natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sweden and Finland are the only countries in the EU to host this highly endangered species (estimated population: ca 500 individuals).
Ruotsi ja Suomi ovat EU:n ainoita maita, joissa tätä erittäin uhanalaista lajia (arviolta 500 yksilöä) esiintyy.
Although protected in both countries since the 1960s, its numbers have not increased for at least 40 years.
Ahmaa on suojeltu molemmissa maissa 1960-luvulta lähtien, mutta ahmojen määrä ei ole kasvanut ainakaan 40 vuoteen.
One possible cause may be that parts of its territory overlap with that of the reindeer herding districts of the Sami (Lapp) Communities.
Yksi mahdollisista syistä saattaa olla se, että osa ahman elinalueesta osuu saamelaisten poronhoitoalueelle.
Although the law allows problematic individuals to be shot, poaching remains the greatest mortality factor amongst adult individuals.
Lain mukaan ongelmia aiheuttavat yksilöt saa ampua, mutta salakaadot ovat edelleen täysikokoisten ahmojen suurin kuolinsyy.
To address this issue, a new compensation system was introduced in Sweden in the 1990s.
Ongelman ratkaisemiseksi Ruotsissa otettiin 1990-luvulla käyttöön uusi korvausjärjestelmä.
The novelty of the system is that it is based on the number of carnivores present in the area and not on the number of reindeer killed.
Järjestelmän uutuus oli se, että perustana on alueella elävien petojen lukumäärä eikä petojen tappamien porojen lukumäärä.
The more wolverines present, the higher the payment rate, which in any case is higher than would otherwise be paid for individual wolverine kills.
Mitä enemmän alueella elää ahmoja, sitä suuremmat ovat korvaukset, ja korvaukset ovat usein joka tapauksessa yhdestä ahman tappamasta porosta maksettavaa korvausta suurempia.
This innovative system is aimed at encouraging a greater tolerance of the species in reindeer herding districts.
Tämän innovatiivisen järjestelmän tavoitteena on lisätä suopeampaa suhtautumista ahmaan poronhoitoalueilla.
In this series:
Sarjaan kuuluvat
Natura 2000 in the Continental Region
Natura 2000 alppivyöhykkeellä
Natura 2000 in the Atlantic Region
Natura 2000 boreaalisella vyöhykkeellä
Natura 2000 in the Boreal Region
Natura 2000 Atlantin vyöhykkeellä
Natura 2000 in the Pannonian Region
Natura 2000 arovyöhykkeellä
Natura 2000 in the Black Sea Region
Natura 2000 Pannonian vyöhykkeellä
Natura 2000 in the Steppic Region
Natura 2000 Välimeren vyöhykkeellä
Natura 2000 in the Mediterranean Region
Natura 2000 Mustanmeren vyöhykkeellä
The European Union has nine biogeographical regions, each with its own characteristic blend of vegetation, climate and geology. Sites of Community Importance are selected according to each region on the basis of national lists submitted by each Member State within that region.
Euroopan unionissa on yhdeksän luonnonmaantieteellistä aluetta, joista jokaisella on sille ominainen kasvillisuus, ilmasto ja maaperä.Yhteisön tärkeänä pitämät alueet valitaan kultakin vyöhykkeeltä vyöhykkeellä sijaitsevien jäsenvaltioiden toimittamien kansallisten luetteloiden perusteella.
Working at this level makes it easier to conserve species and habitat types under similar natural conditions across a suite of countries, irrespective of political and administrative boundaries. Together with the Special Protection Areas designated under the Birds Directive, the Sites of Community Importance selected for each biogeographical region make up the ecological Natura 2000 network which spans all 27 countries of the EU.
Euroopan unionista käsin on helpompi suojella eri maissa samanlaisissa luonnonoloissa esiintyviä lajeja ja luontotyyppejä poliittisista ja hallinnollisista rajoista välittämättä.Yhdessä lintudirektiivin mukaisesti nimettyjen erityissuojelualueiden kanssa kultakin luonnonmaantieteelliseltä alueelta valitut yhteisön tärkeänä pitämät alueet muodostavat Natura 2000 -verkoston, joka levittäytyy kaikkiin EU:n 27 maahan.
