natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this sense they appear to set the framework for development consents of waste disposal installations, (which are covered by the EIA Directive in Annex I (9) and (10) and in Annex II (ll)(b)).
Tässä mielessä ne näyttävät vahvistavan puitteet tulevien jätteiden käsittelylaitosten lupa- ja hyväksymismenettelyille, (joihin sovelletaan YVA-direktiivin liitteessä I olevaa 9 ja 10 kohtaa sekä liitteessä II olevan 11 kohdan b alakohtaa).
Such waste management plans would normally be covered by the SEA Directive and assessment would automatically be required, following Article 3(2)(a), provided all the other conditions of application are fulfilled.
Nämä jätehuoltosuunnitelmat kuuluvat yleensä SYA-direktiivin soveltamisalaan, ja niistä on 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla tehtävä aina ympäristöarviointi, edellyttäen, että kaikki muut lupa-hakemusta koskevat ehdot täyttyvät.
Furthermore, there may be plans which do not directly identify suitable disposal sites or installations but set the criteria for them and/or delegate this task to lower tier plans (e.g. regional or provincial plans).
Lisäksi saattaa olla suunnitelmia, joissa ei suoranaisesti yksilöidä sopivia alueita jätteiden käsittelypaikkoja tai -laitoksia varten, mutta
installations, for example, in a situation where the disposal capacities are sufficient for the waste being produced.
Sellaisiakin jätehuoltosuunnitelmia saattaa olla, joissa ei yksilöidä alueita tulevia jätteiden käsittelypaikkoja varten, esimerkiksi tilanteessa, jossa jätteiden käsittelykapasiteetti riittää syntyvälle jätteelle.
Such a waste management plan may allocate waste flows to certain regions or to certain recycling paths without setting 'the framework' for projects and so, in these cases, the Directive is unlikely to apply.
Tällaisissa jätteiden käsittelysuunnitelmissa saatetaan ohjata jätevirrat tietyille alueille tai tiettyihin kierrätysjärjestelmiin vahvistamatta "puitteita" hankkeille, ja näissä tapauksissa direktiiviä ei yleensä sovelleta.
The Air Quality Framework Directive 96/62/EC stipulates that in zones and agglomerations in which levels of one or more pollutants exceed certain limit values Member States shall prepare and implement a plan or programme for attaining the limit value within the specific time limit (Article 8(3)).
Ilman laadusta annetussa puitedirektiivissä 96/62/EY säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen alueilla ja taajamissa, joilla tasot ylittävät raja-arvon, sellaisten suunnitelmien tai ohjelman laatimisen tai toteutuksen, jolla saavutetaan raja-arvo vahvistetussa määräajassa (8 artiklan 3 kohta).
In zones and agglomerations, where the level of more than one pollutant is higher than the limit values, Member States must provide an integrated plan covering all the pollutants concerned (Article 8(4)).
Alueilla ja taajamissa, joissa useamman kuin yhden epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, jäsenvaltioiden on laadittava kokonaissuunnitelma, joka koskee kaikkia kyseeseen tulevia epäpuhtauksia (8 artiklan 4 kohta).
The main purpose of these plans or programmes is to improve air quality and, although they may affect many sectors, they are not necessarily attributable to any of the sectors listed under Article 3(2)(a) of the SEA Directive; but, under Article 3(4), they will require environmental assessment if they set the framework for development consent of projects and the Member State determines them likely to have significant environmental effects.
Näiden suunnitelmien tai ohjelmien päätarkoitus on parantaa ilman laatua ja, vaikka ne saattavat vaikuttaa moniin aloihin, niiden ei välttämättä voida osoittaa kuuluvan yhteenkään SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa luetelluista aloista; 3 artiklan 4 kohdan nojalla niistä on kuitenkin tehtävä ympäristöarviointi, jos niillä vahvistetaan puitteet hankkeiden lupa- ja hyväksymismenettelyille ja jos jäsenvaltiot määrittelevät, että niillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Article 11 of the Air Quality Framework Directive stipulates that Member States' plans or programmes for attaining the limit values should be sent to the Commission.
