natgillin/translations-raw huggingface dataset:
•In addition, the instruments available before and afteraccession, especially the Instrument for Structural Policies for Pre-Accession (ISPA), with about EUR 7 billion,and the amounts for the acceding countries foreseenbetween 2004 and 2006 — nearly EUR 22 billion —also contribute largely to ‘Lisbon’.
•Lisäksi ennen liittymistä ja sen jälkeen käytettävissä olevat välineet vaikuttavat suurelta osaltaan Lissabonintavoitteiden saavuttamiseen. Tällaisia ovat erityisestiliittymistä edeltävä rakennepolitiikan väline (ISPA),jonka osuus on noin 7 miljardia euroa, sekä liittyvillemaille vuosiksi 2004–2006 suunnitellut määrät eli lähes 22 miljardia euroa.
•As regards Objective 1 areas, or regions with a GDPper capita that is below 75% of the EU average, some86% of the total budgetary envelope, or EUR 118.9billion, contributes to the Lisbon goals.
•Tavoitteen 1 alueilla BKT asukasta kohden on alle75prosenttia EU:n keskiarvosta. Näillä alueilla noin86prosenttia kaikista talousarviomäärärahoista, eli118,9 miljardia euroa, kohdistuu Lissabonin tavoitteisiin.
Of this, EUR 32billion will be spent on enhancing human capitalthrough labour market support and training and education.
Näistä 32 miljardia euroa käytetään inhimillisenpääoman lisäämiseen työmarkkinatuen ja koulutuksen kautta.
In all, EUR 22.8 billion will be spent on environmental infrastructure and protection, technologies and rehabilitation of industrial sites, EUR 27.2billion on transport infrastructure, and EUR 8.1 billionon research, technological development and the information society.
Edelleen 22,8 miljardia euroa käytetäänympäristön perusrakenteisiin ja suojeluun, teknologiaan ja teollisuusalueiden kunnostamiseen, 27,2 miljardia euroa liikenteen perusrakenteisiin ja 8,1 miljar-diatutkimukseen,teknologian kehitykseenjatietoyhteiskuntaan.
•In the case of Objective 2 areas, or regions with structural difficulties, about 97% of the total, or EUR 22.5billion, contributes to the Lisbon strategy.
•Tavoitteen 2 alueilla on rakenteellisia vaikeuksia.
EUR 10.2billion are planned to enhance greater productivityof businesses. EUR 3.8 billion is being spent on the environment, EUR 2.6 billion on training and EUR 2.3billion on research, innovation and the informationsociety.
Näillä alueilla noin 97 prosenttia kokonaismäärärahoista,eli 22,5 miljardia euroa, liittyy Lissabonin strategiaan.Niistä 10,2 miljardia on osoitettu yritysten tuottavuuden parantamiseen, 3,8 miljardia ympäristöön,
Solidarity among the peoples of the European Union,economic and social progress and reinforced cohesionform part of the Community’s overall objectives of ‘reducing disparities between the levels of development ofthe various regions and the backwardness of the leastfavoured regions’, as laid down in the Treaty establishing the European Community.
Euroopan unionin kansojen keskinäinen yhteisvastuu,taloudellinen ja yhteiskunnallinen edistys ja suurempiyhteenkuuluvuus ovat osa yhteisön yleisiä tavoitteita,joiden mukaan yhteisö pyrkii vähentämään alueidenvälisiä kehityseroja ja muita heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä, kuten Euroopanyhteisöjen perustamissopimuksessa määrätään.
The instruments of solidarity, the Structural Funds and the Cohesion Fund, havea major impact on the competitiveness of regions andcontribute significantly to improving the living conditions of their citizens, particularly in the poorer regions.About one third of GDP increases in the worst-offregions is estimated to be attributable to transfers fromstructural instruments.
Solidaarisuuden välineet, rakennerahastot ja koheesiorahasto, vaikuttavat suuresti alueiden kilpailukykyyn ja
Competitiveness, sustainable development and cohesion in Europe – From Lisbon to Gothenburg
Kilpailukyky, kestävä kehitys ja yhteenkuuluvuus Euroopassa – Lissabonista Göteborgiin tähän on työllisyyden laskeva suhdanne ja korkeampinuorison pitkäaikaistyöttömyys kyseisissä valtioissa.
