natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The bilateral agreements the EU has concluded recentlywith other countries contain programmes and actionsentailing measures based, for instance, on the promotionof scientific research to improve data on the evolution ofstocks and develop responsible management.
EU:n hiljattain tekemät kahdenväliset sopimukset sisältävät toimintaohjelmia ja toimenpiteitä, joilla edistetäänesimerkiksi tieteellistä tutkimusta, jotta opittaisiin ymmärtämään paremmin kalakantojen kehitystä jahoitamaan niitä vastuullisesti.
They alsoprovide for surveillance and monitoring measures, such asvessel monitoring by satellite (VMS) to combat illegalcatches, and support for fisheries managementinstitutions in these countries.
Sopimuksissa määrätäänmyös seuranta- ja valvontakeinoista, kuten alustensatelliittiseurantajärjestelmistä (VMS), joilla torjutaanluvatonta kalastusta, sekä tuesta kalastuksen hoidostavastaaville viranomaisille.
The general tendency istherefore to move from a passive approach (access to the resource in exchange for financing) to a dynamicapproach assuring sustainable economic development for each partner.
Yleisenä suuntauksena onsiirtyminen passiivisesta toimintamallista (kalavarojenkäyttö taloudellista korvausta vastaan) dynaamiseenmalliin, jossa turvataan kummankin yhteistyökumppaninkestävä talouskehitys.
The countries of the Southern hemisphere, however,logically wish to develop their own fishing industries.
Maapallon eteläpuoliskon maat haluaisivat kuitenkinoikeutetusti kehittää omaa kalastustoimintaansa, muttasaaliita ei voida kasvattaa loputtomiin.
Sincecatches cannot continue to increase indefinitely, a newstrategy has been developed in the context of reform ofthe common fisheries policy. The Commission proposed
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen yhteydessä kehitettiinkin uusistrategia: komissio ehdotti neuvostolle kalastussopimustenluonteen muuttamista niin, että siirrytään pelkästään
The Seychelles:a key agreement for tuna fishing
Seychellit: merkittävä tonnikalan kalastussopimus
The fishing rights established by the bilateral agreementwith the Seychelles are as follows:
Seychellien kanssa tehty kahdenvälinen sopimus sisältääseuraavat kalastusoikeudet:
The bilateral agreement concluded with this State, whoseexclusive economic zone (EEZ) covers 1.3 million squarekilometres – 115 islands in all –, is the most important tunafishing agreement signed between the Union and a thirdcountry.
Seychellien 1,3 miljoonan neliökilometrin talousvyöhykkeeseen kuuluu kaikkiaan 115 saarta. Sen kanssa tehtykahdenvälinen sopimus on suurin EU:n kolmansien maidenkanssa tekemistä tonnikalan kalastussopimuksista.
Tuna seiners Spain: 18 vessels France: 20 vessels Italy: 1 vessel United Kingdom: 1 vessel
Italia: 1 Yhdistynyt kuningaskunta: 1
Bilateral agreements containing provisions on tuna fishing:
Kahdenväliset sopimukset, joissa on tonnikalan pyyntiin liittyviä määräyksiä:
Originally signed in the 1980s, the current protocol to theagreement is valid for three years, from January 2002 to January 2005.
Sopimus allekirjoitettiin jo 1980-luvulla. Nykyinen sopimuspöytäkirja on voimassa kolme vuotta tammikuusta 2002tammikuuhun 2005.
It provides financial compensation of over 10 million euros for the entire period, and specific measuresto promote sustainable fisheries in the Seychelles.
Sopimuksessa määrätään tälle kaudelleyli 10 miljoonan euron suuruisesta taloudellisesta korvauksesta sekä erityistoimista, joilla edistetään kestävää javastuullista kalastusta Seychelleillä.
Thesemeasures concern the development of local fisheries, theintroduction of a monitoring and surveillance system,scientific and technical programmes aimed at improvingdata on fish stocks and a training programme relating todifferent scientific, technical and economic disciplinesrelated to fisheries.
Toimet koskevatpaikallisen kalastustoiminnan kehittämistä, valvonta- jaseurantajärjestelmän perustamista, tieteellisiä ja teknisiäohjelmia, joilla parannetaan tiedon saantia kalakannoista,sekä koulutusohjelmia kalastukseen liittyvillä tieteen,tekniikan ja talouden aloilla.
