natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Students in education and training leading to qualifications in 1995
Tutkintoon johtavan koulutuksen opiskelijat 1995
Type of institution
Oppilaitosryhmä
No. of students
Opiskelijoita lijoita
SOURCE STATISTICS FINLAND
LÄHDE: TILASTOKESKUS
Degrees and qualifications completed
Suoritetut tutkinnot
Matriculation examinations
Ylioppilas- tutkinnot
Vocational qualifications
Ammatillisten oppilaitosten tutkinnot
Comprehensive school leaving certificates
Korkea- kouluissa suoritetut tutkinnot
1.2.8 There are clear regional differences in educational level. The people with the highest level of education live in the province of Uusimaa and particularly in the Helsinki metropolitan area.
1.2.8 Väestön koulutustasossa on selviä alueellisia eroja: koulutetuin väestö asuu Uudellamaalla ja etenkin pääkaupunkiseudulla.
People in other urban areas are also fairly welleducated.
Myös muut kaupunkiseudut ovat hyvin koulutettujen alueita.
The more rural provinces of Vaasa, Mikkeli and North Karelia have the largest proportion of people with a low level of education.
Heikommin koulutettuja on suhteellisesti eniten Vaasan, Mikkelin ja Pohjois-Karjalan lääneissä.
1.2.9 Investment in education and research is at a relatively high level in Finland, as can be seen from the following comparison with the other EU countries:
1.2.9 Koulutukseen ja tutkimukseen käytetään Suomessa suhteellisen paljon varoja, kuten seuraava vertailu muihin EU-maihin osoittaa:
Education and research expenditure as % of GDP
Koulutus- ja tutkimusmenojen osuus BKTTista eri EU-maissa
Belgium Denmark Germany Greece Spain France Ireland Italy Luxembourg Netherlands Austria Portugal Finland Sweden United Kingdom
Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Iso-Britannia
Foreign nationals
TILASTOKESKUS
1.2.10 The resident population of foreign nationals in Finland is comparatively small: at year-end 1994 the number totalled around 62,000, up by some 10 % on the figure one year previously.
1.2.10 Suomessa asuu suhteellisen vähän ulkomaalaisia - heitä on noin prosentti maan koko väestöstä.
The impact of Finland's membership of the European Union on the number of foreign nationals in the country should become clear over the next few years.
Vuoden 1994 lopussa Suomessa asui vakituisesti noin 62 000 muiden maiden kansalaista, mikä on noin 10 % enemmän kuin edellisenä vuonna.
Overall, population growth in Finland has slowed, largely because of lower net immigration levels.
Väestönkasvu kokonaisuudessaan on hidastunut, mikä on suurelta osin johtunut muuttovoiton supistumisesta.
It would seem that the outflow of people from Finland is slowly increasing.
Suomesta poismuuttaminen näyttää olevan hieman lisääntymässä.
1.2.11 The biggest single group of foreign nationals in Finland, accounting for around 36 % of the total, is represented by people who have moved from the former Soviet Union.
Suomessa asuvista ulkomaalaisista suurimman ryhmän (noin 36 %) muodostavat entisen Neuvostoliiton alueelta tulleet henkilöt.
About one-fifth or 22 % of all foreigners come from EU countries.
Euroopan unionin alueelta tulleita ulkomaalaisista on noin 22%.
Half of all foreign nationals live in Uusimaa, where their share of the total is three times greater than in other provinces.
Puolet ulkomaiden kansalaisista asuu Uudellamaalla, jossa heidän osuutensa on kolminkertainen muihin lääneihin verrattuna.
Helsinki, not surprisingly, has the heaviest concentration of foreign nationals.
Asuminen on keskittynyt erityisesti Helsinkiin.
Background information
Taustatietoa ustatietoa
Russia Soviet Union Estonia Sweden Somalia Yugoslavia United Kingdom USA Vietnam Germany Others Total
Venäjä Ent. Neuvostoliitto Viro Ruotsi Somalia Jugoslavia Iso-Britannia USA Vietnam Saksa Muut Yhteensä
1.3 The economy and labour force
1.3 Talous ja työvoima
1.3.1 Finland has enjoyed a fairly steady run of economic growth and increasing welfare since independence in 1917; the only breaks in an otherwise consistent growth trend were caused by the recession during the 1930s and World War II.
