natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, many are now under serious threat as more and more farmsteads are being abandoned.
Ne ovat elintärkeä makean veden lähde suurelle osalle Eurooppaa, ja tämän vuoksi Alppien merkitys ulottuu paljon lähiympäristöä kauemmaksi.
This has helped create an extremely complex labyrinth of mountain ranges interspersed by long deep valleys and alpine rivers.
Alpit ovat kasvillisuudeltaan Euroopan rikkaimpia alueita.
Several of Europe’s most important rivers originate in the Alps such as the Rhine, Po and RhÔne.
Noin 40 prosenttia Euroopan kasvistosta löytyy täältä.
They are a vital source of freshwater for much of Europe and, as such, provide a valuable service that extends far beyond their immediate surroundings.
Monet lajit ovat sopeutuneet karuihin oloihin kasvamalla laakeiksi mättäiksi, ruusukkeiksi tai maata myötäileviksi matoiksi tuulelta ja lumelta suojautumiseksi taikka kehittämällä nukkaa ja maljamaisia kukkia lämmön säilyttämiseksi. Alppikylmänkukka (Pulsatilla alpina)
Altogether, 84 habitat types listed in the Habitats Directive are present in the Alps, including several that are situated above the tree line such as the alpine heaths, siliceous grasslands or various types of rocky slopes and scree.
Alpit toimivat myös siltana eteläisenVälimeren ilmaston ja pohjoisen leudomman ilmaston välillä, mikä on nähtävissä alueen luontotyyppien ja lajien kirjossa.Yli puolet Alpeista on metsän
Mountains: the domain of the large birds of prey o © F M
Vuoret ovat suurten petolintujen valtakuntaa u ez q ra . M a lo ku va © F V
Raptors reign supreme in the mountains of the Alpine Region.
Petolinnut ovat alppivyöhykkeen vuorten valtiaita.
Many have sought refuge here to escape persecution and to benet from the few remaining large remote areas left in Europe.
Monet ovat löytäneet täältä turvapaikan, jossa niitä ei vainota ja jossa ne voivat elää yhdessä harvoista Euroopassa vielä jäljellä olevista, laajoista syrjäisistä alueista.
None is more emblematic than the bearded vulture or lammergeier Gypaetus barbatus.
Niiden kaikkien vertauskuva on partakorppikotka (Gypaetus barbatus).
It is amongst the largest birds of prey in Europe with a wing span of 3 metres.
Sen siipiväli on kolme metriä, ja se onkin Euroopan kookkaimpia petolintuja.
It feeds mainly o the bones of dead animals which it sometimes drops from a great height in order to be able to extract the juicy bone marrow with its unusual trowel-like tongue.
Se syö enimmäkseen kuolleiden eläinten luita, joita se joskus pudottaa korkealta ilmasta saadakseen esiin mehukkaan luuytimen ja kaapiakseen sen suuhunsa eriskummallisella kourumaisella kielellään.
This species became extinct in the Alps at the turn of the century but has since been re-introduced.
Partakorppikotka katosi Alpeilta vuosisadan vaihteessa, mutta se on sittemmin palautettu sinne.
So far about 130 individuals have been re-released into the wild and a coordinated programme is now underway to conserve this endangered species across the mountain ranges of Europe.
Toistaiseksi noin 130 yksilöä on vapautettu luontoon ja koordinoidun ohjelman avulla tämä uhanalainen laji yritetään saada säilymään Euroopan vuoristoissa.
Some are endemics like the Rätzer’s ringlet Erebia christi which is only found in a dozen or so locations in Switzerland and Italy.
Luontodirektiiviin on sisällytetty 47 kasvilajia, joiden levinneisyysalue on rajallinen tai suojelun taso epäsuotuisa.
The Alpine pasqueflower Pulsatilla alpina and edelweiss Leontopodium alpinum are prime examples.
