natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 28 May, the Commission closed its investigation into the FIFA rules on international footballertransfers by rejecting two remaining complaints relating to the former FIFA rules that were changedin 2001.
Komissio lopetti 28. toukokuuta 2002 kansainvälisiä jalkapalloilijoiden siirtoja koskevien FIFAnsääntöjen tutkinnan hylkäämällä vuonna 2001 muutetuista FIFAn entisistä säännöistä tehdyt kaksiviimeistä kantelua.
In response to a number of complaints, the Commission had opened a detailed investigation into FIFA’srules on international footballer transfers.
Komissiolle oli tehty asiasta useita kanteluita, joiden perusteella se päätti aloittaa kansainvälisiäpelaajasiirtoja koskevien FIFAn sääntöjen perusteellisen tutkinnan.
This led to a statement of objections being sent to FIFA on14 December 1998.
Tutkinta johti siihen, että FIFAllelähetettiin 14. joulukuuta 1998 väitetiedoksianto.
On 5 March 2001, Commissioners Anna Diamantopoulou, Viviane Reding and Mario Monti finaliseddiscussions with Sepp Blatter, President of FIFA, and the President of UEFA, Lennart Johansson oninternational transfers.
Komission jäsenet Anna Diamantopoulou, Viviane Reding ja Mario Monti saivat 5. maaliskuuta 2001päätökseen kansainvälisiä pelaajasiirtoja koskevat neuvottelut FIFAn puheenjohtajan Sepp Blatterin ja Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) puheenjohtajan Lennart Johanssonin kanssa.
The outcome was formalised in an exchange of letters between Mr Blatter and Mr Monti.
Neuvottelujen tulosvahvistettiin vielä Blatterin ja Montin välisessä kirjeenvaihdossa.
Following the discussions, Mr Blatter submitted a document which sets out the principles for amendmentof the FIFA rules regarding international transfers.
Neuvottelujen päätteeksi Blatter toimitti komissiolle asiakirjan, jossa esitellään kansainvälisiäpelaajasiirtoja koskevien FIFAn sääntöjen muuttamisessa noudatettavat periaatteet.
The new regulations, including a set of Application Regulations, were finally adopted by FIFA’s Executive Committee on 5 July 2001 in Buenos Aires.Moreover, at the end of August 2001, FIFA and FIFPro, the main players’ union, reached an agreementabout FIFPro’s participation in the implementation of FIFA’s new regulations on international transfers offootball players.
FIFA vahvisti uudetsäännöt ja niiden soveltamisohjeet 5. heinäkuuta 2001 Buenos Airesissa.
Following the entry into force of the new rules, three complaints were withdrawn.
Elokuun 2001 lopussa FIFA ja
Case T-193/02 X v FIFA.
Asia T-193/02 – X vastaan FIFA.
ENIC/UEFA (Case COMP/37.806) and the UEFA rule on ‘Integrity of the UEFA club competitions: independence of clubs’ (Case COMP/37.632)
Komission ei siis vastedestarvinne puuttua pelaajien, seurojen eikä jalkapalloliittojen välisiin kiistoihin.
By decision dated 25 June (
Ongelma onratkaistu uusissa säännöissä.
), the Commission rejected ENIC’s complaint against the UEFA rule on multiple ownership of football clubs entitled ‘Integrity of the UEFA club competitions: independence ofclubs’.
Jalkapalloliittojen edustajien kanssa käydyt keskustelut ja näiden kahden kantelun hylkääminen ovatvahvistus sille, että jalkapallo kuuluu EU:n ja jäsenvaltioiden lainsäädännön soveltamisalaan.
It also responded to UEFA’s notification by granting it negative clearance on 5 July.
Lisäksi EU:n oikeudessa voidaan ottaa huomioon urheilun erityispiirteet ja tunnustaa, että urheilulla onmerkittävä yhteiskunnallinen, yhdistävä ja kulttuurivaikutus.
On 18 February 2000, ENIC plc, an investment company with stakes in six European clubs (Glasgow Rangers FC in Scotland (25.1 %), FC Basle in Switzerland (50 %), Vicenza Calcio in Italy (99.9 %),Slavia Prague in the Czech Republic (96.7 %), AEK Athens in Greece (47 %) and Tottenham Hotspur in England (29.9 %)), lodged a complaint against UEFA, the European football governing body, concerningits rule on multiple ownership of clubs.
