalastajille ja vesiviljelyn harjoittajille mahdollisuuden lisätulojen hankkimiseen ja oman tuotannon myyntiin lähialueella.
Seaside holidays, diving, sea angling, cruises, eco-tourism: coastal areas exert an inexorable attraction on people looking for rest and recreation.
Rannikkoalueet houkuttelevat lepoa ja virkistystä tavoittelevia lomanviettäjiä aurinkolomalle, sukeltamaan, kalastamaan, laivaristeilylle tai luontoretkille.
Many island and coastal economies are strongly dependent on income from coastal tourism.
Monen saaren ja rannikkoalueen elinkeinoelämä on pitkälti riippuvainen matkailusta saatavista tuloista.
Europe has 12 of the world's top 40 holiday destinations, with coastal areas leading the way.
Maailman 40 suosituimmasta lomakohteesta 12 sijaitsee Euroopan unionin alueella, ja listan kärjessä on nimenomaan useita rannikkoalueita.
The levels of tourism within and between Community countries are considerable.
Yhteisön sisäinen ja kotimaan matkailu on merkittävää.