Niihin kuuluvat viehättävä akileijalaji Aquilegia bertolonii, alppipiikkiputki (Eryngium alpinum) ja vaikuttava Saxifraga florulenta. florulenta.
Forty-seven plants species are included in the Habitats Directive in view of their restricted range or unfavourable conservation status.
Alpit ovat tärkeitä myös linnuille, sillä vuoristossa pesii vähintään 200 lajia ja toiset 200 lajia lentää muuttomatkallaan sen läpi tai viettää siellä talven.
The Alps are equally important for birds, at least 200 species breed in the mountains and a further 200 migrate through or spend the winter here.
Jotkin linnut ovat sopeutuneet hyvin vuoristoympäristöön, ja niitä tavataankin nykyään pääasiassa korkealta vuoristosta.
Some birds have adapted well to the mountain environment and are now found predominantly at altitude like the rock ptarmigan Lagopus muta, chough Pyrrhocorax pyrrhocorax and dotterel Charadrius morinellus.
Tällaisia ovat kiiruna (Lagopus muta), alppivaris (Pyrrhocorax pyrrhocorax) ja keräkurmitsa (Charadrius morinellus).
Many more birds stop over in the Alps during their long migration.
Monet muut linnut levähtävät Alpeilla pitkän muuttomatkansa varrella.
The majority of the mammal species in the Alps are small rodents, bats or ungulates.
Suurin osa Alppien nisäkkäistä on pieniä jyrsijöitä, lepakoita tai sorkka- tai kavioeläimiä.
As in other mountain ranges, there are several Ice Age relicts which are evolving into distinct sub-species like the Bavarian vole or the Alpine ibex.
Muiden vuorijonojen tapaan Alpeilla elää useita jääkauden jäännelajeja, jotka ovat kehittyneet omiksi alalajeikseen, kuten bavariantunnelimyyrä ja vuorikauris.
The Alps may be one of the richest mountain ranges in Europe in terms of biodiversity but they are also amongst the most intensively exploited.
Alpit ovat yksi Euroopan biologisesti monimuotoisimmista vuorijonoista, mutta ne ovat myös yksi tehokkaimmin hyödynnetyistä.
Over 11 million people live in the Alps, mostly in the increasingly urbanised valleys.
Alpeilla asuu yli 11 miljoonaa ihmistä, enimmäkseen yhä kaupungistuneemmissa laaksoissa.
A further 100 million people visit the mountains for tourism and recreation.
Lisäksi 100 miljoonaa ihmistä käy Alpeilla matkailijoina ja virkistäytymässä.
All this puts immense pressure on the fragile environment.
Kaikki tämä aiheuttaa valtavia paineita herkästi haavoittuvalle ympäristölle.
The Alps are also home to an immense diversity of invertebrates.
Alpeilla elää myös valtava määrä erilaisia selkärangattomia.
Some are now so rare that they are included in the Habitats Directive such as the colourful Rosalia alpina or the iridescent Carabus olympiae which live in dead wood or holes in trees.
Osa niistä on nyt niin harvinaisia, että ne on sisällytetty luontodirektiiviin.Tällaisia ovat esimerkiksi värikäs alppijäärä (Rosalia alpina) ja sateenkaaren väreissä hohtava maakiitäjäislaji Carabus olympiae, jotka elävät kuolleissa puissa tai puunkoloissa.
The Alpine longhorn Rosalia alpina o © J Hlasek
Osa niistä on kotoperäisiä, kuten nokiperhoslaji Erebia christi, jota tavataan vain hieman yli kymmenessä eri paikassa Sveitsissä ja Italiassa.
The Alps are home to one of the most striking beetles to be found in Europe:the Alpine longhorn.
Alpeilla elää yksi Euroopan silmäänpistävimmistä kovakuoriaisista – alppijäärä.
This little insect has a very distinctive steely blue colouration with large black dots on the carapace and striped antennae that are sometimes twice as long as the actual body.
