natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They affirmed the needfor continuing and wider-ranging Community actionin favour of cities - the driving force of regionaldevelopment - for safeguarding social cohesionwithin cities and improving the urban environment.The participants called on the Commission to lookinto the possibility of assistance from the Structural Funds for accommodation, to make cities its mainpartners in dialogue on matters that concern them,to ensure better coordination with the other programmes and encourage exchanges of experiencesand networking.
Seminaari osoitti yhteisöntukitoimien jatkamisen ja tehostamisen olevan merkittäviä kaupungeille, jotka alueellisen kehityksenmoottoreina voisivat säilyttää sosiaalisen koheesion japarantaa kaupunkiympäristöä.
•Exchanges of experience and cooperationhave a positive impactwhich is widely recognised, especially at cross-border level.
Puhujat pyysivät Euroopan komissiota tutkimaan rakennerahastojentoimintamahdollisuuksia asumisen suhteen, pitämäänkaupunkeja pääasiallisina edustajinaan niitä itseäänkoskevissa kysymyksissä, varmistamaan tehokkaamman yhteensopivuuden muiden ohjelmien kanssa jalisäksi kannattamaan kokemustenvaihtoa ja verkostoitumista.
•The greater contribution of Community poli-cies(fisheries, competition, agriculture, transport,environment, research and development) to economic and social cohesionwas widely commented on in 2002.
•Yhteisön politiikkojen tehokkaampi myötävai-kutus(kalastus-, kilpailu-, maatalous-, liikenne-,ympäristö- ja tutkimus- ja kehityspolitiikka) taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioonon tullutilmi useaan otteeseen vuonna 2002.
Lastly, 500 participants from the Member States, thecandidate countries and non-member countries metto discuss Community and mountainpolicies inthe context of the International Year of the Mountain.
Lopuksi 500 osallistujaa jäsenvaltioista, ehdokasvaltioista ja kolmansista maista kokoontui keskustelemaan aiheesta «yhteisön politiikat ja vuoristoseu-dut»kansainvälisen vuoristoseutujen vuoden puitteissa.
A serious opportunity for dialogue, theseminar underlined the need for specific projects,better coordination between Community policies andthe value added for mountains of cross-border cooperation policies.
Seminaarin keskustelujen tuloksena ilmeni erityisohjelmien, yhteisön politiikkojen entistä tehokkaamman yhteensovittamisen sekä rajat ylittävienyhteistyöpolitiikkojen vuoristoseuduille asettamanlisäarvon välttämättömyys.
7.The nomenclature of statistical territorial units (NUTS) was set up by Eurostat as a single, coherent system for dividing up the European Union territory.
7Tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö (NUTS) on Eurostatin laatima nimikkeistö, jonka ansiosta alueellisten tilastojen laadinnassa voidaan käyttää yhtä yhtenäistä jakoa alueellisiin yksiköihin.
Thepresent nomenclature subdivides the EU countries into 78 NUTS level 1 territories (Länder in Germany, régions/regionenin Belgium, etc.), 210 NUTS level 2territories (Comunidades autonomasin Spain, régionsand départements outre merin France, regioniin Italy, Länderin Austria, etc.) and 1 093 smaller NUTSlevel 3 territories.
Nykyinen nimikkeistö jakaa Euroopan unionin valtiot 78:aan NUTS 1 –alueeseen ( Saksan «Länder» , Belgian «Régions»jne.), 210 NUTS 2 –alueeseen (autonomiset alueet Espanjassa, Ranskan alueet ja merentakaiset departementit, Italian alueet, Itävallan «Länder»…) ja 1093pienempään NUTS 3 –tason alueeseen.
III.Preparing for enlargement and theperiod 2004-06
III.Liittymisen valmistelu ja kausi 20042006
Following the completion of the accession negotiations at the Copenhagen European Council, the mainpart of the preparations for enlargement consist infinalising the future Member States’ structuralprogrammes and seeing to it that they are actually being implemented on the date of accession.
Kööpenhaminan neuvoston liittymisneuvotteluidenpäätyttyä liittymisen valmisteluun kuului oleellisestitulevien jäsenvaltioiden rakenneohjelmien valmiiksi saattaminen ja niiden tehokkaan täytäntöönpanon varmistaminen heti liittymisajankohtana.