These facts will have to be taken into account in the revision of the Union’s cohesion policy for the period after2006.
Nämä tosiasiat on otettava huomioon tarkistettaessaunionin koheesiopolitiikkaa vuoden 2006 jälkeiseksiajaksi.
With the debate having started early in 2001, the Commission has already received numerous contributions from Member States, regions, social partners, the European institutions and other actors.
Koska keskustelu alkoi vuonna 2001, komissio ontähän mennessä vastaanottanut jo lukuisia asiaa koskevia puheenvuoroja jäsenvaltioilta, alueilta, työmarkkinaosapuolilta, Euroopan unionin toimielimiltä ja muiltatoimijoilta.
Together withthe results of various analyses and studies carried out bythe Commission, these contributions will enrich the draftproposals to be presented before the end of 2003 in the Third report on economic and social cohesion.
Komission monien selvitysten ja tutkimustentulosten ohella näillä panoksilla kartutetaan ehdotusluonnoksia, jotka esitetään ennen vuoden 2003 loppuataloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa kolmannessa kertomuksessa.
Regional disparities are usually measured by comparingthe GDP per capita in purchasing power parities to the EU average.
Alueiden välisiä eroja mitataan yleensä vertaamalla ostovoimana ilmoitettua asukaskohtaista BKT:ta EU:nkeskiarvoon.
Despite the convergence achieved in recentyears, these disparities still remain substantial.
Viime vuosina saavutetusta lähentymisestähuolimatta erot ovat edelleen tuntuvat.
Between1988 and 2003, the least prosperous Member States —Greece, Spain and Portugal — increased their GDP percapita by 12.1, 11.3 and 12.9 percentage points, respectively, of the EU average, whereas the major targetregions of the Structural Funds under Objective 1increased from 63 to 71%.
Vuosien 1988 ja2003 välisenä aikana BKT kasvoi köyhimmissä jäsenvaltioissa, Kreikassa, Espanjassa ja Portugalissa, EU:nkeskiarvosta 12,1, 11,3 ja 12,9 prosenttiyksikköä, kun serakennerahastojen tavoitteen 1 keskeisillä kohdealueilla kasvoi 63 prosentista 71 prosenttiin.
Estimates for the current period up to 2006 suggest that Portugal and Greece, which receive the highest transfersrelative to national income, will achieve an increase in GDP of 3.5 and 2.4% higher than they would have donewithout EU support.
Nykyistä vuoteen 2006 ulottuvaa ohjelmakautta koskevien ennusteiden mukaan kansantuloon nähden suurimmista tulonsiirroista hyötyvissä maissa eli Portugalissa ja Kreikassa BKT kasvaa 3,5 ja 2,5 prosenttia enemmänkuin ilman EU:n tukea.
Moreover, it has to be stressed that,over and above the short-term macroeconomic impactof Structural Fund transfers on income and growth, theyalso act upon the factors of regional competitivenessthat can create the conditions for sustained and sustainable long-term regional economic development, thuspaving the way for self-sustained virtuous cycles of economic development.
On tähdennettävä, että rakennerahastojen lyhyen aikavälin makrotaloudellisen vaikutuksen lisäksi, joka kohdistuu tuloihin ja kasvuun, rahoituksen kohdistuminen alueiden kilpailukykyynvaikuttaviin tekijöihin voi luoda edellytykset jatkuvalleja kestävälle pitkän aikavälin talouskehitykselle javalmistaa tietä omavaraisen talouskehityksen aidolletoiminnalle.
However, the most dynamic regions still have a GDP thatis almost three times higher than the least developed regions.
Dynaamisimpien alueiden BKT on silti lähes kolminkertainen heikoimmin kehittyneisiin alueisiin verrattuna.
The impact of cohesion policy is unquestionable.
Koheesiopolitiikan vaikutus on kiistaton.
Thestructural instruments not only have an important redistribution function in favour of the less well-off Member States and regions, which has a significant macro-economicimpact,butalsocontributetothecompetitiveness of regions where there is underutilisedpotential and therefore have a direct influence on EU-wide economic performance in line with the Lisbon targets.