Natura 2000 in the
Natura 2000 alppivyöhykkeellä
Managing editor: Susanne Wegefelt, European Commission, Nature and Biodiversity Unit B2, B-1049 Brussels Contributors: Angelika Rubin, Mats Eriksson, Marco Fritz, Ivaylo Z a ro v Acknowledgements: Our thanks to the European Topic Centre on Biological Diversity and the Catholic University of Leuven, Division SADL for providing the data for the tables and maps Graphic design: NatureBureau International Photo credits: Front cover: MAIN Triglav National Park, Slovenia, Joze Mihelic; INSETS TOP TO BOTTOM Daphne, J. Hlasek, R Hoelzl/4nature, J. Hlasek Back cover: Abruzzo Chamois, Apennines, Gino Damiani
Ulkoasu: NatureBureau International Valokuvat: Etukansi: suuri kuva, Triglavin kansallispuisto, Slovenia, Joze Mihelic; muut kuvat ylhäältä alas: Daphne, J. Hlasek, R. Hoelzl / 4nature, J. Hlasek Takakansi: Apenniinigemssi, Apenniinit, Gino Damiani
Additional information on Natura 2000 is available from http://ec.europa.eu/environment/nature
Lisätietoa Natura 2000 -verkostosta:http://ec.europa.eu/environment/nature
Europe Direct is a service to help you nd answers to your questions about the European Union New freephone number (*): 00 800 6 7 8 9 10 11
Europe Direct -palvelu auttaa sinua löytämään vastaukset EU:hun liittyviin kysymyksiisi.Uusi maksuton palvelunumero (*): 00 800 6 7 8 9 10 11
The Alpine Region – the rooftop of Europe ....................p. 3
Alppivyöhyke – Euroopan katto ..........................................s. 3
The Pyrenees ..............................................................................p. 5
Pyreneet........................................................................................s. 5
(*) Certain mobile telephone operators do not allow access to 00 800 numbers or these calls may be billed.
(*) Jotkin matkapuhelinoperaattorit eivät salli pääsyä 00 800 -alkuisiin numeroihin, tai siitä voidaan laskuttaa.
Map of Natura 2000 sites in the Alpine Region .............p. 8
Kartta alppivyöhykkeellä sijaitsevista Natura 2000 -alueista...............................................................s. 8
Information on the European Union is available on the Internet (http://ec.europa.eu).
Lisätietoja Euroopan unionista saa internetistä (http://ec.europa.eu).
Luxembourg: Oce for Ocial Publications of the European Communities, 2009
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2010
© European Communities, 2009
© Euroopan yhteisöt, 2010
The Carpathians ........................................................................p. 12
Karpaatit ......................................................................................s. 12
The Balkan and Rhodopes ....................................................p. 14
Balkan- ja Rodopivuoret .........................................................s. 14
Management issues in the Alpine Region........................p. 15
Alppivyöhykkeen suojelu ja käyttö.....................................s. 15
The photos are under copyright, none may be used without prior written approval of the photographers.
Valokuvat on suojattu tekijänoikeuksin, eikä niitä saa käyttää ilman valokuvaajan kirjallista etukäteislupaa.
Printed on recycled paper that has been awarded the EU eco-label for graphic paper http://ec.europa.eu/environment/ecolabel
Painettu uusiopaperille, jolle on myönnetty EU:n ympäristömerkki (graafiset paperit)http://ec.europa.eu/environment/ecolabel
Natura 2000 in the Alpine Region
Natura 2000 alppivyöhykkeellä
On top of Kleinglockner mountain, Hohe Tauern National Park.
Kleinglocknervuoren huipulla, Hohe Tauernin kansallispuisto.
Photo © Nationalpark Hohe Tauern
Valokuva © Nationalpark Hohe Tauern
– the rooftop of Europe in the mountains is equivalent to going 100 km north in the lowlands.
– Euroopan katto
Europe has several important mountain chains which stretch across the majority of the countries.
Tämän vuoksi on helppo ymmärtää, miksi alppivyöhykkeen luonto on niin rikas ja monimuotoinen.
Almost two-thirds of the plants on the European continent are present here.
Lähes kaksi kolmasosaa Euroopan mantereen kasveista löytyy tältä vyöhykkeeltä.
The high peaks harbour many endemics whilst, on the lower slopes, species diversity is heavily inuenced by its transition with other biogeographical regions and the long history of compatible human land uses.
Korkeilla huipuilla kasvaa monia kotoperäisiä lajeja, kun taas alemmilla rinteillä lajien moninaisuuteen vaikuttavat voimakkaasti lomittuminen muihin luonnonmaantieteellisiin alueisiin sekä alueelle soveltuvan maankäytön pitkä historia.
Altogether, 119 habitat types, 107 plants and 161 animal species listed in the Habitats Directive are found in the Alpine Region.
