natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Areas with specific geographical features remote rural areas, usually sparsely populated and in many cases located in peripheral parts of the Union far from urban centres.
Vuoristoalueet, rannikko- ja merialueet sekä saaristo muodostavat merkittävän osan EU:sta ja osasta jä senmaita.
Their relative isolation is often due to their topography, such as their mountainous nature, and they tend to have a highly dispersed and ageing population, poor infrastructure, inadequate services, low income per head, a relatively unskilled work force, weak links with the rest of the economy and high employment in agriculture.
Useimmat äärimmäisen perifeerisistä alueista ovat saaria. Nämä eivät kuitenkaan muodosta geo-morfologisesti erityisesti erottuvaa aluetta vaan niitä kohdellaan seitsemänä alueena, jotka on luetteloitu EU:n sopimuksessa, jossa on huomioitu niiden ongelmat syrjäisenä osana EU:ta.
Mountainous areas, coastal and maritime regions, islands and archipelagos form an important part of the Union and are even more significant in some Member States.
Syrjäiset maaseutualueet, jotka ovat usein harvaan asuttuja ja sijaitsevat EU:n perifeerisillä alueilla kaukana keskuksista.
Most of the ultraperipheral regions are islands.
Alueet ovat usein eristäytyneitä maantieteellisten olosuhteiden vuoksi sijaiten esimerkiksi vuoristossa.
These, however, do not form a distinct geo-morpholog-ical area as such, but are treated as a group of 7 regions listed in the Treaty and recognised as having a number of inherent disadvantages, particularly because of the problem of accessibility caused by their remoteness from other parts of the Union.
Alueita luonnehtii tyypillisesti hajautunut ja ikääntyvä väestö, heikko infrastruktuuri, riittämättömät palvelut, alhainen tulotaso, suhteellisen alhainen työvoiman koulu tustaso, heikot yhteydet muuhun kansallistalouteen ja maatalouden korkea työllisyys.
While the regions identified as being entitled to structural assistance from the Structural Funds are defined in terms of administrative and socio-economic criteria, the geo-morphological areas are distinguished in terms of their physical features.
Rakennepoliittiset tukialueet on määritelty EU:ssa nii den sosiaalis-taloudelllsten ja hallinnollisten kriteerien mukaan, mutta on alueita, jotka ovat olleet tarpeen määritellä niiden fyysisten piirteiden mukaan.
These are not always easy to define and often there is no commonly-ac-cepted definition (urban, rural and so on). Moreover,
Seuraavassa on kuvailtu kolme tyypillistä erityisaluetta. ta.
Border regions7 cover almost 40% of the EU land area and account for 25% of the population.
Rajaseudut7 kattavat lähes 40 % EU:n maa-alasta ja noin 25 % väestöstä.
They are even more important in the candidate countries, accounting for 66% of the land area and 58% of population.
Hakijamaissa raja-alueet muodostavat vielä merkittävämmän alueen kattaen 66 % maa-alueesta ja 58 % väestöstä.
Enlargement will, therefore, lead to a significant growth in their prevalence in the Union.
Vuoristoalueet muodostavat maantieteellisiä esteitä.
1.3 Territorial cohesion: towards a more balanced development to safety, the environment and conservation of the coastline (see Table A. 15).
1.3 Alueellinen koheesio: kohti tasapainoisempaa kehitystä
the features concerned are not always synonymous with structural problems.
Yllä mainituilla alueilla on suuria taloudellisia ja sosiaalisia eroja.
Indeed, nearly 95% of the population of EU island regions is eligible for such support under Objectives 1 or 2.
Aluepolitiikan tulisi jatkossakin painottua Unionin keskinäisten suhteiden parantamiseen eikä yksittäisiin toimenpiteisiin tietyntyyppisillä alueilla.
In the case of the smaller islands, accessibility is the main problem which makes it difficult to maintain economic activities which are competitive and a young work force with a high level of education.
Kuitenkin politiikan tulisi tunnistaa tietyntyyppiset maantieteellisesti eroavat alueet ja suunnata niihin tu kea joka tuo niiden kehitykseen lisäarvoa.
Mountainous areas represent geographical barriers.
että tavankuljetuksia ajatellen.