Some problems are still to be resolved and were identified in the regular October 2002 reports on the candidate countries’ progress in adopting the ‘acquis’:they include inadequate interministerial coordination,weak administrative procedures and lack of uniformity of inspection services.
Vielä ratkaisemattomat ongelmat otettiin esille vuoden 2002 lokakuun säännöllisissä raporteissa, jotkakoskevat ehdokasvaltioiden kehitystä yhteisön säännöstön soveltamisen suhteen. Ongelmia ovat riittämätön ministeriöyhteistyön yhteensopivuus, hallintomenetelmien heikkous ja erot valvonnan alalla.
In view of the limited experience of the candidatecountries in using Community funds and in order toensure that the funds are properly managed, the Commission and the Member States have demandedfirmcommitments from those countries regarding
Koska ehdokasvaltiot ovat vielä kokemattomia yhteisön rahastojen käytössä, komissio ja jäsenvaltiot vaativat ehdokasvaltioiden vahvaa sitoutumistahallin-torakenteiden sekä seuranta- ja valvontatoimenpitei-
The Copenhagen Council adopted an allocation of EUR 21.7 billion for the Structural Funds and the Cohesion Fund for 2004-06, i.e. average per capita aidin 2006 of EUR117.
Kööpenhaminan neuvosto päätti tukea rakenne- jakoheesiorahastoja 21,7 miljardilla eurolla vuosina2004-2006, mikä vastaa keskimäärin 117 euroa asukasta kohden vuonna 2006.
This is below what had been originally envisaged in the Berlin financial framework(EUR191 per head in 2006). One third is earmarked forthe Cohesion Fund with the aid for the Structural Fundsbeing targeted mainly at Objective 1.
Tuki on pienempi kuinmitä ensin kaavailtiin Berliinin rahoituskehyksen puitteissa (191 euroa henkeä kohden vuonna 2006).Kolmasosa avustuksesta on varattu koheesiorahastoille, ja rakennerahastojen tuki suunnataan erityisestitavoite 1 –ohjelmiin.
The Community Initiatives will be restricted to Interreg and Equal.
Yhteisöaloitteet rajataan Interreg- ja Equal-ohjelmiin.
I. Introduction impact on future cohesion policy need to be considered, including:
I. Johdanto vaikutus tulevaan koheesiopolitiikkaan. Niitä ovatmuun muassa:
•An unprecedented widening of economic disparities within the Union:the gap in per capita GDP between the 10% of the population living inthe most prosperous regions and the same percentage living in the least prosperous ones willmore than double compared with the situation in EU15.
•Taloudellisten erojen ennennäkemätön kasvuunionissa:Unionin vauraimmilla alueilla asuvien10 prosentin ja köyhimmillä alueilla asuvien 10 prosentin välinen asukaskohtaisen BKT:n ero on ylikaksi kertaa niin suuri kuin 15 jäsenvaltion unionissa.
The debate launched by the Commission followingthe adoption of the Second Report on Economic and Social Cohesion, on the options for future cohesionpolicy, has continued to engage the principal partiesinvolved in the regions, in the present and future Member States and in the EU Institutions.
Toisen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksen antamisen jälkeen komissio käynnisti tulevan koheesiopolitiikan vaihtoehtoja koskevankeskustelun, jota alueilla, nykyisissä ja tulevissa jäsenvaltioissa ja EU:n toimielimissä pääasiallisesti vastuussa olevat toimijat ovat edelleen jatkaneet.
This secondprogress report presents an update of the analysis ofthe situation and trends emerging in the regions,along with the main topics of the debate during 2002on the future of cohesion policy.
Tässä toisessa väliraportissa saatetaan ajan tasalle alueidentilannetta ja niillä havaittavia suuntauksia koskevaanalyysi sekä kuvaillaan tulevasta koheesiopolitiikastavuonna 2002 käydyn keskustelun päälinjoja.
II.Analysis of the situation and trends:the challenge of enlargement
II.Alueiden tilanteen ja suuntaustenanalyysi: laajentumisen haasteet
The enlargement of Europe to include 25 Member States will present an unprecedented challenge forthe competitiveness and internal cohesion of the Union.
