natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Enterprise policy is particularly focused on SMEs, which are an important part of the European economy.
Se on myös toimintalohko, jossa pk-yritykset hallitsevat: niiden osuus alan kokonaisliikevaihdosta on noin 6,5 %.
Regional aspects of Innovation Policy
Innovaatiopolitiikan alueelliset piirteet
• the introduction of a much-needed move towards strategic thinking for innovation-oriented regional development;
- instituutioiden, yritysten ja yksilöiden mobilisaatio alueellisella tasolla
Two action lines which foster the regional dimension of RTD and innovation policies have been developed under the Innovation programme: the Regional Innovation Measures and the network of Innovation Relay Centres.
Innovaatio-ohelmassa on luotu kaksi toimintalinjaa, jotka tuovat tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) sekä innovaatiopolitiikan alalle alueellisen ulottuvuuden: alueelliset innovaatiotoimet (Regional Innovation Measures) ja innovaatioyhteyskeskusten verkon (Innovation Relay Centres).
• helping to develop a broader concept for innovation, different from mere technology transfer, and to put this higher on the policy agenda;
- myötävaikuttaminen sellaisen laajemman innovaatio-käsitteen luomiseen, joka eroaa pelkästä teknologian siirrosta ja nostaa kysymyksen korkeammalle politiikan päiväjärjestyksessä
• a greater focus of public expenditure at regional level on business needs and an increase in public funding for innovation in many regions;
- suurempi huomio yritysten tarpeisiin julkisen kulutuksen alueellisella tasolla ja suurempi julkisen rahoituksen osuus innovaatiotoimintaan monilla alueilla
• providing the means and incentives to create a dialogue in fragmented regions (in a geographical, institutional and cultural sense);
- keinojen ja kannustimien tarjoaminen vuoropuhelun luomiseksi (maantieteellisesti, institutionaalisesti ja kulttuurisesti) sirpaloituneilla alueilla
• the creation of 'innovation communities' of different organisations and individuals in regions whose aim is to develop innovation as a driving force for regional growth;
- Eri organisaatioiden ja yksilöiden muodostamien innovaatioyhteisöjen luominen, joiden tavoitteena on kehittää innovaatiosta alueellisen kasvun voima
• helping regions clarify the scope of infrastructure to support innovation and develop measures to rationalise and better define it, as well as to increase its visibility.
- Alueiden auttaminen infrastruktuuritarpeiden laajuuden selventämiseksi ja sellaisten toimien kehittämiseksi, joilla innovaatioita voidaan rationalisoida ja paremmin määritellä, samoin kuin tehdä näkyvämmäksi. mäksi.
The Regional Innovation Measures action line has supported three generations of projects since 1994.
Alueellisten innovaatiotoimien toimintalinjan kautta on tuettu kolmea projektisukupolvea vuodesta 1994 alkaen.
RITTS (Regional Innovation and Technology Transfer Strategies) projects were launched in 70 regions in parallel with Regional Innovation Strategies (RIS), under the former Article 10 of the ERDF, in 30 regions.
RITTS (Regional Innovation and Technology Transfer Strategies) -projektit aloitettiin seitsemälläkymmenellä alueella rinnakkain entisen artikla 10:n alaisuudessa kolmellakymmenellä alueella toteutettavan RIS:n kanssa (Regional Innovation Strategies).
The aim of the projects is to help regions develop a strategy which encourages firms, mainly SMEs, to be more technol-ogy-oriented and innovative.
Projektien ta voitteena oli auttaa alueita kehittämään strategia, joka rohkaisisi yrityksiä (erityisesti pk-yrityksiä) toimimaan teknologia-suuntauneemmin ja innovatiivisemmin.
The approach is a new one, which moves away from the promotion of individual, mainly supply-led RTD measures, the concern being not so much to enlarge the scientific and technological capacity of regions perse, but to improve the institutional, RTD and innovation environment in which firms operate.
Uusi lähestymistapa edustaa siirtymää yksilöllisistä lähinnä tarjonnan ohjaamista TTK-toimista. Uudessa lähestymistavassa tavoitteena on alueiden tieteellisen ja teknologisen kapasiteetin laajentamisen sijaan yritysten toimintaympäristönä olevan institutionaalisen, TTK- ja ¡nnovaatioympäristön parantaminen.
