natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the Middle Ages, assistance to vagrants - the attitude to which varied in line with the local social and political set-up - could be provided for an entire town. No town, however, could alone provide such relief at regional level.
Keskiajalla köyhien ja irtolaisten käsite vaihteli paikallisista yhteiskunnallis-poliittisista voimasuhteista riippuen, ja köyhäinapua saatettiin antaa kokonaisille kaupungeille, mutta yksikään kaupunki ei pystynyt huolehtimaan köyhäinavusta kokonaisen alueen laajuudessa.
Towns had a choice: to take in the indigent before their doors, or to send them away.
Kaupungeilla oli vain kaksi vaihtoehtoa: joko ottaa vastaan saapuvat köyhät tai ajaa heidät pois.
But if one community, for religious or political reasons, decided to take them in, it had no way of knowing whether other local authorities would do likewise, or whether they would take advantage of this willingness to provide shelter and send wanderers their way.
Kunta, joka uskonnollisista tai poliittisista syistä päätti ottaa köyhät vastaan, ei voinut tietää, tekisivätkö muut yhteisöt samoin vai käyttäisivätkö ne hyväkseen naapurinsa vieraanvaraisuutta ajaakseen kulkijat pois omilta porteiltaan.
A tension was therefore created between the regional scale of vagrancy and the local character of relief.
Näin muodostui jännitteitä irtolaisuuden alueellisuuden ja avun paikallisuuden välille.
This tension was exacerbated by the increasing numbers of the poor and vagrants at the beginning of the modern period.
Uuden ajan alussa, kun köyhien ja irtolaisten määrä kasvoi, jännite lisääntyi.
Central authorities took action everywhere in Europe to bind the poor to a given territory.
Valtakeskukset puuttuivat silloin asiaan kaikkialla Euroopassa, ja köyhät sidottiin kotiseuduilleen.
Relief resources were however inadequate, and the system could easily be thrown out of balance by a war, epidemic or poor harvest.
Apu oli kuitenkin riittämätöntä, ja järjestelmä järkkyi helposti sodan, epidemian tai huonon sadon seurauksena.
4.3.3 With the growth of towns and their interdependence, central states intervened in order to provide balanced regional assistance alongside the local charitable arrangements, which could no longer cope.
4.3.3 Kun kaupungit ja niiden keskinäinen riippuvuus lisääntyivät, valtiovalta puuttui asiaan ja toteutti alueellisen tasapainon paikallisten hyväntekeväisyysjärjestelmien osoittauduttua kyvyttömiksi.
The poor were no longer simply kept enclosed so they could be fed or punished.
Enää ei köyhiä suljettu laitoksiin, joissa heitä huollettiin tai rankaistiin.
They were offered work which was intended to change, chastise, cure or reform them.
Kullekin määrättiin sopiva tehtävä, jonka tarkoituksena oli käännyttää, rangaista, hoitaa tai kasvattaa.
Charitable workshops took in all kinds of people, with very varying degrees of coercion or forced labour.
Suojatyöpajoissa työskenteli monenlaista väkeä erilaisine rajoituksineen ja velvollisuuksineen.
The principle was to employ the able-bodied poor in a self-financing system of relief.
Pyrkimyksenä oli työllistää työkykyiset köyhät omavaraisen tukijärjestelmän puitteissa.
Here, central authorities had a decisive part to play by supporting towns.
Valtakeskuksilla oli tällöin suuri merkitys kaupunkien tukijoina.
With modest support for local assistance arrangements, they could maintain overall cohesion.
Antamalla pientä tukea paikalliselle huoltojärjestelmälle valtiovalta varmisti yhtenäisyyden säilymisen.
4.3.4 The central authorities initially thought that the poor would be prevented from moving freely by obliging each parish to feed its own poor.
4.3.4 Valtakeskuksissa uskottiin aluksi, että köyhät voitiin sitoa paikalleen velvoittamalla kukin seurakunta ruokkimaan omat asukkaansa.
The illusion of forced labour subsequently spread until it was seen to be ineffective.
Käsitys pakkotyön tervehdyttävästä vaikutuksesta levisi, kunnes sekin osoittautui harhaksi.