EU:n laajentuminen 25 jäsenvaltioon merkitseeennenkuulumatonta haastetta unionin kilpailukyvylleja sisäiselle koheesiolle.
Several factors that will have an undoubted
Laajentumisessa on otettavahuomioon monia sellaisia tekijöitä, joilla on kiistaton
•The geographical shift in the pattern of disparities: in EU25, 116 million people - representing some 25% of the total population - will live inregions with a per capita GDP below 75% of the EU average as against 68million people, or 18% ofthe total, in EU15.
•Erojen maantieteellinen siirtyminen:25 jäsenvaltioon laajentuneessa unionissa kaikkiaan 116miljoonaa ihmistä – noin 25 prosenttia unioninkokonaisväestöstä – elää alueilla, joiden asukaskohtainen BKT on alle 75 prosenttia EU:n keskiarvosta, kun vastaava osuus 15 jäsenvaltion unionissa on 68miljoonaa ihmistä eli 18 prosenttia kokonaisväestöstä.
Of these, four out of ten citizenswill be living in regions belonging to the existing Member States while the other six will be nationalsof the candidate countries.
Laajentuneessa unionissa neljä kymmenestä tähän väestöryhmään kuuluvasta asuunykyisten jäsenvaltioiden alueilla, ja loput ovatehdokasmaiden asukkaita.
SYNTHESIS AND CONCLUSIONS • JANUARY 2003
YHTEENVETO JA PÄÄTELMÄT • TAMMIKUU 2003
The debate has also made it possible to draw up a listof key questions to which answers should be given inthe third report on economic and social cohesion.These can be grouped under two headings: the priorities for future cohesion policy and the method ofimplementation.
Ne voidaan jakaa kahteen ryhmään,joista ensimmäinen koskee tulevan koheesiopolitiikanpainopisteitä ja toinen täytäntöönpanomenetelmää.
•A less advantageous employment situation:three million jobs will have to be created if theaverage level of employment in the new Member States is to be aligned with that of the rest of the EU on account of the trend of decline in the rate ofemployment and a higher long-term youth unemployment rate.
•Työllisyystilanteen heikkeneminen:Mikäli uusien jäsenvaltioiden keskimääräinen työllisyysastehalutaan nostaa muun yhteisön tasolle, unioniin onluotava 3 miljoonaa uutta työpaikkaa työllisyydenlaskusuuntauksen ja nuorten korkean pitkäaikaistyöttömyyden takia.
Within the enlarged EU, appreciable employment gaps will persist according to age,gender and the level of qualifications and skills.
Laajentuneessa unionissaesiintyy edelleen huomattavaa työpaikkojen vajautta, joka voi liittyä sukupuoleen, ikään, koulutukseen tai ammattitaitoon.
This progress report confirms both the unprecedented increase in the disparities within the enlarged Union and the long-term nature of the efforts thatwill be needed to reduce them.
Tässä väliraportissa vahvistetaan, että alueelliset erotkasvavat unionissa ennennäkemättömällä tavalla laajentumisen yhteydessä ja että niiden kaventaminenvaatii pitkäaikaisia ponnisteluja.
There is a broad consensus around the need to continue to concentrateresources on the less developed regions, and especially on those in the new Member States.
Kannanotoissa oltiinlaajalti yksimielisiä tarpeesta jatkaa resurssien keskittämistä kehityksessä jälkeen jääneille alueille, etenkinuusissa jäsenvaltioissa.
On the other hand, other factors demonstrate theeconomic potential of an enlarged EU: the candidatecountries in general have had a higher rate of economic growth than the present Member States andoverall will help raise the average level of education inthe Union, whereas the people with a poor level ofeducation will continue to be concentrated amongother areas in certain regions in southern Europe(Portugal, Spain, Italy and Greece).
Toisaalta muut tekijät osoittavat, että laajentuneellaunionilla on paljon taloudellista kehityspotentiaalia:ehdokasmaiden yleinen talouskasvu on ollutnopeampaa kuin nykyisten jäsenvaltioiden, ja kaikenkaikkiaan laajentuminen auttaa kohottamaan unioninkeskimääräistä koulutustasoa, sillä koulutustaso onjatkossakin alhaisin eräillä Etelä-Euroopan alueilla(Portugalissa, Espanjassa, Italiaan ja Kreikassa).