The scheme is based on a bot-tom-up approach, starting from the needs of enterprises in regions in terms of innovation support, technologies and business advice, and is aimed at establishing long-lasting regional structures and processes.
Malli perustuu 'bottom-up' -lähestymistapaan, jossa lähdetään liikkeelle alueilla toimivien yritysten tarpeista innovaatiotuen, teknologioiden ja yritysneuvonnan suhteen ja sen pyrkimyksenä on pysyvien alueellisten rakenteiden ja prosessien synnyttäminen.
As such, it is designed to strengthen cooperation among all relevant parties (including encouraging public-private partnership), create consensus, identify strategic regional priorities and direct resources towards these.
Lähestymistapa on varsinaisesti luotu yhteistyön vahvistamiseksi yhteistyöosapuolien kesken (mukaan lukien yksityisen ja julkisen sektorin rajat ylittävien kumppanuuksien rohkaiseminen), konsensuksen luomiseksi, alueen strategisten prioriteettien tunnistamiseksi ja resurssien suuntaamiseksi näihin.
The positive effects of the RITTS programme include:
RITTS -ohjelman myönteisiin vaikutuksiin kuuluvat:
The Innovation Relay Centre network consists of 67 main nodes (and a large number of sub-nodes) in 30 European countries (including the EEA, CECs, Cyprus, Switzerland and Israel), organised on a regional basis.
Innovaatioyhteyskeskusten (Innovation Relay Centres) verkko sisältää 67 alueellisesti organisoitua pääsolmukohtaa (ja suuren määrän pienempiä solmukohtia) 30 eurooppalaisessa valtiossa (mukaan lukien EEA, CEC, Kypros, Sveitsi ja Israel).
The main aim of the centres is to help local industries specify their new technology needs and identify which of their technologies are suitable for transfer to other regions or sectors.
Keskusten päätehtävänä on auttaa paikallisia teollisuusyrityksiä täsmentämään tarpeitaan uuden teknologian alalla ja määrittelemään mitkä heidän teknologiansa ovat siirrettävissä muille alueille tai sektoreille.
• the development for the first time in many regions in cohesion countries of an innovation policy as a result of the scheme and the strengthening of the innovation system in others;
- monissa koheesiomaissa ensimmäistä kertaa tapahtuva innovaatiopolitiikan luominen järjestelmän tuloksena ja innovaatiojärjestelmän vahvistaminen muissa kuin koheesiomaissa
• the creation of an awareness of the importance of innovation to economic growth;
- tietoisuuden lisääminen innovaation tärkeydestä ta louskasvun luomisessa
Both networks focus specifically on the needs of less advanced regions, which are not only fully integrated into all the activities but also receive specific support in terms of advice, exchange of experience and access to good practice in other parts of Europe, especially in the most advanced areas.
Molemmat verkot keskittyvät erityisesti vähemmän kehittyneiden alueiden tarpeisiin, jotka eivät ole koko naan integroituneet kaikkiin toimintoihin vaan saavat eri tyistukea muilta Euroopan (erityisesti kehittyneimmiltä) alueilta neuvonnan, kokemustenvaihdon ja hyvien käy täntöjen vaihdon muodossa.
11.10 Enterprise policy
11.10 Yrityspolitiikka sä.
11.11 The Common Fisheries Policy
11.11 Yhteinen kalastuspolitiikka
The Common Fisheries Policy (CFP), initiated in 1970, has four main elements: conservation of stocks, structural measures, organisation of markets and international agreements with third countries.
Vuonna 1970 luotu yhteinen kalastuspolitikka sisältää neljä osatekijää: kalakantojen säilyttäminen, rakenteelliset toimenpiteet, yhteinen markkinajärjestely ja kansainväliset sopimukset kolmansien osapuolien kanssa.
Overall, fishing remains an important sector in the EU economy, accounting for around 0.20% of GDP in 1997 (as against 0.25% in 1990) and 0.4% of employment (the same as in 1990).
Kokonaisuutena tarkasteltuna, kalastus on yhä EU:n taloudessa merkittävä sektori, jonka osuus BKT:sta vuonna 1997 oli noin 0,20 % (verrattuna vuo den 1990 1,25 % osuuteen) ja 0,4 % työllisestä työvoimasta (sama osuus kuin 1990).