Areas such as the Alps, Pyrenees, Dolomites, the Greek mountains, the Highlands of Scotland and Fjallen in Sweden cover approximately 39% of the EU land area.
Alueet kuten Alpit, Pyrennidit, Dolomiitit, Kreikan vuoristo, Skotlannin Ylämaa ja saaret sekä Ruotsin tunturit muodostavat noin 39 % EU:n maa-alueesta.
In many of these areas, economic activity is concentrated in agriculture - on the land which is usable - tourism and other services.
Talous rakentuu pitkälti maataloudelle - siellä missä maa on viljelykelpoista - sekä turismille ja muille palvelualoille.
The others have very little economic activity at all. While some mountainous areas are economically viable and integrated into the rest of the EU economy, most have problems, as witnessed by the fact that more than 95% of them (in terms of land area) are eligible for assistance under Objectives 1 or 2 of the Structural Funds (Map 7 and Tables A.13 and A.14).
Vaikka jotkut alueet ovat elinkelpoisia ja integroituneita muuhun EU:hun, 95 % vuoristoalueista kuuluu EU:n rakenne poliittisten tavoite 1 ja 2 tukien piiriin (maa-alassa mi tattuna) (Kartta 7 ja Taulukot A. 13 ja A. 14).
Coastal and maritime areas
Rannikko- ja merialueet
The areas identified above have marked differences in terms of their economic and social characteristics.
Rannikkoalueiksi määritellään rannikkokaistat EU:n merialueiden ympärillä. Ale on moninainen ja vaihtelee leveydeltään.
Regional policies for furthering their development should continue to be aimed at strengthening relations between different parts of the Union rather than take the form of isolated measures specific to individual types of area.
Alueet ovat tiheästi asuttuja pitävät sisällään paljon matkailukohteita, mikä on merkittävä tulonlähde, mutta myös uhka ympäristölle ja on siten vakava haaste. Osa alueista on taas harvaan asuttuja.
Nevertheless, such policies should include cooperation programmes between areas of the same type, which are tailored to their particular geographical features and which can bring additional benefit.
Lisääntyvä meriliikenne lisää riskejä turvallisuudelle, ympäristölle ja rannikkoalueiden suojelulle (Taulukko A.15).
Coastal areas are defined as those situated on the strip of land around the coasts of the EU, which is of variable width depending on geographical features and administrative boundaries.
Saaret ovat erityisen merkittäviä eteläisille jäsenmaille, joista kolme on koheesiomaita, vaikkakin saaria on runsaasti Ranskassa, Yhdistyneissä Kuningaskunnissa sekä kolmessa Pohjoismaassa, monet niistä ra kennepoliittisten tukien piirissä (Taulukko A.16 ja A. 17).
They include many large cities (London, Stockholm, Copenhagen, Helsinki, the Hague, Dublin, Lisbon, Barcelona, Marseilles, Rome, Naples and Athens) and cover a significant part of the EU land area.
Lähes 95 % saarien ja saaristojen väestöstä kuuluu EU:n tukialueisiin 1 ja 2.
Many of the areas are densely populated with a high level of tourist activity, generating significant income but also substantial environmental pressure, the reconciliation of which poses a serious challenge.
Pienten saarten suurin ongelma on saavutettavuus, joka estää kilpailukykyistä talouskehitystä ja nuorten koulutettujen Ihmisten säilymistä.
Other areas, however, are scarcely populated at all.
Saavutettavuus on vielä suurempi on gelma ns. ultraperlfeerislllä alueilla.
Approximate figures - source: EUROSTAT-GISCO.
Lähde: EUROSTAT-GISCO.
GDP per head at NUTS 3 level is not always a reliable measure of income because of commuting. NUTS 3 regions in the 27 countries eligible for INTERREG lll-A or the PHARE-CBC programme.
Asukaskohtainen BKT ei aina ole luotettava mittari rajan ylittävän työssäkäynnin (pendelöinnin) vuoksi, 27:n maan NUTS 3 alueet, jotka ovat mukana INTERREG IMA tai PHARE CBC ohjelmassa.