1.3.1 Talous ja hyvinvointi ovat kasvaneet Suomessa tasaisesti koko itsenäisyyden ajan 1990-luvulle asti. Vahvan kasvutrendin ovat katkaisseet 1930-luvun lama ja toinen maailmansota, joiden aikana tuotanto aleni.
A sustained period of economic growth resumed immediately after the war, with GDP increasing at around 5 % per annum.
Sodan jälkeen käynnistyi uudelleen pitkä kasvun kausi, jonka aikana BKT kasvoi noin 5 % vuodessa.
The time series below shows that from the mid-1970s to the mid-1990s, GDP increased almost fivefold at nominal value.
Seuraava sarja osoittaa BKTn lähes viisinkertaisen nimelliskasvun 1970-luvun puolivälistä 1990luvun puoliväliin.
The signs of the recession in the early 1990s are quite clear, even though the figures are still higher than those for ten years previously.
1990luvun alun lamavuodet näkyvät sarjassa selvästi, vaikka ne ylittävät kymmenen vuoden takaiset vastaavat luvut.
The recession has now bottomed out, but GDP per capita is still at the same level as five years ago.
Aallonpohja näkyy jo sivuutetun, mutta henkeä kohden laskettu BKT on vielä samoissa lukemissa kuin viisi vuotta sitten.
Chapter
Luku 1
Annual change in GDP (%)
Bruttokansantuotteen volyymin vuosimuutos (%)
Public sector and government debt
Julkinen talous ja valtion velka
1.3.2 In the early 1990s the Finnish economy plunged into what turned out to be its worst recession since the Second World War.
1.3.2 1990luvun alussa Suomen kansantaloutta kohtasi lama, joka oli sodanjälkeisen ajan pahin.
Following the collapse of bilateral trade with the Soviet Union, unemployment soared to unprecedented levels.
Kahdenvälinen kauppa Neuvostoliiton kanssa romahti ja muun muassa sen heijastumana työllisyys heikkeni.
At the same time the whole banking sector struggled with a crisis left by the monetary policy pursued in the late 1980s.
1980luvun lopun rahapoliittiset ratkaisut johtivat 1990-luvulla vaikeaan pankkikriisiin.
To resolve that crisis and meet the rising costs of unemployment, the government had to borrow more money from both domestic and foreign sources.
Sen ja työttömyyden hoitoon tarvittiin yhä enemmän sekä koti- että ulkomaista velkaa.
Year 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995
Vuosi 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995
1.3.3 In May 1995 government debt stood at FIM 357 billion.
Vuoden 1995 toukokuussa velka oli 357 miljardia markkaa.
It is estimated that in 1995 government debt represented 67 % of GDP and that the figure further increased to 68 % in 1996.
Vuonna 1995 velan arvioidaan muodostavan noin 67 % bruttokansantuotteesta ja kasvavan seuraavana vuonna 68 %:iin.
Experts believe that the turning-point will have been reached during 1996.
Velkaantumisongelman arvioidaan saavuttavan taitekohtansa vuoden 1996 aikana.
The increase in government debt relative to gross output is expected to level off, although in absolute terms the figure will probably continue to rise somewhat.
Suhteutettuna kokonaistuotantoon velan kasvun arvioidaan pysähtyvän, vaikka markkamääräistä lisäystä vielä arvioidaan tapahtuvan jonkin verran. ran.
Consumer prices and inflation
Kuluttajahinnat ja inflaatio
In 1994 the Finnish labour force numbered around 2.5 million, with 81.6 % gainfully employed and 18.4 % without a job.
1.3.5 Vuonna 1994 työvoiman määrä oli noin 2.5 miljoonaa henkeä. Työllisiä tästä määrä stä oli 81,6 % ja työttömiä 18,4 %.
Almost twothirds of those outside the labour force were pensioners; one-quarter or 26 % were students.
Työvoimaan kuulumattomista lähes kaksi kolmasosaa oli eläkeläisiä ja 26 % opiskelijoita.
Population by main groups according to labour force survey in 1995
Väestön pääryhmiä työvoimatutkimuksen mukaan v. 1995
Overall population
Koko väestö
Working-age population
Työikäinen väestö
Under 15
Alle 15 75 vuotta vuotiaat täyttäneet
Persons not In labour force
Työvoimaan
& "* Í* industries and ffc resxry and construction
Teollisuus ja
The gainfully employed comprise the largest group in the population aged 15-64, followed by pensioners.