The overall dependency of the Union on fishing, in terms of catches, declined only slightly between 1990 and 1997, the reduction being compensated by an increased dependency on fish farming.
Unionin kokonaisrlippuvuus kalastuksesta saaliina mi tattuna on laskenut vain vähän vuosien 1990 ja 1997 välillä ja tämän vähennyksen on korvannut vastaava riippuvuuden kasvu kalanviljelyn kohdalla.
On the other hand, the map of areas dependent on fishing has changed considerably, with Spain (Galicia and the southern Atlantic regions, in particular) showing the most marked reduction.
Toisaalta kalastuksesta riippuvaisten alueiden kartta on muuttunut huomattavasti, Espanjan kohdalla (erityisesti Galicia ja eteläiset Atlantin rannikkoalueet) riippuvuuden väheneminen on ollut erityisen huomattavaa.
Dependency also declined in Italy (north-east) and France (Bretagne), while it increased, most especially, in Greece, as well as in Scotland (Peterhead, Western Isles, Shetlands), Portugal (Madeira, Algarve) and Ireland (Galway).
Riippuvuus on laskenut myös Italiassa (koillisosissa) ja Ranskassa (Bretagnessa), kun se puolestaan on kasvanut erityisesti Kreikassa, samoin kuin Skotlannissa (Peterhead, länsiosan saaret, Shetland), Portugalissa (Madeira, Algarve) ja Irlannissa (Galway).
Accordingly, the regions in which dependency has risen are those where development is lagging behind.
Alueet, joilla riippuvuus on kasvanut ovat kehityksessä jälkeen jää neitä alueita.
Fishing is concentrated in coastal and peripheral areas, which are often disadvantaged.
Kalastus on keskittynyt rannikoille ja syrjäisille alueille, jotka ovat usein heikoimmassa asemassa.
In 1997, 70% of fishermen and 60% of those employed in the fisheries sector as a whole lived in Objective 1 regions.
Vuonna 1997, 70 % kalastajista ja 60 % kalastussektorilla työskentelevistä kokonaisuutena asuivat tavoite 1 -alueilla.
In Greece, Spain and Portugal, the sector accounted for just over 1 % of employment.
Kreikassa, Espanjassa ja Portugalissa sektorin osuus työvoimasta oli hieman yli 1 %.
Because of this concentration, any CFP measure which strengthens the competitiveness of the sector tends to contribute to social and economic cohesion.
Tämän keskittymisen vuoksi, kalkki sellaiset yhteisen kalastuspolitiikan toimet, jotka vahvistavat sektorin kilpailukykyä vaikuttavat yleensä myös sosiaaliseen ja taloudelliseen koheesioon.
Areas dependent on fishing and changes in the scale of dependency
Kalastuksesta riippuvaiset alueet ja riippuvuusasteen muutokset
In line with the principle of relative stability, fishing quotas are divided equally among Member States and have, therefore, no effect on cohesion.
Suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti kalastuskiintiöt jaetaan tasaisesti jäsenvaltioiden kesken ja niillä ei tästä syystä ole vaikutusta koheesioon.
Conservation measures, however, are accompanied by special provisions in favour of fishing communities in ADFs: local fishermen who have traditionally fished in coastal waters of another country can continue to fish within the 12-mile limit, usually accessible only to local vessels.
Suojelutoimiin sen sijaan liittyy kalastuksesta riippuvaisia alueita hyödyttäviä erityissäännöksiä: paikalliset kalastajat, jotka ovat perinteisesti kalastaneet muiden maiden rannikkovesillä voivat yhä kalastaa 12-mailln rajan sisäpuolella, joka on useimmiten vain palkallisten alusten lähestyttävissä.
Fishing effort
Kalastustoimet
Given the concentration of the industry, the Edinburgh European Council (December 1992) officially recognised the existence of Areas Dependent on Fishing (ADFs) and the need to give them special attention.1 In terms of NUTS 3 regions, 34 ADFs (13 of which were in Greece and 11 in Spain) had, in 1997, a rate of dependency on the sector of between 3% and 15% (see Table A.30 in Annex).