Sen lisäksi, ettärakennepolitiikan välineet toimivat tärkeässä tehtävässäsuunnattaessa tuloja uudelleen heikommassa asemassaoleviin jäsenvaltioihin ja alueille, millä on merkittävätmakrotaloudelliset vaikutukset, ne parantavat alueidenkilpailukykyä aktivoimalla vajaahyödynnettyjä mahdollisuuksia ja vaikuttavat tällä tavoin suoraan koko EU:ntaloudelliseen suorituskykyyn Lissabonin tavoitteidenedistämiseksi.
The funds and their implementation strengtheneconomic and political integration through, for example, the development of infrastructural networks, enhanced accessibility of remote regions and cooperation.Cohesion policy supports Community priorities set bythe Lisbon strategy, as reinforced by the Gothenburg European Council, including economic and social restructuring.
Rahastot ja niiden täytäntöönpanovahvistavat taloudellista ja poliittista yhdentymistä esimerkiksi perusrakenneverkostojen kehittymisen, syrjäisten alueiden parempien yhteyksien ja yhteistyön ansiosta.
Last, but not least, public–private partnership arrangements, raising institutional capabilities inpolicy design and delivery, an evaluation culture, transparency and the exchange of best practices are all partof the delivery system and contribute to better governance at all levels.
Koheesiopolitiikka tukee Lissabonin strategiassaasetettuja yhteisön ensisijaisia tavoitteita, joita Göteborgin Eurooppaneuvostossa vielä vahvistettiin ja joihinkuuluvat myös taloudelliset ja sosiaaliset uudistukset.Yhtä lailla merkittäviä ovat julkisen ja yksityisen sektorinkumppanuusjärjestelyt, instituutioiden valmiuksienparantaminen politiikan suunnittelun ja toteuttamisenalalla, arviointikulttuuri, avoimuus ja hyvien käytäntöjen vaihtaminen, jotka kuuluvat osana toteuttamisjärjestelmään ja edistävät parempaa hallintotapaa kaikillatasoilla.
Many of the disadvantaged regions share other factorsthat hamper their economic development, such as remoteness from the heartland, structural change, persisting high levels of unemployment and natural handicaps.EU enlargement to include 25 Member States as of 2004will present an unprecedented challenge for the competitiveness and internal cohesion of the Union.
Monilla muita heikommassa asemassa olevista alueistaon muita talouskehitystä estäviä yhteisiä tekijöitä, kutenkaukainen sijainti ydinalueista, rakennemuutos, korkeapitkäaikaistyöttömyys ja luonnonhaitat.
Enlargement will lead to the widening of the economic development gap, a geographical shift of disparitiestowards the east and a less advantageous employmentsituation.
EU:n laajentuminen 25 jäsenvaltion unioniksi vuonna 2004 muodostaa ennennäkemättömän haasteen sen kilpailukyvynja sisäisen yhteenkuuluvuuden kannalta.
There is also abroad consensus that the interventions should continueto concentrate on the less developed regions, especiallythose in the new Member States.
Laajentuminenjohtaa taloudellisten kehityserojen lisääntymiseen, aiheuttaa erojen maantieteellisen siirtymisen itään jaheikentää työllisyystilannetta.
•The gap in GDP per capita between the 10% of thepopulation living in the most prosperous regions andthe same percentage living in the least prosperousregions will more than double, as compared with thesituation in EU-15.
•Asukasta kohti lasketun BKT:n ero EU:n rikkaimmillaalueilla elävän väestön 10 prosentin ja köyhimmilläalueillaelävän10prosentinvälilläkasvaaylikaksinkertaiseksi nykyiseen 15 jäsenvaltion unioniinverrattuna.
•In all, 116 million people — representing some 25%of the total population — will live in regions with a GDP per capita which is below 75% of the EU average,as compared with 68 million people, or 18% of thetotal population, in EU-15.
Vuoden 2006 jälkeisen koheesiopolitiikan uudistustakoskevien keskustelujen perusteella on selvää, että valtaosa toimijoista kannattaa EU:n toimintaa kaikillaalueilla ja ajatusta toiminnan keskittämisestä strategisesti merkittäviin keskeisiin aiheisiin, kuten innovaationja osaamisyhteiskunnan kehittämiseen, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, kestävään kehitykseenja kilpailukyvyn parantamiseen taloudellisten ja yhteiskunnallisten uudistusten yhteydessä.