1.3.6 Työikäisestä väestöstä suurimman ryhmän muodostavat siis työlliset.
The breakdown of the population by main activity is shown in the following figure:
Seuraavaksi suurimman ryhmän muodostavat eläkeläiset, niin kuin seuraavasta kuviosta ilme­nee:
The working-age population will continue to grow until 2010 when the baby boomers begin to retire.
1.3.7 Työikäinen väestö lisääntyy edelleen vuoteen 2010 asti, minkä jälkeen suuret ikä­luokat siirtyvät eläkkeelle.
At this point the working-age population will begin to decline in both absolute and relative terms, and the growth of the elderly population will gather momentum.
Tällöin työikäisen väestön määrä sekä absoluuttisesti että suhteellisesti ottaen vähenee, kun taas vanhusten määrä ja heidän suhteellinen osuutensa kasvavat.
In the year 2030, elderly people will account for about one-quarter of the total population.
Vuonna 2030 vanhusten osuus tulee olemaan noin neljäsosa koko väestön määrästä.
1.3.8 In 1994 the breakdown of the labour force by age group was as follows:
1.3.8 Vuonna 1994 työvoima jakautui ikäryhmittäin seuraavasti:
Population and labour force by age group in 1994(in thousands)
Väestö ja työvoima ikäryhmittäin v. 1994 (tuhatta henkeä)
I Female population I Female labour force
Naiset väestö Naiset työvoima
Industrial structure
Elinkeinorakenne
1.3.9 Urbanization got off to a comparatively late start in Finland.
1.3.9 Suomi kaupungistui verrattain myöhään.
In the 1960s most people were still living in rural areas, earning their living from forestry and agriculture.
Suurin osa suomalaisista asui maalla ja sai toimeentulonsa maa-ja metsätaloudesta 1960-luvulle asti, jolloin maatalous elinkeinona alkoi väistyä.
Industrial growth continued at a rapid pace until the mid-1970s and the oil crisis, resuming again after a brief interlude in 1978.
Teollisuuden kasvu oli nopeaa 1970-luvun puoliväliin asti, jolloin öljykriisin seurauksena tuotannon kasvu pysähtyi, mutta jo 1978 alkoi uusi korkea suhdanne.
Throughout the 1980s production increased at an average annual rate of about 4 %, maintaining healthy levels of employment.
Koko 1980luvun ajan tuotannon kasvu oli keskimäärin noin 4 % vuodessa ja työllisyys pysyi hyvänä.
Services in particular expanded rapidly.
Erityisesti palveluelinkeinot kasvoivat voimakkaasti.
The following figure and table summarize the developments that have taken place over the past few years:
Viime vuosien kehitys näkyy seuraavista kuvioista ja taulukosta:
Background information
Taustatietoa etoa
Employed persons by sector
Työlliset toimialoittain
Transport and communications
Rahoitus ja vakuutustoiminta
Agriculture and forestry
Maa ja metsätalous
Construction
Rakennustoiminta
Employed persons by sector 1994
Työlliset toimialoittain ja sektorettain 1994
% of employed labour force 55 27 3
% työllisistä 55 27 3
Employer Private Municipal authority State
Työnantaja
% of employed labour force 70 22 3
% työllisistä 70 22 3
SOURCE STATISTICS FINLAND
LÄHDE: 77MS70ÍCES/CI/S
1.3.10 Brisk trade with the Soviet Union and continuing expansion of the public sector allowed Finland to maintain a fairly low level of unemployment until the 1990s; the unemployment rates were well below the EU average.
1.3.10 Suomen työllisyys kehittyi myönteisesti 1990­luvulle asti.
Then, with the recession in the early 1990s, the figures increased almost fivefold.
Tämä johtui suurelta osin idänkaupasta ja julkisen sektorin laajenemisesta.
During 1990-1994 a total of almost 475,000 jobs were lost, almost one-fifth of all the jobs in the country.
Vuosien 1990 ­ 1994 välisenä aikana menetet­tiin liki viidennes työpaikoista eli noin 475 000 työpaikkaa.
In 1994 the jobless figure was 494,200, averaging 18.5 % of the labour force; among EU members only Spain had a higher unemployment rate.
Suomen työttömyysaste on Espanjan jälkeen EU­maiden korkein ­ rekisteröity työttömyys oli vuonna 1994 keskimäärin 18,5 % kokonaistyövoimasta eli 494 200 työtöntä.
Women accounted for around 44 % of the unemployed.