Ottaen huomioon alan keskittyneisyys, Edinburghin Eurooppaneuvosto (joulukuussa 1992) tunnusti vi rallisesti kalastuksesta riippuvaisten alueiden (Areas Dependent on Fishing = ADF) olemassaolon ja tarpeen kiinnittää näihin alueisiin erityishuomiota.1 NUTS 3 -alueina, 34 ADF-alueella (näistä 13 Kreikassa ja 11 Espanjassa) oli vuonna 1997 3-15 prosentin riippuvuus kalastussektorista (katso taulukko A.30 liitteissä).
At more detailed NUTS 4 or NUTS 5 regional level, dependency is higher, with around 30 ADFs (excluding Greece) having a rate of between 20% and 60%.
Yksityiskohtaisemmalla MUTS 4 tal NUTS 5 -tasolla, riippuvuus on korkeampi: noin kolmenkym-
Between 1990 and 1997, employment in fishing declined by 19% in the EU (from 313,000 to 252,000).
Vuosien 1990 ja 1997 välillä EU:n kalastustyöpaikat vähenivät 19 prosentilla (313 000:sta 252 000:een).
1.11 The Common Fisheries Policy any form of unfair competition between Member States.
Yhteinen markkinajärjestely
It includes three components which are favourable to social and economic cohesion: section) - to modernise the fishing fleet.
Yhteisen markkinajärjestely toimii sääntelyn välineenä hinnanmuodostusta tukien ja suorilla interventioila.
In the long-term, however, the adjustment of the fishing effort to available reserves and the restructuring of the sector are likely to arrest the decline.
Pitkällä tähtäimellä ka lastustoiminnan sopeuttaminen olemassa olevaan kalakantaan ja sektorilla toteutettava rakenneuudistus pysäyttänevät laskusuunnan.
Processing a) production aids enable producers to become more competitive as regards processing and distribution, which are much more concentrated and organised, and have a positive effect on social cohesion; b) the principle of 'regional adjustment coefficients' enables Community withdrawal prices in any given region to be varied according to market conditions or distance from major marketing centres, which is therefore favourable to regional cohesion;
Kalateollisuus a) tuotantotuet auttavat tuottajia tulemaan kilpailu kykyisemmiksi suhteessa jalostukseen ja jakeluun, jotka ovat paljon keskittyneempiä ja organisoituja alueita, ja joilla on myönteinen vai kutus sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen b) 'alueellisten sopeuttamiskertoimien' (regional adjustment coefficient) periaate mahdollistaa yh teisön varaushintojen alueellisen muuntelun markkinaolosuhteiden tai markkinaetäisyyksien mukaisesti, mikä on myönteistä alueellisen ko heesion kannalta
Jobs in the processing sector declined by 10% over the period (from 107,000 to 96,000).
Kalateollisuuden työpalkat ovat vähentyneet yli kymmenellä prosentilla tarkasteluajanjakson aikana (107 000:sta 96 000:een).
This reflects both the decline in fishing and the concentration of businesses worldwide (only 50% of processing involves fish caught in the EU).
Tämä heijastaa sekä kalastuksen vähenemistä että yritystoiminnan maailmanlaajuista keskittymistä (vain 50 % kalateollisuudesta perustuu EU:n alueelta kalastettuun saaliiseen).
It conceals, however, considerable differences between regions.
Tämä kuitenkin peittää alleen huomattavia alueellisia eroja.
In Greece, employment in processing increased by 200% and in Italy overall, by 21 %, while it fell by almost 5% in Spain and the southern part of Italy.
Kreikassa, kalateollisuuden työpaikat lisääntyivät 200 prosentilla ja Italiassa 21 prosentilla, kun taas Espanjassa ja Italian eteläosissa ne laskivat lähes viidellä prosentilla.
Support from the FIFG for the modernisation of businesses and the growth in fish farming have, therefore, enabled the number of jobs in Objective 1 regions to be maintained or increased.
Kalatalouden ohjaamisen rahoitusvälineen tuki kalateollisuuden modernisoimiseksi ja kalanviljelyn kasvu ovat mahdollistaneet lukuisien työpaikkojen luo misen ja ylläpitämisen tavoite 1 -alueilla.
Fish farming c) as part of the POSEI programme for ultraperipheral areas, a scheme has been established (under Council Regulation 1587/98) to compensate for the extra costs of selling certain products, arising from their remoteness, in Agores, Madeira and Canarias and the French Departments of Guyane and Reunion.