Alppivyöhykkeellä esiintyy kaikkiaan 119 luontotyyppiä, 107 kasvilajia ja 161 eläinlajia, jotka on lueteltu luontodirektiivissä.
They comprise the Alps which lie at the heart of the European Union, the Apennines that run down the spine of Italy, the Pyrenees on the border between Spain and France, the Scandes which straddle Sweden, Finland and Norway, and the Carpathians that extend in an arch from Slovakia to Romania.
Euroopassa on monta mahtavaa vuorijonoa, jotka ulottuvat useimpiin maanosan maihin. EU:n seitsemän pisintä ja korkeinta vuorijonoa kuuluvat alppivyöhykkeen luonnonmaantieteelliseen alueeseen.
With the Accession of Bulgaria to the EU in 2007, two new mountain ranges have been added to the Alpine Region.
Alppivyöhykkeestä on muodostunut merkittävä turvapaikka monille eläinlajeille, joita esiintyi aiemmin enemmän alangoilla.
They are the Balkan mountain, and the Rhodopes.
Vuoristot ovat houkutelleet suurpetoja (susia, karhuja, ilveksiä) ja petolintuja (kotkia, haukkoja, korppikotkia), koska toisin kuin muilla alueilla, täällä on vielä laajoja, yhtenäisiä seutuja, joilla ihmisten vaikutus on vähäinen.
In terms of fauna, the area has become an important retreat for many species originally occurring in higher numbers in the lowlands.
Ne ovat Alpit Euroopan unionin sydämessä, Apenniinit, jotka muodostavat Italian ”selkärangan”, Pyreneet Espanjan ja Ranskan rajalla, Skandit, jotka ulottuvat Ruotsiin, Suomeen ja Norjaan, sekä Slovakiasta Romaniaan jatkuvat Karpaatit.
Large carnivores (wolves, bears, lynx) and raptors (eagles, falcons, vultures) have been drawn to the mountains because, unlike most other regions, they still harbour large unfragmented areas where human disturbance is limited.
Bulgarian liityttyä EU:hun vuonna 2007 EU:n alppivyöhykkeeseen lisättiin kaksi uutta vuorijonoa: Balkan- ja Rodopivuoret.
There are also several true alpine specialists.
Alueilla elää myös useita todellisia alpiinisia erikoislajeja.
They include species of rodents (eg snow vole, Microtus nivalis), ungulates (eg alpine ibex, Capra ibex) and many invertebrates.
Niihin kuuluu jyrsijöitä (esimerkiksi lumimyyrä, Microtus nivalis), sorkka- ja kavioeläimiä (esimerkiksi vuorikauris, Capra ibex) ja monia selkärangattomia lajeja.
The Alpine Region is especially rich in beetles and butteries: in Italy alone, around half of the buttery species are found above the treeline.
Alppivyöhykkeellä esiintyy erityisen runsaasti erilaisia kovakuoriaisia ja perhosia: pelkästään Italiassa noin puolet maan perhoslajeista elää puurajan yläpuolella.
Irrespective of their geographical location, all are characterised by a relatively cold and harsh climate, high altitudes and an often complex, varied topography.
Maantieteellisestä sijainnista riippumatta kaikkien näiden vuoristoalueiden ilmasto on verrattain kylmä ja ankara, vuorien huiput ovat korkeita, ja pinnanmuodostus on monimutkainen ja vaihteleva.
Forests and semi-natural grasslands envelop the lower slopes but, as the altitude increases and the temperature drops, trees become scarcer and eventually give way to alpine grasslands, fells and scrub heath communities.
Alempia rinteitä peittävät metsät ja puoliluontaiset niityt, mutta ylempänä puiden määrä vähenee lämpötilan laskiessa. Lopulta puut väistyvät alpiinisten niittyjen, tunturien sekä pensaikko- ja varpukankaiden tieltä.
At the very top, amongst the rocks and snow, the vegetation is reduced to only a handful of highly adapted plants able to tolerate such extreme conditions.
Huipulla kallion ja lumen lomassa kasvaa enää vain kourallinen lajeja, jotka ovat sopeutuneet elämään näissä ääriolosuhteissa.
Similar vegetation belts can be found on all mountain ranges within the Alpine Region but at diering altitudes.
Samanlaisia kasvillisuusvyöhykkeitä esiintyy alppivyöhykkeen kaikissa vuorijonoissa, mutta eri korkeuksissa.
In the Scandes, for instance, the tree line is below 1,000 m whereas in the Pyrenees it is well above 2,000 m.
