natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In October 1996, the Commission learnt that there had been fundamental changes in the scope and conditions of the original proposals.
Jäljelle jääneiden kumppaneiden rooli ja taloudellinen osallistuminen olivat muuttuneet.
After seeking further information from Mr C, the Commission took the view that the departure of the Spanish partner had reduced the transnational character of the proposal, limiting the scope of the project to the region of Calabria.
Pyydettyään lisätietoja C:ltä komissio katsoi, että espanjalaisen kumppanin lähtö oli supistanut hankkeen ylikansallista luonnetta ja rajoittanut sen laajuuden Calabrian alueelle.
As a consequence of the substantive changes to the original pro­ject and the failure of the firm to notify them, the Commission considered that the basis of the contract had not been respected by the firm C. which had modified unilaterally the proposal without its consent.
Koska alkuperäiseen hankkeeseen oli tehty huomattavia muutoksia ja koska yritys oli laiminlyönyt niistä ilmoittamisen, komissio katsoi, että yritys O ei ollut noudattanut sopimuksen perustaa, kun se oli yksipuolisesti muuttanut ehdotusta ilman komission suostu-
Accordingly, the Commission had decided to cancel all its financial participation in the pro­ject.
PAATOKSET musta. Siten komissio oli päättänyt peruuttaa kaiken taloudellisen osallistumisensa hankkeeseen.
In his observations, Mr C. claimed that the firm C. had acted in good faith.
Huomautuksissaan C. väitti, että yritys C. oli toiminut hyvässä uskossa.
It could not have informed the Commission of the withdrawal of the Spanish partner, since it was unaware of it.
Se ei ollut voinut ilmoittaa komissiolle espanjalaisen kumppanin vetäytymisestä, koska se ei itse tiennyt siitä.
Mr C. claimed that no other changes had been made to the original proposal.
O väitti, että alkuperäiseen hankkeeseen ei ollut tehty muita muutoksia.
In his view, the Commission could not cancel its financial contribution, but only reject changes to the project.
Hänen mielestään komissio ei voinut peruuttaa taloudellista osallistumistaan vaan ainoastaan hylätä hankkeeseen tehdyt muutokset.
According to the case-law of the Court of First Instance, the obligation to comply with the conditions attached to a decision granting Community financial assistance constitutes an essential duty for the beneficiary.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan velvollisuus noudattaa myöntämispäätöksestä ilmeneviä rahoitusehtoja muodostaa tuen saajalle keskeisen sitoumuksen.
Their fulfilment is therefore a condition for the award of Community aid.1
Näiden ehtojen noudattaminen on siten yhteisön tuen myöntämisen edellytys.1
"[...] the actions shall be of an innovative and transnational nature"
Tässä tapauksessa ehdotuspyynnössä todettiin, että: toimien on oltava luonteeltaan innovatiivisia ja ylikansallisia.
Following the withdrawal of the Spanish partner, the transnational aspect of the project was substantially affected.
Espanjalaisen kumppanin vetäytyminen vaikutti olennaisesti hankkeen yli kansalliseen luonteeseen.
Clause 10 of the Declaration signed by the complainant established that the
Kantelijan allekirjoittaman julistuksen lausekkeessa 10 todetaan, että edunsaaja sitoutuu ilmoittamaan kaikista hankkeen muutoksista (tavoite, sisältö, kumppanit, talousarvio, rahoitus ...) komissiolle saa dakseen luvan muutoksiin.
"beneficiary undertakes to notify any project change (object, contents, partners, budget, funding ...) to the Commission to obtain the autho­rization to proceed'.
Se, että sopimuspuoli ei ollut ilmoittanut näistä muutoksista viipymättä komissiolle ja pyytänyt siltä etukäteislupaa, ei täyttänyt velvollisuutta, joka edunsaajan julistuksen lausekkeessa 10 asetetaan.
Although the contract was signed in August 1996, changes involving the partners and their participation in the project had already taken place in
Edellä esitettyjen seikkojen pohjalta oikeusasiamies katsoi, että komissio oli toiminut kohtuullisesti, kun se päätti, että ehtoja, jotka koskivat sen taloudellista osallistumista kantelijan hankkeeseen, ei ollut noudatettu, ja siten peruutti tukensa hankkeelle.
