natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What itcould not predict was the changes which were soon to overtake the world fishing industry,and the challenges they would present.
Tuolloinei kuitenkaan vielä arvattu, minkälaisia muutoksia maailman kalataloudessa pian tapahtuisija mitä haasteita ne toisivat mukanaan.
Besides providing stability to the markets, and making fish available to consumers at a pricethey could afford, European fisheries policy scored another significant victory in the early1970s: it succeeded in persuading its Member States to avert confrontation by allowing eachother equal access to their national waters.
Tuolloin Euroopan kansat päättivät unohtaa kahteenkauhistuttavaan sotaan huipentuneet erimielisyydet ja pyrkiä sen sijaan rauhanomaiseenyhteistyöhön toistensa kanssa ja rakentavaan kumppanuuteen muun maailman kanssa.EU:sta on sittemmin kehittynyt merkittävä talousmahti, jonka esimerkki antaa toivoa kaikilledemokratiaan, riitojen rauhanomaiseen ratkaisemiseen ja ihmisoikeuksien puolustamiseenuskoville.
On 25 March, the European Union celebrated the fiftieth anniversary of its founding act –the signing of the Treaty of Rome.
Jatkuvasti globalisoituvassa maailmassa YKP turvautuu valtioiden väliseen yhteistyöhön –eikä ainoastaan EU:ssa, vaan myös kansainvälisellä foorumilla.
Turning their backs on a history of conflict which hadculminated in two horrendous wars, the nations of Europe chose instead the path ofpeaceful cooperation among themselves and constructive partnership with the rest of theworld.
Euroopan kansat muodostavatyhdessä voimakkaan mahdin maailman kalataloudessa.
Today, the EU has evolved into a major economic power, which is also a beacon ofhope to all people everywhere who believe in democracy, the resolution of conflicts bypeaceful means, and the defence of human rights.
Olemme Kiinan jälkeen maailmantoiseksi suurin kalan ja kalastustuotteiden tuottaja.Yhdessä voimme vaikuttaa kansainvälisiinneuvotteluihin niin kaupan, kalastusoikeuksien kuin suojelupolitiikankin alalla, mihin mikäänyksittäinen jäsenvaltio ei olisi koskaan kyennyt.
"Fisheries have changed a great deal since the 1970s, whenthe emphasis was on modernising our industry andensuring its competitiveness.
Teollisuuden tuotantokyvyn kasvaessa alettiin aavistaa, että EU:n laivastonkalastuskapasiteetti saattaisi jonakin päivänä ylittää kalavarojen uusiutumiskyvyn.
But the essential vision behindthe CFP – that it is only through cooperation that the sea'sresources will be wisely managed for the benefit of all –comes from the original vision of Europe's founding fathers.At a time of worldwide overfishing, those values are evenmore vital.
Mutta YKP:n takana ollut keskeinen visio – ajatus siitä, ettäainoastaan yhteistyöllä merten luonnonvaroja voidaanhoitaa järkevästi niin, että niistä hyötyvät kaikki – onjohdettu suoraan Euroopan unionin perustajienalkuperäisestä visiosta.
Europe is at the forefront of promotinginternational cooperation to preserve these fragileresources and protect marine biodiversity.
Nämä arvot ovat entistä tärkeämpiänyt, kun liikakalastuksesta on tullut maailmanlaajuista.Eurooppa onkin ollut eturintamassa edistämässäkansainvälistä yhteistyötä näiden herkkien luonnonvarojensäilyttämiseksi ja merten biologisen monimuotoisuudensuojelemiseksi.
It is this samevision which lies behind our present reflection on a futureintegrated maritime policy for Europe, and the benefits thiswill bring both to our economy and to the quality of life of all EU citizens."
Sama visio on taustalla nyt, kun pohdimme Euroopan unionin tulevaa yhteistä merenkulkupolitiikkaa jaetuja, joita se tuo sekä taloudellemme että kaikkien EU:nkansalaisten elämänlaadulle.”
Commissioner for Fisheries and Maritime Affairs Joe Borg
Kalastuksesta ja meriasioista vastaava komission jäsen Joe Borg
In 1976 the European nations decided to follow the growing international trend and extendthe waters under their jurisdiction from 12 to 200 nautical miles.