Esimerkiksi Skandeilla puuraja on alle 1 000 metrissä, mutta Pyreneillä se on reilusti yli 2 000 metrissä.
Because of their steep gradients, mountains have highly compressed latitudinal life zones. As a result, habitats and species alter rapidly with altitude.
Useimmilla vuoristoalueilla maankäyttö on ollut vähäistä, kuten myös sen vaikutukset.Vuoristot ovat harvaan asuttuja erityisesti 1 000 metrin korkeudesta (Skandeilla 500 metrin korkeudesta) eteenpäin ilmaston ankaruuden, huonojen kulkuyhteyksien ja lyhyen kasvukauden vuoksi.
In terms of human land-use and impacts, most mountain ranges are poorly populated, particularly above 1,000 m (or 500 m in the case of the Scandes) due to the harsh climate, dicult access and short growing seasons.
Vuorten jyrkkien rinteiden vuoksi niillä olevat poikittaiset kasvualueet ovat hyvin ahtaita. Luontotyypit ja lajit vaihtelevat siksi nopeasti korkeuden mukaan.
Traditional pastoral farming practices have, nonetheless, been the mainstay of the mountain economy for centuries and have contributed further to the region’s already rich biodiversity.
Siirtyminen 100 metriä korkeammalle vuoristossa vastaa siirtymistä 100 kilometriä pohjoiseen alavalla maalla.
These land uses are, however, now rapidly disappearing under the combined pressure of land abandonment and intensication.
Monimuotoinen pinnanmuodostus ja erilaiset rinnetyypit (suojaiset etelärinteet, lumenviipymät, tuulen pieksämät kallionkielekkeet ja epätasaiset vyörylohkareikot) luovat lukemattomia erilaisia pienilmastoja.
% of EU territory
Osuus EU:n alueesta% of EU
Other more recent activities are also impacting on this particularly fragile environment.
Tähän erityisen herkkään ympäristöön vaikuttaa myös muu, uudempi ihmisen toiminta, kuten massaturismi, laajamittainen metsittäminen ja metsän kaataminen, alpiinisten jokien patoaminen ja kanavoiminen sekä teiden rakentaminen.
Estonia, Finland, Latvia, Lithuania, Sweden op er u
Viro, Latvia, Liettua, Suomi, Ruotsi Estonia, Finland, Latvia, Lithuania, Sweden
Climate change presents another major threat.
Espanja, Itävalta, Puola, Romania,
Cyprus, Spain, France, Greece, Italy, Malta, Portugal
Italy, Malta, Portugal vyöhyke
Source: European Topic Centre on Biological Diversity (European Environment Agency) http://biodiversity.eionet.europa.eu October 2008
Lähde:Biologisen monimuotoisuuden eurooppalainen teemakeskus (Euroopan ympäristökeskus)http://biodiversity.eionet.europa.eu, lokakuu 2008
Length of range
Korkein huippu
The first one continues over the border into Greece but only the Bulgarian section is included in the Alpine Biogeographical Region
Rodopit jatkuvat Kreikan rajan yli, mutta vain Bulgariassa sijaitseva osa kuuluu alppivyöhykkeen luonnonmaantieteelliseen alueeseen.
The wooded slopes of le Canigou, eastern Pyrenees.
Canigoun metsäisiä rinteitä Itä-Pyreneillä.
Photos © Peter Creed
Valokuva © Peter Creed
Pyrenees of which at least 120 species are endemic, including Alyssum pyrenaicum and Aster pyrenaeus, both of which are listed in the Habitats Directive.
Sillä on nyt arveluttava kunnia olla ensimmäinen luontodirektiivissä mainittu laji, joka on kuollut sukupuuttoon.
Stretching from the shores of the Mediterranean Sea to the Atlantic Ocean, the Pyrenees are amongst the smallest of the mountain ranges in the Alpine Region.
Muiden vuorijonojen tapaan Pyreneillä elää laaja kirjo harvinaisia lintuja ja perhosia.
The chain is just 430 km long and 10 km wide at its eastern end but expands to 150 km in the central zone. The highest summit is Pic D’Aneto, at 3,404 m.
Niiden joukossa ovat harvinainen partakorppikotka (Gypaetus barbatus) ja pikkuruinen helmipöllö (Aegolius funereus), joka pesii ikivanhojen puiden koloissa.
The diversity of birds and other animals is equally impressive.
Välimeren rannoilta Atlanttiin ulottuvat Pyreneet ovat yksi alppivyöhykkeen pienimmistä vuorijonoista.