1.3 Territorial cohesion: towards a more balanced development nr-V
1.3 Alueellinen koheesio: kohti tasapainoisempaa kehitystä
7 Structural Funds 2000-2006: Areas eligible under Objectives 1 and 2
7 Rakennerahastot 2000-2006: Tavoite 1 ja 2 -alueet
NUTS2 boundaries
NUTS 2 rajat
Objective 2 (partly)
Tavoite 2 (osittain)
Phasing-out (till 31/12/2005)
Siirtymäkauden alue (31/12/2005 saakka)
Phasing-out (till 31/12/2006)
Siirtymäkauden alue (31/12/2006 saakka)
Special programme
Erityisohjelma
Phasing-out (partly) (till 31/12/2005)
Siirtymäkauden alue (osittain) (31/12/2005 saakka)
1.4 Factors determining real convergence
1.4 Todellista yhdentymistä määräävät tekijät
Productivity, competitiveness and economic performance healthcare, social services and so on.
Tuottavuus, kilpailukykyjä taloudellinen suorituskyky muiden tekijöiden vaikutusta: luonnonympäristön, terveydenhoidon laadun, sosiaalipalvelujen jne.
Indicators of this type help enrich our understanding of economic development, though further work is needed to develop better measures of progress in these areas.
Tämän tyyppiset indikaattorit rikastuttavat ymmärtämystä talouden kehityksestä, vaikkakin tarvitaan vielä paljon työtä tämän tyyppisten tekijöiden mittaamisessa. taamisessa.
Competitiveness is often viewed as a key indicator of the success or failure of policy.
Kilpailukyky nähdään usein avaintekijänä politiikan onnistumiselle tai epäonnistumiselle.
The term literally refers to producers competing with each other in the same market.
Kirjaimellisesti käsite tarkoittaa tuottajien keskinäistä kilpailua samoilla markkinoilla.
However, there is a related concept of the economic performance of regions and countries, which can also be termed 'competitiveness'.
On kuitenkin olemassa toinen termi, jolla viitataan alueiden tai valtioiden taloudelliseen suorituskykyyn ja jota voidaan kut sua kilpailukyvyksi.
In practice, GDP per head can be broken down into two main components: the employment rate, or the proportion of working-age population in work, and productivity, or GDP per person employed.
BKT/asukas voidaan käytännössä jakaa kahteen pääkomponenttiin: työllisyysasteeseen tai työ ikäisten osuuteen työelämässä ja tuottavuuteen tai työntekijäkohtaiseen BKT-asteeseen.
Since a high level of one does not necessarily go with a high level of the other, they are considered separately below, both in aggregate and by sector, before examining investment and other key factors underlying productivity.
Koska yh den tekijän ollessa korkea, siltä ei välttämättä seuraa että toinenkin on korkea, on näitä tarkasteltu jatkossa erillisinä sekä kerrointasolla ja sektorelttain, ennen kuin on analysoitu investointeja ja muita tuottavuuden taustalla olevia avaintekijöitä.
Trends in regional economic performance
Talouden suorituskyvyn suuntaviivat
Despite the fact that there are competitive and uncompetitive firms in every region, there are common features which affect the competitiveness of all firms located there.
Huolimatta siitä että kaikilla alueilla on sekä huonon että hyvän kilpailukyvyn omaavia yrityksiä, alueilla on yhteisiä tekijöitä, jotka vaikuttavat kaikkien yritysten kilpailukykyyn.
These features include physical and social infrastructure, the skills of the work force, an institutional framework and a culture conducive (or not conducive) to innovation and the efficiency of public institutions (especially managerial capacity at the regional level).
Näitä tekijöitä ovat fyysinen ja sosiaalinen infrastruktuuri, työvoiman osaamistaso, institutionaaliset rakenteet, Innovaatiolta edistävä (tai ehkäisevä) kulttuuri ja julkisten instituutioiden tehokkuus (erityisesti hallinnollinen ky vykkyys aluetasolla).
In addition, success breeds success; the presence of strongly competitive firms in a region tends to stimulate other firms and to encourage further investment.
Lisäksi menestys edesauttaa menestystä: vahvasti kilpailukykyisten alueiden si jainti alueella kannustaa muita yrityksiä ja edistää investointeja alueella.
For the EU as a whole, economic performance over the past 25 years has tended to be stronger in terms of productivity and often weak in terms of employment.
Alueiden taloudellinen suorituskyky on koko viimeisen 25 vuoden aikana vahvempi tuottavuudessa kuin työllisyydessä.