Naisia työttömistä oli noin 44 %.
The unemployment rate among young people under 25 was 32.5 %.
Alle 25­vuotiaiden työttömyysaste oli 32,5 %.
Average unemployment rate, in selected EU member states and Norway
Työttömyysaste EU­maissa keskimäärin, eräissä EU:n jäsenmaissa ja Norjassa
Under 25, 1991 (%) Under 25, 1995 (%)
Yhteensä, 1991 (%) ι Yhteensä, 1995 (%)
**■*= Total, 1991 (%) — Total, 1995 (%)
Alle 25­vuotiaat 1991 (%) ι Alle 25­vuotiaat 1995 (%)
M990 * EU figures under 25 in 1991 were not available.
*1990 * Alle 25­vuotiaiden EU­lukua vuodelta 1991 ei ollut saatavissa
SOURCE STATISTICS
LÄHDE TILASTOKESKUS
îackground information
Taustatietoa
Mean unemployment by year 1987 to 1995
Työttömien vuosikeskiarvot 1987 ­1995
Year Unemployed men total
Vuosi Työttömät miehet naiset
.. women
... yhteensä
1.3.11 There has been no decisive improvement in the unemployment situation.
Työllisyyden paranemisessa ei ole tapahtunut ratkaisevaa käännettä.
It is difficult to know what is going to happen in the future: the changes that have shaken the structures of society have made nonsense of conventional theories on the links between production, productivity and employment.
Ennakointia pidemmällä aikavälillä vaikeuttaa se, että yhteiskunnassa on tapahtunut syviä, rakenteellisia muutoksia, eivätkä entiset tuotannon, tuottavuuden ja työllisyyden väliset lainalaisuudet enää päde.
All the indications are that part of the unemployment problem has become a structural problem and therefore needs to be tackled with a new set of tools.
Näyttää siltä, että osa työttömyydestä on muuttu­nut rakenteelliseksi ja edellyttää uudenlaisia keinoja.
Unemployment is highest in the northern and eastern parts of the country: in the provinces of Lapland, Oulu, Central Finland, Kuopio and North Karelia.
Vaikeinta työttömyys on maan pohjois­ ja itäosissa: Lapin, Oulun, Keski­Suomen, Kuopion ja Pohjois­Karjalan lää­neissä:
Unemployment in the 12 provinces
Työttömyysasteet lääneittäin vuosina 1990 ja 1995
Unemployment rate 1995
Työttömyysaste 1995 13.1 16.9 18.5 18.2 12.2 21.9 20.4 21.1 16.2 20.2 24.3 4.8 17.2
Unemployment rate 1990 1.3 3.5 3.4 4.4 4.1 7.5 4.9 4.7 3.3 5.4 5.7 0.3 3.4
Työttömyysaste 1990 1.3 3.5 3.4 4.4 4.1 7.5 4.9 4.7 3.3 5.4 5.7 0.3 3.4
1.3.12 The government has set itself the target of halving unemployment by 1999.
1.3.12 Maan hallitus on asettanut tavoitteekseen työttömyyden puolittamisen vuoteen 1999 mennessä.
A basic precondition is obviously to ensure continued economic growth.
Työttömyyden alentaminen edellyttää taloudellisen kasvun jatkumista.
It has also been suggested that the work available should be redistributed; that the rigid labour market should be made more flexible; that the unemployment security system should be revised; and that new schemes should be introduced for alternation between employment and training.
Lisäksi on yhä enemmän esitetty vaatimuksia työn jakamiseen, työmarkkinoiden jouston lisäämiseen, työttömyysturvaan sekä työn ja koulutuksen uudenlaiseen vuorotteluun liittyvistä toimenpiteistä.
The core group of Finland's present-day labour force is the age group 40-49.
1.3.13 Työvoiman ydinryhmän muodostaa tällä hetkellä 40 - 49 -vuotiaiden ikäluokka.
Half of these people have no vocational qualifications, so obviously they are a priority concern in the effort to contain the problems of unemployment, long-term unemployment and marginalization.
Työttömyyden ja pitkäaikaistyöttömyyden sekä syrjäytymisen kannalta on olennaista kiinnittää huomiota tähän ikäluokkaan, johon kuuluvista noin puolet on vailla mitään ammatillista tutkintoa.
Apprenticeship training is one important strategy as far as this group is concerned.
Heidän kohdallaan korostuu muun muassa oppisopimuskoulutuksen merkitys.