Ilman laadusta annetun puitedirektiivin 11 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle raja-arvojen saavuttamiseen tähtäävät suunnitelmat tai ohjelmat.
Although there is no requirement to do so, it would be helpful if information about the related SEA (e.g. that referred to in Article 9 of the SEA Directive) could be sent to the Commission at the same time.
Vaikka tällaista velvoitetta ei sisällykään direktiiviin, olisi hyvä, jos komissiolle toimitettaisiin samalla tiedot tapaukseen liittyvästä strategisten ympäristövaikutusten arvioinnista (esimerkiksi SYA-direktiivin 9 artiklassa tarkoitetut tiedot).
The Habitats Directive (92/43/EEC) aims at setting up a coherent European ecological network of special areas of conservation.
Luontotyyppidirektiivillä (92/43/ETY) pyritään saamaan aikaan erityisten suojelutoimien alueiden yhtenäinen eurooppalainen ekologinen verkosto.
It requires Member States to propose sites as special areas of conservation and transmit a list of such sites to the Commission.
Siinä edellytetään, että jäsenvaltiot tekevät ehdotuksia erityisten suojelutoimien alueiksi ja toimittavat niitä koskevan luettelon komissiolle.
The purpose is to recognise that the site hosts nature values worth protecting.
Tarkoituksena on tunnustaa, että alueella on suojelemisen arvoisia luonnonarvoja.
Thus, the essence of such a proposal is to recognise the environmental value of the site.
Näin tällaisen ehdotuksen keskeinen tarkoitus on tunnustaa alueen ympäristöarvo.
The proposal itself would not normally result in a planning or programming decision.
Ehdotus itsessään ei yleensä johda suunnittelua tai ohjelmaa koskevaan päätökseen.
It defines only the geographical scope in which protection measures must apply.
Siinä määritellään ainoastaan suojelutoimien maantieteellinen soveltamisala.
The environmental effects following this procedure arise from the later protection measures not from the proposal to designate a site as a special area of conservation.
Tämän menettelyn ympäristövaikutukset aiheutuvat myöhemmistä suojelutoimista eivätkä ehdotuksesta alueen osoittamiseksi erityiseksi suojelualueeksi.
The proposal to designate protected sites under the Habitats Directive is therefore not likely to require assessment under Directive 2001/42/EC.
Ehdotus osoittaa luontotyyppidirektiivin mukaisia suojelualueita ei siksi todennäköisesti edellytä direktiivin 2001/42/EY mukaisen arvioinnin tekemistä.
For plans and programmes under the Structural Funds and under the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund the SEA Directive does not apply under the current respective programming periods (see Article (3)(9) and paragraph 3.8. above).
Rakennerahastojen ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston alaisten suunnitelmien ja ohjelmien kohdalla SYA-direktiiviä ei sovelleta meneillään olevien ohjelmakausien aikana (katso 3 artiklan 9 kohta ja tämän tekstin 3.8 kohta).
For plans and programmes for which the obligation to carry out assessments of the effects on the environment arises simultaneouslyfrom this Directive and other Community legislation, Member States may provide for coordinated or joint procedures fulfilling the requirements of the relevant Community legislation in order, inter alia, to avoid duplication of assessment
Jotta vältetään muun muassa kaksinkertainen arviointi, jäsenvaltiot voivat sellaisten suunnitelmien ja ohjelmien osalta, joita koskeva velvoite tehdä arviointeja ympäristövaikutuksista johtuu samanaikaisesti sekä tästä direktiivistä että muusta yhteisön lainsäädännöstä, säätää yhteensovitetuista tai yhteisistä menettelyistä, jotka täyttävät asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön vaatimukset.
As discussed above, where environmental assessment is required by the Directive and by other Community law, both sets of requirements apply cumulatively.
Kuten edellä todettiin, kun sekä direktiivi että muu yhteisön lainsäädäntö edellyttävät ympäristöarvioinnin tekemistä, kumpiakin vaatimuksia sovelletaan kumulatiivisesti.