Vuonna 1970 annettu EY:n säädös esti nämä ristiriidat.
As the productivity of the industry increased, awareness began to dawn that the fishingcapacity of the European fleet might one day exceed the natural capacity for self-renewal ofthe resource on which it depended. This consciousness took time to crystallise.
Sillä suojattiin perinteisetkalastusoikeudet sisällyttämällä yhteisön lainsäädäntöön periaate, jonka mukaan kaikilla EU:njäsenvaltioilla on yhtäläinen pääsy toistensa vesille.
But since thecollapse and subsequent closure of the Grand Banks cod fishery off Newfoundland, Canada,in 1992, no one in the worldwide fishing industry has been able to ignore the risk thatoverfishing represents.
Näin Eurooppa säästyi toisinaanväkivaltaisiltakin selkkauksilta, joita muualla maailmassa usein tapahtui noina levottominaaikoina.
Ensuring supply – and a reasonable living
Tarjonnan – ja kohtuullisen elannon turvaaminen
Legislation adopted by the EC in 1970 pre-empted this conflict.
Sen taustalla oli kiireellinentalouden jälleenrakennuksen tarve.
By enshrining in European lawthe principle of equal access by all European Member States to each others waters, itpreserved these traditional fishing rights.
Nykyisin yhteinen kalastuspolitiikka (YKP) on – kutensen edeltäjä yhteinen maatalouspolitiikkakin (YMP) – yksi EU:n politiikan laajimminyhdentyneistä aloista.
Europe was thus spared the sometimes violentclashes often witnessed elsewhere during this turbulent period.
Vaikka YKP käynnistyi itsenäisenä kokonaisuutena virallisesti vastavuonna 1983, sen alkujuuret ulottuvat Rooman sopimukseen, jossa määrätään yhteisenkalastuspolitiikantoteuttamisesta.
It is this strength which has enabled us to preserve traditional fishing rights for Europeanfleets globally, and also to make new agreements with third countries based on a realpartnership for sustainable development.
Tämä vahvuus on auttanut meitä säilyttämään Euroopan laivastojen perinteisetkalastusoikeudet kaikkialla maailmassa ja tekemään kolmansien maiden kanssa aitoonkumppanuuteen perustuvia uusia kalastussopimuksia kestävän kehityksen edistämiseksi.
It has also given us a strong voice in internationalfora, where we have constantly fought to reinforce the law of the sea and see that 'right'replaces 'might' as the functional principle of international maritime relations.We have beena driving force promoting the regulation and protection of fish stocks in international waters,through the creation and empowerment of Regional Fisheries Management Organisations(RFMOs) around the world.
Seon myös tehnyt meistä toimijan, jonka sana painaa kansainvälisillä foorumeilla, joilla olemmetehneet jatkuvasti työtä merioikeuden lujittamiseksi ja valvoneet, että oikeudenmukaisuusmuuttuu kansainvälisten meriliikennesuhteiden tärkeimmäksi toimintaperiaatteeksi.
And we have been a major advocate within the UN for strongermeasures to combat illegal fishing and protect vulnerable ecosystems and preserve marinebiodiversity.
Olemmeolleet kantavana voimana kalavarojen sääntelyn ja suojelun edistämisessä kansainvälisillävesillä ympäri maailmaa perustamiemme ja valtuuttamiemme alueellisten kalastusjärjestöjenkautta.
At the same time, the emergence of aquaculture as a major source of fish products hasradically changed the structure of the whole industry.
Samalla vesiviljelyn kehittyminen merkittäväksi kalatuotteiden lähteeksi on muuttanutperinpohjaisesti koko teollisuuden rakennetta.
Aquaculture now provides 30% of the EU's total fisheries production by value, and we are established world leaders in manyparticular species, including trout, sea bass, and mussels.
Vesiviljelyn osuus on nykyisin 30 prosenttia EU:n kalataloustuotannon arvosta, ja monien lajien, kuten taimenen, meriahvenen ja sinisimpukoiden, viljelyssä olemme selvästi maailman kärjessä.
