natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifnecessary, the FVO can send out inspectors in response to disease outbreaksboth within and outside the EU.
Elintarvike- ja eläinlääkintätoimistovoi tarvittaessa lähettää tarkastajiamatkaan EU:n alueella ja sen ulkopuolella tapahtuneen taudin puhkeamisenvuoksi.
The rapid alert system for food and feed (RASFF) provides rapid information on newly identified risks tothe consumer.
Elintarvikkeita ja rehuja koskevalla nopealla hälytysjärjestelmällä (Rapid Alert System for Food and Feed,RASFF) ilmoitetaan nopeasti vastikään havaituista riskeistä, jotka uhkaavat kuluttajia.
When an EU government spots a food or feed item which it thinks could put consumers atrisk, it uses this network to spread information on the potential risk and the action it has taken to stop theitem entering the food chain.
Kun EU:n jäsenvaltio havaitsee elintarvikkeesta tai rehusta kuluttajille mahdollisesti aiheutuvan riskin, jäsenvaltion on ilmoitettava hälytysjärjestelmällä siitä ja toimenpiteistään elintarvikkeen tai rehun pääsyn estämiseksi tuotantoketjuun.
This ensures that the risk is publicised throughout the EU very quickly andthat authorities in other countries can take swift action if they think their own citizens are also at risk.
Edellä mainitulla menettelyllä varmistetaan, että riski tehdään tunnetuksi koko EU:ssa hyvinnopeasti. Lisäksi muiden maiden viranomaiset voivat toteuttaa nopeita toimia, jos ne katsovat myös omienkansalaistensa olevan vaarassa.
Alerts are issued for reasons ranging from discovery of salmonella in meat to the use of dangerous colourings in spices, from mercury in fish to food imports from unauthorised processing plants.
Hälytyksen lähettämissyyt vaihtelevat salmonellan löytymisestä lihasta vaarallisiin väriaineisiin mausteissa tai kalojen sisältämästä elohopeasta elintarvikkeiden tuontiin jalostuslaitoksista, joita ei ole hyväksytty.
The European Commission is the hub of a network which includes national authorities and EFSA.
Euroopan komissio toimii keskipisteenä verkostossa, johon osallistuvat myös kansalliset viranomaiset ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen.
It publishes the alerts onthe internet.
Verkosto julkaisee hälytykset Internetissä.
Keeping consumers informed:labelling for safety
Tiedottaminen kuluttajille: pakkausmerkinnät turvallisuuden vuoksi
The labelling requirements are regularly updated to reflect advances inscience and changing consumer expectations.
Elintarvikkeiden merkintävaatimuksetpäivitetään säännöllisesti, jotta ne vastaavat tieteellisen tutkimustyön kehittymistä ja kuluttajien muuttuvia odotuksia.
Recent changes reflect publicconcern over, for example, BSE (‘madcow’ disease): consumers want thefullest possible information about thebeef they buy.
Viimeaikaiset muutoksetkuvastavat esimerkiksi BSE-taudin (hullun lehmän taudin) aiheuttamaa yleistä huolestuneisuutta.
Beef labels now have toshow where the animal was born,reared, fattened, slaughtered and cut.
Kuluttajat haluavat tietää mahdollisimman paljon naudanlihasta, jonka he ostavat.Naudanlihan merkinnöissä on nyt mainittava, missä eläin oli syntynyt, kasvatettu, lihotettu, teurastettu ja paloiteltu.
Producers and manufacturers arefree to provide additional informationif they wish, but this must be accurate,not mislead the consumer and notclaim that any foodstuff can prevent,treat or cure illness.
Niissä ei saa myöskään esittää, että elintarvike voisi ehkäistä sairauksia tai että sillä voitaisiinhoitaa tai parantaa niitä.
Clear information forconsumers is essential.
Selkeät tiedot ovat olennaisia kuluttajille.
Understanding health claims
Terveysväittämien ymmärtäminen
Consumers also want to know whethera food contains a genetically modifiedproduct and to see from the labelwhether a food ingredient might trigger an allergy – other reasons forrecent changes.
Kuluttajat haluavat myös tietää, onkoelintarvikkeessa muuntogeenisiä organismeja sisältävää tuotetta.
If a food contains a GM product, or if a product derivedfrom GM material was involved in producing it, then the label must say so.
He haluavat lisäksi nähdä pakkausmerkinnöistä, voiko jokin elintarvikkeen ainesosaaiheuttaa allergiaa.
