natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The species is now reproducing on itsown.
Laji lisääntyy nyt omin voimin.
This is extraordinary even though thisfarming activity is of course not lacking in dangers.
Tämä on hieno asia, vaikka niiden kasvatukseen liittyy toki vaaroja.
We have had higher mortality rates for the last five years, mainly because of a lackof oxygen connected with a higher concentrationof algae.
Viiden viime vuoden kuluessa niiden kuolleisuus on lisään­tynyt pääasiassa hapenpuutteen vuoksi. Hapenpuute taas liittyy levien lisääntymiseen.
But the trend was reversed in 2001.”
Suuntaus on kuitenkin kääntynyt päälaelleen vuonna 2001. "
The employment created by this activity isnot inconsiderable in this region dependenton fisheries.
Tällaisen toiminnan synnyttämällä työllisyy­dellä on tuntuva merkitys tällä simpukan­pyynnistä riippuvaisella alueella.
In the Venice lagoon, which includes the islands of Burano, Pellestrinaand Chioggia, around 10,000 people work in the industry, including 2,388 fishermenworking half-time or full-time from some680 vessels.
Venetsian laguunissa, joka käsittää Buranon, Pellestrinan ja Chioggian saaret, alalla työskentelee noin 10 000 henkilöä, joista 2388 on simpukan­pyytäjiä, jotka työskentelevät osa­aikaisesti tai täysipäiväisesti noin 680 pyyntialuksessa.
In the Po delta, the cooperativesestablished in Goro bring together around1,200 fishermen and 800 vessels, while another 1,500 people work ashore.
Goroon sijoittautuneet osuuskunnat Po­joen suistoalueella käsittävät noin 1200 simpukan­pyytäjää ja 800 pyyntialusta, kun taas maassa työskentelevien määrä on 1500.
“And yetthe town of Goro has only 400 inhabitants”,notes Edoardo, who hails from the region.“All the men in town are fishermen.
"Goron kylässä asuu kuitenkin vain 400 asukasta", täsmentää Edoardo, syntyperäinen Goron asukas.
My father was and I was in turn, before going on to university.” speed.
"Kaikki kylän miehet ovat simpukan­pyytäjiä.
“The system works quite well with thefishermen who are members of the cooperatives”,explains Venetian biologist Michele Pellizzato.“The problem is that a lot of those in the traderemain illegal, namely they are not registeredwith official associations.
Aukko järjestelmässä käytetyn pyyntivälineen (katso kuva) kapasi­teetista riippuen. "Järjestelmä toimii erittäin hyvin osuuskuntien jäseninä olevien simpukan­pyytäjien kanssa", täsmentää venetsialainen biologi Michele Pellizzato.
They work without licences and without quotas, thus representingunfair competition to fishermen who go by thebook.
"Ongelmana on, että monien alan ammattilaisten asemaa ei ole edelleenkään laillistettu, toisin sanoen heitä ei ole rekisteröity virallisiin liittoihin.
They are not authorised to sell theircatches in legal markets, so they supply a blackmarket of molluscs that have not been purified.”
Koska heillä ei ole lupaa myydä pyytämiään tuotteita laillisilla markkinoilL·, he tuovat kaiken lisäksi pimeille markkinoille puhdistamattomia nilviäisiä.
This problem is a serious one in thesouthern part of the Venice lagoon.
"Ongelma tuntuu kiperänä Venetsian laguunin eteläosassa.
“Butthings are working out”, concludes Michele.“The local authorities are mobilising at lastand penalising the cheats.
"Asiat ovat kuitenkin järjestymässä", Michele toteaa lopuksi.
Soon, no parts of thelagoon will be open to unlicensed exploitation.”A victory for conscientious fishermen, stocksand the environment.a73
"Paikalliset viranomaiset ovat vihdoin ryhtyneet toimiin rangaistakseen huijareita.
A shadow in the picture Organised into cooperatives, the clam fishermen/farmers have to be skilled at managingtheir business.
Pian ei missään osassa laguunia voida pyytää ilman pyyntilupaa.
This activity keeps them busyaround 200 days a year. Each fisherman is assigned a daily catch quota and a fishingconcession, determined by the health of thestock, the season or the state of the market.Depending on the capacity of the gear used(see box), this quota is reached with varying
"Tämä merkitsee voittoa tunnollisille simpukanpyytäjille, simpukka­varoille ja ympäristölle. ■
In first place Edoardo takes us on a tour of the Consorzionext door.