In addition to the financial counterpart granted by the European Union, each EU vessel fishing in the waters of the Seychelles must pay a contribution: 10,000 euros for tunaseiners (corresponding to 400 tonnes of catches) and 1,375 euros and 2,000 euros for the two categories of longliners (corresponding to 55 and 80 tonnes of catchesrespectively).
EU:n myöntämän taloudellisen korvauksen lisäksi jokaiselta Seychelleillä kalastavalta yhteisön alukseltavaaditaan kiinteä rahoitusosuus. Se on nuottaa käyttäviltäaluksilta 10 000 euroa (400 tonnin saalismäärältä) ja 1375 euroa ja kahden tyyppisiltä pintasiima-aluksilta 2000 euroa (55:n ja 80 tonnin saalismääriltä).
Any vessel that exceeds these amounts in thecourse of a year must pay a supplement of 25 euros persurplus tonne.
Jokaisenaluksen, joka ylittää nämä vuotuiset määrät, on maksettava25 euron lisämaksu kultakin ylärajan ylittävältä tonnilta.
The protocol also contains provisions on vessel monitoringby satellite (VMS) applicable to the European fleet operatingin the waters of the Seychelles, and on the presence ofobservers on EU tuna-fishing vessels.
Pöytäkirja sisältää myös alusten satelliittiseurantaakoskevia määräyksiä, joita sovelletaan Seychellien aluevesillä kalastaviin yhteisön aluksiin. Lisäksi siinä määrätääntarkkailijoiden päästämisestä yhteisön tonnikala-aluksille.
September 2004
*Vain tonnikalasopimukset
Tuna's new clothes
Tonnikalan uudet vaatteet
Tinned tuna is a food greatly appreciated in Europe. It alone accounts for nearly 60% of totalproduction of preserved fish.
Tonnikalasäilyke on erittäin arvostettu tuote Euroopassa: sen osuus on lähes 60 prosenttiakalasäilykkeiden kokonaistuotannosta.
This industry operates primarily in four countries: France, Portugaland Spain (for production and processing) and Italy (for processing).
Tonnikalasäilyketeollisuus on keskittynyt pääasiassaneljään maahan: Ranskaan, Portugaliin, Espanjaan (tuotanto ja jalostus) ja Italiaan (jalostus).
Innovation and packaging
Pakkausten innovointi
Itis nevertheless faced with two threats.
Silläon kuitenkin kaksi uhkatekijää.
First,international competition is beginning to emerge in the inexpensive or ‘bottom-end’ products.
Ensimmäinen onkansainvälinen kilpailu, joka on alkanut vähitellen vaikuttaaedullisiin päivittäistavaroihin eli ns. halpatuotteisiin.
Second, evolving consumer tastes are leading to stagnation in the preserved tuna market, as it loses shares to more sophisticated products like prepared and/or frozen dishes.
Toinenon kuluttajien mieltymysten muuttuminen: tonnikalasäilykkeiden markkinoiden kasvu on pysähtynyt ja markkinaosuuksia menetetään hienostuneemmille tuotteille, kuteneineksille ja/tai pakasteille.
Salads and up-market products
Salaatit ja laatutuotteet
Change is taking place on the packaging side too.Since 2000, the big groups have been developing linesof tuna packed in aluminium pouches.
Pakkauksetkin uudistuvat. Eräät suuryritykset ovatvuodesta 2000 lähtien kehitelleet markkinoille alumiinisiatuorepakkauksia.
According to itsdesigners, the advantage of this technique is that it allows gentler sterilisation, resulting in firmer flesh,meaning the tuna can be diced.
Suunnittelijoiden mukaan pakkauksenvalttina on pehmeämpi sterilointitekniikka, joka jättäätonnikalan lihan kiinteämmäksi. Näin kala voidaan pannaesille vaikka sellaisenaan.
The pouches alsopresent certain advantages for consumers: they areeasier to store than tins, and after use take up lessroom in the rubbish bin.
Uusista pakkauksista onkuluttajille muitakin etuja: niiden varastointi on helpompaakuin säilykepurkkien, ja pussin voi käytön jälkeen rutistaaroskapönttöön, jossa se vie vähän tilaa.
To meet these evolving tastes, more and moreproducers, large and small alike, are moving intospecific and quality niches, in terms of both preparation and packaging.
Pysyäkseen kehityksen tahdissa yhä useammat tuottajat –sekä suuret että pienet – ovat alkaneet suuntautuakapeille ja erikoistuneille markkinoille niin valmistustapojenkuin pakkaustenkin suunnittelussa.
The market for tuna salads, launched in the 80s, has continued to evolve.