Special rules apply to certain foodstuffs.
Tiettyihin elintarvikkeisiin sovelletaanerityissäännöksiä.
For example, the presence ofquinine and caffeine in food must beclearly indicated.
Jos elintarvikkeeseensisältyy esimerkiksi kiniiniä tai kofeiinia, tämä on ilmoitettava selvästi.
The EU recognises that consumers donot just want safe food, they also wantfood which is nutritious.
EU on tietoinen siitä, että kuluttajathaluavat turvallisten elintarvikkeidenlisäksi ravitsevia elintarvikkeita.
Moreover,good nutrition is of growing importance to EU public health policy.
Hyvällä ravitsemuksella on yhä tärkeämpimerkitys EU:n kansanterveyspolitiikalle.
A healthy diet is animportant element in reversing thistrend.
EU ei aio ryhtyähallinnoimaan mikrotasolla ihmistensyöntitottumuksia tai sanelemaan heidän elämäntapaansa.
The EU has no intention ofmicro-managing what people eat ordictating their lifestyle, but it doeshave a role in helping the Europeanpublic take informed decisions andensuring that claims are truthful andscientifically based.
EU:lla on kuitenkin oma tehtävänsä Euroopan kansalaisten auttamisessa perusteltujenpäätösten tekemiseksi ja sen varmistamisessa, että terveysväittämät ovat todenmukaisia ja tieteellisesti perusteltuja.
The challenge in designing modernfood labelling rules is to strike a balance between giving consumers asmuch information as possible and notoverloading the label with informationthat makes it difficult to read andunderstand.
Euroopan komission työ kyseisellä alalla sisältää sallittujen ravitsemusväittämien (kuten ilmaisujen ”vähärasvainen” ja ”kuitupitoinen” käytön) määrittämisen ja terveysväittämiä koskevanhyväksyntäjärjestelmän perustamisen.
The European Commission’s work inthis area includes defining permissiblenutrition claims (such as the use ofterms like ‘low fat’ or ‘high fibre’) andsetting up an authorisation system forhealth claims.
Elintarvikkeiden merkintöjä koskeviennykyaikaisten sääntöjen laatimisessaon löydettävä tasapaino sen välillä, että kuluttajille annetaan mahdollisimman paljon tietoa ja että merkintöihinei sisällytetä liikaa tietoa, joka vaikeuttaa merkintöjen lukemista ja ymmärtämistä.
Protection from food allergies and food intolerance
Elintarvikkeisiin liittyviltä allergioilta ja yliherkkyyksiltä suojeleminen
The proportion of the population suffering from food allergies or food intolerance (to peanuts or lactose,for example) is increasing.
Elintarvikkeisiin liittyvistä allergioista ja yliherkkyyksistä (esimerkiksi pähkinöille tai laktoosille) kärsivienihmisten osuus väestöstä on kasvussa.
Some 8% of children and 3% of adults now suffer from a food allergy or foodintolerance.
Noin kahdeksan prosenttia lapsista ja kolme prosenttia aikuisistakärsii nykyisin elintarvikkeisiin liittyvästä allergiasta tai yliherkkyydestä.
Better labelling helps these people avoid those foodstuffs or ingredients which provoke a reaction.
Paremmilla pakkausmerkinnöilläautetaan näitä ihmisiä välttämään elintarvikkeita tai ainesosia, jotka aiheuttavat allergia- tai yliherkkyysreaktion.
In the past, it was not compulsory to label components of any compound ingredient making up lessthan 25% of the final product.
Pakkausmerkinnässä ei ollut aiemmin pakollista ilmoittaa koostetun ainesosan osia, jos kyseisenainesosan osuus valmiissa tuotteessa oli pienempi kuin 25 prosenttia.
From 2005, all ingredients must be listed.
Vuodesta 2005 alkaen kaikki ainekset on kuitenkin ilmoitettava.
There will be a very limited number of exceptions to this rule, but an ingredient known to be a potential source of allergy or intolerancemust always be listed.
Tästä säännöstä on hyvin vähän poikkeuksia, ja ainesosa, jonka tiedetäänmahdollisesti aiheuttavan allergiaa tai yliherkkyyttä, on aina ilmoitettava.
Reforming the EU’s approach to agriculture
EU:n lähestymistavan uudistaminen maatalouskysymyksissä
The Common Agricultural Policy (CAP) has always sought to guarantee the safety of the food we eat.However, in the early years, there was a greater emphasis on ensuring that the EU had sufficient food, inbad years as well as good.