This has sometimes led to concerns about 'jobless growth', though, in practice, employment has always increased when GDP growth has been more than 2% a year or so.
Tämä on usein johtanut huoleen 'kasvusta Ilman työtä', vaikka työllisyys on myös kasvanut kausina, jolloin BKT on kasvanut enemmän kuin 2 %.
The problem has been maintaining this rate of growth over the long-term.
Ongelmanaon kuitenkin ylläpitää tällaista kasvuvauhtia pitkällä tähtäyksellä.
Over the decade 1989 to 1999, for example, annual growth averaged 1.9%, but because GDP per person employed rose by 1.4%, employment increased by only 0.5% a year.
Esimerkiksi vuosien 1989 ja 1999 välillä keskimääräinen kasvuvauhti oli 1,9 %, mutta koska BKT/työl-llnen työntekijä kasvoi 1,4 %:n vauhtia lisääntyi työllisyys vain 0,5 % vuodessa.
In the long-term, achieving high employment growth and high productivity growth are not necessarily in conflict with each other.
Korkean työllisyyden ja korkean tuottavuuden kasvu ei välttämättä ole ristiriidassa pitkällä tähtäyksellä.
Indeed, to the extent that productivity growth increases competitiveness and, therefore, enables higher growth of GDP to be achieved, they are complementary.
Tosiasiassa kun tuottavuuden kasvu lisää kilpailukykyä ja mahdollistaa korkeamman BKT-tason, ovat nämä toi siaan täydentäviä osia talouskehitykselle.
The challenge in lagging regions, however, is to develop a mix of policies which boost productivity without adversely affecting levels of employment.
Taantuneiden alueiden haasteena kuitenkin on kehittää politiikkaa, joka edistää tuottavuutta ilman että se vaikuttaa negatiivisesti työttömyystasoon.
1.4 Factors determining real convergence the level of productivity.
1.4 Todellista yhdentymistä määräävät tekijät
While in most, but not all, lagging regions, employment levels are less than in the rest of the EU, in all of them, productivity is below average.
Kun valtaosalla, muttael kaikilla, taantuvilla alueilla työllisyystaso on alempi kuin ELLssa keskimäärin, on tuottavuus kaikissa alhaisempi.
Two main groups can be distinguished:
Kaksi eri alueiden ryhmää voidaan erottaa tästä joukosta: keskiarvosta.
This pattern is reflected at the regional level (Map 9).
Edellä kuvattu kehitys heijastuu aluetasolle (Kartta 9).
Three sets of regions can be distinguished in the EU of 27 Member States (though not all fit the classification neatly):
Tarkasteltaessa 27 jäsen- ja hakijamaata voidaan erottaa kolmen tyyppisiä alueita (joskaan kaikki alueet eivät osu tähän tarkasteluun täysin):
• those with employment rates similar to, or in a few cases above, the EU average, which need to catch up in terms of productivity, measured by GDP per person employed.
- alueet, joissa työllisyys on samaa tasoa tai jossain tapauksissa parempi kuin keskimäärin ELLssa, mutta tuottavuus alhaisempi mitattuna BKT/työlli-nen työntekijä.
These are mostly in Portugal, Greece and the eastern part of Germany, where in the first, productivity is typically only around 40% of the EU average and in the other two, around 60% of the average.
Alueet sijaitsevat pääosin Portugalissa, Kreikassa ja itäisessä Saksassa, joissa ensikslmainitussa tuottavuus on 40 % ja lopuissa kahdessa noin 60 % keskimääräisestä.
• lagging regions with a high employment in agriculture, often an above average share of employment in industry and low employment in services.
alueet, jotka ovat taantuneita sekä tuottavuuden että työllisyyden suhteen.
These are notably in the southern Member States and in Central European countries, except for the Czech Republic, Slovakia and Hungary.
Suurin osa Espanjan ja Etelä-Italian taantuneista alueita kuuluvat tähän joukkoon.
These include most regions in Spain and southern Italy, where employment rates can be as low as 40% as against an EU average of over 60%.
Työllisyystaso voi olla 40 %, kun EU:n kalkkien alueiden keskiarvo on yli 60 %.
In these cases, low employment is, exceptionally, a more important reason for low GDP per head than low productivity.