Kantelijat (Syndicat des employés, techniciens et cadres de la Fédération Générale des travailleurs de Belgique (SETCA-FGTB) ja Sport et Libertés) eivät ole nostaneet yhteisöjen tuomioistuimessa kannettakanteluiden hylkäämisestä tehtyä komission päätöstä vastaan.
Under this rule, which was adopted by UEFA’s Executive Committee in 1998, two or more clubs participating in a UEFA club competition (Champions League or UEFA Cup) may not be directly or indirectly controlled by the same entity or managed by the sameperson.
ENIC/UEFA (asia COMP/37.806) ja UEFAn sääntö ”UEFAn järjestämien kilpailujen luotettavuus: seurojen riippumattomuus” (asia COMP/37.632)
ENIC considered that the rule distorted competition by limiting the opportunities for investment in European clubs.
24) ENICin tekemän kantelun, joka koski
After a detailed investigation, the Commission concluded that, although the UEFA rule was a decisiontaken by an association of undertakings and could therefore theoretically be caught by the prohibition in Article 81(1) of the EC Treaty, it could be justified by the need to protect the integrity of competitions.
Komissio hylkäsi 25. kesäkuuta 2002 tehdyllä päätöksellä ( useiden jalkapalloseurojen omistusta koskevaa UEFAn sääntöä ”UEFAn järjestämien kilpailujenluotettavuus: seurojen riippumattomuus”. Komissio lopetti myös UEFAn antaman ilmoituksen käsittelynlähettämällä sille 5. heinäkuuta 2002 puuttumattomuustodistuksen.
The Court of Justice has ruled on several occasions that theeconomic aspects of sport are subject to EU law, but it also recognises that the special characteristics ofthe sector must be taken into account when applying the treaty rules.
Tässä säännössä, jonka UEFAn hallitus hyväksyi vuonna 1998,määrätään, että sama oikeushenkilö ei saa hallita eikä sama henkilö johtaa suoraan tai välillisesti kahta taiuseampaa UEFAn järjestämiin kilpailuihin (Mestarien liiga tai UEFA-cup) osallistuvaa seuraa.
In the case of the UEFA multi-ownership rule, the Commission established that the purpose of the rulewas not to distort competition, but to guarantee the integrity of the competitions UEFA organises.
ENIC katsoi, että sääntö vääristää kilpailua ehkäisemällä ja rajoittamalla investointeja eurooppalaisiinseuroihin.
In any case, the limitation of the freedom of action of clubs and investors which the rule entails does notgo beyond what is necessary to ensure its legitimate aim, i.e. to protect the uncertainty of the results inthe interest of the public.
Huolellisen tarkastelun jälkeen komissio päätteli, että vaikka UEFAn sääntö on yritysten yhteenliittymäntekemä päätös ja näin ollen teoriassa ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassaasetetun kiellon kanssa, se on perusteltavissa tarpeella taata kilpailujen luotettavuus.
APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION
Komissio katsoo, että urheilujärjestöjen tehtävänä on niiden alaan kuuluvien urheilulajien toiminnanjärjestäminen ja edistäminen, mihin kuuluvat erityisesti urheiluun liittyvät säännöt, kuten säännötjalkapallojoukkueessa pelaavien pelaajien lukumäärästä tai maalien koosta.
This decision makes clear that a rule may fall outside the scope of the competition rules, and of Article 81EC in particular, despite possible negative economic effects, provided that it does not go beyond what isnecessary to ensure its legitimate aim and that it is applied in a nondiscriminatory way.
Tällä päätöksellä tehdään selväksi, että yksittäinen sääntö voidaan jättää EU:n kilpailusääntöjen japerustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, vaikka sillä olisi kielteisiä vaikutuksialiiketoimintaan, edellyttäen, että sen vaikutus ei ulotu pidemmälle kuin on tarpeen sen perustellunpäämäärän saavuttamiseksi ja että sitä ei sovelleta syrjivästi.
) dated 1 August, the Commission rejected a complaint brought against the International
Komissio hylkäsi 1. elokuuta 2002 tehdyllä päätöksellä (25) kahden kilpailuista dopingin takiapoissuljetun uimarin Kansainvälistä olympiakomiteaa (KOK) vastaan tekemän kantelun.
Olympic Committee (IOC) by two swimmers banned from competitions for doping. The twocomplainants had come first and second in the Marathon Swimming World Cup at Salvador de Bahia,Brazil, on 31 January 1999.