Edoardo tutustuttaa meidät viereisen osuuskunnan infrastruktuuriin.
A huge shed houses the purificationponds where the molluscs are placed after being harvested in the nearby beds.
Läheisistä luonnonlaguuneista kerättyjen nilviäisten puhdistusaltaat sijaitsevat suuren hallin suojissa.
“Theshellfish spend 24 hours here”, explains Mr Turolla, “to be cleaned of their bacteria.Then they are rinsed and packed according totheir size and destination.
"Simpukoita pidetään niissä 24 tuntia, jotta ne saadaan puhtaiksi bakteereista", Edoardo Turolla kertoo. "Sen jälkeen ne huuhdellaan ja pakataan niiden läpimitan ja määränpään mukaisesti.
There’s no processinginvolved.”
Niitä ei jalosteta millään tavalla.
Italy currently produces some 50,000 tonnes of clams, of which 90% inthree main areas: the lagoons of Marano and Venice and the Po delta. Consumed primarily
"Italia tuottaa nykyään noin 50 000 tonnia mattosimpukkaa. 90 prosenttia tuotannosta on peräisin kolmelta johtavalta alueelta, joita ovat: Maranon ja Venetsian
Species originating in another region
Osuuskuntiin järjestäytyneiden mattosim­pukoiden pyytäjien/viljelijöiden on osattava hoitaa asioitaan.
One kind of fishing,many techniques
Yksi pyyntialue, monta tekniikkaa
Different techniques are used to harvest clams on Italy’s Adriatic coast.
Mattosimpukkaa pyydetään Italian Adrianmeren puoleisella rannikolla erilaisin tekniikoin.
There are four different types of gear.
Erityisiä pyyntivälineitä on käytössä neljä.
The two used most often are the “rasca” and the “rusca”.
Yleisimmin käytetyt pyyntivälineet ovat "rasca"ja "rusca".
The “rasca” is a sort of manual rake in the form of a parallelepiped, used to scrape the sea bed.
"Rasca" on eräänlainen käsikäyttöinen, suuntaissärmiön muotoinen hara, jolla haravoidaan pohjaa.
It is used either in shallow water, where the fisherman drags it manually acrossthe sand, or it is lowered into the water from small individualboats.
Sitä käyttävät matalassa vedessä simpukanpyytäjät, jotka kulkevat jalan tai pyytävät simpukoita haralla vedestä pienistä yksittäisistä aluksista käsin.
The “rusca” is quite similar but larger and has a net; it is attached to the boat with chains.
"Rusca" on melko samanlainen kuin rasca murta sitä isompi pyyntiväline, joka on varustettu kcruuver­kolla ja joka kiinnitetään aluksen perään ketjuilla.
The mechanized dredge is made up of a sole plate cagemeasuring around 3 m by 1.5 m on which is placed a vibrating electrical motor.
Sitten on mekaaninen laahusnuotta, joka muodostuu noin 3 χ 1,5 ­metrisestä jalaksilla varustetusta korista, jolle sähkömoottori sijoitetaan.
This gear is used for fishing in waters more than 2 or 3 m deep.
Sillä on tarkoitus pyytää yli kahden tai kolmen metrin syvyydessä.
The hydraulic dredge is also used.
Toisinaan käytetään myös hydraulisra laahusnuottaa.
It is comparable to the mechanized version, and is equipped with a pump that dislodges molluscs from the seabed using water jets.
Tämä mekaanista laahus­nuottaa muistuttava pyyntiväline on varustettu pumpulla, joka möyhii pohjasakkaa vesisuihkujen avulla.
The shellfish are broughton board either by hauling in the dredge or by pump.
Pyydetyt simpukat siirretään alukseen joko nostamalla laahusnuotta ylös tai pumppaamalla ne ylös tasaisin väliajoin.
INTERVIEW
KOHTAAMISET
Review of the CFP
YKP:n tarkistus
Charting the challenges and solutions ahead
Haasteiden ja ratkaisujen kartoitus eteenpäin
The Green Paper adopted by the European Commission in March 2001 launched a debate on the future of the Common Fisheries Policy.Two academics,one from Spain and one from the United Kingdom,were asked for theirviews on the problems facing the CFP,the possible solutions and the future shape of European fisheries.