Kalanviljely c) osana erityisen syrjäisten alueiden POSEI -ohjelmaa on luotu järjestelmä (Neuvoston asetus 1587/98), jolla kompensoidaan tiettyjen tuotteiden myynnissä pitkistä etäisyyksistä aiheutuvia kustannuksia Azoreilla, Madeirassa ja Kanarian saarilla samoin kuin Ranskan merentakaisilla alueilla Guyanassa ja Réunlonin saarella.
International fishing agreements with third countries
Kansainväliset kalastussopimukset kolmansien maiden kanssa
Evaluation undertaken in 1999 of the effects of international agreements with countries outside the EU indicates that they are important for the Union because they generate valueadded (direct and indirect) of EUR 944 million and 40,000 jobs (half of which for seamen).
KOR:n (ja paikallisesti toteutetun PESCA -aloitteen) tu kema kalanviljelyn huomattavasta kasvusta on seurannut sekä tuotoksen että työllisyyden merkittävä kasvu.
Agreements with countries in the south (mainly Africa), which represent 75% of the valueadded resulting from agreements, mostly benefit Spain (80%) and Portugal (7%), especially the ADFs in the Canarias, Andalusia, Pays basco, Galicia, Sesimbra and Olhao, and accordingly have a positive effect on cohesion.
Vuosien 1990 ja 1997 välillä EU:n euromääräinen tuo tanto (mukaan lukien Itävalta, Suomi ja Ruotsi) nousi 54 prosentilla (1997 sen osuus oli 2 miljardia euroa) ja 23 prosentilla tuotannon volyymina mitattuna (880 000:sta 1 080 000 tonniin).
Between 1990 and 1997, production in the EU (excluding Austria, Finland and Sweden) rose by 54% in cash terms (being valued at EUR 2 billion in 1997) and by 23% in volume terms (from 880,000 to 1,080,000 tons), some 85% of this rise taking place in Objective 1 regions (70% in Greece, southern Italy and Scotland alone).
Tästä kasvusta 85 % tapahtui tavoite 1 -alueilla (70 % pelkästään Kreikassa, Etelä-Italiassa ja Skotlannissa).
Employment in fish farming (excluding processing) increased by 20% (from 47,000 to 57,000), the only part of the fisheries sector in which there has been net job creation.
Työpaikkojen määrä kalanviljelyssä (pois lukien kalateollisuus) kasvoi 20 prosentilla (47 0000:sta 57 000:een), ollen samalla ainoa kalastussektorin alue, jolla työpalkkojen todellinen määrä lisääntyi.
Some 70% of job growth in the Union has occurred in Spain, Greece and Portugal.
Työpaikkojen lisääntymisestä noin 70 % tapahtui Espanjassa, Kreikassa ja portugalissa.
Fish farming has, therefore, developed largely in disadvantaged Objective 1 ADFs and, accordingly, has had a positive effect on social and economic cohesion.
Kalanviljely on näin ollen kehittynyt erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevilla kalastuksesta riippuvaisilla tavoite 1 -alueilla ja sillä on siis ollut myönteinen vaikutus sosiaaliseen ¡a taloudelliseen koheesioon.
The COM, a means of regulation through supporting prices and direct intervention, is aimed at preventing
Vuonna 1999 toteutetun kansainvälisten kolmansien maiden kanssa solmittujen sopimusten vaikutuksia tarkastelleen arvioinnin mukaan nämä ovat tärkeitä unionille, koska ne luovat 944 miljoonan euron ja 40 000 työpalkan suuruisen (osin suoran, osin epäsuoran) lisäarvon (työpalkoista puolet kalastajille).
An ADFls an area (a region or local area of employment) where the contribution of the fisheries sector to the economy, in terms of employment or value-added, is so important that problems in the sector or the decline of fishing have serious social and economic consequences both directly and indirectly.
ADF on alue (alueellinen tai paikallinen työssäkäyntialue), jossa kalastussektorin osuus kokonaistaloudesta työvoimalla tai arvonlisäyksellä mitattuna on niin merkittävä, että tämän sektonn ongelmat tai kalastuksen vähentyminen aiheuttavat vakavia taloudellisia ja sosiaalisia sekä suoria että epäsuoria seurauksia.