Tämän pikku hyönteisen hyvin erikoislaatuisessa, teräksensinisessä selkäkilvessä on mustia kuvioita, ja sen raidalliset tuntosarvet voivat olla kaksikin kertaa pidemmät kuin sen varsinainen ruumis.
Although not restricted to the Alpine Region, it is found most frequently in mountainous beech forests that have a relatively open canopy which lets the sunlight through.
Vaikka alppijäärää ei esiinny pelkästään alppivyöhykkeellä, sitä tavataan eniten vuoriston pyökkimetsissä, joissa latvuskatos on verraten harva ja päästää läpi auringonvalon.
Its presence is a tell-tale sign of a forest in good conservation condition as it can only survive in areas with mature,dead and dying trees.
Alppijäärän läsnäolo kertoo metsän hyvästä suojelutasosta, sillä se elää vain alueilla, joilla on täysikasvuisia, kuolleita ja kuolevia puita.
Unfortunately,changing forestry practices, large scale deforestation and the lack of dead wood or large mature trees have taken their toll on the species.It is now listed in the Habitats Directive in view of its poor conservation status.
Valitettavasti muuttuvat metsänhoitokäytännöt, laajat metsähakkuut sekä kuolleen puun ja suurten täysikasvuisten puiden puute on kaventanut tämän lajin elinmahdollisuuksia. Se mainitaan nyt luontodirektiivissä, koska sen suojelun taso on heikko.
Number of habitat types in Annex I and species or sub-species in Annex II of the Habitats Directive.
Luontotyyppidirektiivin liitteessä I mainittujen luontotyyppien sekä liitteessä II mainittujen lajien tai alalajien määrät
The list of Natura 2000 sites in the Alpine Region was first adopted in December 2003 and later updated in January 2008 and again in December 2008.
Luettelo alppivyöhykkeen Natura 2000 -alueista hyväksyttiin alun perin joulukuussa 2003 ja sitä päivitettiin tammikuussa 2008 sekä uudelleen joulukuussa 2008.
Altogether, within the Alpine Region there are 1,496 Sites of Community Importance (SCIs) under the Habitats Directive and a further 365 Special Protection Areas (SPAs) under the Birds Directive. There is often considerable overlap between some SCIs and SPAs which means that the figures are not cumulative.
Kaikkiaan alppivyöhykkeellä on 1 496 luontodirektiivin mukaista yhteisön tärkeänä pitämää aluetta ja lisäksi 365 lintudirektiivin mukaista erityissuojelualuetta.Yhteisön tärkeänä pitämät alueet ja erityissuojelualueet ovat monesti suurelta osin päällekkäisiä, joten luvut eivät ole kumulatiivisia.
Nevertheless, it is estimated that together they cover around 40% of the land area in the Alpine Region.
Niiden arvioidaan kuitenkin yhdessä kattavan noin 40 prosenttia alppivyöhykkeen maa-alasta.
Source: European Topic Centre on Biological Diversity (European Environment Agency) http://biodiversity.eionet.europa.eu– the figures are not cumulative since many habitats and species occur in two or more biogeographical regions– Birds from Annex I of the Birds Directive are not listed as they are not categorized according to biogeographical region
Lähde: Biologisen monimuotoisuuden eurooppalainen teemakeskus (Euroopan ympäristökeskus) http://biodiversity.eionet.europa.eu– Luvut eivät ole kumulatiivisia, sillä monia luontotyyppejä ja lajeja esiintyy kahdella tai useammalla luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä.– Lintudirektiivin liitteessä I mainitut linnut eivät sisälly luetteloon, sillä niitä ei ole luokiteltu luonnonmaantieteellisen vyöhykkeen mukaan.
Region
Kokonaisala
Atlantic
Maa-ala
Boreal Continental
) maa-alasta area määrä
Photos © Josef Šibik
Valokuva © Josef Šibik
The Carpathians
Karpaatit
The Carpathians are the youngest and most easterly of the mountains in the Alpine Region.