Markkinamuutosalkoi siitä, kun tonnikalasalaatit tulivat myyntiin 1980-luvulla.
Cobreco, a firm based in Douarnenez, Brittany, has also invested in new packaging techniques.
Myös Douarnenezissa (Bretagne) toimiva Cobreco onpanostanut uusiin pakkaustekniikoihin.
With 180 employees in peak season and 120 out of season,the company produces 8,000 tonnes of whole tunaannually, producing 44 million tins.
Yritys työllistäävilkkaimpana pyyntikautena 180 työntekijää ja muinaaikoina 120 työntekijää.
It sells 95% of itsproduction to large-scale distributors.
Noin 95 prosenttia Cobrecon tuotannosta menee vähittäisjakeluun.
This evolution towards more sophisticated products is a windfall for many small or mid-sized firms, some of which are practically cottage industries, which have the advantage of being based on local know-how thatcannot be relocated. It is such small and medium-sizedproducers that are coming out with high-qualityproducts for discerning gourmets, such as preservedline-caught natural tuna without added salt or whitetuna mousse with basil.
Markkinoiden suuntautuminen yhä hienostuneempiintuotteisiin on onnenpotku monille pienille ja keskisuurilleyrityksille, joista osa on miltei kotiteollisuuden harjoittajia.Niiden etuna on painottuminen paikalliseen osaamiseen.Nämä pienet ja keskisuuret jalostajat tuovat markkinoillelaadukkaita herkkutuotteita, kuten siimapyydyksilläpyydetystä tonnikalasta valmistettuja suolattomia luomusäilykkeitä tai vaikkapa basilikalla höystettyätonnikalavaahtoa.
‘The starting point of our analysis’, explains salesmanager Christian Bouiller, ‘was that the container was going out-of-date.
”Lähdimme siitä,”selittää yrityksen myyntijohtaja Christian Bouiller, ”että säilykepurkki on aikansa elänyt.
The firm La Belle-Îloise, based in Quiberon, Brittany andactive in the sector for three generations, now occupiesthis up-market niche.
Yksi korkealuokkaisten tuotteiden markkinaraossa toimivista yrityksistä on Quiberonissa (Bretagne)sijaitseva La Belle-Îloise, joka on ollut alalla jo kolmen sukupolven ajan.
The solution was found in May 2003: the slice of tuna is packaged in a plastic operculated(2)container.
Ratkaisu kehkeytyi toukokuussa 2003: tonnikalasiivupakataan nyt kannelliseen muovipakkaukseen.(2) Viimeinenkäyttöpäivä on sama kuin metallipurkissa (3–4 vuotta),mutta pakkauksen avaaminen ja tuotteen irrottaminensiitä on paljon helpompaa.
The best-by date is the same as for a tin can (three to four years), opening and turning out are easier and the packaging allows a greater variety of fishpreparations, since it can be used in a microwave oven.
Lisäksi kala on helpompivalmistaa, koska pakkauksen voi panna mikroaaltouuniin.
La Belle-Îloise processes only long-finned tuna, which it packs in brine, olive oil, with tomatoes, and so on.
La Belle-Îloise jalostaa pelkästään valkotonnikalaa, jotase valmistaa säilykkeiksi veteen, oliiviöljyyn, tomaattisosee-seenjne.
Clearly, for certain producers the choice of a specificniche market is worthwhile.
On ilmeistä, että erikoistuneet markkinat voivat olla joillekinvalmistajille tie menestykseen.
The same trend is seen in Spain, where traditionally small local canning factorieshave always preferred traditional products and morerefined preparations (ceviche, with tomatoes, and soon). The market is therefore fragmented into numerousniche products and has thus been able to expand tothe southern European Union countries, where demandis high for more sophisticated tuna products.
Näin on ainakin Espanjassa:pienet paikalliset säilyketehtaat ovat aina suosineetperinnetuotteita ja vaativampia valmistustapoja (esimerkiksi valmistusta tomaattikastikkeessa tai marinadissa).Markkinat ovatkin ajan mittaan hajautuneet lukuisienerikoistuotteiden kesken ja levinneet lopulta EU:n eteläisiinmaihin, joissa hienostuneilla tonnikalatuotteilla on enemmänkysyntää.
Thanks toa policy based on quality, Spanish and Portuguese tunafirms have held up better against mergers in the tunamarket.
Tämän laatupolitiikan ansiosta espanjalaistenja portugalilaisten yritysten on ollut helppoa selviytyätonnikalamarkkinoiden keskittymisestä.