Euroopan komission maaliskuussa 2001 hyväksymä vihreä kirja käynnisti keskustelun yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta. Kahdelta akateemiselta asiantuntijalta, joista toinen on Espanjasta ja toinen Yhdistyneestä kuningaskunnasta, kysyttiin heidän mielipiteitään YKP:n ongelmista, mahdollisista ratkaisuista ja Euroopan kalatalouden hahmottumisesta tulevaisuudessa.
Fishing in Europe:what are the major problems facing the CFP,and what are the causes?
Kalastaminen Euroopassa: mitkä ovatYKP:n suurimmat ongelmat ja mitkä ovat niiden syyt?
As an observer,what solutions would you propose to improve the CFP?
Millaisia ratkaisuja ehdottaisitte tarkkailijana YKP:n parantamiseksi?
Ella Ritchie:The CFP review offers an opportunity for change, but there needs to be a number of short, medium and long-term solutions.
Tohtori Ella Ritchie: YKP:n tarkistus tarjoaa muutoksen mahdollisuuden, mutta tarvitaan joukko lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin ratkaisuja.
The EU needs to steer reforms whilst being sensitive to particular local and regional interests and those of the growing numberof stakeholders.
EU:n on ohjattava uudistuksia ja otettava samalla huomioon erityiset paikalliset ja alueelliset edut sekä yhä useampien sidosryhmien edut.
Dr.Ella Ritchie:The CFP has many flaws –regulation is too centralised, it is not co-ordinated enough with other policies (i.e.Structural Policy and Development Policy), monitoring and controlare too weak, etc.
Tohtori Ella Ritchie: YKP:ssä on monia puutteita: sääntely on liian keskitettyä, sitä ei ole koordinoitu tarpeeksi muiden politiikkojen kanssa (toisin sanoen rakenne- ja kehityspolitiikan kanssa), seuranta ja valvonta on liian heikkoa ja niin edelleen.
A major difficulty for the European Commission is the lack of consensus on what the problems are.
Euroopan komission suurena vaikeutena on konsensuksen puute siitä, mitkä ovat ongelmia.
There is a range ofdifferent perspectives between Member States and between inshore and distant fleets.
Jäsenvaltioiden sekä rannikkolaivastojen ja aavanmeren laivastojen välillä on näkemyseroja.
There are those who see the issues as economic and arguethat fisheries should be treated as an industry like any other, otherswho say that fisheries have a social or community purpose equal to or more important than its economic significance, and those who takean ecological view that fisheries are part of a wider eco-system.
Jotkut pitävät ongelmia taloudellisina ja väittävät, että kalastusta olisi käsiteltävä kuin mitä tahansa muuta elinkeinoa, jotkut taas ovat sitä mieltä, että kalastuksella on sosiaalinen tai yhteisöllinen tarkoitus, joka on yhtä tärkeä tai jopa tärkeämpi kuin sen taloudellinen merkitys.
At the local level there is growing consensus about strengthened local management committees.
Paikallistasolla on kasvava konsensus vahvistetuista paikallisista hallintokomiteoista.
These could include fishermen, environmentalists, scientists, representatives of the leisure industry, etc.
Niihin voisi kulua kalastajia, ympäristönsuojelijoita, tieteenharjoittajia, harrastustoiminnan edustajia jne.
To improve legitimacy and resource management these bodies shouldbe given powers to conserve stocks in inshore waters.
Legitimiteetin ja kalavarojen hallinnan parantamiseksi näille komiteoille pitäisi antaa valtuudet säilyttää rannikkoveden kalakannat.
At the macro level,the proposal to set up Regional Advisory Committees for regional seas is positive.
Makrotasolla tehty ehdotus aluevesien alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden perustamiseksi on myönteistä.
This does not mean a re-nationalisation of the CFP since itwould involve not only a key role for the EU in setting the frameworkbut also cooperation between Member States who fish the area.
Tämä ei tarkoita YKP:n siirtämistä kansalliselle tasolle, koska se edellyttäisi paitsi EU:n avainroolia puitteiden laatimiseksi mutta myös alueella pyytävien jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä.
The EU needs to explore additional management tools to TACs and quotas.
EU:n on tutkittava uusia hallintovälineitä suurimpia sallittuja saaliita (TAC) ja kiintiöitä varten.