Karpaatit on alppivyöhykkeen nuorin ja itäisin vuoristo.
They extend in a huge arc over 1,450 km from Slovakia to Romania. The range is twice as narrow as the Alps and the peaks are half as high.
Ne muodostavat valtavan, yli 1 450 kilometrin mittaisen, Slovakiasta Romaniaan ulottuvan kaaren.Vuorijono on puolet kapeampi kuin Alpit, ja sen huiput ulottuvat vain puoliväliin Alppien huippuja.
The highest peaks are located within the Tatras in the Western Carpathians.
Korkeimmat huiput sijaitsevatTatravuorilla Länsi-Karpaateilla.
These natural montane forests are amongst the most extensive in the EU.
Nämä luonnontilaiset vuoristometsät ovat EU:n laajimpia.
They contain the continent’s largest remaining natural mountain beech and beech/coniferous forest ecosystems and the largest expanse of pristine forest outside of Russia.
Ne sisältävät maanosamme laajimmat jäljellä olevat vuoriston pyökki- ja pyökki-havupuumetsäekosysteemit ja suurimmat koskemattomat metsäalueetVenäjän ulkopuolella.
Having survived to this day without human interference, these virgin forests exhibit a very diverse structure where trees of all ages jockey for space amongst the heaps of dead and decaying wood that lie on the forest floor.
Koska nämä aarnimetsät ovat säästyneet ihmisen toimilta tähän päivään saakka, niiden rakenne on hyvin monimuotoinen. Kaikenikäiset puut kilpailevat tilasta metsänpohjalla lojuvien kuolleiden ja lahoavien puuröykkiöiden joukossa.
On the outer slopes, the dominant bedrock is made up of sandstone and shale (ysch) whilst the interior contains a chain of volcanic mountains.
Uloimmissa rinteissä vallitsevat kallioperälajit ovat hiekkakivi ja saviliuske (flyssi), kun taas sisäosat muodostuvat vulkaanisesta vuorijonosta.
The whole range is heavily inuenced by the surrounding continental climate which is responsible for the large temperature variations between winter and summer (from -21°C to +35°C).
Koko vuorijonoon vaikuttaa voimakkaasti ympäröivä mannerilmasto, jonka ansiosta kesän ja talven väliset lämpötilavaihtelut ovat suuret (– 21 °C:sta + 35 °C:seen).
The Carpathians are also rich in wetland habitats.
Karpaateilla on myös runsaasti kosteikkojen luontotyyppejä.
Important rivers like the Dniester, the Wisla and the Tisza all have their source in these mountains.
Monien merkittävien jokien, kuten Dnestrin,Veikselin jaTiszan, alkulähde sijaitsee näillä vuorilla.
Like most Alpine rivers they swell during early spring and summer when the snows melt causing sometimes serious floods in the surrounding lowlands.
Useimpien alpiinisten jokien tavoin ne paisuvat varhain keväällä ja kesällä lumen sulaessa ja aiheuttavat toisinaan vakavia tulvia ympäröivillä alangoilla.
There are also some 450 small mountain lakes, mainly of glacial origin located between 1,350 and 1,970 m.
Karpaateilla on myös noin 450 jääkaudelta peräisin olevaa, pientä vuoristojärveä 1 350–1 970 metrin korkeudessa.
Because the Carpathians have a relatively low altitude, the upper alpine and nival zones are generally missing.
Koska Karpaatit ovat verrattain matalat, ylempi alpiininen ja nivaalinen vyöhyke puuttuvat yleensä kokonaan.Tosiasiassa vain viisi prosenttia maa-alasta on puurajan yläpuolella.
In fact, only 5% of the land is above the tree line.
Sen sijaan vuoristometsät peittävät paikoitellen yli puolet vuoristosta.
Instead, montane forests cover more than half of the range in places.