To reflect the changing tastes of European consumersnew types of preparations and containers have been introduced.
Markkinoille on tullutuudenlaisia valmisteita japakkauksia eurooppalaistenkuluttajien muuttuviinmieltymyksiin.
(1) ‘Appertisation’ consists in heating foods to temperatures of between +110 °C and +140 °Cin hermetically sealed packaging.
(1) Appert-menetelmässä elintarvike steriloidaan sulkemalla se ilmatiiviiseen pakkaukseenja kuumentamalla sitä ylipaineessa +110–+140 asteeseen.
This treatment destroys all elements influencing the food's bacteriological quality.(2) A plastic or aluminium film that covers the opening of the container, serves as the closing system and guarantees product freshness.
Käsittely tuhoaa kaikkipieneliöt, jotka voivat vaikuttaa elintarvikkeen bakteriologiseen laatuun.(2) Muovi- tai alumiinikalvosta tehdyssä kannessa on sulkija, jonka avulla pakkaus pysyytiiviistikiinni ja pitää tuotteen tuoreena.
Thunnus thynnus, or bluefin tuna as it iscommonly known, caught and fattened in the Mediterranean, has become a hot item on the Japanese market.
Välimerellä pyydetty ja lihotettu Thunnus thynnustonnikala menee kuin kuumille kiville Japaninmarkkinoilla.
Spain, which plays centre stagein the bluefin tuna export sector, has seen itsexports to Japan increase twentyfold since 1997.This development has been supported by a newcaging technique for bluefin tuna caught in the Mediterranean that allows for the fattening oftuna fish as well as providing more control overthe timing of its delivery on the market.
EU:n tärkeimmän tonnikalaviejän,Espanjan, vienti Japaniin on 20-kertaistunutvuodesta 1997. Viennin kehitystä on vauhdittanut Välimeren alueella käytetty uusi tekniikka:tonnikalojen lihottaminen altaissa.
The port of Cartagena, located in the Autonomous
Lihotuslaitoksissavoidaan lisätä kalojen painoa ja ajoittaa paremminniiden toimitukset markkinoille.
Region of Murcia on the southern coast of Spain,became the major landing port of bluefin tuna in the Mediterranean in the late 1980s. At the same time, it also became the leading export centre (in Europe) of this species to Japan.
Espanjanetelärannikolla, Murcian autonomisellaalueella sijaitsevasta Cartagenan satamasta tuli 1980luvun lopussa Välimeren tärkein tonnikalan purkusatama.Samalla se nousi Euroopan johtavaksi Japaniin suuntautuvan tonnikalaviennin keskukseksi.
It is not surprising, therefore,that the Murcia region is now the largest producer –and exporter – of caged bluefin tuna in Europe as wellas in the Mediterranean.
Ei liene yllätys,että Murcia on nyt Euroopan ja Välimeren suurin altaassalihotetun tonnikalan tuottaja ja viejä.
New methods o g in / Sea p ic s .c o m
Uusia menetelmiä o g in /S e a p ic s .c o m
The first tuna farms were set up in the region of Murciain 1996.
Murcian alueelle perustettiin ensimmäinen tonnikalojenlihotuslaitos vuonna 1996.
These farms obtain part of their supply ofbluefin tuna from the local fleet of purse seiners, butmost of it comes from the French and, to a lesserextent, Italian purse seiners.
Laitokset saavat osan tonnikaloista paikalliselta kurenuottalaivastolta. Suurin osakalatoimituksista tulee kuitenkin ranskalaisilta ja vähemmässä määrin myös italialaisilta aluksilta.
In the past few years, the caging technique has been developed in otherareas of the Mediterranean Sea where there are nowaround 40 farms located in Croatia, Cyprus, Italy, Libya,Malta, Spain, Tunisia and Turkey.
Viime vuosinaallaslihotustekniikkaa on kehitetty muissakin Välimerenalueen maissa, ja nykyisin alueella toimii noin 40 lihotus-laitosta,jotka sijaitsevat Kroatiassa, Kyproksella, Italiassa,Libyassa, Maltalla, Espanjassa, Tunisiassa ja Turkissa.Tonnikalan kalastusta harjoitetaan kesäisin, kun kalaparvetsiirtyvät perinteisille kutualueilleen Baleaarienalueelle,Tyrrhenanmerelle ja Välimeren keskiosiin.