Case T-331/94, IPK-Munchen GmbH ν Commission, 15.10.1997, par. 38; Joined Cases T-551/93, T-231/94, T-232/94, T-233/94 and T-234/94, Industrias Pesqueras Campos and others ν Commission [1996] ECR II-247, par. 160.
AsiaT-331/94, IPK-München GmbH vastaan komissio, 15.10.1997, kohta 38; yhdistetyt asiat T551/93, T- 231/94, T-232/94, T-233/94 ja T-234/94, Industrias Pesqueras Campos ym. vastaan komissio, Kok. 1996, s. II-247, kohta 160.
TARIFF ON DEER MEAT
PEURANLIHAN TULLI
Decision on complaint 133/91WK against the European Commission
Päätös kanteluun 133I97NK Euroopan komissiota vastaan
In February 1997, Mr R. complained to the Ombudsman on behalf of the Federation of European Deer Farmers Associations.
R. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 Euroopan peurankasvattajien yhdistysten liiton puolesta.
The complaint con­cerned Mr R.'s correspondence with the Commission about the customs tariff applied to deer meat imported into the European Union.
Kantelu koski kirjeenvaihtoa, jota R. oli käynyt komission kanssa Euroopan unioniin tuotavaan peuranlihaan sovellettavista tulleista.
According to the complaint, the low rate of import duty makes imported deer meat from agricultural production comparatively cheap and this com­petition created difficulties for European deer farmers.
Kantelun mukaan tuontimaksujen alhaisuus tekee maatiloilla kasvatettujen peurojen tuontilihan verrattain halvaksi, ja tämä kilpailu aiheuttaa vai keuksia eurooppalaisille peurankasvattajille.
The complainant had therefore asked the Commission to recognise deer meat from agricultural production as domestic animal meat, which would imply a much higher rate of import duty.
Kantelija oli siksi pyytänyt komissiota tunnustamaan tiloilla kasvatettujen peurojen lihan kotieläinten lihaksi, mikä olisi merkinnyt paljon suurempia tuontitulleja.
The complainant claimed that deer meat from agricultural production should be considered as meat from domestic animals,' because the deer are kept like domestic animals as regards food, breeding and the treatment of the meat.
Kantelija väitti, että tiloilla kasvatettujen peurojen lihaa olisi pidettävä kotieläinten lihana, koska peuroja ruokitaan, jalostetaan ja lihaa käsittellään samalla tavoin kuin kotieläimiä.
The complainant also claimed that this would be in line with a decision of the Court of Justice where it held: "The expression 'game' as it appears at subheading 02.04-B of the Common Customs Tariff 1970 is to be interpreted as applying to animals living in the wild state which are hunted'.1As the deer in question are not hunted, but brought to the slaughterhouse like sheep or cattle, the complainant considered it to be fair that they would be treated for customs purposes as domestic animals.
Kantelija katsoi myös, että tämä vastaisi tuomioistuimen päätöstä, jossa se totesi, että ilmausta "riista", sellaisena kuin se esiintyy vuoden 1970 yhteisen tullitariffin otsikossa 02.04-B, on tulkittava siten, että se koskee villeinä eläviä metsästettäviä eläimiä.^ Koska peuroja ei metsästetä, vaan ne viedään lampaiden tai nautojen tavoin teurastamoon, kan telija piti oikeudenmukaisena sitä, että niitä kohdeltiin tullitarkoituksia varten kotieläiminä.
Thereafter there was an exchange of correspondence between the com­plainant and the Commission, from which it emerged that the Commission did not share the complainant's point of view.
Tämän jälkeen kantelija ja komissio kävivät asiasta kir jeenvaihtoa, jossa komissio ei yhtynyt kantelijan näkemykseen.
Against this background, the complainant complained to the Ombudsman.
Niinpä kantelija kanteli oikeusasiamiehelle.
He alleged that the Commission had wrongly interpreted the current provi­sions on the customs tariff applicable to deer meat.
Hän väitti, että komissio oli tulkinnut voimassa olevia määräyksiä peuranlihaan sovellettavista tullimaksuista virheellisesti.