Kantelijoistatoinen oli sijoittunut ensimmäiseksi ja toinen toiseksi uinnin pitkien ratojen maailmanmestaruuskilpailussa 31. tammikuuta 1999 Salvador de Bahiassa Brasiliassa.
They tested positive at the event.
Kyseiset uimarit antoivat positiivisendopingnäytteen kilpailun jälkeisessä testissä.
Analyses revealed that their bodies containedhigher-than-permitted levels of nandrolone, norandrosterone and norethiocholanolone metabolites.
Testituloksissa heidän elimistöstään havaittiin sallitut rajatylittäviä pitoisuuksia nandrolonin metaboliitteja, norandrosteronia (NA) ja noretiokolanolonia (NE).
On 8 August 1999, the doping panel of the Fédération Internationale de Natation Amateur (FINA) bannedthem for four years for a first-time contravention of the doping rules.
Maailman uintiliiton (FINA) dopingkomitea (Doping Panel) määräsi kyseisille uimareille 8. elokuuta1999 neljän vuoden kilpailukiellon.
An appeal was lodged against thedecision at the Court of Arbitration for Sport (CAS) in Lausanne (Switzerland), where it was dismissed ina ruling on 29 February 2000.
Päätöksestä tehtiin kantelu Sveitsin Lausannessa toimivaanurheiluasiain välitystuomioistuimeen (Court of Arbitration for Sport, CAS), joka vahvisti kuitenkinpäätöksen 29. helmikuuta 2000 antamallaan välitystuomiolla.
The CAS subsequently amended the decision on 23 May 2001, reducing theban to two years. One of the swimmers is a member of the Spanish Swimming Federation, which is amember of FINA.
CAS muutti kuitenkin päätöstämyöhemmin 23. toukokuuta 2001 antamallaan tuomiolla lyhentämällä kilpailukiellon pituuden kahteenvuoteen.
The other is a member of the Slovenian Swimming Federation, which is also a memberof FINA.
Toinen uimareista on FINAan kuuluvan Espanjan uintiliiton jäsen ja toinen myös FINAankuuluvan Slovenian uintiliiton jäsen.
The swimmers believed that the rules adopted by the IOC and FINA regarding the definition of doping,the threshold for defining the presence of a banned substance in the body as doping and recourse to the C AS restricted competition within the meaning of Article 81 of the EC Treaty and unjustifiably restrictedthe freedom of swimmers to provide services under Article 49 of the Treaty.
Uimarit olivat sitä mieltä, että KOK:n ja FINAn antamat säännöt dopingin määritelmästä, raja-arvo,jonka ylittyessä kielletyn aineen esiintyminen luokitellaan dopingrikkeeksi, ja muutoksenhaku CAS:ltäolivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitettuja kilpailua rajoittavia käytäntöjä ja että nerajoittivat perusteettomasti uimareille perustamissopimuksen 49 artiklan nojalla kuuluvaa palveluntarjoamisen vapautta.
Similarly, the complaint did not contain details that could lead to theconclusion that a Member State or associated State had infringed Article 49 of the EC Treaty.
Komissio totesi päätöksessään kanteluiden perusteluiden olleen riittämättömiä ja ilmoitti katsovansa,etteivät KOK:n ja FINAn dopingsäännöt eikä niiden täytäntöönpano rajoittaneet kilpailua. Jos nämä
The two swimmers appealed against the Commission’s decision before the Court of First Instance on10 October.
Kyseiset uimarit nostivat 10. lokakuuta 2002 kanteen komission päätöstä vastaan yhteisöjen ensimmäisenoikeusasteen tuomioistuimessa.
The application for annulment is registered under No T-313/02.
Kanne on kirjattu viitteellä T-313/02.
Banghalter & de Homem Christo/SACEM (Case COMP/C-2/37.219 ) On 6 August, the Commission decided, pursuant to Articles 81 and 82 of the EC Treaty and Article 9(2)of Regulation No 17, to reject a complaint lodged by Mr Banghalter and Mr de Homem Christo againstthe copyright society SACEM.
Banghalter & de Homem Christo / SACEM (asia COMP/C-2/37.219) Komissio päätti 6. elokuuta 2002 hylätä EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan ja asetuksen N:o 17 9 artiklan 2 kohdan nojalla kantelun, jonka Banghalter ja Homem Christo olivat tehneettekijänoikeuksia valvovaa SACEM-järjestöä vastaan.