It would be absurd if this meant that two essentially similar assessments had to be carried out on the same proposal and, in order to avoid such duplication, Article 11(2) of the Directive allows Member States to provide coordinated or joint procedures which fulfil the requirements of the relevant Community legislation.
Olisi järjetöntä, jos tämä tarkoittaisi, että samasta ehdotuksesta olisi laadittava kaksi käytännössä samanlaista arviointia, ja kaksinkertaisen arvioinnin välttämiseksi direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus säätää yhteensovitetuista tai yhteisistä menettelyistä, jotka täyttävät asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön vaatimukset.
The first step is to find out whether Directive 2001/42/EC and other Community provisions for environmental assessment apply at the same time (see above).
Ensimmäinen vaihe on selvittää, sovelletaanko direktiiviä 2001/42/EY ja muita yhteisön ympäristöarviointia koskevia säännöksiä samanaikaisesti (katso edellä).
Member States may then wish to provide for an environmental assessment procedure that incorporates the requirements of both the Directive and of the other Community legislation.
Jäsenvaltiot saattavat tällöin säätää ympäristöarviointimenettelystä, johon sisällytetään kummankin direktiivin sekä yhteisön muun lainsäädännön vaatimukset.
In so doing they will wish to take account of any guidance which has been issued to amplify the requirements of Community law, always bearing in mind that if any conflict were to arise between guidance on one Directive and the legal requirements contained in another Directive, it is the latter which must be transposed into national law.
Tässä yhteydessä ne pyrkivät ottamaan huomioon kaikki annetut ohjeet yhteisön lainsäädännön vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi pitäen aina mielessä, että jos yhdestä direktiivistä annettujen ohjeiden ja toiseen direktiiviin sisältyvien oikeudellisten vaatimusten välillä on ristiriita, kansalliseen lainsäädäntöön on siirrettävä jälkimmäiset.
The assessment under the EIA Directive is usually performed at a later stage of the decision making process than that under Directive 2001/42/EC, since it deals with projects instead of plans and programmes setting the framework for such projects.
YVA-direktiivin mukainen arviointi tehdään yleensä myöhemmässä päätöksentekoprosessin vaiheessa kuin direktiivin 2001/42/EY mukainen arviointi, koska se koskee hankkeita eikä suunnitelmia ja ohjelmia, joissa vahvistetaan puitteet tällaisille hankkeille.
In some Member States, however, there may be overlaps between the two directives in situations where the plan or programme comprises the development consent for a project.
Joissakin jäsenvaltioissa näiden direktiivien välillä saattaa kuitenkin olla päällekkäisyyksiä tilanteissa, joissa suunnitelmaan tai ohjelmaan sisältyy hanketta koskeva lupa- tai hyväksymismenettely.
In these cases, to avoid a duplication of assessment, the introduction of a coordinated procedure covering both the EIA and the SEA aspects may be desirable.
Jotta voidaan välttää kaksinkertainen arviointi, näissä tapauksissa saattaa olla järkevää säätää yhteensovitetuista menettelyistä, jotka täyttävät sekä ympäristövaikutusten anioinnin että strategisen ympäristöarvioinnin vaatimukset.
The basic requirements of the EIA and the SEA Directive are similar, taking into account the characteristic features of a project on the one hand and a plan or programme on the other hand.
YVA- ja SYA-direktiivin perusvaatimukset ovat samankaltaiset, niissä otetaan toisaalta huomioon hankkeen ominaispiirteet ja toisaalta suunnitelma tai ohjelma.
Compared to the SEA Directive, the EIA Directive does not require consultation of other authorities when there is a case by case examination (Article 4(2)), has different requirements about notification of decisions on screenings, and has no requirements on quality or monitoring.