Judgment of 12 December 1973 in case C 149/73, Otto Witt KG ν Hauptzollamt Hamburg-Ericus, [1973] ECR- 1587.
Tuomio 12. joulukuuta 1973, asia C 149/73, Ofio Witt KG vastaan Hauptzollamt Hamburg-Ericus, Kok. 1973, s. 1587.
The complaint was forwarded to the Commission.
EYVL C 342, 5. joulukuuta 1994, s. 23.
Finally, it has to be recalled that the protection which is granted to different agricultural products is principally decided by political and not administrative action.
Lopuksi on muistettava, että erilaisille maataloustuotteille myönnettävästä suojasta päätetään pääasiassa poliittisin eikä hallinnollisin toimin.
The Commission was of the opinion that, after thorough assessment, the complainant had been informed correctly and sufficiently about the matter.
Komissio katsoi, että kantelija oli perusteellisen arvioinnin jälkeen saanut oikeaa ja riittävää tietoa asiasta.
In his observationSi the complainant maintained his complaint.
Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelussaan.
The question raised by the complaint was whether the Commission had wrongly interpreted the provisions governing the tariff applicable to deer meat.
Kantelu koski sitä, oliko komissio tulkinnut virheellisesti määräyksiä, jotka koskevat peuranlihaan sovellettavia tullimaksuja.
The relevant Common Customs Tariff states that deer meat, even when it is not hunted can be declared as 'game'.
Yhteistä tullitariffia koskevassa sopimuksessa todetaan, että peuranliha voidaan luokitella "riistaksi" vaikka sitä ei olekaan metsästetty.
It appeared therefore that the Commission had rightly assessed the relevant provisions and that deer meat of animals which remain in captivity can be imported into the Union as game.
Oli siten ilmeistä, että komissio oli tulkinnut kyseiset määräykset oikein ja että van keudessa kasvaneista eläimistä peräisin olevaa lihaa voidaan tuoda unioniin riistana.
However, it shall be recalled that the Court of Justice is the high est authority on questions of Community law.
On kuitenkin muistettava, että Euroopan yhteisöjen tuomio istuin on korkein auktoriteetti yhteisön oikeutta koskevissa kysymyksissä.
On the basis of the Ombudsman's inquiries into this complaint, there appeared to have been no maladministration by the Commission.
Kantelun johdosta suoritettujen oikeusasiamiehen tutkimusten pohjalta komissio ei näyttänyt syyllistyneen hallinnolliseen epäkohtaan.
COMMISSION DECISION NOT TO INITIATE INFRINGEMENT PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 169 EC
KOMISSION PÄÄTÖS OLLA KÄYNNISTÄMÄTTÄ EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 169 ARTIKLAN MUKAISTA RIKKOMISMENETTELYÄ
Decision on complaint 175197IMA against the European Commission
Päätös kanteluun 175/97/JMA Euroopan komissiota vastaan
In February 1997, Mr D. complained to the Ombudsman on behalf of his client Mr P., alleging that the Commission had failed to ensure the correct application of Directive 91/533 in Portugal.
D. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 asiakkaansa P:n puolesta väittäen, että komissio ei ollut varmistanut direktiivin 91/533 asianmukaista soveltamista Portugalissa.
Mr P. had been working for the firm "Casinos do Algarve", which was taken over by an Administrative Commission set up by the Portuguese authorities.
R oli työskennellyt yrityksessä "Casinos do Algarve", jonka Portugalin viranomaisten asettama hallintakomissio oli ottanut hallintaansa.
Following a labour-related dispute, Mr P. brought a legal action against his employer.
Työsuhdekiistan johdosta P. nosti kanteen työnantajaansa vastaan.
However, the administrative agency in charge of Casinos declared in court that it was not responsible for the firm's management.
Kasinoista vastaava hallintoyksikkö kuitenkin väitti oikeudessa, että se ei vastannut yrityksen johdosta.
The situation appeared to contravene the criteria laid down in Directive 91/533, which regulates the employer's obligation to inform employees of the con ditions applicable to the contract or to the employment relationship.