The complainants are two French composers who founded the group Daft Punk in 1993.
Kantelijat ovat ranskalaisia sanoittaja-säveltäjiä,jotka perustivat vuonna 1993 Daft Punk -nimisen yhtyeen.
As regards Article 82, the Commission found that the statutory obligation imposing collectivemanagement of all categories of rights on SACEM members was inequitable and thus constituted anabuse of a dominant position.
EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan sovellettavuuden osalta komissio katsoi, että sääntömääräistävelvoitetta, jolla määrätään SACEM:n jäsenten osalta kaikkien tekijänoikeusluokkien yhteisvalvonnasta, on pidettävä epäoikeudenmukaisuutensa vuoksi määräävän markkina-asemanväärinkäyttönä.
However, it also took the view that a statutory amendment introduced by SACEM terminated the infringement, with SACEM being required to give reasons for any rejection of arequest for exemption from the general collective management rule.
Komissio katsoi kuitenkin myös, että rikkominen voitiin saattaa päätökseen SACEM:ntekemällä sääntömuutoksella. Muutoksen mukaisesti SACEM:llä on velvollisuus esittää asianmukaisetperustelut, aina kun se hylkää vaatimuksen, jonka mukaan kokonaisvaltaisen yhteisvalvonnansäännöstä olisi poikettava.
As regards Article 81, the Commission found that individual management of rights by rightholders wasnot affected by the agreements on mutual representation between the collective management societies ofdifferent countries.
EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan sovellettavuuden osalta komissio katsoi, etteivät eri maidenyhteisvalvontajärjestöjen vastavuoroista edustusta koskevat sopimukset vaikuta siihen, mitentekijänoikeuden haltijat voivat itse valvoa oikeuksiaan.
On 4 October, the Commission rejected a complaint from ADUSBEF, an Italian consumer association,against the Italian State and the Associazione Bancaria Italiana (Italian Banking Association).
Komissio hylkäsi 4. lokakuuta 2002 italialaisen kuluttajayhdistyksen ADUSBEFin Italian valtiota ja Associazione Bancaria Italianaa (Italian pankkiyhdistys) vastaan tekemän kantelun.
Thecomplaint concerned principally two issues: usury (the charging of excessive interest rates), and‘anatocism’ (the practice of charging compound debit interest on accounts presenting a negativebalance).
Kantelun pääaiheitaolivat koronkiskonta (kohtuuttomien korkojen veloittaminen) ja korkoa korolle -käytäntö (koronkoronveloittaminen tileistä, joiden saldo on negatiivinen).
The complaint alleged the existence of anticompetitive agreements in these areas, and thatcertain Italian laws reinforced these by legalising them.
Kantelussa väitettiin, että kyseisillä aloilla oli tehtykilpailunvastaisia sopimuksia, joita osa Italian voimassa olevista laeista vahvisti laillistamalla ne.Komissio totesi kuitenkin tutkimustensa päätteeksi, etteivät pankit olleet tehneet sopimuksia eivätkänoudattaneet yhdenmukaistettuja menettelytapoja, sillä ne määrittivät korkonsa itsenäisesti (vaikkakäytössä on joitakin vakiomuotoisia pankkiehtomalleja, jotka eivät kuitenkaan ole sitovia).
However, the Commission’s investigation foundthat there were no agreements or concerted practices between banks, since banks determinedindependently their interest rates (although certain non-binding models of standard banking conditionsdo exist).
Osa Italianpankkiyhdistyksen asiakirjoista, joita väitettiin kilpailunvastaisiksi sopimuksiksi, koostuivat Italianlainsäädännön tulkintaa koskevista kiertokirjeistä.
Some of the ABI documents allegedly constituting anticompetitive agreements consisted ofcirculars providing interpretations of Italian legislation; these documents merely contained the opinion ofthe ABI, and thus fell within the functions of a trade association.
Asiakirjoissa esitettiin ainoastaan pankkiyhdistyksennäkemyksiä, joiden esittäminen kuuluu kyseisen kaltaisen yhdistyksen tehtäväkenttään.
PhRMA (Case COMP/D-1/37.988)
PhRMA (asia COMP/D-1/37.988)
On 16 October, the Commission decided not to take action against the French Republic following acomplaint from PhRMA, an association of US pharmaceutical manufacturers.