III.The main topics of the debate onfuture cohesion policy
III.Tulevaa koheesiopolitiikkaa käsittelevän keskustelun päälinjat
On how to define the less developed regions, thecontributions to the debate have not seriously putinto question continued use of the present eligibility criteria based on the NUTS II geographicallevel and per capita GDP– which has the merit ofbeing simple and transparent - even if some contributions have called for other criteria to be added.
Kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden määrittelyäkoskevissa kannanotoissa ei vakavasti kyseenalaistettu NUTS II -tason maantieteellisiin alueisiin ja asukaskohtaiseen BKT:hen (jonka etuna on selkeys ja avoimuus) perustuvien nykyisten tukikelpoisuuskriteerienkäytön jatkamista, vaikka muutamissa kannanotoissavaadittiinkin BKT:n täydentämistä muilla perusteilla.
There has been a wide-ranging discussion on theplace to be reserved for certain specific categories ofregion under future policy.
Eri puolilla on käyty laajaa keskustelua tietyille alueryhmille tulevassa koheesiopolitiikassa varattavastaasemasta.
The different contributions examined in this reportreveal that the debate on the future of cohesion policy has remained intense throughout the period sincethe publication of the first progress report a year ago.These contributions, together with the results of thevarious analyses and studies by the Commission, havemade it possible to confirm four major contribu-tionsof this policy:
Tässä väliraportissa tarkastellut eri kannanotot osoittavat, että keskustelu koheesiopolitiikan tulevaisuudesta on jatkunut tiiviinä sen jälkeen, kun ensimmäinen väliraportti julkaistiin vuosi sitten. Näiden kannanottojen ja komission analyysitulosten ja selvitystenperusteella voidaan päätellä koheesiopolitiikan vaikuttaneen pääasiassa seuraavilla tavoilla:
•a redistribution function in favour of the less welloff Member States and regions (with a significantmacroeconomic impact, promoting genuine convergence);
•se on merkinnyt tulojen uudelleenjakoa heikommassa asemassa olevien jäsenvaltioiden ja alueideneduksi (merkittävä makrotaloudellinen vaikutus,joka edistää todellista lähentymistä)
First, there was broad agreement on the need to putin place fair arrangementsfor the regions of theexisting Member States, now eligible under Objective1 and which, while not having completed the processof economic convergence, could become ineligiblesimply as a result of the decline in average per capita GDP in the enlarged Union (the statistical impact).According to the data for 2000, 18regions with apopulation of 21million could find themselves in thissituation.
Ensinnäkin laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että onsovittava tasapuolisista järjestelyistä niillä nykyistenjäsenvaltioiden alueilla, jotka nyt saavat tavoite 1 -tukea ja jotka taloudellisen lähentymisensä keskeneräisyydestä huolimatta voivat jäädä tuen ulkopuolelle vain siksi, että laajentuneen unionin keskimääräinen asukaskohtainen BKT laskee (tilastovaikutus).Vuoden 2000 tietojen mukaan tähän tilanteeseen voijoutua kaikkiaan 18aluetta, joilla on yhteensä 21mil-joonaa asukasta.
•the strengthening of economic and political integration (development of the infrastructure networks, improved access for remote regions, cooperation projects);
•se on vahvistanut taloudellista ja poliittista integraatiota (infrastruktuuriverkkojen kehittäminen,liikenneyhteyksien parantaminen syrjäisimmille alueille, yhteistyöhankkeet)
•a contribution to achieving the Community priorities set by the Lisbon strategy, as amplified by theopean Council, including the economic and social restructuring resulting from globalisation;
•se on edistänyt Lissabonin strategiassa määriteltyjäja Göteborgin Eurooppa-neuvostossa laajennettujaunionin poliittisia tavoitteita, myös globalisoitumisesta johtuvaa taloudellista ja sosiaalista rakennemuutosta
Secondly, there was the question of the regions thatwould no longer have met the eligibility criteria to beconsidered less developed even in the absence ofenlargement, because they have achieved an incomeper head above 75% of the average for the EUR15.Several contributions have expressed support forassistance in the form of a gradual phasing out of Community aid for such regions.