Fishing for bluefintuna is carried out in the summer when shoals migrate to their traditional spawning grounds aroundthe Balearic Islands, in the Tyrrhenian Sea and the Central Mediterranean.
Tonnikala on laajasti vaeltava laji, joka voi siirtyä ravinnon perässä tuhansiakilometrejä aina valtameren toiselle laidalle.
A local tradition inEurope
hankintapohjaa oli monipuolistettava.
Japan has traditionally been the main world market for bluefin tuna, with a specific request for large fish, or parts of the fish – such as the belly – with a veryprecise fat content (shashimi).
Niinpä Japanintonnikalalaivasto alkoi etsiä pyyntipaikkoja yhä kauempaa,aina Atlantin valtamereltä ja Välimereltä saakka.
Local fishermen in the Mediterranean have been fishing bluefin tuna as far back as anyone canremember.
Välimeren paikalliset kalastajat ovat pyytäneet tonnikalaajo ammoisista ajoista asti.
Evidence of that fishery can be found from before the Romans.
Ensimmäiset viitteet tästäovat ajalta ennen roomalaisia.
The most common fishinggears used at that time were long-lines and traps.
Siihen aikaan yleisimpiäpyyntivälineitä olivat pohjasiimat ja merrat.
After being caught, the tuna are transferred to floating pens which are then slowly towed to the coast by means of tug boats.
Pyydetyt tonnikalat nostetaan kelluville kuljetuslavoille,jotka hinataan hitaasti rannikolle.
As towing speedsrarely exceed 1 knot, the transfer may take up toseveral weeks depending on the distance between the fishing area and the farm.
Koska hinausvauhti onharvoin yhtä solmua suurempi, matka voi kestää useitaviikkoja sen mukaan, miten kaukana pyyntipaikastalihotuslaitos sijaitsee.
At their final destination, the tuna are transferred to large round moored cageswhich can measure up to 90 metres in diameter orin rectangular pens of similar size located several hundred metres from the coast.
Määränpäässä tonnikalat kuljetetaansuuriin pyöreisiin altaisiin, joiden läpimitta voi olla jopa 90 metriä, tai samankokoisiin kulmikkaisiin altaisiin, jotkasijaitsevat satojen metrien päässä rannikosta.
The tuna are usuallyfed small pelagics such as anchovy, sardinella,mackerel or herring (it is estimated that it takes 10-25 kilos of fish to produce one kilo of bluefintuna) and can be kept in the pens for several months.
Kalojaruokitaan yleensä pienillä pelagisilla lajeilla, kuten anjovik-sella,sardiineilla, makrilleilla tai silleillä – yhden tonnikalakilontuottamiseen tarvitaan arviolta 10–25 kiloa pikkukalaa –ja niitä voidaan pitää altaassa useita kuukausia.
The fattened bluefin tuna is normally freighted by air to Japan towards New Year’s when demand – andtherefore prices – are at their highest on the Japanese market.
Tavallisestilihotetut tonnikalat lennätetään Japaniin vuodenvaihteentienoilla, jolloin kysyntä – ja siten myös hinta – on korkeimmillaan Japanin markkinoilla.
September 2004
Euroopassa
While exports of bluefin tuna to Japan have continuedto increase, the Japanese market has begun to showsigns of saturation in recent years. To prevent pricescollapsing, many producers began in 2003 to freezepart of their supply so as to market their productswhen demand picks up.
Murcian alueen tonnikalan lihotuslaitokset elivätvuosina 1996–2003 ennennäkemätöntä nousukautta.Pyyntitekniikoiden nopea kehittyminen muissa Välimerenmaissa on johtanut tonnikalan tarjonnan merkittäväänkasvuun ja kilpailun kiristymiseen markkinoilla.
Today, 75% of catches of bluefin tuna in the Mediterranean are made using this fishing technique.As the Japanese market favours larger specimens,vessels target larger tuna which results in greaterprotection for juvenile bluefin tuna.
Tonnikalan viennin kiihtyessä Japanin markkinoilla onviime vuosina alkanut näkyä kyllästymisen merkkejä.Hintojen romahtamisen estämiseksi monet tuottajatpäättivät vuonna 2003 jäädyttää osan toimituksistajasillä tavoin kasvattaa tuotteidensa kysyntää.
Too much bluefin tuna on the market?
Lihotuslaitokset tiukkaan valvontaan
The transhipment of bluefin tuna into fattening pens isconsidered a landing operation and the catches involvedmust comply with regulations in force in terms of minimumsize and catch zone and period.