4.3.5 If the history of coping with vagrancy is looked at in this way, it helps explain current circumstances.
4.3.5 Kun irtolaisuusongelman käsittelyn historiaa tarkastellaan tältä kannalta, nykyiset ilmiöt avautuvat.
The lesson of this model is that self-governing communities are not capable of action to manage vagrancy in the absence of a central, regulating authority.
Opetuksena on, että itsehallinnolliset kunnat eivät pysty ilman keskusvallan sääntelyä kollektiiviseen toimintaan irtolaisuuden hallitsemiseksi.
Thus the purpose of state intervention is to organize the monitoring of movements and inter-town cooperation.
Valtion toiminnan tarkoituksena on tällöin järjestää liikkuvuuden valvonta ja kaupunkien yhteistyö.
The involvement of central government cannot, however, entirely dispel the dilemmas facing local authorities.
Keskushallinnon ohjailulla ei kuitenkaan lopullisesti poisteta kuntien pulmia.
4.3.6 Local authorities to this day tend only to take on destitute persons whom they identify as being their responsibility, and experience unease at the attitude neighbouring towns may adopt.
4.3.6 Vielä nykyisinkin paikallisyhteisöt pyrkivät huolehtimaan ainoastaan niistä köyhistä, joiden ne katsovat kuuluvan omaan vastuualueeseensa, ja seuraavat samalla huolestuneina naapurikaupunkien suhtautumista.
Collective management of homelessness remains a question of balance and territorial organization.
Asunnottomuuden kollektiivinen hoito on edelleen alueelliseen tasapainoon ja järjestäytymiseen liittyvä ongelma.
For local authorities, it means minimizing the social and electoral costs of looking after the homeless, while meeting their legal and moral obligations.
Paikallisyhteisön kannalta kyse on asunnottomien vastaanottamisen vuoksi sosiaalimenoina ja vaalikannatuksena maksettavan hinnan minimoimisesta, samalla kun täytetään sekä lailliset että moraaliset velvoitteet.
The question, then, is always to distinguish the "right" homeless people who should be taken in from those who are the responsibility of other authorities.
On siis aina päätettävä, ketkä ovat "omia" asunnottomia ja ketkä kuuluvat muiden yhteisöjen huollettaviin.
The choice, which is always arbitrary, is made on the basis of the ancient division of the "deserving" poor and the rest.
Tämä mielivaltainen jako perustuu iänikuiseen tapaan luokitella köyhät "avun ansainneisiin" ja muihin.
4.3.7 Consequently homelessness still raises questions of cooperation between local authorities at a time when administrative systems are finding it hard to adjust to present day regional facts.
4.3.7 Näin ollen asunnottomien ongelma on edelleen paikallisyhteisöjen yhteistyöongelma aikana, jolloin hallintojärjestelmillä on vaikeuksia sopeutua nykyajan alueelliseen todellisuuteen.
The collective method of dealing with homelessness can, from this point of view, be seen as a constant shuttling back and forth of people and responsibilities.
Asunnottomuuden kollektiivisia ratkaisupyrkimyksiä voidaan siis tarkastella ihmisten ja vastuun päättymättömänä edestakaisena pallotteluna.
With the opening of borders and the inward movement of disadvantaged individuals, particularly from poorer neighbouring countries, the problem is becoming increasingly acute.
Kun jäsenvaltioiden rajat avautuvat ja maahan virtaa epäedullisemmassa asemassa olevasta naapurimaasta epäedullisemmassa asemassa olevia ihmisiä, ongelma kärjistyy entisestään.
The Committee of the Regions would argue that a better understanding of the situation, prior to an attempt to regulate it more fairly and effectively, certainly comes within the remit of the European institutions.
Alueiden komitea katsoo, että Euroopan unionin toimielinten kuuluu ymmärtää tämä ilmiö nykyistä paremmin voidakseen kehittää oikeudenmukaisia ja tehokkaita sääntelykeinoja.
The Community level is appropriate for dealing with problems which involve significant transnational aspects.