Raising fish and molluscs incontrolled conditions presents its own challenges, but also represents an enormous potentialfor shifting the burden away from wild sea fish stocks which are increasingly overexploitedand ensuring a genuinely sustainable supply of an increasingly popular foodstuff.
Kalojen ja äyriäistenkasvatus valvotuissa oloissa asettaa tietenkin omat haasteensa, mutta tarjoaa myös valtaviamahdollisuuksia, sillä se voi vähentää luonnonvaraisiin syvänmeren kalakantoihinkohdistuvaa jatkuvan liikakalastuksen aiheuttamaa painetta ja taata tämän yhä suositummanelintarvikkeen aidosti kestävän tarjonnan.
Like the European project itself, European fisheries policy was born out of the desire toavert confrontation among nations which had had their fill of war, and driven by thepressing need for economic reconstruction. Today the Common Fisheries Policy (CFP), likeits elder sister the Common Agricultural Policy (CAP), is one of the most highly integratedareas of EU policy.
Yhteistyöstä saamiensa onnistuneiden kokemusten kautta Euroopan valtiot tiedostivat,että luonnollinen jatke vastavuoroisille kalastusoikeuksille olisi luoda yhteinen kehys,jonka puitteissa kalastustoimintaa voitaisiin hallinnoida niin, että siitä on hyötyä kaikille.
Although it was not formally inaugurated as an entity until 1983, theorigins of the CFP go back to the Treaty of Rome, whichprovided for a common fisheriespolicy.
Yhteinen kalastuspolitiikka käynnistyi virallisesti vuonna 1983.
Through their successful experience of collaboration, the European nations realised that the natural extension of their mutual access arrangements would be to create a joint framework within which they could manage their fishing activities for their common benefit.
EU on sitoutunut käyttämään vaikutusvaltaansa kansainvälisessä kalastuspolitiikassatehostaakseen kalavarojen säilyttämistoimia ja varmistaakseen, että kaikkien merellistentoimintojen hoidossa noudatetaan ennalta varautuvaa ekosysteemiin perustuvaalähestymistapaa.
The EU is committed to using its influence in international fisheries to strengthenconservation measures and secure a precautionary ecosystem-based approach to themanagement of all marine activities.
Puoli vuosisataakestäneistä sodista ja talouslamasta selvinneiden EY:n jäsenvaltioiden rasitteina olivatvelkaantuminen, rahapoliittinen epävakaus ja huutava pula ulkomaanvaluutasta.
The fact that the nations of Europe can speak with asingle voice gives us much more influence than any one country would have hadindividually.
Tuolloin ei vielä ollut olemassa kansainvälistä elintarviketaloutta, jota nykyisin pidämmeitsestäänselvyytenä.
In 1983, the Common Fisheries Policy was officially born.
Yksi EY:n politiikan varhaisimmista tavoitteista olikin luoda viljelijöille ja kalastajille sellaiset olosuhteet, että he voisivat vastata paremmin mantereenelintarviketarpeeseen.
Today, the focus of the CFP is firmly on achieving a sustainable balance between what theoceans can give and what we ask from them, so that we can leave this precious resource ingood condition to our children and our children's children – including, of course, the European fishermen of the future.
Mikäli aiomme vastata kestävän kehityksen haasteeseen, meidän on jatkettavayhteistyötä myös tulevaisuudessa, ja vielä tehokkaammin kuin ennen.
The earliest European fisheries measures were intended to guard against the risk of pricecollapses and provide producers with long-term stability.
EY:n varhaisimpien kalastuspoliittisten toimenpiteiden tarkoituksena oli ehkäistä hintojenromahdukset ja turvata tuottajille pitkän aikavälin vakaus.
The Common Organisation of the Market (COM) for fisheries products was established in 1970 to stabilise prices, and was amajor factor in creating the conditions for the industry to rebuild and grow.
Hintojen vakauttamiseksi otettiinvuonna 1970 käyttöön kalastustuotteiden yhteinen markkinajärjestely, joka oli tärkeä tekijäsuotuisien olosuhteiden kehittämisessä alan jälleenrakentamiselle ja kasvulle.