More analysis needs to be done on the ways Individual Transferable Quotas (ITQs) could be used with other managementtools.
On analysoitava nykyistä enemmän tapaa, jolla yksittäisiä siirrettäviä kiintiöitä (ITQ) voitaisiin hyödyntää muiden hallintavälineiden kanssa.
Also, a closer look should be taken as to the possible role of aquaculture as an alternative or supplementary source of fish.
Olisi myös tarkasteltava nykyistä tarkemmin vesiviljelyn mahdollista roolia vaihtoehtoisina tai täydentävinä kalojen lähteenä.
Ramón Franquesa:The CFP, even with all its limitations, hasachieved very significant results.
Ramón Franquesa: YKP:ssä on kaikista puutteistaankin huolimatta saavutettu hyvin metkittäviä tuloksia.
Unlike some other countries, the European fishing sector did not suffer a sudden social or severe ecological crisis in recent decades.
Toisin kuin joissakin muissa maissa, Euroopan kalastusala ei ole kärsinyt viime vuosikymmeninä äkillisestä sosiaalisesta tai vakavasta ekologisesta kriisistä.
True, the state of resources has not improved, but a technological revolution and a gradual decreasein employment and the number of boats have occurred in Europewithout serious social trauma.
On totta, että kalavarojen tilassa ei ole tapahtunut parannusta, mutta tekninen vallankumous sekä työllisyyden ja alusten määrän asteittainen lasku on koettu Euroopassa ilman vakavaa sosiaalista vahinkoa.
When thinking about alternatives wemust ensure that the future CFP will, at least, guarantee what hasbeen achieved up to now, that is, a minimum level of sustainabilityfor resources and fishing communities.
Vaihtoehtoja pohdittaessa meidän on varmistettava, että tulevassa YKP:ssä ainakin taataan tähänastiset saavutukset eli kalavarojen ja kalastusyhteisöjen kestävyyden vähimmäistaso.
Dr.Ella Ritchieis a professor in Politics of European Integration at the University of Newcastle upon Tyne(United Kingdom).Her current work on the CFP is funded by the Future Governance Programme of the Economic and Social Research Council.From a long line of fishermen,Dr.Ritchie,52,analyses how E.U.policy-makers look at models for policy development and how these might relate to the CFP.Two of Dr.Ritchie’s recent publications1deal with the European Union’s Common Fisheries Policy.
Hänen nykyisen,YKP:tä koskevan työnsä rahoittajana toimii taloudellisen ja sosiaalisen tutkimusneuvoston tulevaisuuden hallinto-ohjelma.Tohtori Ritchie, 52, jonka suvussa on paljon kalastajia, analysoi, miten EU:n päättäjät suunnittelevat kalastuspolitiikan kehittämismalleja ja miten ne voisivat liittyä YKP:hen. Kaksi tohtori Ritchien tuoreimmista julkaisuista' käsittelee Euroopan unionin yhteistä kalastuspolitiikkaa.
How do you see the future of the European fishing sector?
Miten te näette Euroopan kalastusalan tulevaisuuden?
Ella Ritchie:Whilst the CFP review recognises the need for radicalchange, political considerations will mean that the final outcome will be a balancing of interests and views.
Tohtori Ella Ritchie: Vaikka YKP:n tarkistamisessa tunnustetaan radikaalin muutoksen tarve, poliittiset näkökohdat merkitsevät sitä, että lopullisessa tuloksessa etujen ja näkökantojen on oltava tasapainossa.
I hope the review sets inmotion a longer-term plan for an improved and more de-centralisedsystem of management.
Toivon, että YKP:n tarkistus panee liikkeelle parannetun ja nykyistä hajautetumman pitkän aikavälin hallintajärjestelmäsuunnitelman.
Longer-term planning is vital for a sector which faces decliningstocks, less access to fishing areas of third-countries, eastern enlargement and a world trading system increasingly under pressureto respond to sustainability and environmental issues.
Kaikkein järkevin lähestymistapa monen valtion jakamien kalastusalueiden, kuten monien Atlantin kalastusalueiden, kohdalla on kuitenkin sellainen, jossa Euroopan komissiolla on voimakas rooli kalastuskiintiöiden ja -lupien jakamisessa.
The sector will also need to increasingly respond to consumer demand and quality issues.
Alalla on myös nykyistä enemmän vastattava kuluttajien kysyntään ja laatukysymyksiin.