Yhteisötasolla pystytään varmasti käsittelemään ongelmia, joihin liittyy merkittäviä kansainvälisiä näkökulmia.
Progress on the right to housing
Pontta vaatimukselle oikeudesta asuntoon
4.4.1 In view of the increasing prominence of the question of homelessness and under pressure from associations and public opinion, national governments have developed the right to housing in each country.
4.4.1 Asunnottomuuskysymyksen saatua lisähuomiota sekä tukijärjestöjen ja yleisen mielipiteen painostuksen lisäännyttyä kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset ovat kehittäneet säädöstöä, joka koskee oikeutta asuntoon.
4.4.2 The fifteen Member States have ratified all international texts on human dignity.
4.4.2 Unionin 15 jäsenvaltiota ovat ratifioineet kaikki ihmisoikeuksia koskevat kansainväliset asiakirjat.
They implicitly recognize the right to adequate accommodation as a fundamental human right, as an essential element in respect for human dignity.
Niissä tunnustetaan viitteellisesti oikeus asianmukaiseen majoitukseen yhtenä ihmisen perusoikeuksista, jota ihmisarvon kunnioitus edellyttää.
Since the Habitat II Conference in June 1996, which witnessed some disagreement between the US and the EU over the right to housing, a European vision of the right to housing has emerged, reflecting an undertaking by states to move towards implementation of this right, although national circumstances, approaches and laws may differ.
Kesäkuussa 1996 pidetyn Habitat II -konferenssin jälkeen, jossa voitiin todeta Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä eräitä
4.4.3 The right to housing has been incorporated into the constitutions of some Member States (Belgium, Finland, the Netherlands, Portugal, Spain and Sweden).
4.4.3 Oikeus asuntoon on lisätty eräiden jäsenvaltioiden perustuslakiin (Alankomaat, Belgia, Espanja, Portugali, Ruotsi, Suomi).
In France it is regarded as an aim worthy of incorporation in the constitution.
Ranskassa se on tavoite, jolla on perustuslaillinen painoarvo.
UK and Irish laws, which do not recognize the right to housing, do respond specifically to the problem of the homeless by requiring local authorities to house certain priority categories of people (United Kingdom) or simply to list the homeless and draw up housing priorities (Ireland).
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin lainsäädännössä ei tunneta oikeutta asuntoon mutta asunnottomuutta hoidetaan lakisääteisin erityisjärjestelyin velvoittamalla paikallisyhteisöt majoittamaan tiettyjä ensisijaisiksi katsottuja väestönosia (Yhdistynyt kuningaskunta) tai ainoastaan laskemaan asunnottomat ja määrittelemään ensisijaiset asunnontarvitsijat (Irlanti).
In Germany, it is the responsibility of the Länder to ensure that no-one sleeps in the street.
Saksan osavaltioiden on huolehdittava siitä, ettei kukaan joudu yöpymään kadulla.
They may, in the interests of public order, requisition empty housing.
Yleisen järjestyksen nimissä osavaltiot voivat määrätä tyhjät asunnot luovutettaviksi käyttöön.
In Denmark local authorities must provide suitable accommodation.
Tanskassa kunnilla on velvollisuus osoittaa asunnottomille kunnollinen asunto.
Emergency initiatives: introduction and consolidation
Hätäratkaisuna käynnistetyt ja pysyviksi jääneet hankkeet
4.5.1 Because of their higher profile and considerable media coverage, the homeless have triggered a reaction on the part of public opinion and the public authorities. The sense of outrage and indignation has spawned the questionable concept of "social emergency".
4.5.1 Entistä näkyvämmät ja tiedotusvälineissä paljon huomiota saaneet asunnottomat ovat herättäneet yleisön ja viranomaisten keskuudessa skandaalinkäryisiä ja paheksuvia reaktioita, mikä on nostanut keskusteluun "sosiaalisen hätätilan" kyseenalaisen tematiikan.
4.5.2 Arrangements for coping with the homeless, particularly under emergency conditions, have mushroomed over the last decade or so.
4.5.2 Noin kymmenen vuoden aikana asunnottomista huolehtiminen - erityisesti hätämajoitus - on saanut uusia muotoja.
The homeless are now the object of specific instruments and provisions.