Six in every ten EU citizenswill be nationals of the new Member States.
Laaja yksimielisyysvallitsee myös siitä, että toimien tulisi keskittyä heikoimmin kehittyneille alueille ja erityisesti uusiin jäsenvaltioihin.
Europe’s regions and their competitiveness are critical tothe EU’s mid-term macroeconomic perspective.
•Kaikkiaan 116 miljoonaa henkeä, eli noin 25 prosenttia väestöstä, asuu tuolloin alueilla, joiden asukastakohti laskettu BKT on pienempi kuin 75 prosenttia EU:n keskiarvosta.
This document gives some good examples of how the Union’s cohesion policy and the Structural Funds contribute to theeconomic, social and environmental pillars of the Lisbonand Gothenburg strategies.
Nykyiset 15 jäsenvaltion luvut ovat68 miljoonaa henkeä ja 18 prosenttia.
•Regional competitiveness and the Structural Funds;•Sustainable regional development;
•Jos uusien jäsenvaltioiden keskimääräinen työllisyyshalutaan saattaa EU:n vanhojen jäsenvaltioidentasolle, on luotava 3 miljoonaa työpaikkaa. Syynä
•Three million jobs will have to be created if the average level of employment in the new Member States isto be aligned with that of the rest of the EU.
Euroopan alueet ja niiden kilpailukyky ovat ratkaisevassa asemassa EU:n keskipitkän aikavälin makrotaloudellisten näkymien kannalta.
This isdue to the trend of a decline in the rate of employment and a higher long-term youth unemploymentrate in these countries.
Tämän esitteen hyvillä esimerkeillä selvitetään, miten yhteisön koheesiopolitiikkaja rakennerahastot vaikuttavat Lissabonin ja Göteborginstrategioiden taloudelliseen, yhteiskunnalliseen ja ym-
Competitiveness, sustainable development and cohesion in Europe – From Lisbon to Gothenburg
Kilpailukyky, kestävä kehitys ja yhteenkuuluvuus Euroopassa – Lissabonista Göteborgiin päristöä koskevaan pilariin.
•Innovation and the information society;•Territorial cohesion;•Exchange of good practices and networking of regions.
•Alueellinen kilpailukyky ja rakennerahastot•Kestävä aluekehitys•Innovointi ja tietoyhteiskunta•Alueellinen yhteenkuuluvuus•Hyvien käytäntöjen vaihto ja alueiden verkottaminen.
These themes and projects demonstrate the wide rangeof possibilities offered by the Community’s structural instruments in helping to overcome existing developmentgaps in different regional situations.
Nämä aiheet ja hankkeet osoittavat yhteisön rakennepolitiikan välineiden tarjoavan monia mahdollisuuksiaalueiden erilaisista tilanteista johtuvien kehityserojen häivyttämiseen.
However, in addition to funding, it should also be emphasised that the Structural Fund principles also promote subsidiarity andgood governance.
Rahoituksen ohella on korostettava, ettärakennerahastojen periaatteilla edistetään myös toissijaisuusperiaatetta ja hyvää hallintoa.
Partnership between public and pri- vate actors at all levels, multiannual programming basedon a thorough analysis of the regions’ weaknesses, opportunities, threats and potentials, decentralised management, and the evaluation and the exchange of bestpractices are all tools to ensure that European strategiesare best implemented by flexible responses geared to regional needs.
Julkisten ja yksityisten toimijoiden välinen kumppanuus eri tasoilla, alueidenheikkouksien, mahdollisuuksien ja uhkien perusteelliseenselvittämiseen perustuva monivuotinen ohjelmasuunnittelu, hajautettu hallinnointi ja hyvien käytäntöjenarviointi sekä vaihto auttavat apuvälineinä varmistamaan, että Euroopan unionin strategiat pannaan täytäntöön tehokkaasti alueiden tarpeita vastaavien joustavienratkaisujen avulla.
By enhancing regional capacities and goodgovernance practices, while being respectful of subsidiarity, EU cohesion policy presents a clear added valuein terms of framing and implementing programmes andprojects on the ground.