I think it is inevitable for the sector to become moreconcentrated into fewer vessels and that fishing communities will have to diversify their activities.
Alalla on mielestäni välttämättä keskityttävä nykyistä enemmän entistä pienempään määrään aluksia, ja kalastusyhteisöjen on monipuolistettava toimintaansa.
Ramón Franquesa:Fishing activities will continue to changequickly.
Ramón Franquesa: Kalastustoiminta muuttuu edelleen nopeasti.
With technological change, those employed in fishing and the number of ships will continue to decline, but the sector will still provide employment in other areas such as processing and aquaculture.
Teknisen muutoksen myötä kalastusalalla työskentelevien ja alusten määrä laskee edelleen, mutta ala tarjoaa silti työtä muilla aloilla, kuten jalostuksessa ja vesiviljelyssä.
In Catalonia –the region surrounding Barcelona – there were 45,000 fishermen in 1940.
Barcelonaa ympäröivällä alueella Kataloniassa kalastajia oli 45 000 vuonna 1940.
Now, there are around 6,000 fishermenwho are better paid and have their weekends free.
Nykyään siellä on noin 6000 kalastajaa, jotka ovat aiemmin paremmin palkattuja ja joiden viikonloput ovat vapaat.
I wouldn’t be surprised if in 10 or 15 years from now fewer people worked directlywith the sea, with better boats and better salaries.
En yllättyisi, jos 10-15 vuoden kuluttua yhä harvempi työskentelisi suorassa kosketuksessa mereen nykyistä paremmilla aluksilla ja paremmin palkattuina.
What is importantis for this transition process to go smoothly.
Tärkeää on se, että tämä muutosprosessi tapahtuisi tasaisesti.
The role of the authorities in this process is to help people through this transition. a73
Viranomaisten tehtävänä muutosprosessissa on auttaa ihmisiä selviytymään muutoksesta.
Ramón Franquesa:European fisheries are not alike, but they do share similar problems such as the difficulty in allocating fishingrights and the impact of the technological revolution.
Lopuksi olen sitä mieltä, että EU:n on suunnattava katseensa ulospäin ja tehtävä kalastussopimuksia kolmansien maiden kanssa.
On access to fishing areas which are exploited by one country or oneharbour, local communities should be given the possibility to resolvethe problems, as is already done in coastal fisheries and in most of the Mediterranean.
Ramón Franquesa, 44, toimii taloustieteen professorina Barcelonan yliopistossa.
However, for fishing areas shared by many countries,as in many Atlantic fisheries, the most sensible approach is strong intervention by the European Commission to distribute fishing quotas and licences.
Hän on toiminut muun muassa asiantuntijana OECD:n kalatalouskomitean Espanjan valtuuskunnassa vuodesta 1992 ja laatii säännöllisesti arvioita Euroopan komission kalastuksen pääosastolle.
Transparent and firmly applied rules is the onlyway to avoid conflicts between EU countries.As an economist, I think we should introduce redistribution mechanisms for fishing rights.
Hän on hiljattain toimittanut CD-ROM-levyn, joka koskee kalastuksen bioekonomisia hallintatyökaluja.'
This would encourage the most efficientships to continue fishing –within the legal limits –while relinquishingthe least efficient ones.In so doing, I think that the management of coastal zones should beleft to Member States.
Hän on itse kiinnostunut kalavarojen kestävyyttä ja säilyttämistä koskevista kysymyksistä. Franquesa on myös innokas amatööripurjehtija.
1Bioeconomic Management Tools for Mediterranean Fisheries, edited with J.Lleonart, CIHEAM-FAO-COPEMED, 2001
' Biocconomic Management Tools for Mediterranean Fisheries, toimitus yhdessä J. Lleonartin kanssa, CIHEAM-FAO-COPEMED, 2001.
Fishing in Europe
ASIAKIRJAT
The younger generation is staying away from fishing as a career choice.Will vocational training restore motivation?
Olisiko ammatillisesta koulutuksesta motivaation palauttajaksi?
Becoming a fisherman in the EU
Merikalastaj aksi valmistuminen EU:ssa
Multi-tier training
Monen tason opetusta
It is often said that it is training that givesvalue to a profession.
Ammatillisen koulutuksen sanotaan usein nostavan ammattien arvostusta.
Is the world of fisheriesan exception to the rule?