Asunnottomiin on kohdistettu erityistoimenpiteitä ja -välineitä.
Conventional action in the form of housing and food has been consolidated, and now represents a complex service-delivery system put in place by voluntary bodies and public services.
Perinteiset toimet majoituksen ja ravinnon turvaamiseksi ovat vakiinnuttaneet asemansa, ja ne muodostavat nykyisin avustusjärjestöjen ja julkishallinnon ylläpitämän monimutkaisen palvelujärjestelmän.
Some new types of service have recently been devised (mobile outreach teams, day reception centres, specially adapted housing arrangements, etc.).
Uusiakin palvelumuotoja on luotu (liikkuvat toimintayksiköt, päiväkeskukset, tarkoitusta varten suunnitellut vastaanottolat jne.).
A variety of actors, including both professionals and volunteers, now work with a range of widely varying measures.
Hyvin erilaiset ammattimaiset ja vapaaehtoiset auttajat toimivat nykyään hyvin erilaisissa puitteissa.
4.5.3 In a complex legal framework where conflicts of jurisdiction and funding difficulties are commonplace, innovation has been forthcoming from individual towns and the voluntary sector.
4.5.3 Monimutkaisessa oikeudellisessa tilanteessa, jossa toimivaltaristiriidat ja rahoitusvaikeudet ovat tavallisia, kaupungeista ja yhdistyksistä on löytynyt kekseliäisyyttä.
At the local level in particular, fresh schemes and arrangements have been tried out, based on partnership agreements between local authorities and voluntary associations.
Uusia määräyksiä ja järjestelmiä on kokeiltu ennen kaikkea paikallisesti. Tällöin on turvauduttu kuntien ja järjestöjen yhteistyöhön.
4.5.4 Nevertheless, the bulk of public work for the homeless in all countries is still founded on a raft of emergency accommodation and care measures, rather than a real strategy providing a policy for housing and social integration.
4.5.4 Mutta kaikissa maissa valtaosa asunnottomille suunnatusta yhteiskunnan tuesta on edelleen hätämajoitusta ja -vastaanottoa ilman todellista strategiaa asuntopolitiikan ja sosiaalisen integraatiopolitiikan kehittämiseksi.
4.5.5 It is apparent that a close evaluation of the problems and achievements of the different arrangements for providing emergency care and shelter would be helpful at this stage.
4.5.5 Hätäpalveluiden ja -majoituksen osalta näyttää olevan aiheellista arvioida eri järjestelmiä, jotta voidaan selvittää niiden heikkoudet ja vahvuudet.
Certain centres, or types of action, do indeed seem to offer dignified and effective care which is appreciated by people in need.
Eräät toimintakeskukset ja -tyypit näyttävät mahdollistavan ihmisarvoisen ja tehokkaan avun, jota vaikeuksissa olevat arvostavat.
In other cases, assistance may be rejected by the homeless, due to an intolerable lack of privacy and an atmosphere of violence.
Toisissa tapauksissa asunnottomat kieltäytyvät tarjotusta avusta siksi, että se merkitsee joutumista alttiiksi törkeälle ahdistelulle ja väkivallalle.
-14- but without the financial support necessarily becoming equally stable, and without homeless people really having the opportunity to seek a way out of the process of exclusion in which they are caught.
4.5.6 Tarkkailijat ja toimijat ovat yhtä mieltä hätäratkaisujen tarpeellisuudesta mutta myös rajallisuudesta, sillä ne ovat luonteeltaan ainoastaan lievittäviä ja täydentäviä.
The risk is growing of a two-tier approach to public action on health, housing, employment and social protection.
Tietynlaisen kahtiajaon karikot terveydenhuollon, asunto- ja työllisyyspolitiikan ja sosiaalisen suojelun aloilla korostuvat tällöin.
This is a source of very serious concern, which must not be overlooked in the context of strengthening European policy to boost economic and social cohesion.
Kyse on vakavasta epäkohdasta, jota ei sovi jättää huomiotta, kun vahvistetaan yhteisön politiikkaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteuttamiseksi.