YVA-direktiivi poikkeaa SYA-direktiivistä siltä osin, että siinä ei edellytetä muiden viranomaisten kuulemista tapauskohtaisissa tutkimuksissa (4 artiklan 2 kohta), seulontoja koskevista päätöksistä ilmoittamista koskevat vaatimukset ovat erilaiset eikä siihen sisälly laatua tai seurantaa koskevia vaatimuksia.
The Water Framework Directive and the SEA Directive are complementary and provide for a broadly similar environmental assessment.
Vesipolitiikan puitedirektiivi ja SYA-direktiivi täydentävät toisiaan, ja niissä säädetyt ympäristöarvioinnit ovat pääpiirteissään samanlaisia.
Analysis of the legal texts reveals some differences between the elements of environmental assessment they cover.
Säädöstekstien analysointi paljastaa joitakin eroja niiden mukaisen ympäristöarvioinnin piirteissä.
For example, the provisions on public participation in the WFD focus on the steps needed to produce, review and update RBMPs, whilst those in the SEA Directive are more general in nature since they have to apply to quite diverse types of plans and programmes.
koskevissa säännöksissä keskitytään vesipiirien hoitosuunnitelmien laatimisen, arvioinnin ja ajantasaistamisen edellyttämiin vaiheisiin, kun taas SYA-direktiivin vastaavat säännökset ovat yleisluontoisempia, koska niitä on tarkoitus soveltaa aivan erityyppisiin suunnitelmiin ja ohjelmiin.
If Member States decide to provide for a joint procedure in their transposition of these directives, they will need to ensure that it correctly reflects the provisions of both.
Jos jäsenvaltiot päättävät säätää yhteisestä menettelystä näiden direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä, niiden on varmistettava, että kummankin direktiivin säännökset pannaan asianmukaisesti täytäntöön.
One way of avoiding duplication would be for the competent authority identified under Article 3 of the Water Framework Directive also to be made responsible for ensuring that the requirements of the SEA Directive are adequately covered in the RBMP.
Yksi keino välttää kaksinkertaisia arviointeja on se, että vesipolitiikan puitedirektiivin 3 artiklan nojalla toimivaltaiseksi viranomaiseksi nimetty taho asetetaan vastuuseen myös siitä, että SYA-direktiivin vaatimukset otetaan asianmukaisesti huomioon vesipiirien hoitosuunnitelmissa.
There is one area where the SEA Directive can add particular value to the implementation of the Water Framework Directive.
Yhdellä alueella SYA-direktiivi voi tuoda erityistä lisäarvoa vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanoon.
This is in the application of derogations as set out in Article 4 of the WFD. Whenever the terms 'the wider environment', 'significantly better
Se koskee vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklassa määriteltyjen poikkeusten soveltamista.
environmental option' or 'sustainable human development' are used as criteria for applying a derogation, an environmental assessment in accordance with the SEA Directive may be useful in justifying the derogation on the basis of those criteria.
Aina kun termejä "ympäristö laajemmin", "ympäristön kannalta merkittävästi parempi keino" tai "kestävän kehityksen mukaiset ihmisen toimet" käytetään poikkeuksen soveltamisen perusteena, SYA-direktiivin mukaisesta ympäristöarvioinnista saattaa olla hyötyä perusteltaessa poikkeuksia noilla perusteilla.
For example, the guidance document on public participation makes it clear that public participation is required not only for the RBMP (as Article 14 might imply) but also for the programme of measures.
Esimerkiksi yleisön osallistumista koskevassa ohjeasiakirjassa tehdään selväksi, että yleisön osallistuminen on taattava ei vain vesipiirien hoitosuunnitelmien kohdalla (kuten 14 artiklan perusteella saattaisi ymmärtää) vaan myös toimenpideohjelmien kohdalla.
This guidance provides useful examples of how the public should be informed and consulted in accordance with the Directive and provides advice on good practice which could be applied to many other types of plan and programme covered by the SEA Directive.
Näissä ohjeissa annetaan hyödyllisiä esimerkkejä siitä, miten yleisölle on tiedotettava ja miten sitä on kuultava direktiivin mukaisesti, ja annetaan hyviä neuvoja hyvistä käytännöistä, joita voidaan soveltaa moniin muihin SYA-direktiivin soveltamisalaan kuuluviin suunnitelma- ja ohjelmatyyppeihin.