It also helpedensure that enough quality fish was available to consumers at a reasonable price.
Se myös auttoivarmistamaan, että kuluttajien saatavilla oli riittävästi laadukasta kalaa kohtuulliseen hintaan.
Since the signing of the Treaty of Rome, consumption of fish by European citizens hasincreased by around 50%. Fish is now much sought after as a healthy, tasty and affordable source not only of proteins, but of many vital nutrients.
Rooman sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Euroopan kansalaisten kalankulutus on kasvanut noin 50 prosenttia.Kala on nyt erittäin kysytty tuote, jota arvostetaan terveellisenä, maukkaana ja huokeana proteiinin ja monien muiden ravintoaineiden lähteenä.
What are we doing now?
Missä olemme nyt?
Building a maritime policy s t
Merenkulkupolitiikan rakentaminen 2000-luvulla
Working together –from nations to stakeholders for the 21century
Yhteistyö lujittuu – kansakunnista sidosryhmiksi
• Substantial funding to encourage Europe-wide collaboration on large-scale inter-disciplinaryresearch projects to support fisheries and aquaculture policy-making: under the 6th Framework Programme (2002-2006), over EUR 35 million a year were made available toimprove the state of fisheries and aquaculture science by helping scientists and institutionsfrom different Member States, as well as from third countries, work together;
• Huomattavasti rahoitusta Euroopan laajuisen yhteistyön kannustamiseksi laaja-alaisissamonialaisissa tutkimushankkeissa, jotka tukevat kalastus- ja vesiviljelypolitiikanmuovaamista: tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa (2002–2006) kalatalous- javesiviljelytutkimuksen parantamiseksi asetettiin käyttöön vuosittain yli 35 miljoonaa euroa,jolla rahoitetaan eri jäsenvaltioiden ja EU:n ulkopuolisten maiden tutkijoiden jatutkimuslaitosten välistä yhteistyötä;
Cooperation continues to be the core of the Common Fisheries Policy.
Yhteistyö on edelleen yhteisen kalastuspolitiikan keskeisiä periaatteita.
The last decade hasseen many important innovations and changes in the way we manage our fisheries, whoseeffects will continue to be felt for a long time to come.The Reform of 2002 enshrined the shiftto a long-term policy based on clear conservation objectives, broad consultation with allparties concerned, and building consensus for progressive and effective implementation.
Viimevuosikymmenen aikana kalastuksenhoidossa on tapahtunut monia tärkeitä uudistuksia jamuutoksia, joiden vaikutukset tuntuvat vielä pitkään. Vuoden 2002 uudistuksessa siirryttiinpitkän aikavälin politiikkaan, joka perustuu selkeisiin säilyttämistavoitteisiin, kaikkienosapuolten laajaan kuulemiseen ja yhteisymmärryksen rakentamiseen politiikan asteittaistaja tehokasta täytäntöönpanoa varten.
The EU's vision of fisheries policy is holistic.
Euroopan meret ja valtameret muodostavat mittaamattoman vaurauden lähteen.
Under the Basic Regulation adopted in 2002, we arecommitted to an approach which is sustainable not just in biological terms, but also economicallyand socially.
EU:nrannikkoalueiden osuus Euroopan BKT:stä on 40 prosenttia. Meret sinänsä ovat merkittäväkansainvälinen kauppaväylä ja tärkeä talouskasvun liikevoima.
This means not just ensuring that there are enough fish in the sea for the industryto prosper economically and socially, but also ensuring that our policies are legitimate in theeyes of the industry, and that we work together as partners to implement the CFP.
Mutta ne tarjoavat myös muita,aivan yhtä tärkeitä, mutta ei niinkään rahassa mitattavia etuja – nimittäin mielihyväämiljoonille Euroopan kansalaisille, jotka asuvat, työskentelevät tai lomailevat meren rannalla.
Europe's seas and oceans are a source of inestimable wealth.The EU's coastal regions accountfor 40% of Europe's GDP.
EU:n visio kalastuspolitiikasta on kokonaisvaltainen.
The seas themselves are a major highway for international trade,and an important driver of economic growth.