Long-term unemployment
Pitkäaikaistyöttömyys
At year-end 1994 over 27 % of the jobless had been unemployed for more than 12 months (and on this basis classified as long-term unemployed).
1.3.14 Pitkäaikaistyöttömiä (yli vuoden työttömyys) oli työttömistä vuoden 1994 lopulla runsaat 27 %.
The majority of these people have no vocational qualifications.
Valtaosalla heistä ei ole lainkaan ammatillista tutkintoa.
Twothirds or 63 % have no postcompulsory education, 32 % have an upper secondary education.
Pelkästään perusasteen koulutuksen saaneita heistä on 63 % ja keskiasteen koulutuksen saaneita 32 %.
Five per cent of the long-term unemployed have a higher education.
Korkeakoulutettuja pitkäaikaistyöttömistä on 5 %.
The numbers at risk of total exclusion from the labour market after more than two years of unemployment have increased.
1.3.15 Työmarkkinoilta kokonaan syrjäytymässä" olevien yli kaksi vuotta työttömänä olleiden määrä on lisääntynyt.
At year-end 1994 they numbered 45,200, or 9 % of the total unemployed population.
Vuoden 1994 lopussa heitä oli 9 % kaikista työttömistä eli 45 200 henkilöä.
In the age group under 25, there were 1,200 young people at the end of 1994 who had been unemployed for more than
Heidän osaltaan syrjäytymistä on yritetty ehkäistä kou lutustarjontaa lisäämällä.
Youth unemployment and the proportion of young people in the labour force, 1990 to 1996, according to the Labour Force Survey
Nuorten työttömyys ja osuus työvoimasta vuosina 1990 ­1996 työvoimatutkimuksen mukaan
1.3.16 Traditionally, a good education has been considered to provide a safeguard against unemployment: unemployment rates have always been much lower among people with qualifications than among those without qualifications.
1.3.16 Hyvää koulutusta on pidetty turvana työttömyyttä vastaan; koulutettujen työttömyysasteet ovat selvästi olleet alempia kuin koulutusta vailla olevien.
However, the youth unemployment problem cannot be resolved by education alone.
Koulutukselliset toimenpiteet eivät kuitenkaan riitä nuorten työllisyystilanteen ratkaisevaan parantamiseen.
Since the jobs quite simply do not exist, it is more and more difficult for young people who are leaving school to enter the labour market, even with the right qualifications.
Oikeankaanlainen koulutus ei välttämättä takaa työ paikkaa, vaan työpaikkojen kertakaikkinen puute on aiheuttanut sen, että opintonsa päättäneiden nuorten kiinnittyminen työelämään on käynyt vaikeaksi.
Various schemes have been launched to help alleviate the situation.
Avuksi on osittain otettu erilaiset tukitoimenpiteet.
At year-end 1994 a total of some 18,000 young people were employed through these schemes.
Niiden avulla työllistettyjä nuoria oli vuoden 1994 lopulla noin 18 000.
1.3.17 During the recession, the number of young people losing their jobs has been somewhat higher among those engaged in temporary jobs and/or with a low level of education.
1.3.17 Laman aikana keskimääräistä useammin ovat työttömiksi joutuneet ne nuoret, joilla on ollut määräaikaisia työsuhteita ja/tai heikko koulutus.
With the sharp decline in the demand for labour, it has become extremely difficult for young people to find their first job.
Työvoiman kysynnän voi makas supistuminen on aiheuttanut sen, että nuorten on ollut vaikea päästä työ markkinoille ja löytää ensimmäistä koulutuksen jälkeistä työpaikkaansa.
In this situation the number of student places has been increased, helping to reduce the number of young people receiving unemployment benefits.
Työmahdollisuuksien heikennyttyä nuorten koulutuspaikkoja on lisätty, jolloin työ voiman tarjonnassa nuorten määrä on vähentynyt.
This development is seen from the figure on the previous page.
Kehitys näkyy seuraavasta kuviosta:
Chapter II A brief description of the education system and its development
Luku II Suppea kuvaus Suomen koulutusjärjestelmästä ja sen kehityksestä
2.1 Historical development
2.1 Taustaa
2.1.1 Formal education started in Finland in the 12th century when the country was annexed to Sweden and brought under the influence of the Catholic Church.
2.1.1 Muodollinen koulutus sai Suomessa alkunsa 1100-luvulla, kun maa liitettiin Ruotsiin ja samalla katolisen kirkon valtapiirin.