Yhteisellä maatalouspolitiikalla (YMP) on aina pyritty varmistamaan niiden elintarvikkeiden turvallisuus,joita syömme. Politiikassa painotettiin aluksi kuitenkin enemmän sen varmistamista, että EU:lla oli riittävästi elintarvikkeita myös huonoina aikoina.
The CAP also aimed to provide a steady income for farmers by guaranteeing that there would always bea market for their products, even if that meant buying up and storing any surplus.
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena oli myös viljelijöiden tulojen vakauttaminen heidän tuotteidensa kysynnän varmistamisella, siitä huolimatta että tämä merkitsisi ylijäämien ostamista ja varastointia.Kyseinen lähestymistapa muodostui vuosien kuluessa erittäin kalliiksi.
As the years went by,this approach became excessively costly, producing ‘lakes’ of surplus milk and wine, and ‘mountains’ ofsurplus beef and butter that were purchased, stored and to some extent disposed of at the EU’s expense.
Sen seurauksena tuotettiin suunnattomia ylijäämiä maitoa, viiniä, naudanlihaa ja voita, jotka ostettiin ja varastoitiin EU:n kustannuksella ja joista hankkiuduttiin myös eroon osittain EU:n varoin.
One of the ways in which the EU disposed of these surpluses was to export them at subsidised prices inorder to sell them at the (lower) world market price.
EU hankkiutui eroon näistä ylijäämistä muun muassa viemällä niitä tuetuin hinnoin, jotta ne voitiin myydä (alhaisempaan) maailmanmarkkinahintaan.
Many major exporting countries felt this competitionwas unfair and was distorting world trade.
Useat suuret viejämaat katsoivat, että kyseinen kilpailuoli vilpillistä ja maailmankauppaa vääristävää.
To take account of these pressures and of EU enlargement, a series of reforms have been introduced.
Monia uudistuksia on toteutettu edellä mainittujen ongelmien ja EU:n laajentumisen ottamiseksi huomioon.
Theprinciples and long-term spending limits were set out in a policy document known as ‘Agenda 2000’.
Periaatteet ja pitkän ajanjakson menorajat vahvistettiin Agenda 2000 -toiminta-asiakirjassa.
Amajor package of reforms was also agreed in 2003. Export subsidies are being scaled back.
Suuresta uudistuspaketista sovittiin myös vuonna 2003, samoin vientitukia ollaan vähentämässä.
The overall effect is to make EU farmers more reliant on the market and to give them greater incentivesfor farming in an environmentally friendly way.
Uudistuksilla pyritään tekemään viljelijöistä yhä riippuvaisempia markkinoista ja lisäämään kannusteitaharjoittaa maataloutta ympäristöystävällisesti.
Farmers also now have greater freedom to produce whatthey want, because the financial support they receive is linked not to production but to respect for environmental, animal health and welfare standards and to their individual financial needs.
Viljelijät voivat nyt myös entistä vapaammin tuottaa sitä,mitä he haluavat, koska heidän saamansa taloudellinen tuki ei ole sidottu tuotantoon vaan ympäristöäja eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskeviin vaatimuksiin sekä heidän yksilöllisiin rahoitustarpeisiinsa.
Agenda 2000 was also a turning point in making rural development an integral part of agricultural policy.
Maaseudun kehittämisestä tehtiin myös Agenda 2000 -asiakirjalla erottamaton osa maatalouspolitiikkaa.Yhteisen maatalouspolitiikan talousarviosta käytetään yhä enemmän maaseutuelämän kestävyyden varmistamiseen.
In future, the CAP budget will increasingly be used to help make sure the rural way of life is sustainable – for example, by creating other jobs in rural areas and maintaining the countryside for people toenjoy.
Tämä tapahtuu esimerkiksi luomalla uusia työpaikkoja maaseudulle ja säilyttämällä maaseutuympäristö, josta ihmiset voivat nauttia.
Food safety begins on our farms received. Over time, this policy createdsome over-supply at a high cost to thetaxpayer and sometimes had the effectof channelling funding to farmers whodid not really need it.
Elintarvikkeiden turvallisuus on peräisin maatiloiltamme heutti veronmaksajille kallista ylituotantoa ja rahoituksen ohjaamista toisinaan viljelijöille, jotka eivät sitä todellisuudessa tarvinneet.