Tonnikalojen altaaseenpanoa pidetään aluksesta purkamisena, ja siksi saaliiden on täytettävä voimassa olevatvähimmäiskokoa sekä pyyntialueita ja -kausia koskevatsäännöt.
To ensure sustainable and responsible development ofbluefin tuna fattening activities, ICCAT has adoptedmeasures for monitoring and evaluating the impact offattening farms on stocks of bluefin tuna.
Lihotuslaitosten kestävän ja vastuullisen kehityksenvarmistamiseksi ICCAT on esittänyt joitakin toimenpiteitä,joilla pyritään valvomaan lihotustoimintaa sekä arvioimaansen vaikutusta tonnikalakantaan.
The European Union transcribed these measures into a new
EU sisällytti nämä toimenpiteet huhtikuussa 2004 annet-
A sought-after resource
Suosittu pyyntilaji tuun uuteen asetukseen.
• Member States must draw up a list of authorised fatteningfarms, of vessels authorised to fish for bluefin tuna forfattening purposes, and of those authorised to transhiptuna to fattening sites;
• jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niiden alueellahyväksytyistä lihotuslaitoksista, aluksista, jotka pyytävättonnikalaa lihotettavaksi, sekä aluksista, joille on annettulupa kuljettaa tonnikaloja lihotuslaitoksiin.
From 1982 to 1994, catches of bluefin tuna tripled in the Mediterranean.
Välimeren tonnikalasaaliit ovat kolminkertaistuneet vuosina1982–1994.
To protect tuna stocks, in 1994 ICCATrecommended a set of conservation measures based inessence on minimum landing sizes and on closing periodsfor fishing grounds, followed in 1998 by the setting ofmultiannual TACs and quotas.
Alueen kalavarojen suojelemiseksi ICCATsuositti vuonna 1994 joitakin säilyttämistoimia, kutenvähimmäiskoon vahvistamista, kalastuskieltokausia javuonna 1988 TACeja ja monivuotisia kiintiöitä.
• authorised vessels must declare their catches and/ortranshipments, indicating quantities, number of fish, dateand place of catch, etc.;
•hyväksyttyjen alusten on toimitettava saalis- ja kuljetusilmoitus, jossa mainitaan tonnikalojen paino ja kappalemäärä,pyyntipäivä ja -paikka jne.
• authorised farms must also declare the composition of thecatches transferred to their site and keep statistics on thetuna they place on the market.
•hyväksyttyjen lihotuslaitosten on ilmoitettava vastaanottamansa saaliit ja pidettävä tilastoa markkinoilletoimittamistaan tonnikaloista.
In 2002, at the instigation of the European Union, ICCATpromoted a multiannual approach based on the adoption ofa four-year management plan for bluefin tuna.
EU:n aloitteesta ICCAT ehdotti vuonna 2002 monivuotistalähestymistapaa, jossa laaditaan tonnikalan hoitosuunnitelma neljäksi vuodeksi kerrallaan.
The planintegrated existing measures into a more coherentframework, introduced a calendar for the closure of fishingzones and established a plan for the reduction of catches ofjuvenile bluefin tuna for the years 2003 and 2004.
Hoitosuunnitelmaliitetään osaksi nykyisiä säilyttämistoimia ja kalastusvyöhykkeiden sulkemisaikatauluja, ja se sisältää ohjelmannuorten tonnikalojen pyynnin vähentämiseksi vuosina2003 ja 2004.
While specific to the fattening of tuna in cages, thesemeasures are also meant to improve knowledge of theexploitation of bluefin tuna in general.
Näiden tonnikalojen lihotustoimintaa koskevien erityistoimien tarkoituksena on samaten parantaa tietämystätonnikalan hyödyntämisestä yleensä.
They are matchedwith a sampling scheme involving scientific observersworking on vessels and at fattening sites, and a scientificprogramme aimed at making an inventory of fishinggrounds and of the composition of catches.
Niihin liittyy otantaohjelma, jota toteuttavat mm. aluksille ja lihotuslaitoksiinlähetetyt tieteelliset tarkkailijat, sekä pyyntitoimintaa jasaaliiden koostumusta kartoittava tutkimusohjelma.
> Stakeholders reflect on future EUFisheries Fund
> Euroopan rannikot vaaravyöhykkeessä
> Findings of the 2004 fisheriescompliance scoreboard:‘Member States must do better’
> Sidosryhmät kokoontuivat suunnittelemaan EU:n tulevaa kalatalousrahastoa