Näissä tapauksissa alhainen työllisyys on suurempi syy alhaiseen BKT-tasoon kuin alhainen tuottavuus.
Sectoral analysis: low productivity in agriculture regions with high employment in industry.
Sektorikohtainen analyysi: maatalouden alhainen tuottavuus alueet, joilla on korkea työllisyys teollisuudessa.
Many of these are concentrated in a central arc, stretching from the West Midlands in England, eastern France and northern Spain, through southern Germany and northern Italy to the Czech Republic, Slovakia and Slovenia.
Monet näistä sijaitsevat ns. keskisen kaaren alueella, ulottuen Englannin West-Mldlandlsta Itä-Ranskaan ja Pohjois-Espanjaan, läpi Etelä-Saksan ja Pohjols-ltalian, aina Tsekin tasavaltaan, Slovakiaan ja Sloveniaan.
Although many of these regions are prosperous, many are not, reflecting the significant variation in valueadded between manufacturing industries;
Toiset alueista ovat vauraita, toiset köyhiä, mikä osoittaa suurta vaihtelua alueiden teollisuuden jalostusarvossa;
The sectoral structure of economic activity shows an interesting pattern, if sectors are divided into agriculture; industry (mainly manufacturing); distribution, transport and hotels and catering; business and financial services and non-market and other services (principally health, education and public administration) (see Table A. 18 and Map 8).
Talouden sektorikohtainen tarkastelu osoittaa mielenkiintoisia tuloksia, kun käytetään seuraavaa jakoa: maatalous, teollisuus (pääasiassa tehdasteollisuus), jakelu, liikenne, hotelli- ja ravitsemusala, yritys- ja rahoitustoiminta, ei-markkinaperusteiset ja muut palvelut (pääasiassa terveys- ja koulutus palvelut sekä julkinen hallinto (ks. taulukko A.18 sekä kartta 8).
Productivity is highest in business and financial services, gross valueadded per person employed in the EU being over twice the average for the economy as a whole.2 It is slightly above average in industry and just below average in distribution, transport and hotels and in non-market and other services.3 In agriculture, productivity is only around half the average for all sectors.
Tuottavuus on korkein yritys- ja ra hoituspalveluissa tuotannon bruttoarvonlisän (per työntekijä) ollessa kaksi kertaa ELLn keskiarvon2.
regions with high employment in services.
Se on hieman yli keskiarvon teollisuudessa, liikenteessä, hotellialalla sekä julkisissa ja muissa palveluissa.
These are regions where the share of employment in this sector is 70% or more.
Maataloudessa tuottavuus on noin puolet siitä mitä koko taloudessa, kaikki sektorit mukaan lukien.3 alueet, joilla palvelut ovat merkittävin toimiala, muodostaen vähintään 70 % työllisyydestä.
Most of these regions are prosperous and include a number of capital cities in the north of the EU, but the group also includes regions in southern France, Spain and Italy, which have relatively low levels of GDP per head and where employment is concentrated in basic services, many of them catering for the tourist trade.
Useimmat näistä alueista ovat vauraita ja useat pohjoisten jäsenmaiden pääkaupunkiseuduista sijaitsevat alueella. Joukkoon kuuluu myös alueita Etelä-Ranskasta, Espanjasta ja Italiasta, joissa BKT/asukas on suhteellisen alhainen ja palvelualojen työllisyys keskittyy peruspalveluihin, useasti matkailun ravitsemuspalveluihin.
Poor performance often linked to concentration in less productive sectors
Heikko suorituskyky usein yhteydessä keskittymisestä heikosti tuottaviin sektoreihin
The long-term trend towards services and the restructuring required in lagging regions
Palvelujen pitkän aikavälin suuntaviivat ja taantuneiden alueiden tarvitsema rakennemuutos
In all three of the cohesion countries, overall employment rates are low to a large extent because of low employment in business and financial services, where productivity is relatively high (though this should be interpreted with caution because of high valueadded in the protected financial services sector).
Talouden työllisyys asteet ovat alhaiset kaikissa kolmessa koheesiomaassa. Syynä on pääosin heikko työllisyys liiketoiminta- ja rahoituspalveluissa, missä tuottavuus on suhteellisen korkea (tähän on kuitenkin suhtauduttava varauksellisesti suojattujen rahoituspalvelujen korkean arvonlisän vuoksi).