There are more than 10 million farmersin the EU.
EU:ssa on yli 10 miljoonaa viljelijää.
This represents 5.4% of allemployment.
Tämä vastaa 5,4:ää prosenttia koko työväestöstä.
Farming generates manymore jobs in surrounding communitiesand in feed and food processing.
Maataloustuotanto synnyttää lisäksi useita työpaikkoja ympäröivissä yhteisöissä sekä rehujen jaelintarvikkeiden jalostuksessa.
A significant amount of the food we eatcomes from EU farms.
Merkittävä osa syömistämme elintarvikkeistaon peräisin EU:n maatiloilta.
As a reaction to the food shortagesduring and after World War II, the EU’s Common Agricultural Policy(CAP) initially encouraged, above all,the production of plenty of food inorder to reach self-sufficiency.
Toisen maailmansodan aikana ja senjälkeen vallinneen elintarvikepulanvuoksi EU:n yhteisellä maatalouspolitiikalla kannustettiin aluksi ennen kaikkea tuottamaan runsaasti elintarvikkeita omavaraisuuden saavuttamiseksi.Mitä enemmän viljelijät tuottivat, sitäenemmän he yleisesti ottaen saivat taloudellista tukea.
A recognition of this problem coincidedwith growing worries about whetherthe CAP was encouraging intensivefarming methods which had implications for the environment and foodsafety.
Kyseisen ongelman tunnistaminen tapahtui samaan aikaan kun ryhdyttiinesittämään yhä enemmän huolestuneisuutta siitä, kannustettiinko yhteisellämaatalouspolitiikalla ympäristöön jaelintarvikkeiden turvallisuuteen vaikuttavien voimaperäisten tuotantomenetelmien käyttöä.
This prompted a reform of the CAP, which is moving away from payment for production and towards directpayments to farmers to support theirincomes.
Tämä aiheutti yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisensiten, että tuotannosta maksettavistatuista siirryttiin viljelijöille myönnettäviin suoriin tukiin heidän tulojensa tukemiseksi.
The additional advantage of
Tämän lähestymistavan etu-
Thriving rural communitiesare important.
Kukoistavat maaseutuyhteisöt ovattärkeitä.
Times are changing for European farmers.
Ajat ovat muuttumassaeurooppalaisille viljelijöille.
•an acceptable cost to the taxpayer, this approach is that payments can beused as an incentive to farmers to:
• hyväksyttävät kustannukset veronmaksajille
•allowing other countries fair access to EU markets for their produce andfood,
• tuottamaan turvallisia elintarvikkeita hygieenisissä olosuhteissa
•produce safe food in hygienic conditions,
• muista maista peräisin olevien elintarvikkeiden ja muiden tuotteidentasapuolinen pääsy EU:n markkinoille
•a competitive food industry.
• noudattamaan tiukkoja eläinten hyvinvointia koskevia vaatimuksia
•maintain high standards of animal welfare,
• kilpailukykyinen elintarviketeollisuus.
•use environmentally sound production methods,
• käyttämään ympäristön kannaltajärkeviä tuotantomenetelmiä
•promote a sustainable rural economy.
• edistämään maaseudun kestäväätaloutta.
The EU now places less emphasis onquantity than in the past and more onmaintaining quality and on the roleand incomes of individual farmers.
EU:ssa ei korosteta enää niinkään tuotannon määrää vaan laadun ylläpitämistä sekä yksittäisten viljelijöiden tehtävän ja tulojen merkitystä.
Forexample, the EU provides support forfarmers who take part in schemesdesigned to improve and assure thequality of agricultural products andproduction processes.
EU tukeeesimerkiksi viljelijöitä, jotka osallistuvat ohjelmiin, joilla pyritään parantamaan maataloustuotteiden ja tuotantoprosessien laatua.
•reasonable incomes for farmers,
• kohtuulliset tulot viljelijöille
•fair prices and safe food of high quality for consumers,
• kohtuuhintaiset, turvalliset ja korkealaatuiset elintarvikkeet kuluttajille
Safe food from around the world
Turvallisia elintarvikkeita kaikkialtamaailmasta
The EU is the world’s largest importerof food and the largest market forimports of food from developing countries. It imports feed, food, plants andanimals from over 200 countries.