Parantamalla alueiden valmiuksia jahyvän hallintotavan käytänteitä toissijaisuusperiaatettanoudattaen EU:n koheesiopolitiikka tuottaa selkeäälisäarvoa ohjelmien ja hankkeiden ohjailun ja käytännöntäytäntöönpanon muodossa.
This approach will be even morerelevant in the enlarged EU.
Tämän lähestymistavanmerkitys kasvaa entisestään laajentuneessa EU:ssa.
The Lisbon strategy tion society, establishing a European research area,creating a friendly environment for starting up anddeveloping innovative businesses, and modernisingsocial protection.
Lissabonin strategia määriteltiin politiikan ja toiminnan tavoitteita monillealoille, joita ovat esimerkiksi tietoyhteiskunnan kehittäminen, eurooppalaisen tutkimusalueen perustaminen,innovatiivisten yritysten perustamista ja kehitystä suosivan toimintaympäristön luominen sekä sosiaalisen suojelun uudenaikaistaminen.
Definition:The Lisbon strategy, which was adopted on23and 24 March 2000 by the European Council, sets outa ‘new strategic goal for the Union in order to strengthen employment, economic reform and social cohesion aspart of a knowledgebased economy’.
Määritelmä:Lissabonin strategiassa, jonka 23. ja24.maaliskuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvostohyväksyi, määritellään ”unionille uusi strateginenpäämäärä työllisyyden, talousuudistusten ja sosiaalisenyhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi osana tietoon perustuvaa taloutta”.
The strategy’s frequently quoted key objective, that the EU should ‘become the most competitive and dynamic knowledgebased economy in the world, capable of sustainableeconomic growth with more and better jobs and greatersocial cohesion’, was completed a year later by the Gothenburg European Council on sustainable development.
Strategian usein lainattua keskeistätavoitetta, jonka mukaan EU:sta on tultava ”maailmankilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous,joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta”, täydennettiin vuottamyöhemmin kestävää kehitystä käsitelleessä Göteborgin Eurooppa-neuvostossa.
The strategy is based on three pillars, economicand social renewal and the environmental dimension.
Strategia perustuu kolmeenpilariin: taloudelliseen ja sosiaaliseen uudistukseen jaympäristöulottuvuuteen.
Method:The Lisbon strategy authorised the extension ofthe ‘open method of coordination’, which was appliedto employment and economic policies during the 1990s,and to other policy domains, such as the information society, enterprise policy, research and development, education and training, combating social exclusion andmodernising social protection.
Menetelmä:Lissabonin strategiassa sallittiin 1990-luvul-la työllisyys- ja talouspolitiikkaan sovelletun ”avoimenkoordinoinnin menetelmän” käytön laajentaminenmuille politiikan aloille, kuten tietoyhteiskuntaan, yrityspolitiikkaan, tutkimukseen ja kehitykseen, koulutukseen, sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan ja sosiaalisensuojelun uudenaikaistamiseen.
This method sets national policies in a Community context, measures progress inthe different fields against certain benchmarks and peergroups, and updates strategies and goals in this context.
Menetelmässä jäsenvaltioiden politiikatliitetäänyhteisöntoiminta-ympäristöön, mitataan edistymistä eri aloilla suhteessatiettyihinvertailukohtiinjavertaisryhmiinsekäajantasaistetaan strategioita ja tavoitteita samassayhteydessä.
Objectives: The Lisbon strategy does not set specific targets for economic performance, but calls upon the European institutions and the Member States to refer to anumber of measures for economic and social reformthrough which ‘an average economic growth rate ofaround 3% should be a realistic prospect for the comingyears’. For employment, the Lisbon strategy aims to raise‘the employment rate from an average of 61% [today]to as close as possible to 70% by 2010, and to increasethe number of women in employment from an averageof 51% today to more than 60% by 2010’.
Tavoitteet:Lissabonin strategiassa ei aseteta erityistavoitteita talouden suorituskyvylle vaan kehotetaan Euroopan unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita toteuttamaan erinäisiä talouden ja sosiaalisen mallin uudistustoimenpiteitä, joiden ansiosta ”noin kolmen prosentinkeskimääräisen talouskasvun pitäisi Eurooppa-neuvos-ton mukaan olla realistinen näkymä tulevina vuosina”.Työllisyyden osalta Lissabonin strategian tavoitteena on”työllisyysasteen nostaminen [nykyisestä] 61 prosentinkeskiarvosta mahdollisimman lähelle 70 prosenttia vuoteen 2010 mennessä sekä työssäkäyvien naisten määränlisääminen nykyisestä 51 prosentin keskiarvosta yli60prosenttiin vuoteen 2010 mennessä”.