Komissio päätti 16. lokakuuta 2002, ettei se aloita toimenpiteitä Yhdysvaltojen lääkevalmistajienjärjestön PhRMA:n Ranskan tasavaltaa vastaan tekemän kantelun johdosta.
The complaint, based on Articles 3(g), 10 and 81 of the Treaty, concerned the role of the Comité Economique des Produits de Santé (CEPS) in setting prices and negotiating quotas for branded pharmaceuticals in France.
Kantelu, joka perustui EY:nperustamissopimuksen 3 artiklan g kohtaan sekä 10 ja 81 artiklaan, koski Comité Economique des Produits de Santé -komitean (CEPS) asemaa tavaramerkillisten lääketuotteiden hinnoittelussa jakiintiöneuvotteluissa Ranskassa.
However,the Commission considered that CEPS was not an undertaking as its members are all representatives of State bodies, with undertakings not represented.
Komissio katsoi kuitenkin, ettei CEPS ole yritys, sillä kaikki sen jäsenetovat julkisten elinten edustajia, eivätkä yritykset ole siinä näin ollen lainkaan edustettuina.
COMPETITION REPORT 2002
Komissio teki 9. joulukuuta 2002 päätöksen saksalaisen TQ3 Travel Solutions GmbH -matkatoimistonverkossa toimivaa Opodo Limited -matkatoimistoa vastaan tekemän kantelun hylkäämisestä.
APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION venture by nine of the largest European airlines.
Opodo Limited on Euroopan yhdeksän suurimman lentoyhtiön perustama yhteisyritys.
26 the Commission (
Komissio hyväksyi
27 concerns would be dealt with in the final package of commitments (
27 lopullisessa sitoumuspaketissa. (
) submitted by the parties and therefore rejected the complaint.
) Komissio hylkäsi kantelun tästä syystä.
On 13 December, the Commission rejected a complaint from Cupido Tickets, a Dutch company sellingtickets to major sporting and other events.
Komissio hylkäsi 13. joulukuuta 2002 alankomaalaisen Cupido Ticketsin tekemän kantelun.
Cupido made a complaint against UEFA for its ticketingarrangements for the ‘Euro 2000’ European Football Championships.
Cupido Tickets myy lippuja suuriin urheilutapahtumiin ja muihin tapahtumiin.
The Commission considered theseticketing arrangements at the time and sent UEFA a comfort letter on 7 June 2000.
Cupidon kantelun kohteena olivat UEFAn jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuun (”Euro 2000”) soveltamat lipunmyyntijärjestelyt.Komissio tutki kyseisiä järjestelyitä jo vuonna 2000 ja lähetti UEFAlle 7. kesäkuuta 2000 hallinnollisenkirjeen.
The ground for Cupido’s complaint was that it could not get tickets for the tournament, which it hadintended to resell to the public.
Syynä Cupidon kanteluun oli se, että se ei ollut voinut hankkia Euro 2000 -turnaukseen lippujamyydäkseen niitä edelleen yleisölle.
Cupido complained that UEFA obliged its members, the national footballassociations, to ensure that the tickets it allocated to them were distributed to their own supporters.
Cupido väitti UEFAn pakottaneen jäsenensä eli kansalliset jalkapalloliitot varmistamaan, että niille jaetut liput jaettaisiin kannattajille kussakin maassa.
Whilstit is clear that this had the effect of preventing Cupido from obtaining Euro 2000 tickets, this was notcontrary to EU competition law.
Vaikka tämä estiepäilemättä Cupidoa hankkimasta lippuja Euro 2000 -turnaukseen, kyse ei ole EU:n kilpailulainsäädännön vastaisesta käytännöstä.
Because it was UEFA and not its member associations that bore the commercial and investment riskinherent in selling tickets for the tournament, the Commission took the position that UEFA and itsmember associations were in a principal-agent relationship.
Koska Euro 2000:n lipunmyyntijärjestelyihin liittyvän kaupallisen ja investointiriskin kantoi UEFAeivätkä sen jäsenliitot, komissio katsoi, että UEFAn ja sen jäsenliittojen välillä vallitsi päämiesedustajasuhde.
Therefore, limitations imposed by UEFA onits member associations regarding the consumers with whom they could deal or the prices at whichtickets should be sold represented a normal exercise of UEFA’s right to determine its commercial salesstrategy.