EU on maailman suurin elintarvikkeiden tuoja ja suurin markkina-alue elintarvikkeiden tuonnille kehitysmaista.EU:hun tuodaan rehuja, elintarvikkeita, kasveja ja eläimiä yli 200 maasta.EU:hun vievien ulkopuolisten maidenmaatilojen ja elintarviketuottajien onnoudatettava samoja turvallisuusperiaatteita, joita sovelletaan EU:ssa.
Farmsand food producers in non-EU countries who export to the EU must respectthe same safety principles as apply inthe EU.
Senrajoilla suoritetaan tarkastuksia, jotta EU:hun ei pääse sellaisia elintarvikkeita, jotka eivät ole turvallisia.
The EU realises that meeting thesestandards can be difficult and costly fordeveloping countries, so it providestechnical assistance to help them meetits own standards.
EU on tietoinen siitä, että näiden normien noudattaminen voi olla vaikeaaja kallista kehitysmaille.
This assistance canindirectly benefit the countries concerned by improving their own foodstandards and health, thus reducingthe number of deaths from contaminated food and water. Every year,nearly two million children in developing countries die from these causes.
EU antaakinniille teknistä apua, jolla helpotetaansen omien normien noudattamista.Apu voi hyödyttää kyseisiä maita välillisesti parantamalla niiden omia elintarvikenormeja ja elintarvikkeiden terveellisyyttä.
The EU is sometimes accused of usingits ever higher food standards as ameans of keeping imports out.
Siten vältytään useiltakuolemantapauksilta, jotka muuten aiheutuisivat elintarvikkeiden ja vedensaastumisesta.
This isnot true: the EU has made a politicalchoice not to compromise over foodsafety rules.
Saastumisen vuoksi kehitysmaissa kuolee lähes kaksi miljoonaa lasta joka vuosi.
The EU also contributes to awarenessraising campaigns that encourage EUconsumers to buy ‘fair trade’ products– in other words foodstuffs which arenot only safe but which, in addition,come from producers who have beenpaid a fair price and which have beenhandled and processed by workers whoreceive fair treatment.
EU tukee myös tiedostuskampanjoita,joilla kannustetaan EU:n kuluttajia ostamaan ”reilun kaupan” tuotteita elielintarvikkeita, jotka eivät ole ainoastaan turvallisia vaan jotka ovat myösperäisin tuottajilta, joille on maksettutuotteesta kohtuullinen hinta, ja joitaoikeudenmukaisesti kohdellut työntekijät ovat käsitelleet ja jalostaneet.
When exported to the EU,these crabs will comeunder careful scrutiny.
Nämä äyriäiset tutkitaanhuolellisesti, kun ne tuodaan EU:hun.
In addition, the EU works with othercountries in international organisationson drawing up adequate internationalfood safety rules, since the fairest solution is for standards to be at the samehigh level worldwide.
EU:ta on joskus syytetty siitä, että sekäyttäisi yhä kiristyviä elintarvikkeitakoskevia vaatimuksiaan tuonnin estämiseksi. Tämä ei pidä paikkaansa: EUon tehnyt poliittisen valinnan siitä, ettei se tee kompromisseja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien sääntöjenosalta.
This makes it easier for countries exporting to the EU,and indeed for the EU’s own foodindustry exporting to the rest of theworld.
Tämä koskee yhtä paljon EU:njäsenvaltioita kuin muita maita, jotkahaluavat viedä tuotteita EU:hun.
In this work, the EU alwayspushes for the highest possible standards, not just of food safety, but ofenvironmental protection, rural development, sustainable production andanimal welfare.
Sillä autetaan EU:hun tuovia maita ja EU:nomaa elintarviketeollisuutta, jonkatuotteita viedään muualle maailmaan.Tehdessään kyseistä työtä EU vaatii aina mahdollisimman tiukkoja normejapaitsi elintarvikkeiden turvallisuudenosalta myös ympäristösuojelun, maaseudun kehityksen, kestävän tuotannon ja eläinten hyvinvoinnin osalta.
EU consumers want safe food: theyalso want quality food.
EU:n kuluttajat haluavat sekä turvallisia että laadukkaita elintarvikkeita.
In addition,they want the EU to respect the diversecultures and cuisines within its borders.The EU recognises this and has developed four ‘quality logos’.
Hehaluavat lisäksi, että EU kunnioittaaalueensa erilaisia kulttuureita ja ruokaperinteitä. EU on tiedostanut tämän, jase on kehittänyt neljä laatua koskevaalogoa.
ated.
dosta, johon tuote yhdistetään.