Other initiatives agreed upon in Lisbon, and by subsequent European Councils, defined policy goals and actions for abroad range of topics, such as developing the informa-
Lissabonin Eurooppa-neuvoston ja sen jälkeen kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen hyväksymissä muissa aloitteissa
Follow-up:The Commission provides follow-up through‘spring reports’ to the European Council on the progressachieved.
Seuranta:Komissio seuraa edistymistä joka kevät Euroop-pa-neuvostolle annettavissa kertomuksissa.
These reports draw on a set of structural indicators agreed with the Council which measure progresstowards the Lisbon goals. They also include an analysisand assessment of progress, also prepared by the Commission services.
Ne perustuvatneuvoston kanssa sovittuihin rakenteellisiin indikaattoreihin, jotka mittaavat Lissabonin tavoitteiden saavuttamista.Niihin sisältyy myös komission yksiköiden laatima edistymistä koskeva analyysi ja arviointi.
The indicators cover six areas: economic performance; employment; education, research andinnovation; economic reforms; social cohesion; the environment.
Indikaattorit kattavatkuusi alaa – talouden suorituskyvyn, työllisyyden, koulutus, tutkimus- ja innovointiseikat, talousuudistukset, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja ympäristöalan.
Since the spring of 2003, the reports andstructural indicators have also included coverage of theacceding and candidate countries.
Keväästä2003 lähtien kertomukset ja rakenteelliset indikaattoritovat kattaneet myös liittyvät maat ja ehdokasmaat.
Further information is available at:http://europa.eu.int/comm/lisbon_strategy/index_en.html
Lisätietoja on saatavissa englanniksi osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/lisbon_strategy/index_en.html.
The Gothenburg European Council and the EU’s sustainable development strategy
Göteborgin Eurooppa-neuvosto ja EU:n kestävän kehityksen strategia
•Climate change:Reduction in greenhouse gas emissions (i.e. Kyoto targets) with visible progress by 2005and progress towards an indicative target for 2010 of22% ofelectricity generatedfromrenewablesources.
•Ilmastonmuutos:Kasvihuonekaasujen päästöjävähennetään (Kioton tavoitteet) todennettavasti vuoteen 2005 mennessä ja edetään kohti ohjeellistatavoitetta, jonka mukaan vuoteen 2010 mennessä 22 prosenttia sähköstä tuotetaan uusiutuvista energianlähteistä.
•Sustainable transport: Decoupling gross domesticproduct from transport growth, in particular by a shiftfrom road to other modes of transport; tackling risingtraffic volumes, congestion, noise and pollution; andencouraging the use of and investment in environmentally friendly transport and related infrastructure(shift from road).
Ympäristönsuojelun sisällyttämistä muihinyhteisön politiikkoihin on edellytetty vuodesta 1993, ja Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen jälkeen elivuodesta 1997 yhtenä unionin päämääränä on ollut”edistää taloudellisen toiminnan sopusointuista, tasapainoista ja kestävää kehitystä”.
Integration of environmentalprotection into other Community policies became a requirement in 1993 and, following the adoption of the Amsterdam Treaty in 1997, the promotion of a ‘harmonious, balanced and sustainable development of economic activities’completed the list of Union objectives.Based on the Commission’s communication on a sustainable development strategy of May 2001, the European Council in Gothenburg agreed to add the environmentaldimension to the Lisbon process as its ‘third pillar’, theothers being economic and social reform.
•Kestävä kehitys liikenteessä:Jotta liikennemääräteivät kasvaisi samaa tahtia bruttokansantuotteenkanssa, on erityisesti siirryttävä maantieliikenteestämuihin liikennemuotoihin, puututtava lisääntyvään liikenteen määrään, ruuhkautumiseen ja meluun sekäedistettävä ympäristöystävällisten liikennemuotojenkäyttöä ja niihin investoimista sekä niihin liittyviä perusrakenteita (maantieliikenteen vähentäminen).