Onko kalastusala sitten poikkeus säännöstä?
For generations,fishermen learned the trade from their fathers, refining their skills through theirown experience.
Merikalastajat ovat jo pitkään perineet ammattitaidon isiltään hiomalla taitojaan oman kasvunsa myötä.
And even today, many stillhand down the secrets of the business fromone generation to the next on the bridgesand decks of fishing vessels.
Vielä nykyäänkin monet jatkavat sukupolvelta toiseen ammattia komentosilloille ja alusten kansille.
What betterteacher could there be than the sea itself?
Kuka voisikaan paremmin opettaa merten saloja kuin meri itse?
Progress has complicated everything.
Tekninen kehitys on mutkistanut kaiken.
Modernfishing and navigating techniques require a minimum of training for a fishermen whohopes to remain competitive.
Nykyaikaiset pyynti- ja navigointitekniikat edellyttävät alan vähimmäistason oppimista kaikilta niiltä kalastajilta, jotka haluavat pysyä kilpailukykyisinä. Itse ammatista on tullut yhä vaativampi.
The businessitself has become increasingly demanding.Today’s skippers often have to know English,computers and mechanics and have basicmanagement skills.
Nykyiset kalastusalusten päälliköt osaavat usein englantia, tietojen käsittelyä ja hallitsevat koneiden käytön, ja heillä on alkeistiedot liikkeenjohdosta.
It is not only a multiskilled job but also a dangerous one: seamenmust be trained in safety techniques and first
Ammatti on kokonaisvaltainen mutta myös vaarallinen: merimiesten on hallittava turvallisuuskysymykset ja osattava ensiapu.
Most Member States have developed ad hoctraining for fishermen.
Suurimmassa osassa jäsenvaltioita on suunniteltu ad hoc -opetusta kalastajille.
But the qualificationsrequired, and the levels of study available differ widely from one country to the next.
Vaaditut tutkintotodistukset ja ehdotetut opintotasot kuitenkin vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä.
GREECE– Experience is the best teacher
Kokemuksen voimalla
Makis Fervelis is 52 years old. He lives in Nea Michaniona, near Thessaloniki, in northern Greece.
Makis Fervelis on 52­vuotias ja asuu Néa Michanionassa laitella Thessalonikin kaupunkia Pohjois­Kreikassa.
As far back as he can remember, his family has always fished.
Hänen perheensä on kalastanut niin kauan kuin hän muistaa.
He learned the tradewith his father and grandfather, starting at age 13.
Hän oppi ammatin isältään ja isoisältään jo 13­vuotiaana.
So, Spanish training levels are rising even asfewer and fewer young people are choosingthis career.
mitään: he oppivat ammattinsa työtä tehdessä, eikä heiltä välttämättä vaadita minkäänlaista tutkintoa.
The same is true in Greece,where levels of study are quite contrasting.Greece has many schools for seamen.
Tullakseen kalastusaluksen päälli­köksi Kreikassa riittää, kun on täyttänyt 18 vuotta, aluksen ohjaamisesta on viiden vuoden kokemus ja henkilö omistaa oman kalastuslu­van.
Theirteaching is demanding and produces highlyqualified graduates.
Tutkintotodistuksen hankkineet henkilöt suuntautuvat muihin ammatteihin.
But nothing has been established for fishermen, who learn thetrade on the job and who obviously are notrequired to have a diploma.
Makis Fervelis tuntee kiitollisuutta esi­isiltään saamastaan opetuksesta: "Sain heiltä todelL· hyvän pohjan, ja he opettivat minulle ennen kaikkea kunnioitusta. He opettivat minut kunnioittamaan luonnonvaroja ja työtovereita.
To become askipper in Greece, an applicant need only be18 or older, have 5 years of experience at seaand hold an individual fisheries licence.Those with diplomas pursue other careers.
Monet nykyiset laivanvarustajat ovat palkanneet kakstusalusten kapteeneja: hivanvarustajille kannattavuus on tärkeää.
“Even today, some of the things my grandfather told me so long ago come back to mind as I work.”Makis Fervelis is grateful for the training he was given by his elders: “They gave me very solidfoundations and, most important, they taught me respect.
"Mäkisillä ei ole mitään oppilaitoksen perustamista vastaan, kunhan opettajat vain olisivat kalastajia: "Opettajat eivät tiedä mitään merestä tai todellisesta työstä.