Examples are ‘Huile d’olive de Nyons’, ‘Queijo Serra da Estrella’ and‘Shetland lamb’.
Esimerkkejä ovat Huile d’olive de Nyons,Queijo Serra da Estrela ja Shetland lamb.
In other words, onlyolive oil from a recognised area in thevicinity of Nyons in France, cheese fromthe designated area of Serra da Estrellain Portugal, and lamb from Scotland’s Shetland Islands meeting exactingrequirements can qualify to use thelogo.
Toisin sanoen ainoastaan Ranskassa sijaitsevan Nyonsin seudun tunnustetulta alueelta peräisin oleva oliiviöljy, Portugalissa sijaitsevalta Serra da Estrelan nimetyltä alueelta peräisinoleva juusto ja Skotlannissa sijaitsevilta Shetlanninsaarilta peräisin olevalampaanliha ovat oikeutettuja logonkäyttöön, jos ne täyttävät tiukat vaatimukset.
The logos for protected designationsof originand protected geographicalindications(PDOs and PGIs) bothapply to agricultural products or foodstuffs with a strong link to a specificregion or place.
Suojatuille alkuperäisnimityksille(SAN) ja suojatuille maantieteellisillemerkinnöille(SMM) luodut logot koskevat maataloustuotteita tai elintarvikkeita, jotka yhdistetään vahvasti tiettyyn alueeseen tai paikkaan.
Thetraditional speciality guaranteed(TSG) logo is used forproducts with distinctive features and whicheither have traditional ingredientsorare made using traditional methods.Among the products in this groupare‘Kalakukko’ bread, ‘Jamón Serrano’and ‘Kriek’ beer.
Aito perinteinen tuote(APT) -logoa käytetääntuotteissa, joilla on selvästi erotettavia piirteitä ja jotka on valmistettu perinteisistä ainesosistatai perinteisillä menetelmillä.
These have been registered by Finland, Spain and Belgium respectively.
Tämänryhmän tuotteisiin kuuluvat Suomenrekisteröimä kalakukko, Espanjan rekisteröimä Jamón Serrano-olut ja Belgianrekisteröimä Kriek-olut.
Where a product carriesthe PGIlogo, it has aspecific characteristicor reputation associating it with a given area,and at least one stage in theproduc-tion, processing and preparation process is carried out in that area.Examples are ‘Clare Island Salmon’,‘Arancia Rossa di Sicilia’ and ‘Dortmunder Bier’.
Jos tuotteessa on SMM-logo, sillä on erityinenominaispiirre tai maine, joka yhdistää senmäärättyyn alueeseen.Lisäksi ainakin yksi tuotan-to-, jalostus- ja valmistusprosessin vaihe suoritetaan kyseisellä alueella.
This means that the onlyfoodstuffs which can use those namesare salmon from Clare Island in Ireland,blood oranges from Sicily and beerfrom the Dortmund area of Germanythat meet particular quality specifications.
Esimerkkeinä voidaan mainita Clare Island Salmon, Arancia Rossa di Sicilia ja Dortmunder Bier.Kyseisiä nimiä voidaan käyttää vain Irlannissa sijaitsevalta Claren saarelta peräisin olevan lohen, Sisiliasta tulevien veriappelsiinienja saksalaisen Dortmundin alueen oluen osalta. Nämä tuotteet täyttävätlisäksi tietyt laatuvaatimukset.
The organic farminglogo means that thefoodstuff has beenproduced using approved organic methodsthat respect the environment and highstandards of animal husbandry.
Luonnonmukaisen vil-jelynlogo merkitsee sitä, että elintarvike ontuotettu hyväksytyilläluonnonmukaisilla menetelmillä, joiden käytössäkunnioitetaan ympäristöä ja karjanhoidon tiukkoja normeja.
In particular, farmers avoid the use of synthetic pesticides and chemical fertilisers.
Viljelijät välttävät erityisesti synteettisten torjunta-ai-neiden ja kemiallisten lannoitteidenkäyttöä.
A product bearing the PDO logo has provencharacteristics whichcan only result fromthe natural environmentand abilities of producers in the regionof production with which it is associ-
SAN-logolla merkityllätuotteella on toteennäytetyt ominaispiirteet, jotka voivat ollaseurausta vain sen tuotantoalueen tuottajille ominaisesta ympäristöstä ja ammattitai-