Vuorten juurella olevilla kukkuloilla hallitsevat tammet, kuten talvitammi (Quercus petraea), mutta rinteiden puolivälissä pyökkimetsät ovat enemmistönä.
The foothills are dominated by oaks such as the sessile oak Quercus petraea, whilst beech forests prevail at mid altitude.
Muilla Karpaattien luontotyypeillä, kuten alpiinisilla niityillä ja vuoristolaitumilla, on pitkät maankäyttöperinteet, sillä lampaat ja lehmät ovat laiduntaneet täällä vuosisatoja.Vaikka nämä niityt kattavat pienemmän alueen kuin metsät, ne ovat luonnolle yhtä tärkeitä, erityisesti kasveille ja selkärangattomille eläimille.
Named after a nymph who changed herself into a beautiful bush to escape the Greek god Apollo, the Slovak laurel Daphne arbuscula is a very unusual plant indeed.
Daphne arbuscula on saanut nimensä nuoren neidon mukaan, joka muutti itsensä kauniiksi pensaaksi paetakseen kreikkalaista Apollo-jumalaa.
It is one of the few ancient species to have evolved before the Carpathian Mountains even existed.
Se on todella erikoinen kasvi, sillä se on yksi niistä harvoista ikivanhoista lajeista, jotka kehittyivät jo ennen kuin Karpaatteja oli edes olemassa.
Today, this attractive evergreen shrub, with its coral red shoots and bright flowers, is found only in a small area of the Carpathians in Slovakia.
Nyt tätä viehättävää ikivihreää pensaskasvia korallinpunaisine versoineen ja kirkkaanvärisine kukkineen tavataan enää pienellä alueella Slovakian Karpaateilla.
Because of its ancient origins the species is, morphologically and genetically, very isolated from other plants in the region, and extremely sensitive to environmental destruction and climate change.
Ikivanhan alkuperänsä vuoksi laji on morfologisesti ja geneettisesti hyvin eristynyt alueen muista kasveista ja äärimmäisen herkkä ympäristön tuhoutumisen ja ilmastonmuutoksen vaikutuksille.
Though strictly protected under the Habitats Directive it remains highly threatened from trampling, tourists, collectors, attack by fungi and environmental change.
Se on tiukasti suojeltu luontodirektiivin mukaisesti, mutta se on siitä huolimatta hyvin uhanalainen. Sitä uhkaavat ennen kaikkea tallominen, matkailijat, keräilijät, sienitaudit ja ympäristön muuttuminen.
Photo © Jan Šeer for centuries.
Valokuva © Jan Šeffer er
in Europe is present here along with 40% of the European population of the lesser spotted eagle Aquila pomarina.
Karpaatit ovat kaikkiaan erittäin runsaslajiset.
Typical mountain species include the Alpine accentor Prunella collaris and wallcreeper Tichodroma muraria.
Biologisen monimuotoisuuden rikkauteen vaikuttaa osaltaan se, että tämä vuorijono muodostaa elintärkeän käytävän pohjoisen ja etelän sekä idän ja lännen väliselle lajien leviämiselle ja muutolle.
The Carpathians in general are extremely species-rich.
Täällä on kirjattu yli 3 500 kasvilajia, joista 481 on kotoperäisiä.
Like the Alps, the Carpathians are populated by a variety of cultures and nationalities.
Tyypillisiä vuoristolajeja ovat alppirautiainen (Prunella collaris) ja kalliokiipijä (Tichodroma muraria).
Around 16–18 million people live here and most are still actively involved in extensive pastoral activities.
Alppien tapaan Karpaattien asukkaat edustavat monia eri kulttuureja ja kansallisuuksia.Täällä asuu noin 16–18 miljoonaa ihmistä, joista suurin osa harjoittaa edelleen laajaa laidunnustoimintaa.
However, the recent change towards a market economy poses a major threat to the continued viability of mountain farms and villages.
Hiljattain tapahtunut siirtyminen kohti markkinataloutta uhkaa kuitenkin vakavasti vuoristotilojen ja -kylien elinkelpoisuutta.