A network of secondary schools was then created to complement the structures of popular or basic education.
Kansan- eli perusopetuksen järjestämisen lisäksi luotiin oppikouluverkosto.
Higher education started in 1642 with the founding of the country's first university in Turku, which at the time was the capital of Finland.
Korkean asteen koulutusta järjestämään perustettiin yliopisto vuonna 1642 Suomen tuolloiseen pääkaupunkiin Turkuun.
2.1.2 The basic structure of the education system remained more or less unchanged until the latter half of the 19th century. In 1868, one year after education was taken out of church control, a separate authority was established to administer the school system.
2.1.2 Sääty-yhteiskunnan koulutusjärjestelmä säilytti peruspiirteensä aina 1800-luvun jälkipuolelle asti, jolloin koulutusjärjestelmä uudistui: vuonna 1868 koulutuksen järjestäminen erotettiin kirkon valvonnasta ja seuraavana vuonna perustettiin Koulutoimen ylihallitus.
A few years previously it had been decided that state funds would be made available for folk schools.
Hiukan aikaisemmin annetulla kansakouluasetuksella oli päätetty osoittaa valtion varoja kansakoulujen tarpeisiin.
Most of the costs of primary schools had to be met by local municipalities, but even so new schools grew up across the country in the late 19th century.
Pääosan kansakoulujen menoista maksoivat kunnat, mutta tästä huolimatta köyhiinkin kuntiin perustettiin kansakouluja vilkkaasti 1800-luvun lopun vuosikymmeninä.
Increasing numbers of secondary schools were also opened, and by the end of the century both secondary and university education was accessible to ever wider circles of the population.
Myös oppikouluja perustettiin lisää ja vuosisadan loppua kohden sekä oppikoulu että yliopisto alkoivat avautua yhä laajemmille kansalaispiireille.
2.1.3 Secondary schools were not the only route for post-elementary education; another option was provided by the private, charity-funded folk high schools that were started in large numbers.
2.1.3 Kansakoulun jälkeistä jatko-opetusta järjestettiin myös oppikoulujen ulkopuolella. Jatko-opetuksen järjestämiseksi ja tarjoamiseksi perustettiin lukuisia yksityisiä kansanopistoja, jotka rahoitettiin lahjoitus- ja keräysvaroin.
Folk high schools later became eligible for government subsidies, especially if they offered vocational training courses.
Myöhemmin ne saattoivat saada valtion tukea varsinkin ammatillisten kurssien järjestämiseen.
Folk high schools were essentially institutions for general education, although many of them took on characteristics of vocational schools.
Peruslinjaltaan kansanopistot olivat yleissivistäviä laitoksia, mutta monet niistä saivat käytännössä ammattikoulun luonnetta.
2.1.4 The education system that was created in the 1860s saw no major changes for the next 100 years — apart from the continuing increase in the numbers attending school.
2.1.4 Koulutusjärjestelmä pysyi tämän jälkeen perusrakenteeltaan muuttumattomana lähes sadan vuoden ajan. Koulunkäynti kyllä laajeni, mutta 1860-luvulla luotu järjestelmä säilyi 1960-ja 1970-luvulle saakka.
Legislation on compulsory education was adopted in 1921, stipulating that all children of school age were to complete the primary school syllabus, which in practice meant going to primary school.
Vuonna 1921 säädettiin oppivelvollisuus laki, jonka mukaan kaikkien kouluikäisten oli hankittava kansakoulun oppimäärää vastaavat tiedot. Käytännössä tämä merkitsi kansakoulun käymistä.
After primary school the options were to move to vocational or secondary school or to go out to work.
Kansakoulusta oli mahdollisuus siirtyä joko työelämään, ammattikouluun tai oppikouluun.
Secondary school graduates had the further option of going to university.
Oppikoulusta taas oli mahdollista siirtyä edelleen yliopistoon.
2.2.1 The education system was reformed during the 1960s and 1970s.
2.2.1 1960- ja 1970-luvulla koulujärjestelmää uudistettiin.
The comprehensive school system was phased in during 1972-1977 (following the adoption of the relevant legislation in 1968), starting from the north of the country and moving gradually southwards.
Vuonna 1968 säädettiin kou lujärjestelmän perusteita koskeva laki, jolla päätettiin toteuttaa peruskoulu. Peruskoulujärjestelmään siirryttiin vuosina 1972 - 1977.