Toiseksi tuotiin esille ne alueet, joita ei nykyisten tukikelpoisuusperusteiden mukaan voitaisi pitää kehityksessä jälkeen jääneinä edes siinä tapauksessa, ettälaajentuminen jäisi toteutumatta, koska niiden tulotaso henkeä kohti on kohonnut yli 75 prosenttiin 15jäsenvaltion unionin keskiarvosta. Useissa kannanotoissa suositeltiin, että näille alueille myönnetäänasteittain vähenevää siirtymäkauden tukea.
•a contribution to better governance (partnership,an evaluation culture, etc.).
•se on edistänyt hyvää hallintotapaa (kumppanuus,arviointikulttuuri jne.).
SECOND PROGRESS REPORT ON ECONOMIC AND SOCIAL COHESION • JANUARY 2003
TALOUDELLISTA JA SOSIAALISTA KOHEESIOTA KÄSITTELEVÄ TOINEN VÄLIRAPORTTI • TAMMIKUU 2003 set vaikeudet tunnustetaan perustamissopimuksen299 artiklassa.
Lastly, there was the matter of the treatment thatshould be reserved for certain categories of regions.This concerns in particular the outermost regionswhose social and economic difficulties are acknowledged in Article 299 of the Treaty.
Muut tässä yhteydessä mainitut alueet ovat 158 artiklassa tarkoitetut muita heikommassa asemassa olevatsaaret sekä erittäin harvaan asutut alueet, etenkin ne Pohjoismaiden osat, jotka nykyisin rinnastetaan tavoite 1 -alueisiin Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjaan liitetyn pöytäkirjan n:o 6 mukaisesti.
competitive and dynamic knowledgebased economyin the world, capable of sustainable economic growthwith more and better jobs and greater social cohesion.
strategisen päämäärän seuraavaa vuosikymmentävarten: Siitä on tultava maailman kilpailukykyisin jadynaamisin tietopohjainen talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia japarempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
This strategy is designed to enable the Unionboth to regain the conditions for full employment,growth and social cohesion, and to strengthenregional cohesion.
Tämän strategian tarkoituksena onantaa unionille mahdollisuus palauttaa täystyöllisyyden edellytykset ja vahvistaa unionin alueellistakoheesiota.
A sustainable development strategy for the European Union was decided by the European Council in Göteborg.
Myöhemmin Göteborgin Eurooppa-neu-vostossa päätettiin vielä Euroopan unionin kestävänkehityksen strategiasta.
Other regions that have been mentioned in this context are the least favoured islands mentioned in Article 158 and regions with an extremely lowpopulation density,notably those parts of the Nordic countries currently assimilated to Objective 1pursuant to Protocol 6 of the Act of Accession of Austria, Finland and Sweden.
Näiden erityistilanteessa olevien alueiden tarpeita ontarkasteltava kolmannessa koheesioraportissa ottaenhuomioon paitsi alueiden omat ansiot myös ne mahdollisuudet, joita tarjoutuu kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden ulkopuolella toteutettavien tukijärjestelyjen puitteissa.
Action outside the less developed regions
Ohjelmakaudella 2000–2006 noin kolmannes rakennerahastojen määrärahoista ohjataan alueille, jotkaeivät voi saada tavoite 1 -tukea.
A large number of contributions stress that the Member States and regions do not possess the samestrengths for achieving these goals.
Monissa kannanotoissa korostetaan, etteivät kaikkijäsenvaltiot ja alueet ole yhtä vahvassa asemassa saavuttaakseen nämä tavoitteet.
In addition, a policy intended to meet the various challenges facing the Union, that recognises and involves the regional level,is consistent with the spirit of the Commission White Paper on Governance, and especially with the obligations arising under the Treaty on cohesion, which areto “promote its overall harmonious development”and “reducing disparities between the levels of development of the various regions and the backwardnessof the least favoured regions or islands, includingrural areas”.