A similarly complementary approach is likely to be beneficial in applying other aspects of the Directives (such as the preparation of the environmental report, or the provisions on transboundary cases).
Vastaavanlaisesta täydentävästä lähestymistavasta on todennäköisesti hyötyä sovellettaessa direktiivien muita osia (kuten ympäristöselostuksen valmistelua tai valtioiden välisiä tapauksia koskevia säännöksiä).
The procedure of preparing waste management plans pursuant to the Waste Framework Directive (75/442/EEC) does not include an environmental assessment.
Jätehuollon puitedirektiivin (75/442/ETY) mukaiseen jätehuoltosuunnitelmien laatimismenettelyyn ei sisälly ympäristöarviointia.
In general, the environmental assessment therefore has to be newly introduced here - though Member States may already have some elements of an SEA for waste management planning in their national legislation.
Tästä syystä ympäristöarvioinnista on säädettävä ensimmäisen kerran tässä direktiivissä -vaikka jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön saattaakin jo sisältyä joitakin jätehuollon suunnittelua koskevia strategiseen ympäristöarvioinnin elementtejä.
In this case, the procedure has to include the procedural steps required by the SEA Directive, and the substantive test regarding the effect on protected sites required by the Habitats Directive.
Suunnitelmat ja ohjelmat, jotka on luontotyyppidirektiivissä21
These documents cover subjects such as economic analysis, analysis of pressures and impacts, planning process and ecological status assessment and will be published during 2003.
sellaisiksi, että niistä on tehtävä ympäristöarviointi, kuuluvat myös SYA-direktiivin (3 artiklan 2 kohdan b alakohdan) mukaiseen arviointimenettelyyn.
They are already available on the internet under: http://forum.europa.eu.int/Public/irc/env/wfd/library. The Habitats Directive explicitly requires assessment for 'plans' and not for 'programmes.
SYA-direktiiviä ja luontotyyppidirektiiviä sovelletaan siis kumulatiivisesti kaikkiin suunnitelmiin ja ohjelmiin, joilla on luontotyyppidirektiivin 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuja vaikutuksia suojelualueisiin, ja niihin voidaan soveltaa yhdistettyä menettelyä edellyttäen, että sekä SYA-direktiivin että luontotyyppidirektiivin vaatimukset täyttyvät.
However, a 'plan' according to the Habitats Directive may have the characteristics of a 'programme' pursuant to the SEA Directive, since it is impossible to provide a rigorous distinction between plans and programmes. (See also paragraphs 3.3 - 3.6 and 3.32 above).
Tässä tapauksessa menettelyyn on sisällyttävä SYA-direktiivissä edellytetyt menettelyvaiheet ja luontotyyppidirektiivin mukainen testi, joka koskee vaikutusta suojelualueisiin.
The assessment under the SEA Directive has a broader coverage; it not only covers effects on protected sites and on selected species, but also on biodiversity in general and on other aspects like air or water quality or the cultural or architectural heritage.
SYA-direktiiviin perustuva arviointi on laajempi; se kattaa paitsi vaikutukset suojelualueisiin ja tiettyihin lajeihin myös vaikutukset biologiseen monimuotoisuuteen yleensä ja muihin näkökohtiin, kuten ilman tai veden laatuun tai kulttuuriseen tai arkkitehtoniseen perintöön.
The steps of an optional combined SEA procedure for the plans which have been determined to require an assessment pursuant the Habitats Directive might be the following.
Luontotyyppidirektiivin nojalla arviointia edellyttäviksi määriteltyihin suunnitelmiin on mahdollista soveltaa seuraavanlaista yhdistettyä SYA-menettelyä.
Since the plan has been determined likely to have an effect on a site under the Habitats Directive, provided it complies with the other requirements of Articles 2 and 3 of the SEA Directive, it automatically comes within the field of application ofthat Directive.