It is amongst the 48 plant species in the Carpathians that are listed on the Habitats Directive in view of their precarious condition.
Se on yksi niistä 48:sta Karpaattien kasvilajista, jotka on mainittu luontodirektiivissä uhanalaisuutensa vuoksi.
The Carpathians are also a bastion for large carnivores as well as for a whole range of smaller mammals like the endemic Tatra pine vole Microtus tatricus and Carpathian marmot Marmota marmota latirostris.
Karpaatit ovat niin ikään suurten petoeläinten ja lukuisten pienempien nisäkkäiden tyyssija. Siellä elää muun muassa kotoperäinen tatrantunnelimyyrä (Microtus tatricus) ja alppimurmelin alalaji Marmota marmota latirostris.
Over 300 bird species breed, winter or migrate through the Carpathians, including the Ural owl Strix uralensis, white-backed woodpecker Dendrocopus leucotus and black stork Ciconia nigra.
Karpaateilla pesii ja talvehtii tai sen läpi muuttaa yli 300 lintulajia, esimerkiksi viirupöllö (Strix uralensis), valkoselkätikka (Dendrocopus leucotus) ja mustahaikara (Ciconia nigra).
Thirty percent of the entire European population of the white-backed woodpecker la se k
Valkoselkätikan koko eurooppalaisesta kannasta 30 prosenttia löytyy täältä, samoin 40 prosenttia pikkukiljukotkan (Aquila pomarina) eurooppalaisesta kannasta.
The Carpathians’ role as a refuge for large carnivores is perhaps one of the most important aspects of its biodiversity.
Karpaattien rooli suurten petoeläinten turvapaikkana on kenties sen rikkaan biologisen monimuotoisuuden tärkeimpiä osatekijöitä.
The mountains are one of the last areas in Europe to support viable populations of large carnivores.
Euroopassa ei enää ole monta muuta aluetta, jotka kykenevät elättämään suurten petoeläinten elinkelpoisia kantoja.
Around 8,000 brown bears Ursus arctos, 4,000 wolves Canis lupus and 3,000 lynx Lynx lynx still roam the forests, representing more than 40% of the total EU population.
Metsissä vaeltaa edelleen noin 8 000 karhua (Ursus arctos), 4 000 sutta (Canis lupus) ja 3 000 ilvestä (Lynx lynx). Ne muodostavat yli 40 prosenttia näiden lajien koko EU:n kannoista.
Their relative abundance is no doubt due to the vast areas of continuous natural forests present.
Kohtalainen runsaus johtuu epäilemättä valtavista yhtenäisistä luonnonmetsistä, joita täällä vielä on.
The forests also provide a vital link between populations in the north and those of the west and south-west.
Metsät tarjoavat myös elintärkeän yhdyssiteen yhtäältä pohjoisen ja toisaalta lännen ja lounaan kantojen välillä.
They are in fact the main source for large carnivores in the rest of Europe and a major ecological corridor.
Ne ovatkin muun Euroopan suurten petoeläinten tärkein lähde ja merkittävä ekologinen käytävä.
Photos MAIN © Evgeni Dinev/www.evgenidinev.com, INSET Wallcreeper © Mladen Vasilev/www.neophron.com
Valokuvat: suuri kuva: © Evgeni Dinev / http://www.evgenidinev.com, syvätty kuva: Kalliokiipijä © Mladen Vasilev / http://www.neophron.com verrattain koskematon, eikä ihminen ole vielä muuttanut maisemaa merkittävästi.
The Balkan and Rhodope Mountains
Balkan- ja Rodopivuoret
With the accession of Bulgaria to the European Union in 2007, two new mountain ranges were added to the Alpine Biogeographical Region: the Balkan Mountain and the Rhodope Mountain.