Tilanne näytti olevan ristiriidassa direktiivissä 91/533 asetettujen kriteerien kanssa. Kyseisellä direktiivillä säännellään työnantajan velvollisuutta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työ suhteessa sovellettavista ehdoista.
Mr P. took the case to the Portuguese Courts.
R vei asian portugalilaiseen tuomioistuimeen.
Since the case was related to the application of a Community directive by the Portuguese authorities, he also sent a complaint and several letters to the Commission.
Koska asia liittyi siihen, miten Portugalin viranomaiset olivat panneet yhteisön direktiivin täytäntöön, hän lähetti myös valituksen ja useita kirjeitä komissiolle.
Mr P. com plained that none of his letters had received a reply from the Commission.
P. kanteli siitä, että komissio ei ollut vastannut yhteenkään hänen kirjeistään.
In its opinion, the Commission stated that the first letter from Mr P. had been registered by its Secretariat General.
Lausunnossaan komissio totesi, että sen pääsihteeristö oli kirjannut P:n ensimmäisen kirjeen.
On the basis of the facts as presented in the letter, the Commission concluded that the Portuguese authorities might not be correctly applying Directive 91/533 as well as Directive 77/187 concerning the safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings.
Kirjeessä esitettyjen seikkojen perusteella komissio päätteli, että Portugalin viranomaiset eivät ehkä soveltaneet asianmukaisesti direktiiviä 91/533 sekä direktiiviä 77/187 työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen luovutuksen yhteydessä.
However, the Commission deemed it inappropriate to carry out an inquiry into the matter, in view of the fact that the assessment of the case was dependent on the interpretation of Portuguese law, and also that the facts in dispute were already the object of two legal proceedings before the national courts.
Komissio ei kuitenkaan pitänyt aiheellisena tutkia asiaa, koska tapauksen arviointi riippui Portugalin lain tulkinnasta ja koska kiistanalaiset seikat olivat jo kahden kansallisissa tuomioistuimissa meneillään olevan oikeudenkäynnin aiheena.
Nevertheless, the Commission had requested further information from the Portuguese authorities in May 1997.
Komissio oli kuitenkin toukokuussa 1997 pyytänyt Portugalin viranomaisilta lisätietoja.
The Commission also made reference to its discretionary powers to start infringement proceedings against a Member State, as recognized by the Court of Justice.
Komissio viittasi myös siihen, että sillä oli harkintavaltaa päättäessään menettelyjen käynnistämisestä jäsenvaltiota vastaan, minkä tuomioistuin oli tunnustanut.
In his observations, Mr P. stated that the case was still on appeal before the Portuguese courts, and thus far from being settled.
Huomautuksissaan P. totesi, että asia oli edelleen vetoomuskäsittelyssä portugalilaisessa tuomioistuimessa ja siten kaukana ratkaisusta.
There had even been a divergent interpretation of Directive 91/533 between the judge who dealt originally with the case, and the Supreme Court of Portugal. In the com-
Jopa asiaa alun perin käsitellyt tuomari ja Portugalin korkein oikeus olivat olleet eri mieltä direktiivin 91/533 tulkinnasta.
DECISIONS plainant's view, since the national authorities had not respected Community law, the Commission ought to have intervened.
Kantelijan mielestä komission olisi pitänyt puuttua asiaan, koska kansalliset viranomaiset eivät olleet kunnioittaneet yhteisön oikeutta.
By not using its powers under the Treaty, the Commission had failed to act as the guardian of the Treaty and had allowed the violation of a European citizen's rights by a Member State.
Kun komissio ei ollut käyttänyt sillä perustamissopimuksen mukaisesti olevia valtuuksia, se oli laiminlyönyt tehtävänsä perustamissopimuksen vartijana ja sallinut, että jäsenvaltio rikkoo Euroopan kansalaisen oikeuksia.
1 Decision not to take up a complaint
PÄÄTÖS 1 Päätös jättää valitus käsittelemättä
Under Article 155 of the Treaty, the Commission's duty as the "Guardian of the Treaty" is to ensure that Community law is applied.
Perustamissopimuksen 155 artiklan mukaan komission tehtävä "perustamissopimuksen vartijana" on varmistaa, että yhteisön oikeutta noudatetaan. datetaan.