Lisäksi sellainen unionineteen tulevien eri haasteiden ratkaisemiseksi tarkoitettu politiikka, jossa tunnustetaan aluetason merkitys ja otetaan alueet mukaan päätöksentekoon, ontäysin yhdenmukainen eurooppalaista hallintotapaakäsittelevän komission valkoisen kirjan ja etenkin niiden perustamissopimuksessa asetettujen koheesiovelvoitteiden hengen kanssa, joiden tarkoituksena on“edistää sopusointuista kehitystä koko yhteisössä” jajoilla yhteisö pyrkii “erityisesti vähentämään alueidenvälisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarien jälkeenjääneisyyttämaaseutu mukaan luettuna”.
Although, by definition, the problems of economicand social cohesion outside regions lagging behindare of a lesser scale, there are several important challenges facing the Union as a whole.
Vaikka taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon liittyvät ongelmat ovat jo luonnostaan lievempiä kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden ulkopuolella, edessäon monia tärkeitä haasteita, jotka koskettavat kokounionia.
These major European priorities have, to a certainextent, been tackled already during the present programming period under Objective2 (regions undergoing restructuring), Objective 3 (human resources),Community Initiatives and Innovative Actions andactions outside Objective 1 on rural policy and fisheries.
Näitä tärkeitä yhteisön tavoitteita on jossakin määrinpyritty edistämään jo kuluvalla ohjelmakaudella tavoite 2 -ohjelmilla (rakenneuudistusta läpikäyvät alueet),tavoite 3 -ohjelmilla (inhimilliset voimavarat), yhteisöaloitteilla ja innovatiivisilla toimilla sekä sellaisillatavoite 1 -alueiden ulkopuolisilla toimilla, jotka liittyvät maaseudun kehittämispolitiikkaan ja kalastukseen.
In particular, the issues of competitiveness, sustainable development, and economic and social restructuring are relevant in all Member States.
Etenkin kilpailukykyyn, kestävään kehitykseen jataloudelliseen ja sosiaaliseen rakennemuutokseen liittyvät kysymykset ovat ajankohtaisia kaikille jäsenvaltioille.
These challenges reflect a great diversity of potential needs andsituations, in contrast with the more intense butclear-cut needs of regions lagging behind, especiallyin new Member States.
Nämä haasteet pitävät sisällään monenlaisiapotentiaalisia tarpeita ja tilanteita.
This wide range of challengesalso highlights the need to concentrate assistance,and to focus on qualitative, systemic elements inorder to increase Community added value.
Tämä poikkeaakehityksessä jälkeen jääneiden alueiden tilanteesta,joiden tarpeet varsinkin uusissa jäsenvaltioissa ovatpakottavia mutta selkeitä.
While this is the case, current policies and instruments have not been immune to criticism on thebasis of arguments that they lack sufficient addedvalue, sometimes require an excessive administrativeinput in relation to the outputs achieved and fail todevolve sufficient responsibility to the Member States consistent with the principle of subsidiarity.Many say that while the region remains theappropriate level for the conception and management of assistance for the above reasons,designating eligible areas at the sub-regional levelcan artificially restrict the field of intervention of Community assistance, and is difficult to reconcilewith an approach emphasising the new factors ofcompetitiveness.
Näiden moninaisten haasteiden keskellä korostuu myös tarve keskittää tukia jakeskittyä laadullisiin, kokonaisvaltaisiin tekijöihin,jotta saadaan kasvatettua yhteisön toimista syntyväälisäarvoa.
Initial positions in certain Member States within thedebate that actions of this nature outside the Objective 1 regions should be abandoned entirely bythe Union and responsibilities returned to the Member States (“renationalised”) do not appear tohave gained ground, and the need to have themeans to achieve major European priorities hasbeen recognised.
Muutamat jäsenvaltiot olivat alun perin sitä mieltä,että unionin olisi luovuttava kokonaan tämänluonteisista toimista tavoite 1 -alueiden ulkopuolella japalautettava vastuu jäsenvaltioille (“uudelleenkansallistaminen”), mutta tämä ajatus ei juurikaan näytäsaaneen kannatusta, ja nyt jäsenvaltioissa on tiedostettu, että unionilla on oltava valmius toteuttaa suuria toimintalinjoja.