Vuonna 2002 annetun perusasetuksenmukaan olemme sitoutuneet niin biologisesti kuin taloudellisesti ja sosiaalisestikin kestäväänlähestymistapaan.
But they also provide something else which isjust as important, even if less tangible – the pleasure they bring to the millions of citizenswho live beside them, or who visit them, whether on business or for holiday.
Tämä ei tarkoita vain sen varmistamista, että merissä riittää kalavaroja,jotka turvaavat alan taloudellisen ja sosiaalisen menestyksen; lisäksi on huolehdittava siitä,että alan toimijat pitävät politiikkaamme oikeutettuna ja että teemme yhdessä työtä YKP:ntoteuttamiseksi.
In everything we do, we continue to build on our long tradition of working together.
Tätä pitkää yhteistyöperinnettä haluamme jatkaa kaikessa toiminnassamme.
This collaboration can be seen at work in:
Käytännön esimerkkejä yhteistyöstä ovat muun muassa seuraavat:
• Dissemination of cutting-edge technology on a scale that goes beyond the capacities of anysingle nation state: the EU is the recognised world leader in satellite Vessel Monitoring Systems (VMS), and over the next few years, we will be pioneering a Europe-wide system ofelectronic log books, to simplify reporting and traceability, and remote sensing systems, to intensify the fight against illegal fishing;
• Huipputekniikan levitys mittakaavassa, joka ylittää minkä tahansa yksittäisen valtionkapasiteetin: EU on maailman tunnustettu johtaja alusten satelliittiseurantajärjestelmien(VMS) kehittämisessä, ja lähivuosina otamme ensimmäisinä maailmassa käyttöönraportointia ja jäljitettävyyttä helpottavan Euroopan laajuisen sähköisenkalastuspäiväkirjajärjestelmän sekä kaukohavaintojärjestelmiä, joilla tehostetaan laittomankalastuksen torjuntaa;
• The commitment made by the EU Member States at the World Summit on Sustainable Development in Johannesburg in 2002 to manage all European fish stocks so theycan produce at Maximum Sustainable Yield by 2015;
• EU:n jäsenvaltioiden Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksessavuonna 2002 tekemä sitoumus pitää Euroopan kaikki kalakannat sellaisella tasolla,jolla voidaan varmistaa kestävä enimmäistuotto vuoteen 2015 mennessä;
Building on our long history of promoting cooperation in European fisheries, in June 2006the European Commission launched a major consultation with citizens on the need for anintegrated European maritime policy.
Euroopan kalatalousalan yhteistyöstä saamansa pitkän kokemuksen pohjalta Euroopankomissio käynnisti kansalaisten keskuudessa laajan kuulemisprosessin Euroopan yhteisenmerenkulkupolitiikan tarpeellisuudesta kesäkuussa 2006.
Such a policy would extend the same principle ofcollaboration where appropriate, and decentralisation wherever desirable, to the whole rangeof activities which depend upon our seas: shipping, offshore energy, coastal tourism,aquaculture, submarine telecommunications, marine biotechnology, integrated coastal zonemanagement, regional policy, and research and technology, to name but a few.
Uudessa politiikassayhteistyöperiaate ja tarvittaessa hajautettu hallintotapa ulotettaisiin monenlaisiin merestäriippuvaisiin toimintoihin, kuten meriliikenteeseen, merellä tapahtuvaan energiantuotantoon,rannikkomatkailuun, vesiviljelyyn, merenalaiseen tietoliikenteeseen, merelliseenbiotekniikkaan, yhdennettyyn rannikkoalueiden käyttöön ja hoitoon, aluepolitiikkaan jatutkimukseen ja kehittämiseen, vain muutamia mainitaksemme.
As new fisheries technologies make the industry ever more complex and far-reaching, werely on close collaboration between managers, scientists and all stakeholders – not only thosewho work in the industry, but all those whose lives and livelihoods are linked with the healthof our seas.