On the other hand, the share of employment in distribution, transport and hotels and in non-market and other services is similar to the EU average, as is
Toisaalta työllisyyden osuus jakelussa, liikenteessä ja hotellialalla el poikkea suuresti EU:n
Over many years, there has been a tendency in the Union for employment in agriculture and industry to decline - though in the latter, the number employed has stabilised in recent years, even if the share has continued to fall - and for employment in services to expand.
Maatalouden ja teollisuuden vähentyminen on ollut jo vuosia hallitseva suuntaus EU:ssa. Viime vuosi na tosin teollisuuden työllisen työvoiman määrä on säilynyt vakaana, vaikkakin teollisuuden osuus työllisyydestä on laskenut palvelusektorin laajentuessa.
This trend, however, as noted above, has some way to go in many regions, particularly in
Tämä suuntaus jatkuu monilla, erityisesti taantuneilla alueilla.
8 GDP per person employed, 1998
8 BKT/työllinen työvoima, 1998 a & ?
England: average of NUTS1 regions
UK: NUTS 1 alueiden keskiarvo
England: average of NUTS1 regions
Englanti: NUTS 1 alueiden keskiarvo
> 116 > 114.5 no data no data no data Source: Eurostat
Lähde: Eurostal
Top 10% and 25% of total population EL, RO, SK: 1998 BG, LT, LV: 1997 D (Sachsen): NUTS1 Sources: Eurostat and NSI
Ylin 10% ja 25% kokonaisväestöstä EL RO, SK: 1998 BG, LT. LV: 1997 D (Sachsen): NUTS 1 Lähde: Eurostat ¡a NSI
Services (top 25%) i EuroGeographios Association for the administrative boundaries
Maatalous (ylin 10%) Maatalous (ylin 25%) Teollisuus (ylin 10%) Teollisuus (ylin 25%) Palvelut (ylin 10%) Palvelut (ylin 25%)
1.4 Factors determining real convergence concentration in higher or lower valueadded parts of the broad sectors concerned.
1.4 Todellista yhdentymistä määräävät tekijät
For example, business and financial services have relatively high valueadded per person employed in the cohesion countries (as in some of the candidate countries), which partly reflects high interest rates (which push up valueadded in financial services) and low competition, but also perhaps the underdeveloped nature of these services in relation to potential demand.
Esimerkiksi liiketoiminta- ja rahoituspalveluilla on suhteellisen korkea jalostusarvo työntekijää kohden koheesiomaissa (sekä joissain hakijamaissa), mikä heijastaa osittain korkeaa korkotasoa (joka nostaa jalostusarvoa rahoituspalveluissa) ja vähäistä toimialakilpailua, mutta ehkä myös toimialan kehittymättömyyttä suhteessa potentiaaliseen kysyntään.
On the other hand, manufacturing, which has an above average level of valueadded per person employed in most countries, has relatively low productivity in the three cohesion countries (as well as in most of the candidate countries).
Toi saalta teollisuudessa, jonka jalostusarvo työntekijää kohden on useimmissa näistä maista yli tarkastelumaiden (EU27) keskiarvon, tuottavuus onkin suhteellisen alhainen.
Indeed, even in the most prosperous regions, employment in services is still growing. Between 1990 and 1999, employment in services in the EU increased by some 12 million, while in the rest of the economy it declined by 9 million.
Tämä osoittaa sitä, että korkean teknologian alat ja korkean jalostusarvon omaavat alat keskittyvät vauraimpiin EU-jäsenmalhin.4 lualan työllisyys lisääntyi EU:ssa vuosien 1990 ja 1999 välillä 12 miljoonalla, kun muiden sektoreiden työllisyys väheni 9 miljoonalla.
Most of this decline occurred during the recession years of the early 1990s, though during the recovery since 1994, agricultural employment has continued to fall (by around 1.3 million), while employment in industry has remained broadly unchanged.
Suurin osa vähentymisestä tapahtui 1990-luvun alun lamavuosina, vaikkakin noususuhdanteen alettua on maatalou den työllisyys yhä laskenut (noin 1,3 miljoonaa). Teollisuuden työllisen työvoiman määrä on pysynyt varsin vakaana.