Dependence is analysed in the text in terms of employment, though the same conclusions would be reached if it were measured in terms of value-added, since this has changed in a similar way over time.
Riippuvuutta mitataan tekstissä työvoiman määrällä, joskin samoihin johtopäätöksiin olisi päädytty käyttämällä arvonlisää, jonka muutokset ovat olleet samansuuntaisia.
Part III — The EU Budget and the contribution of structural policies to economic and social cohesion
Ill osa - Taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan tulokset
The EU Budget and economic and social cohesion
EU:n talousarvio ja taloudellinen ja sosiaalinen koheesio
The contribution of structural policies to economic and social cohesion: results and prospects
Rakennepolitiikan vaikutus taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon: tulokset ja tulevaisuuden näkymät
Part III —The EU Budget and the contribution of structural policies to economic and social cohesion
Ill osa - Taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan tulokset
111-1 The EU Budget and economic and social cohesion
III.1 EU:n talousarvio ja taloudellinen ja sosiaalinen koheesio erot ja toimenpiteet, joilla voidaan parantaa vähemmän vauraiden jäsenvaltioiden tilannetta.
Member States which are less well off, therefore, tend to emerge as net recipients from the Budget2(Graph
Heikommassa asemassa olevat jäsenmaat ovat siten yleensä budjetin nettohyötyjiä (kaavio 21 f.
The objective of strengthening economic and social cohesion is mentioned explicitly in Article 2 of the Treaty and as the first objective of the Union.
Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ta voite on lausuttu julki Amsterdamin sopimuksen artiklassa 2 ensimmäisenä tavoitteena Euroopan unionissa.
More specifically, Article 158 states that cohesion is a precondition for harmonious development in the EU: 'in
Artiklassa 158 määritellään vielä tarkemmin, että koheesio on edellytys EU:n harmoniselle kehitykselle: "Edistääkseen yleistä harmonista kehitystä Yhteisön tulee kehittää ja pyrkiä toimenpiteisiin, jotka vahvista vat sen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta".
This article, moreover, goes on to sitions and levels of GNP across Member States, stress that fostering cohesion requires that 'the Com-since expenditure includes that devoted to purposes munity shall aim at reducing disparities between the other than cohesion.
Tässä artiklassa painotetaan edelleen, että yh teenkuuluvuuden edistäminen vaatii, että "Yhteisön tulee pyrkiä vähentämään alueiden välisiä kehitys tason eroja, ja jälkeenjääneisyyttä heikoimmin kehittyneillä alueilla ja saaristossa, mukaan luettuna maa seutualueet."
Types of EU expenditure and cohesion
EU:n menorakenne ja yhteenkuuluvuus
The EU Budget contains no stabilisation function as such.
EU:n budjetilla ei sinällään ole tasapainottavaa tehtävää.
Nevertheless, according to 1999 data, 23.3% of expenditure was on to allocative objectives, 71.4% on redistributive ones and the remainder on administration.
Kuitenkin vuoden 1999 tietojen mukaan 23,3 % menoista kohdistui kohdennettuihin tavoitteisiin,
GNP and Internal Market expenditure, 1999
BKT ja liikevaihto, 1999
Internal Market expenditure (EUR per head)
Liikevaihto (per asukas)
Allocative expenditure aimed at improving the free market outcome poses more difficulties.
Markkinoiden toimivuuden parantamisen menot eivät ole suhteessa sen jäsenmaan varallisuuteen, jonne varat suunnataan, joten ne eivät suoranaisesti vaikuta koheesioon (kaavio 22).
In the case of the CAP, for example, it is intended to support prices at a level which gives a fair income to farmers.
Tämä osoittaa ettei BKT:n ja sisämarkkinoiden menojen välillä ole riippuvuutta.
The cost of this depends on the gap between market prices and support prices, while farmers' income depends only on the level of the latter.
23 BKTL ja YMP-kokonaiskustannukset, 1999)
GNP and CAP income support, 1999 ncome support (EUR per head)
Suora tulotuki (EUR per asukas)
As noted above, the key objective of EU redistributive policy is to reduce regional differences in the level of development through fostering investment.
Kuten aiemmin todettiin, tärkein tavoite EU:n uudel­leenjakopolitiikasta on vähentää alueellisia kehit­tyneisyyseroja edistämällä investointeja.