Bulgarian liittyessä Euroopan unioniin vuonna 2007 EU:n alppivyöhykkeen luonnonmaantieteelliseen alueeseen lisättiin kaksi vuorijonoa: Balkan- ja Rodopivuoret.
Further south, the Rhodope Massif consists of three distinct mountains in close proximity to one another: the Rila Mountain, the Pirin Mountain and the Rhodope Mountains. The latter stretches across the border into Greece, but only the Bulgarian part of the range is included in the Alpine Region.
Etelämpänä sijaitsevat Rodopivuoret, jotka koostuvat kolmesta toisiaan hyvin lähellä olevasta, erillisestä vuoristosta: Rila-, Pirin- ja Rodopivuoristosta.Viimeksi mainittu ulottuu rajan yli Kreikkaan, mutta vain Bulgarian puoleinen osa kuuluu alppivyöhykkeeseen.
The Pirin Mountain is the most typically alpine in character.
Pirinvuoret ovat luonteeltaan alpiinisimmat.
It has over 80 snow-capped peaks rising above 2,500 m, 176 emerald green lakes and numerous beautiful glacial valleys and cirques at high altitude.
Niihin kuuluu yli 80 lumipeitteistä, yli 2 500 metriin ulottuvaa huippua, 176 smaragdinvihreää järveä ja lukuisia korkealla sijaitsevia, kauniita jäätikkölaaksoja ja jäätikön vuorenseinään kovertamia kuoppia, onsiloita.
The Rhodopes on the other hand, whilst being equally high, show a strong Mediterranean inuence in terms of species composition.They are also particularly remote and wild with only limited human inhabitation.
Rodopit puolestaan ovat lajistoltaan huomattavan välimerelliset, vaikka ne ovat yhtä korkeat.Tämä vuoristo on myös erityisen syrjäinen ja jylhä, ja siellä on hyvin vähän asukkaita.
The Balkan Mountain range lies in the centre of Bulgaria.
Balkanvuoret sijaitsevat keskellä Bulgariaa.Vaikka ne eivät ole fyysisesti yhteydessä Karpaattien järjestelmään, ne ovat sen jatke.
Although not physically connected, it forms a continuation of the Carpathian system that begins on the western extremity of the Transylvanian Alps, near the dramatic Iron Gates gorge on the border between Serbia and Romania.
Tämä vuorijono alkaaTransilvanian Alppien länsipäästä läheltä dramaattista Rautaportin solaa Serbian ja Romanian rajalla.
The range then runs through the middle of Bulgaria, dividing the country in two as it extends 560 km towards the Black Sea.
Vuorijono jatkuu tästä Bulgarian keskiosan läpi 560 kilometriä kohti Mustaamerta jakaen maan kahteen osaan.
Skakavitsa waterfall, Rila Mountain om
Vaikka vuoriston sijainti on strateginen ja esimerkiksi suurkaupunki Sofia on vain vajaan 100 kilometrin päässä, se on edelleen
Over 60 habitat types listed in the Habitats Directive are present in these two mountain ranges.
Näissä kahdessa vuoristossa on yli 60 luontodirektiivissä mainittua luontotyyppiä.
Forests are especially well represented, forming large uninterrupted swathes of natural ancient woodland across most of the range.
Metsät ovat erityisen hyvin edustettuina, ja ne muodostavat laajoja, yhtenäisiä, ikivanhoja luonnonmetsäkaistaleita, jotka ulottuvat lähes koko vuoriston läpi.
Many of the trees within these forests are endemic to the Balkans such as the Macedonian pine Pinuspeuce, King Boris r Abies borisiiregis and Bosnian pine Pinusheldreichii. heldreichii.
Monet näissä metsissä kasvavista puista ovat Balkanilla kotoperäisiä, kuten makedonianmänty (Pinus peuce), Abies borisiiregis -mänty ja bosnianmänty (Pinus heldreichii).
The mountains are also a hotspot for plants.
Vuoristot ovat myös kasvistoltaan erittäin runsaslajiset.