Teollisuuden muuttuessa uuden kalastustekniikan myötä yhä monimutkaisemmaksi jakauaskantoisemmaksi EU turvautuu tiiviiseen yhteistyöhön teollisuusjohtajien, tutkijoidenja kaikkien sidosryhmien välillä – joihin eivät kuulu pelkästään alan toimijat, vaan kaikki ne,joiden elämä ja toimeentulo ovat sidoksissa mertemme hyvinvointiin.
Fisheries policy must not only be based on the best science available: it must alsobe a transparent, democratic process, which takes all relevant points of view into account, sothat the constraints it entails are seen to be both necessary and fair by those who have to liveand work with them.
Kalastuspolitiikka eisaa perustua vain parhaaseen tieteelliseen tietämykseen: sen on oltava avoin, demokraattinenkehitysprosessi, jossa otetaan huomioon kaikki asiaankuuluvat näkökohdat ja asetetaanrajoituksia vain silloin, kun ne ovat sekä välttämättömiä että oikeudenmukaisia niitä ihmisiäkohtaan, jotka joutuvat elämään ja työskentelemään niiden kanssa.
• The promotion of joint inspection missions, to ensure fair and effective control, both in international waters, and now at home too, through the creation in 2006 of the Community Fisheries Control Agency;
• Yhteiset tarkastuskäynnit oikeudenmukaisen ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi sekä kansainvälisillä että kotimaisilla vesillä; tätä varten yhteisöön perustettiinkalastuksenvalvontavirasto vuonna 2006;
• The introduction of a truly long-term approach to fisheries management, which isincreasingly making time for real collaboration and consultation when settingobjectives and methods for fisheries policy, away from the hustle and bustle of theannual year-end negotiations over short-term fishing opportunities;
• Kalastuksenhoidossa omaksuttu aito pitkän aikavälin lähestymistapa, jossa annetaanyhä enemmän tilaa aidolle yhteistyölle ja sidosryhmien kuulemiselle siten, ettäkalastuspolitiikan tavoitteet ja menetelmät määritellään erikseen kunkin vuodenlopussa lyhyen aikavälin kalastusmahdollisuuksista käytävistä kiireellisistäneuvotteluista;
The EU is committed to a sustainable future for European fisheries.
EU on sitoutunut Euroopan kalatalouden kestävään tulevaisuuteen.
But conservation is notsimply an end in itself. Instead it is the foundation for a thriving fishing industry whichcontributes to the lives of dynamic coastal communities, as well as guaranteeing that all European citizens can obtain quality fish products, at an accessible price.
Mutta kalavarojen säilyttäminen ei ole pelkkä itsetarkoitus, vaan se luo perustan kukoistavallekalateollisuudelle, joka vireyttää dynaamisten rannikkoyhteisöjen elämää ja takaa, että kaikki Euroopan kansalaiset voivat saada laadukkaita kalastustuotteita kohtuulliseen hintaan.
The Green Paper on Maritime Policy seeks to explore how all these different activities couldbenefit from a holistic approach which would develop their synergies, and maximise theirsustainable growth as a source of more and better jobs, while anticipating and preventingpotential conflicts between them.
Vihreässä kirjassa merenkulkupolitiikasta pohditaan, miten kaikki nämä eri toiminnot voisivathyötyä kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta, joka kehittää niiden välistä synergiaa ja edistääkestävää kasvua luomalla enemmän ja parempia työpaikkoja, mutta samalla ennakoi jaehkäisee mahdollisia ristiriitoja niiden välillä.
The first outcome of this reflection will be known in October2007 and should mark a major turning point for Europe's sustainable stewardship of its oceans.
Pohdinnan alustavat tulokset selviävätlokakuussa 2007, ja ne voivat merkitä todellista käännekohtaa Euroopan valtamerienkestävässä hoidossa.
• The creation of the Regional Advisory Councils (RACs) which builds on our longhistory of consultation with the sector to bring stakeholders together in a set ofpermanent forums on a regional basis, putting biological and economic logics beforenational boundaries;
• Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen, jota edelsi pitkä sarja alankuulemisia; toimikuntien tavoitteena on saattaa sidosryhmät yhteen pysyvilläalueellisilla foorumeilla asettamalla biologiset ja taloudelliset tavoitteet valtiollistenrajojen edelle;