Under the Treaty establishing the European Community, the Committee of the Regions is charged with representing regional and local authorities: at the same time, it is empowered to deal with matters of economic and social cohesion and the specific machinery of the structural and cohesion funds.
Alueiden komitealle on osoitettu Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksessa toisaalta alue- ja paikallisyhteisöjen edustus, toisaalta toimivalta käsitellä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevia kysymyksiä sekä rakenne-ja koheesiorahastoihin liittyviä erityismekanismeja.
On this dual basis, the Committee of the Regions has five recommendations and observations to make.
Näissä kahdessa ominaisuudessa alueiden komitea tekee viisi suositusta ja huomiota.
Supporting a research programme on the homeless
Tuetaan asunnottomia koskevaa tutkimusta
5.1.1 Research on the homeless offers a number of paradoxes.
5.1.1 Asunnottomia koskevaan tutkimukseen liittyy eräitä ristiriitoja.
Few sections of the community have been subject to such concentrated media, political and scientific attention.
Harva väestönosa on itse asiassa saanut osakseen niin paljon poliittista, tieteellistä tai tiedotusvälineiden huomiota.
There has been a torrent of press articles, seminars, books, surveys and speeches.
Lehtiartikkeleita, kokouksia, kirjoja, kyselytutkimuksia ja puheita on paljon.
Research has been conducted in at least three directions: homelessness as a social phenomenon, as a way of life, and as an area for action.
Tutkimusta on tehty ainakin kolmesta näkökulmasta: asunnottomuus yhteiskunnallisena ilmiönä, elämäntapana ja toimenpiteiden kohteena.
5.1.2 These efforts have undoubtedly helped to improve our understanding of a group which, in the early 1990s, seemed unprecedented, vague and ill-defined.
5.1.2 Kaikki tämä toiminta on epäilemättä lisännyt tuntemusta väestönosasta, joka vielä 1990luvun alussa näytti olevan uusi, epäselvä ja määrittelemätön.
But this sum of knowledge does not appear to be circulating and is little-used by the public authorities. Moreover, it cannot provide answers to the numerous questions regularly asked by decision-makers, journalists or the general public.
Mutta saadut tiedot näyttävät jääneet harvojen haltuun, julkinen valta ei niitä käytä, eikä niiden avulla pystytä vastaamaan lukuisiin kysymyksiin, joita päättäjät, toimittajat ja asukkaat jatkuvasti esittävät.
5.1.3 No new programme can be carried out other than on the basis of what has already been done, in close cooperation with the official actors involved.
5.1.3 Uusi ohjelma voi perustua ainoastaan aikaisempaan toimintaan ja se on tehtävä tiiviissä yhteistyössä asianomaisten institutionaalisten toimijoiden kanssa.
Certain areas so far untouched deserve to be explored, such as movements of homeless people between EU countries, or assessment of care policies.
Eräitä kysymyksiä, joita ei vielä ole käsitelty, on aiheellista ottaa esiin. Niitä ovat esimerkiksi asunnottomien muuttoliikkeet Euroopan unionin maissa ja avustuspolitiikkojen arviointi.
Other questions, which have already been the subject of investigations, such as the growing proportion of women among the homeless, or homeless people's links with their families, should be looked at with particular attention.
Muitakin kysymyksiä, joita on jo käsitelty eräissä kyselytutkimuksissa, esimerkiksi asunnottomien naisistuminen ja asunnottomien perheisiinsä ylläpitämät suhteet, on aiheellista tarkastella erityisen huolellisesti.
5.1.4 A programme of this kind could lead to a European forum, organized by a major institution and drawing in top-level political representatives, as well as local authorities and NGOs. It could be part of the Commission's work on "the city of tomorrow".
5.1.4 Ohjelmaa voitaisiin käsitellä jonkin tärkeän eurooppalaisen organisaation koolle kutsumassa foorumissa, jolloin mukaan saataisiin eturivin poliitikkoja sekä alue- ja paikallisyhteisöjen ja
Consolidating an exchange of specialist knowledge and initiatives
Asiantuntemuksen ja hankkeita koskevan tiedon vahvistaminen
5.2.1 One of the major shortcomings pointed out by many observers of the homelessness issue is the lack of interchange between towns and actors at European level.