In carrying out its duty as Guardian of the Treaty, the Commission investigates possible infringements of Community law which come to its attention as a result of complaints, or at its own initiative.
Noudattaessaan tehtäväänsä perustamissopimuksen vartijana komissio tutkii yhteisön oikeuden mahdollisia rikkomisia, joista se saa tiedon valitusten tuloksena tai omasta aloitteestaan.
The investigation may lead to the sending of a letter of formal notice to the Member State concerned, which has the opportunity to submit its observations.
Tutkimus voi johtaa siihen, että kyseiselle jäsenvaltiolle lähetetään muodollinen ilmoitus, ja tällä on tilaisuus esittää siitä huomautuksia.
If the Commission then considers that the Member State has failed to fulfill an obligation under the Treaty, Article 169 provides for it to deliver a reasoned opinion on the matter.
Jos komissio sitten katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sillä perustamissopimuksen mukaisesti olevan velvollisuuden, 169 artiklassa määrätään, että komissio antaa perustellun lausunnon asiasta.
If the Commission chooses not to pursue an inquiry into the matter, there must be some reasoning supporting this course of action.
Jos komissio päättää olla tutkimatta asiaa, tälle toimintatavalle on oltava perusteet.
Those reasons should provide the basis for any potential inquiry by the Ombudsman in order to ensure that no maladministration has taken place.
Näiden perusteiden olisi muodostettava pohja mahdolliselle oikeusasiamiehen tutkimukselle, jotta varmistetaan, että hallinnollista epäkohtaa ei ole ilmennyt.
The Commission justified its inaction in Mr P.'s case on the grounds that the assessment of the complaint was dependant on the interpretation of Portuguese law and that the facts in dispute were already the object of two legal proceedings before the national courts.
P:n tapauksessa komissio perusteli toimimatta jättämistä sillä, että vali tuksen arviointi riippui Portugalin lain tulkinnasta ja että kiistanalaiset seikat olivat jo kahden kansallisissa tuomioistuimissa meneillään olevan oikeudenkäynnin aiheena.
National courts could handle cases involving the incorrect application of Community law in an expeditious way, and the preliminary reference pro cedure of Article 177 allows for questions of Community law to be referred to the Court of Justice.
Kansalliset tuomioistuimet voivat käsitellä yhteisön oikeuden virheellistä soveltamista koskevia asioita joutuisasti, ja 177 artiklan ennakkoratkaisumenettely mahdollistaa yhteisön oikeuteen liittyvien asioiden siirtämisen yhteisöjen tuomioistuimeen.
In reviewing the course of action chosen by the Commission, the Ombudsman found that the institution had acted within the limits of its legal authority and therefore that no instance of maladministration had been established.
Tarkastellessaan komission valitsemaa toimintatapaa oikeusasiamies totesi, että toimielin oli toiminut laillisen auktoriteettinsa rajoissa ja että hallinnollista epäkohtaa ei siten voitu todeta.
2 Prompt reply to letters from complainants
2 Nopea vastaus valituksen esittäjän kirjeisiin
The Commission stated in its opinion that Mr P.'s complaint to the Commission had been registered as such.
Komissio totesi lausunnossaan, että P:n valitukset komissiolle oli kirjattu sellaisinaan.
However, Mr P. was never informed in writing of the registration.
P:lle ei kuitenkaan koskaan ilmoitettu kirjallisesti niiden saapumisesta.
As the Ombudsman has stated in similar cases, the Commission as a pub lic administration has the duty properly to reply to the queries of citizens.
Kuten oikeusasiamies on vastaavissa tapauksissa todennut, komissio on julkishallinnon edustajana velvollinen vastaamaan asianmukaisesti kansalaisten tiedusteluihin.
By not doing so in the present case, the Commission had not abided by principles of good administrative behaviour.1
Kun komissio ei tässä tapauksessa ollut tehnyt niin, se ei ollut noudattanut hyvän hallintotavan periaatteita.1
The European Ombudsman noted, however, that the Commission had recognized this failure and apologized to the complainant.