Jos suunnitelma on määritelty sellaiseksi, että sillä on todennäköisesti vaikutuksia luontotyyppidirektiivissä tarkoitettuun suojelualueeseen, ja mikäli se täyttää SYA-direktiivin 2 ja 3 artiklan muut vaatimukset, se kuuluu automaattisesti kyseisen direktiivin soveltamisalaan.
The effects on the environment of the plan or programme and reasonable alternatives to the plan or programme are to be identified, described and evaluated in an environmental report.
Suunnitelman tai ohjelman ympäristövaikutukset sekä sen kohtuulliset vaihtoehdot on yksilöitävä, kuvattava ja arvioitava ympäristöselostuksessa.
Effects on protected sites and on selected species in accordance with the Habitats Directive are part of this report.
Selostukseen sisältyvät vaikutukset luontotyyppidirektiivissä tarkoitettuihin suojelualueisiin ja ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin.
It may, however, be preferable to describe them in a separate chapter as the findings on such effects are binding for the decision of the competent authorities on the plan or programme.
Niitä koskeva kuvaus kannattaa kuitenkin ehkä sisällyttää erilliseen lukuun, koska näitä vaikutuksia koskevilla tuloksilla on sitova vaikutus toimivaltaisten viranomaisten suunnitelmaa tai ohjelmaa koskevassa päätöksenteossa.
The public and the authorities, which are likely to be concerned by the environmental effects of implementing plans, are to be consulted in accordance with Article 6 of the SEA Directive by making available the draft of the plan or programme and the environmental report.
ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat, on kuultava SYA-direktiivin 6 artiklan mukaisesti toimittamalla niiden saataville suunnitelma- tai ohjelmaluonnos ja ympäristöselostus.
The consultation also includes the effects of the plan or programme on the sites and species, which are specially protected under the Habitats Directive.
Kuuleminen kattaa myös suunnitelman tai ohjelman vaikutukset alueisiin ja lajeihin, jotka kuuluvat luontotyyppidirektiivissä tarkoitetun erityisen suojelun piiriin.
The report and the results of the consultations have to be taken into account before the plan or programme is adopted or submitted to the legislative procedure.
Ympäristöselostus ja kuulemisen tulokset on otettava huomioon ennen kuin suunnitelma tai ohjelma hyväksytään ja toimitetaan lainsäädäntömenettelyyn.
If the plan or programme is found to affect adversely the integrity of the site concerned, the plan or programme may be adopted only under the limited conditions described in Article 6 of the Habitats Directive.
Jos suunnitelman tai ohjelman todetaan vaikuttavan kyseessä olevan alueen koskemattomuuteen, se voidaan hyväksyä vain luontotyyppidirektiivin 6 artiklassa mainituin tietyin rajoitetuin ehdoin.
For other effects on the environment, the relevant national legislation under the Habitats Directive describes the conditions under which the plan or programme may be adopted.
Muiden ympäristövaikutusten osalta luontotyyppidirektiivin nojalla annetussa asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä kuvataan suunnitelman tai ohjelman hyväksymisedellytyksiä.
Under Article 6 of the SEA Directive, the public and the designated authorities have to be informed about the decision on the plan or programme.
SYA-direktiivin 6 artiklan mukaan yleisölle ja nimetyille viranomaisille on tiedotettava suunnitelmaa tai ohjelmaa koskevasta päätöksestä.
absence of alternative solutions, a plan or project must nevertheless be carried out for imperative reasons of overriding public interest, including those of a social or economic nature, the Member State shall take all compensatory measures necessary to ensure that the overall coherence of Natura 2000 is protected. It shall inform the Commission of the compensatory measures adopted.
Tiedonantoon, jossa esitetään yhteenveto siitä, miten ympäristönäkökohdat on sisällytetty suunnitelmaan tai ohjelmaan, sisältyy myös päätös siitä, täyttääkö suunnitelma tai ohjelma luontotyyppidirektiivin vaatimukset.