5.2.1 Yksi suurista puutteista, johon monet asunnottomuuden tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota, on kaupunkien ja yhteisötason toimijoiden välisen tietojen vaihdon puuttuminen.
Numerous networks, especially voluntary ones, are already swapping information and comparing experiences, building up a real store of thinking on a European scale.
Lukuisissa, erityisesti järjestöjen verkoissa tietoa ja kokemuksia kuitenkin vaihdetaan ja kehitetään siten Euroopan tason keskustelua.
Examples of this, in addition to FEANTSA, are the European Anti-Poverty Network and the network which has grown up around the European Charter for housing rights and the struggle against exclusion.
Asunnottomien kansallisten tukijärjestöjen liiton FEANTSA:n lisäksi mainittakoon Euroopan köyhyyden vastustajien verkosto (EAPN) (European Anti Poverty Network) ja "Euroopan peruskirja oikeudesta asuntoon ja syrjäytymisen ehkäisystä" -asiakirjan ympärille muodostettu verkosto.
5.2.2 The Committee of the Regions proposes that a lightweight structure be built up at EU level, using the knowledge and methods of these bodies, to catalogue and disseminate initiatives, good practice and local studies, in the form of publications, seminars and an Internet site.
5.2.2 Näiden järjestöjen kokemuksiin ja menetelmiin nojautuen alueiden komitea ehdottaa, että Euroopan unioniin luodaan kevyt järjestelmä kirjaamaan ja levittämään (toimitettujen asiakirjojen ja seminaarien muodossa ja Internetin avulla) aloitteita, hyväksi todettuja käytäntöjä ja paikallisia tutkimuksia.
The aim here is to support and supplement FEANTSA's work, from the point of view of local authorities.
Tässä yhteydessä tulee tukea ja täydentää FEANTSAm tekemää työtä alueyhteisöjen kannalta.
5.2.3 The pooling of experience and initiatives should be seen as part of the gradual harmonisation of bodies and instruments guaranteeing access to housing and the right to housing within the context of Member State legislation.
5.2.3 Kokemusten ja aloitteiden vaihtoa tulee tarkastella osana niiden instituutioiden ja välineiden asteittaista harmonisointia, joilla jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä taataan oikeus asuntoon.
Approaches to economic and social exclusion in the Structural Funds
Taloudellista ja yhteiskunnallista syrjäytymistä koskevat Euroopan rakennerahaston suuntaviivat
5.3.1 While noting the value of EU action in this area, the Committee of the Regions recommends that homelessness be explicitly included among ESF objectives, through support for projects combating economic and social exclusion.
5.3.1 Alueiden komitea toteaa asunnottomuuskysymystä koskevien Euroopan unionin aloitteiden merkittävyyden.
This should improve the chances of finding employment.
Se suosittelee, että kyseinen ongelmakenttä otetaan korostetusti rakennerahastotavoitteiden piiriin.
The ERDF and Community initiatives such as URBAN and INTERREG should include assistance measures to promote employment for the homeless.
Tämä voi tapahtua tukitoimina taloudellisen ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen ehkäisemiseksi.
It is important for the European Social Fund to be used in future to support initiatives to help people in difficulty.
Samalla myös työllistymismahdollisuuksien tulisi parantua.
Even though Community texts often refer to employment and the labour market, it must nevertheless be stressed that local and regional authorities organise projects on the supply side (housing, health, adult literacy) which eventually enable the beneficiaries to return to work.
Myös EAKR:n sekä Urbanin ja Interregin kaltaisten yhteisön aloitteiden tulisi varautua toimenpiteisiin, jotka auttaisivat asunnottomien sopeuttamista takaisin yhteiskuntaan.
It must thus be possible to take these projects into consideration in the national employment plans which will serve as a basis for national Objective 3 programmes.
On tärkeää, että tulevaisuudessa Euroopan sosiaalirahastosta tuetaan vaikeuksissa oleville ihmisille tarkoitettuja aloitteita.