Persecuted by over-hunting, rescue actions came too late to save the Pyrenean ibex from extinction.
Alue on itäpäässään 10 kilometrin levyinen mutta laajenee keskikohdalla 150 kilometriin.
It now has the dubious title of being the first species listed on the Habitats Directive to have gone extinct.
Korkein huippu on 3 404 metriin ulottuva Pic D’Aneto.
As in other mountain ranges, the Pyrenees are also home to a rich array of rare birds and butteries.
Täällä asustaa myös dramaattisen näköinen isabellakehrääjä (Graellsia isabellae), jota ei enää käytännössä tavata muualla kuin Pyreneillä.
Amongst them is the rare lammergeier or bearded vulture Gypaetus barbatus and the diminutive Tengmalm’s owl Aegolius funereus which nests in holes in the ancient trees.
Se oli perhoskerääjien parissa aikoinaan hyvin arvostettu ja vähenikin lähes sukupuuton partaalle, mutta tiukkojen suojelutoimenpiteiden ansiosta kehrääjäkanta on alkanut vähitellen toipua.
Because the mountain is at the intersection of several climatic inuences, it exhibits a complex range of landscapes.
Koska vuoristo sijaitsee useiden ilmastotyyppien risteyskohdassa, sen maisemat ovat erittäin monimuotoiset.
In the north, the mountain descends abruptly onto the broad plains of Aquitaine and Languedoc in France.
Pohjoisessa vuoret laskeutuvat jyrkästi Ranskan puolelle Aquitainen ja Languedocin laajoille tasangoille.
Rainfall is abundant due to the permanent inuence of the Atlantic Ocean and, as a consequence, much of the mountainside is covered in beech and fir.
Sademäärät ovat runsaat Atlantin jatkuvan vaikutuksen ansiosta, ja tästä johtuen suuri osa vuorten rinteistä on pyökki- ja kuusimetsien peitossa.
Also present is the dramatic looking Spanish moon moth Graellsia isabellae which is now largely restricted to the Pyrenees.
Etelärinteet ovat huomattavasti kuivemmat ja loivemmat.Tämä ympäristö sopii paremmin männylle, vuorimännylle, katajalle ja alempana rautatammelle.
It was once highly prized by collectors which brought it to the verge of extinction but, thanks to strict protection, the moth is now slowly recovering.
Laajoilla alueilla kasvaa myös Välimeren alueen pensastoa ja piiskahernettä.
The southern slopes, on the other hand, are much drier and have gentler gradients.
Pyreneiltä myös hakattiin aikaisemmin paljon metsää.
This is better suited to Scots and mountain pine, juniper and, lower down, evergreen oak.
Näiden hakkuiden jäljet näkyvät vieläkin lähes jokaisessa laaksossa.
There are also vast areas of Mediterranean scrub and Spanish broom.
Erityisesti pyökkiä käytettiin polttopuuna ja kaivosteollisuuden uunien polttoaineena.Viime aikoina matkailun ja etenkin hiihtokohteiden merkitys on kasvanut.
Above the tree line (2,400–2,900 m), the vegetation is very similar to the Alps if somewhat less diverse.
Puurajan yläpuolella (2 400–2 900 metriä) kasvillisuus on hyvin samankaltaista kuin Alpeilla, joskaan ei aivan yhtä monipuolista.
Dwarf willows hug the ground along with alpine heaths, thickets of alpenrose Rhododendron ferrugineum and windswept grasslands.
Maata vasten painautuva vaivaispaju, tunturikankaat, ruostealppiruusutiheiköt (Rhododendron ferrugineum) ja tuulen piiskaamat niityt vuorottelevat.
The Pyrenees were also heavily deforested in the past. Traces of this exploitation can be seen in almost every valley.
Pyreneillä esiintyy yhteensä 60 luontodirektiivissä lueteltua luontotyyppiä, kuten vain tälle alueelle ominainen silikaattialustan Festuca eskia -niitty.
Beech, in particular, was used for firewood and to stoke furnaces for metal extraction. More recently, there has been a surge in tourism, especially for ski resorts.
Pyreneillä on myös runsaasti vuoristopuroja, vesiputouksia ja järviä.Yli 1 000 metrin korkeudessa on yli 1 500 järveä.
Photo © Daniel Heuclin/NHPA
Valokuva © Daniel Heuclin / NHPA
Altogether, 60 habitat types listed in the Habitats Directive occur in the Pyrenees, including a type of siliceous grassland dominated by Festuca eskia, which is unique to the area.
Alppien tapaan kasvillisuus on erittäin monimuotoista.
The Pyrenees also have an abundance of torrents, cascades and lakes. There are over 1,500 lakes above 1,000 m.
Pyreneillä on kirjattu noin 3 000 putkilokasvilajia, joista ainakin 120 on kotoperäisiä, kuten Alyssum pyrenaicum ja Aster pyrenaeus, jotka on molemmat mainittu luontodirektiivissä.
Like in the Alps, plant diversity is very high.
Lintulajien ja muiden eläinlajien määrä on yhtä vaikuttava.
Some 3,000 species of vascular plants have been recorded in the
Nisäkäslajeja on yli 40, muun muassa omituisen näköinen vesimaamyyrä (Galemys pyrenaicus), pyreneidenvuorikauris (Capra pyrenaica pyrenaica) ja muita harvinaisia kotoperäisiä lajeja.
Natura 2000 in the Alpine Region
Pyreneidenvuorikaurista uhkasi liikametsästys, eikä sitä kyetty
The Alps
Alpit peitossa.
The Alps also act as a bridge between the Mediterranean climate in the south and the more temperate weather in the north and this is reected everywhere in the type of habitats and species present.
Metsät ovat kaikkiaan edelleen varsin luonnontilaisia erityisesti ylempänä vuoristossa ja tarjoavat siksi tärkeän turvapaikan ja ekologisen käytävän monille suurikokoisille lajeille, kuten karhuille ja petolinnuille.
Over half of the Alps are covered in forests.
Alpit ovat yksi Euroopan korkeimmista vuorijonoista.
To the north, the lower slopes are dominated by deciduous trees whereas, in the south, they are mainly covered in evergreen forests.
Ne muodostavat 1 200 kilometrin pituisen ja 200 kilometrin levyisen puolikaaren, joka ulottuu kahdeksaan maahan: Ranskasta, Sveitsistä ja Monacosta Italiaan, Saksaan, Itävaltaan ja Sloveniaan.
Conifers tend to dominate the higher altitudes and the drier inland areas where the rainfall is considerably lower.
Alpeilla on useita yli 4 000 metrin korkuisia huippuja, muun muassa 4 807 metriin kurkottava Euroopan korkein vuori Mont Blanc.
The Alps are amongst the highest mountain chains in Europe.
Niityt ja vuoristokedot muodostavat 25 prosenttia alpiinisesta kasvillisuudesta.
They form a crescent 1,200 km long and 200 km wide across eight countries ranging from France, Switzerland and Monaco to Italy, Germany, Austria and Slovenia.
Useimmat ovat puoliluontaisia, koska niihin ovat vaikuttaneet satojen vuosien ajan pienimuotoiset maatalouskäytännöt.
Several peaks rise above 4,000 m, including Mont Blanc which, at 4,807 m, is the highest summit in Europe.
Monet ovat nyt kuitenkin vakavasti uhattuina, kun yhä useammat tilat hylätään.
In general, the forests are still in a relatively natural state, particularly at higher elevations, and so provide an important refuge and ecological corridor for many of the larger species, such as bears and birds of prey.
Alpit ovat alun perin muodostuneet Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen törmätessä rajusti yhteen.Vuolaat alpiiniset joet, väistyvät jäätiköt ja sulamisveden ja roudan armoton paine ovat sittemmin voimakkaasti muokanneet ja muovanneet näin paljastuneita kiteisiä kalliomuodostumia.
Originally formed by a powerful collision between the African and Eurasian continental plates, the exposed crystalline rock formations have since been extensively remodeled and sculptured by torrential alpine rivers, retreating glaciers and the relentless pressure of snowmelt and frost.
Alpeilta löytyy kaikkiaan 84 luontodirektiivissä mainittua luontotyyppiä, joista monet sijaitsevat puurajan yläpuolella. Tällaisia ovat esimerkiksi alpiiniset tunturikankaat, silikaattialustan niityt sekä erilaiset kivikkorinteet ja vyörysoraikot ja -lohkareikot.
Grasslands and mountain meadows make up a further 25% of the alpine vegetation.
Tuloksena on erittäin monimuotoinen vuorijonojen, pitkien, syvien laaksojen ja alpiinisten jokien muodostama labyrintti.
Most are semi-natural, having been inuenced by centuries of low-key farming practices.
Monet Euroopan tärkeimmistä joista, kuten Rein, Po ja Rhône, saavat alkunsa Alpeilta.