Euroopan oikeusasiamies totesi kuitenkin, että komissio oli myöntänyt tämän laiminlyönnin ja esittänyt kantelijalle anteeksipyynnön.
No further remark by the Ombudsman therefore appeared to be necessary.
Oikeusasiamiehen lisähuomautukset eivät siten olleet tarpeen.
On the basis of the inquiries of the European Ombudsman into this com plaint, it appeared that the Commission chose not to take any action against a Member State following the complaint sent by Mr P., taking into account that the assessment of the complaint was dependant on the inter pretation of Portuguese law, and also that the facts in dispute were already the object of two legal proceedings before the national courts.
Tämän kantelun johdosta suoritettujen oikeusasiamiehen tutkimusten pohjalta kävi ilmi, että komissio ei aikonut ryhtyä toimiin jäsenvaltiota vastaan P:n lähettämän valituksen johdosta, koska valituksen arviointi riippui Portugalin lain tulkinnasta ja koska kiistanalaiset seikat olivat jo kahden kansallisissa tuomioistuimissa meneillään olevan oikeudenkäynnin aiheena.
In reviewing the course of action chosen by the Commission, the European Ombudsman found that the institution had acted within the limits of its legal authority and therefore no instance of maladministration was established.
Tarkastellessaan komission valitsemaa toiminta• tapaa Euroopan oikeusasiamies totesi, että toimielin oli toiminut sillä olevien oikeudellisten valtuuksien rajoissa, eikä hallinnollista epäkohtaa siten voitu todeta.
REFUSAL BY A NATIONAL COURT TO REQUEST A PRELIMINARY RULING: COMMISSION'S DECISION NOT TO PURSUE A RELATED COMPLAINT
KANSALLINEN TUOMIOISTUIN TORJUI PYYNNÖN SAADA ENNAKKOPÄÄTÖS: KOMISSIO El KÄSITELLYT VALITUSTA
Decision on complaint 176/97/JMA against the European Commission
Päätös kanteluun 176197IMA Euroopan komissiota vastaan
In February 1997, Mr D. complained to the Ombudsman on behalf of his client, Mr K. The complaint concerned the Commission's failure to reply to letters which he had addressed to it on 7 August 1996 and 11 December 1996.
D. kanteli oikeusasiamiehelle asiakkaansa K:n puolesta helmikuussa 1997. Kantelu koski sitä, ettei komissio ollut vastannut kirjeisiin, jotka D. oli lähettänyt sille 7. elokuuta 1996 ja 11. joulukuuta 1996.
These letters had been sent to the Commission as formal complaints against alleged infringements of Community law by the Portuguese author ities.
Kirjeet oli lähetetty komissiolle virallisina valituksina, joissa kantelija väitti Portugalin viranomaisten rikkoneen yhteisön oikeutta.
In his first letter to the Commission, the complainant explained that his client Mr K., originally a national of Finland, had been arrested by the Portuguese authorities following an extradition request from the Finnish authorities.
Ensimmäisessä kirjeessään komissiolle kantelija selitti, että Suomen viran omaisten esittämän luovutuspyynnön johdosta Portugalin viranomaiset olivat pidättäneet hänen asiakkaansa K:n, joka on alun perin Suomen kan salainen.
However, in the course of the legal process, it was revealed that Mr K. had also taken the nationality of the Dominican Republic.
Oikeusprosessin kuluessa kävi kuitenkin ilmi, että K. oli ottanut myös Dominikaanisen tasavallan kansalaisuuden.
The com petent Portuguese judicial authorities considered that, by taking the nation ality of the Dominican Republic, Mr K. had lost his original Finnish nation ality, and accordingly applied the rules concerning third country nationals, rather than those for EU citizens.
Toimivaltaiset Portugalin oikeusviranomaiset katsoivat, että koska K. oli ottanut Dominikaanisen tasavallan kansalaisuuden, hän oli menettänyt entisen Suomen kansalaisuutensa, ja tällöin asiassa ei sovellettu EU:n kansalaisia koskevia sääntöjä, vaan kolmansien maiden kansalaisia koskevia sääntöjä.
This approach was confirmed by the Portuguese Supreme Court.
Portugalin korkein oikeus vahvisti tämän näkemyksen.