Tästä syystä UEFA käytti tavanomaisen käytännön mukaisesti oikeuttaan määrittääkaupallinen myyntistrategiansa asettaessaan jäsenliitoilleen rajoituksia, jotka koskivat kuluttajia, joidenkanssa ne voivat asioida, tai hintoja, joilla liput olisi myytävä.
Such limitations did not therefore restrict competition within the meaning of Article 81.
Rajoituksissa ei näin ollen ollut kyseperustamissopimuksen 81 artiklan mukaisista kilpailunrajoituksista.
With regard to Article 82, even if the market was considered to be that for tickets to the Euro 2000tournament, on which UEFA had a 100 % monopoly, there was no abuse of a dominant position.
Vaikka merkitykselliset markkinat katsottiin Euro 2000 -turnauksen lippujen markkinoinniksi, jossa UEFAlla oli sataprosenttinen monopoliasema, UEFAn ei voitu katsoa käyttäneen perustamissopimuksen82 artiklassa tarkoitetulla tavalla väärin määräävää asemaansa.
The rulethat tickets allocated to national associations should go to the supporters of that national team, thelimitation on the number of tickets per person and the non-transferability of tickets were measures thatwere not disproportionate to the legitimate objective of ensuring safety at Euro 2000 football matches.
Sääntö, jonka mukaan kansallisilleliitoille jaetut liput olisi myytävä kyseisen maan edustusjoukkueen kannattajille, henkeä kohdenmyytävien lippujen lukusmäärän rajoittaminen ja lippujen siirrettävyyskielto olivat toimenpiteitä, jotkaolivat oikeassa suhteessa Euro 2000 -jalkapallo-otteluiden turvallisuuden takaamista koskevaantavoitteeseen.
On 23 December, the Commission adopted a decision rejecting a complaint lodged by Fred Olsen SAagainst the Trasmediterránea shipping company.
Komissio hylkäsi 23. joulukuuta 2002 tehdyllä päätöksellään Fred Olsen SA:n Trasmediterranea-yritystävastaan tekemän kantelun.
The complaint concerned the pricing policy pursued by the public company providing maritime cabotageservices between San Sebastiàn de la Gomera and Los Cristianos de Tenerife and between Santa Cruz de Tenerife and Agaete on the island of Gran Canaria.
Kantelu koski meriliikenteen kabotaasipalveluja tarjoavan julkisen yrityksen soveltamaa hintapolitiikkaa.Kyseinen yritys liikennöi Gomerassa sijaitsevan San Sebastianin ja Teneriffalla sijaitsevan Los Cristianosin välisellä reitillä sekä Teneriffalla sijaitsevan Santa Cruzin ja Kanariansaarilla sijaitsevan Agaeten välisellä reitillä.
The complainant raised the matter of the dominant position enjoyed by Trasmediterránea due to a publicservice contract under which it received substantial sums each year.
Kantelijan mukaan Trasmediterranea oli päässyt määräävään asemaan kyseisillä markkinoilla tehtyäänjulkisen palvelusopimuksen, jonka ansiosta se sai vuosittain huomattavia voittoja.
Since the facts had occurred several years previously in only one Member State and had not had anylasting anticompetitive impact or durable effect on the complainant’s market position, the Commission
Koska kyseiset toimenpiteet sijoittuivat yhteen jäsenvaltioon, ne toteutettiin vuosia sitten eivätkä neaiheuttaneet pitkäkestoisia kilpailunvastaisia vaikutuksia tai vaikuttaneet kantelijan asemaanmerkityksellisillä markkinoilla, komissio päätti hylätä kantelun yhteisön edun puuttumisen takia.Komissio oli sitä paitsi käsitellyt Espanjan Trasmediterranea-yhtiölle myöntämään tukeen liittyviänäkökohtia jo aiemmissa päätöksissään.
See ‘Opodo’ under heading 2.1 above.See under Annexes.
Komissio vastusti tuolloin järjestelmän perustana olleitasopimuksia, sillä se katsoi niiden rikkovan perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja jäävän81 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
As a compromise the publishersnotified in March 2000 a ‘re-nationalised’ book price fixing agreement (‘Sammelrevers’) limited in its
28 vahvistavan sopimuksen (”Sammelrevers”), joka kattoi ainoastaan Saksan alueen. (
28 scope to Germany (
) Komissio julkaisi
29 to have an appreciable effect on trade between Member States (
29 tuntuvaa vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (