natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first step was an ambitious butunsuccessful attempt in the early1950s to create a European Defence Community among the six foundingmembers of the European Union.
Ensimmäinen askel oli kunnianhimoinen mutta epäonnistunut pyrkimysluoda kuudesta Euroopan unioninperustajajäsenestä 1950-luvun alussa Euroopan puolustusyhteisö.
Thencame a process called ‘European political cooperation’, launched in 1970,which sought to coordinate the positions of member states on foreign policy issues of the day.
Seuraavavaihe oli Euroopan poliittiseksi yhteistyöksi kutsuttu 1970-luvulla käynnistetty prosessi, jonka tarkoituksena olisovittaa yhteen jäsenvaltioiden näkemykset ajankohtaisista ulkopoliittisista kysymyksistä.
EU countries produced joint statements whenever theycould.
EU:n jäsenvaltiotantoivat yhteisiä lausuntoja aina kunse oli mahdollista.
But on particularly sensitiveissues, it was not always possible toreach the required unanimous decision.
Vaaditun yksimielisen päätöksen tekeminen ei kuiten-
The principle of a Common Foreignand Security Policy (CFSP) was formalised in 1992 in the Treaty of Maastricht.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan(YUTP) periaate vahvistettiin virallisestivuonna 1992 Maastrichtin sopimuksessa.
Action against landmines
Maamiinojen vastainen toiminta
In December 1997, in the Canadian capital of Ottawa, 122 nations signed the Mine Ban Treaty.
Vuoden 1997 joulukuussa 122 kansakuntaa allekirjoitti Kanadan pääkaupungissa Ottawassa miinakieltosopimuksen.
It bansthe use, production, transfer and stockpiling of antipersonnel landmines and became binding internationallaw on 1 March 1999.
Siinä kielletään jalkaväkimiinojen käyttö, tuotanto, siirtäminen ja varastointi, ja siitä tuli osasitovaa kansainvälistä oikeutta 1. maaliskuuta 1999.
International anti-mine action helps to promote global peace and stability and lessen human suffering inmine-affected regions.
Kansainvälinen miinojen vastainen toiminta auttaa edistämään maailmanrauhaa ja vakautta ja vähentämään inhimillistä kärsimystä miina-alueilla.
It continues to be a top priority for the European Union, which contributed 40 million to this effort in the years 2000-2002 alone.
Se on edelleen yksi Euroopan unionin ensisijaisista toimintaaloista. EU myönsi toimintaa varten pelkästään vuosina 2000–2002 40 miljoonaa euroa.
The lessons of this experience were notlost.
hemmin entisessä Jugoslaviassa syttyisota.
In the light of the Balkan wars, andof conflicts in Africa in the 1990s, the EU has created a European Securityand Defence Policy (ESDP) within theoverall framework of the CFSP.
Koska EU:lla eiollut omia sotilasjoukkoja, jäsenvaltiotsaattoivat puuttua tilanteeseen vainalueelle myöhemmin lähetettyjen YK:nja Naton joukkojen osana.
Military action iscarried out by an EU rapid reactionforce, separate from Nato but withaccess to Nato resources.
EU on luonut Balkanin sotien ja Afrikan 1990-luvunkonfliktien valossa Euroopan turvalli-suus- ja puolustuspolitiikan (ETPP), jokasisältyy laajempaan yhteisen ulko- jaturvallisuuspolitiikan kehykseen.
The first missions carried out under the ESDP were in former Yugoslavia, thescene of earlier EU frustrations.
Sotilas- tai poliisijoukkoja voidaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa lähettää kriisialueilletoteuttamaan humanitaarisia operaatioita, rauhanturvatyötä, kriisinhallintaa ja jopa rauhanneuvotteluja.
An EUpolice mission replaced a taskforce of UN police officers in Bosnia and Herzegovina in January 2003, while an EUmilitary force took over from Nato inthe former Yugoslav Republic of Macedonia three months later.
Sotilaallisesta toiminnasta vastaavat EU:nnopean toiminnan joukot, jotka ovat Natosta erilliset mutta jotka voivatkäyttää Naton resursseja.
Attempts have been made over theyears to streamline the way CFSP decisions are taken.
EU:lla on nyt valmiudetlähettää rauhanturvajoukkoja.
But key decisions stillrequire a unanimous vote – hard whenthere were 15 EU members, and now
EU:npoliisioperaatio korvasi YK-poliisien erikoisosaston Bosnia ja Hertsegovinassatammikuussa 2003, ja EU-joukot astuivat Naton joukkojen tilalle entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa kolme kuukautta myöhemmin.
The EU now has the capacity to deploymilitary peacekeepers.
Päätöksentekoa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla on vuosienkuluessa pyritty tehostamaan. Kes-
A worldplayer even more difficult with 25.
Seoli vaikeaa 15 jäsenvaltion EU:ssa ja onnyt vieläkin vaikeampaa, kun jäsenvaltioita on 25.
Despitetheir commitment to the CFSP, membergovernments sometimes find it hard tochange their own national policy in thename of EU solidarity.
Huolimatta sitoutumisestaan yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan jäsenvaltioiden on joskusvaikea muuttaa omaa kansallista politiikkaansa EU:n solidaarisuudennimissä.
Just how difficult this can be was illustrated by thedeep divisions among EU memberstates in spring 2003 over whether the UN Security Council should authorisethe US-led war against Iraq.
Joulukuun 2003 huippukokouksessa EU:n johtajat hyväksyivät Euroopanunionin turvallisuusstrategian.
This recognises thatcitizens in Europe and elsewhere facepotential threats from terrorism, thespread of weapons of mass destructionand illegal immigration.
Siinätunnustetaan, että terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen ja laiton maahanmuutto voivat uhata kansalaisia Euroopassa ja muualla.
Each kind ofthreat needs an appropriate response,often requiring international cooperation.
Kuhunkinuhkaan on reagoitava oikealla tavalla,mikä usein edellyttää kansainvälistäyhteistyötä.
Prevention is better than cure
Ehkäiseminen on helpompaa kuin jälkihoito
Violent conflicts take an unacceptable toll in terms of human suffering, destruction and wasted resources.During the 1990s, seven violent conflicts around the globe cost the international community 200 billion that could otherwise have been used for peaceful purposes. This is why the European Union is determined to act more effectively to prevent conflicts from happening in the first place.
Eri puolilla maailmaa 1990-luvulla puhjenneet seitsemän väkivaltaista konfliktia maksoivat kansainväliselle yhteisölle 200 miljardia euroa, jotka olisi muutoin voitu käyttää rauhanomaisiin tarkoituksiin.Tästä syystä Euroopan unioni on päättänyt ryhtyä tehokkaampiin toimiin sen estämiseksi, että konfliktitylipäätään pääsevät puhkeamaan.
The EU already uses a wide range of traditional tools, including technical and financial assistance to developing countries, economic cooperation and trade relations, humanitarian aid, social and environmentalpolicies as well as diplomatic instruments like political dialogue and mediation.
EU käyttää jo monenlaisia perinteisiä välineitä, joita ovat tekninen apu ja rahoitusapu kehitysmaille, taloudellinen yhteistyö ja kauppasuhteet, humanitaarinen apu, sosiaali- ja ympäristöpolitiikka sekä diplomaattiset välineet, kuten poliittinen vuoropuhelu ja sovittelu.
But it also employs newtools provided by the ESDP such as gathering information and monitoring international agreements to anticipate potential conflicts.
Se käyttää mahdollisten konfliktien ennakoimiseen kuitenkin myös uusia Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan välineitä, joita ovat muunmuassa tiedon keruu ja kansainvälisten sopimusten seuranta.
In a world where power no longer necessarily means security, the EU must be able to respond swiftly tospecific situations as they arise – and with the right mix of instruments.
Maailmassa, jossa valta ei enää välttämättä merkitse turvallisuutta, EU:n on pystyttävä vastaamaan erikoistilanteisiin ripeästi heti niiden synnyttyä – ja oikeiden välineiden avulla.
Trade benefits for all economic benefits to all, including thedeveloping countries, provided appropriate rules are adopted at the multilateral level and efforts are made tointegrate developing countries in worldtrade.
Kaupasta hyötyä kaikille globalisaatio voi tuoda taloudellistahyötyä kaikille, myös kehitysmaille,kunhan hyväksytään asianmukaisetsäännöt monenvälisellä tasolla ja tuetaan kehitysmaiden integroimista maailmankauppaan.
The European Union is the world’sbiggest trader, accounting for 20% ofglobal imports and exports.
Euroopan unioni on maailman suurinkauppamahti, jonka osuus maailmantuonnista ja viennistä on 20 prosenttia.
Open tradeamong its members underpinned thelaunch of the EU nearly 50 years agoand has brought growing prosperity toall its member states. The Union therefore takes a lead in efforts to open upworld trade for the benefit of rich andpoor countries alike.
Vapaa kauppa jäsenten välillä oliyksi EU:n perustamisen lähtökohdistalähes 50 vuotta sitten ja se on lisännytkaikkien jäsenvaltioiden vaurautta.Unioni johtaakin ponnisteluja maailmankaupan vapauttamiseksi siten,että rikkaat ja köyhät maat hyötyvätsiitä yhtä lailla.
Increased trade is likely to boost worldgrowth to everybody’s advantage.
Kaupan lisääntymisellä on mahdollisuudet edistää kasvua maailmassakaikkien hyväksi.
Itbrings consumers a wider range ofproducts to choose from.
Se tuo kuluttajienulottuville suuremman tuotevalikoiman.
Competitionbetween imports and local productslowers prices and raises quality.
Tuontituotteiden ja paikallistentuotteiden välinen kilpailu alentaa hintoja ja nostaa laatua.
The EUbelieves that globalisation can bring
EU uskoo, että
That is why the European Union isnegotiating with its partners to openup trade in both goods and services.The EU seeks to help developing countries by giving them better access to itsmarket in the short term, while allowing them more time to open their ownmarkets to European products.
Tästä syystä Euroopan unioni neuvottelee kumppaneidensa kanssa sekätavara- että palvelukaupan vapauttamisesta. EU pyrkii auttamaan kehitysmaita myöntämällä niille helpommanpääsyn markkinoilleen lyhyellä aikavälillä ja antamalla niille samalla enemmän valmistautumisaikaa omien markkinoidensa avaamiseen eurooppalaisilletuotteille.
At thesame time, the EU is reforming its agricultural policy – and this too will benefit developing countries.
Samanaikaisesti EU uudistaamaatalouspolitiikkaansa, mikä myöstuo kehitysmaille etuja.
African, Caribbean and Pacific countries have a special relationship with the European Union.
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren mailla onerityinen suhde Euroopanunioniin.
Theenlargement of the EU from 15 to 25members in 2004 gives it addedweight as a trading partner, particularlywith its neighbours in eastern Europeand the Mediterranean basin.
EU:n laajentuminen15 jäsenvaltiosta 25 jäsenvaltioksivuonna 2004 antaa sille lisäpainoa erityisesti Itä-Euroopan ja Välimeren alueen maiden kauppakumppanina.
The EU’s trade policy is closely linkedto its development policy.
EU:n kauppapolitiikka liittyy tiiviisti senkehitysyhteistyöpolitiikkaan.
The twocome together as the Union assumesits share of responsibility to help developing countries fight poverty and integrate into the global economy.
Ne kulkevat käsi kädessä, sillä unioni kantaavastuunsa ja auttaa osaltaan kehitysmaita torjumaan köyhyyttä ja integroitumaan maailmantalouteen.
A team sport needs a level playingfield, rules that all teams accept and areferee to ensure fair play.
Joukkueurheilussa tarvitaan tasapuoliset pelin edellytykset, kaikkien joukkueiden hyväksymät säännöt ja erotuomari, joka varmistaa reilun pelin.
This is whythe EU is a firm supporter of the World Trade Organisation (WTO), which laysdown a set of rules to help open upglobal trade and ensure fair treatmentfor all participants.
EUtukeekin voimakkaasti Maailman kauppajärjestöä (WTO), joka laatii sääntöjämaailmankaupan vapauttamisen helpottamiseksi ja kaikkien osapuoltenoikeudenmukaisen kohtelun varmistamiseksi.
Despite a perceivedneed for improvement, this systemoffers a degree of legal certainty andtransparency in the conduct of international trade.
Vaikka järjestelmän tiedetäänkaipaavan parantelua, se tarjoaa siitähuolimatta jonkinasteisen oikeusvarmuuden ja avoimuuden kansainvälisenkaupan harjoittamista varten.
The WTO also providesa dispute settlement procedure whendirect disputes arise between two ormore trading partners.
WTO:nkäytettävissä on myös riidanratkaisumenettely, jos kahden tai useammankauppakumppanin välille syntyy suoriakiistoja.
The EU has become a key player in thesuccessive rounds of multilateral negotiations aimed at opening up worldtrade.
EU:sta on tullut keskeinen toimijaperättäisillä monenvälisillä neuvottelukierroksilla, joiden tavoitteena onmaailmankaupan vapauttaminen.
It attaches particular importanceto the current round, known as the‘Doha development round’, which waslaunched in 2001.
Sekiinnittää erityistä huomiota tämänhetkiseen, vuonna 2001 aloitettuunneuvottelukierrokseen, jota kutsutaan Dohan kehitysohjelmaksi.
The aim is to removeobstacles to open trade, particularly tobenefit developing countries.
Tavoitteenaon poistaa vapaan kaupan esteet etenkin siten, että kaupasta on hyötyä kehitysmaille.
It has long recognised that trade canboost the economic growth and productive capacities of poor nations.
EU on jo pitkään tunnustanut, ettäkauppa voi vauhdittaa köyhien kansakuntien talouskasvua ja lisätä tuotantokapasiteettia.
Asearly as 1971, under its ‘generalisedsystem of preferences’ (GSP), the EUbegan reducing or removing tariffs andquotas on its imports from developingcountries.
EU alkoi jo vuonna1971 yleisen tullietuusjärjestelmänsä(GSP) puitteissa alentaa tai poistaatariffeja ja kiintiöitä kehitysmaista tuotavilta tuotteilta.
Furthermore, through its‘Everything but arms’ initiativelaunched in 2001, the Union grants the49 least-developed countries freeaccess to the EU market for all theirproducts, except weapons.
Unioni on lisäksimyöntänyt vuonna 2001 käynnistetyn”Kaikki paitsi aseet” -aloitteensa puitteissa 49:n vähiten kehittyneen maankaikille tuotteille, aseita lukuun ottamatta, vapaan pääsyn EU:n markkinoille.
More to trade than Doha
Kauppaa Dohan lisäksi
The special trade and aid relationshipbetween the Union and its 78 partnersin Africa, the Caribbean and the Pacific(the ACP group) dates from 1975 andis considered a model for how richcountries can help poorer ones.
Kauppasäännöt ovat monenvälisiä,mutta kauppa itsessään on kahdenvälistä – ostajien ja myyjien, viejien ja
Trade rules are multilateral, but tradeitself is bilateral – between buyers andsellers, exporters and importers. This iswhy the European Union has developed a network of bilateral trade
Vuonna 1975 perustettua unionin ja78:n Afrikan, Karibian ja Tyynenmerenmaan (AKT-ryhmä) välistä erityistäkauppa- ja kehitysapukumppanuuttapidetään mallina siitä, miten rikkaatmaat voivat auttaa köyhempiä maita.
About half the money spent to helppoor countries comes from the European Union or its individual memberstates, making the EU the world’sbiggest aid donor.
Noin puolet köyhien maiden auttamiseksi annetuista varoista on peräisin Euroopan unionilta tai sen yksittäisiltäjäsenvaltioilta, joten EU on maailmansuurin kehitysavun antaja.
But developmentassistance is not just about providingclean water and surfaced roads, important though those are.
Kehitysapuei kuitenkaan ole pelkästään puhtaanveden toimittamista ja päällystettyjenteiden rakentamista, vaikka nekin ovattärkeitä asioita.
It is also abouthelping the developing countriesimprove their trade performance bygiving them better access to the EUmarket. This should enable them to
Siinä on kyse myöskehitysmaiden kaupallisten valmiuksien parantamisesta myöntämälläniille helpompi pääsy EU:n markki-
Not all have succeeded in doing this.Although the African, Caribbean and Pacific (ACP) countries have a specialrelationship with the European Union,their share of EU markets has continued to fall, and they have becomeincreasingly marginalised in worldtrade.
Kaikki eivät ole tässä onnistuneet.Vaikka Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren mailla (AKT) on erityissuhde Euroopan unionin kanssa, niiden osuus EU:nmarkkinoista on jatkuvasti pienentynytja ne ovat joutuneet yhä marginaalisempaan asemaan maailmankaupassa.
Access to water and a fair sharing of trans-frontier water resources are major issues in all regions of the worldand will be among the biggest development challenges of the 21st century.
Veden saanti ja rajatylittävien vesivarojen oikeudenmukainen jakaminen ovat kaikkialla maailmassa keskeisiä kysymyksiä ja 21. vuosisadan suurimpia kehitysyhteistyön haasteita.
The EU’s Water for Life initiative, launched in 2002, seeks to bring safe water and sanitation to the world’s poorest regions, particularlyin Africa but also in the Caucasus and central Asia, the Mediterranean and Latin America.
Vuonna 2002 käynnistetyllä EU:n Water for Life -vesialoitteella pyritään turvaamaan puhdas vesi ja sanitaatiopalvelut maailman köyhimmillealueille erityisesti Afrikassa mutta myös Kaukasuksella ja Keski-Aasiassa, Välimeren alueella ja Latinalaisessa Amerikassa.
The European Unionhas made one billion euro available to finance this initiative.
Euroopan unioni on myöntänyt aloitteen rahoittamiseen miljardi euroa.
This is why the EU’s development strategy also focuses on helping poor countries improve their infrastructures,develop their productive potential andmake their public administration andinstitutions more efficient.
Tästä syystä EU:n kehitysyhteistyöstrategiassa keskitytään myös auttamaanköyhiä maita parantamaan infrastruktuurejaan, kehittämään tuotantovalmiuksiaan ja tehostamaan julkishallintoaan ja instituutioitaan.
With thissupport, some will be able to grasptrade opportunities and secure moreinward investment to broaden theireconomic base.
Tuenansiosta jotkut onnistuvat tarttumaankaupan tarjoamiin tilaisuuksiin ja houkuttelemaan maahansa enemmäninvestointeja, joiden avulla taloudellista perustaa voi laajentaa.
This is essential inenabling countries to integrate into theglobal economy and achieve sustainable growth and development.
Se on välttämätöntä, jotta maat voivat integroitua maailmantalouteen ja saavuttaakestävää kasvua ja kehitystä.
channelled through the EU institutions.The Union has committed itself to raising the annual total to 39 billion by2006.
Unioni yhdistää kaupankäynnin jaavunannon uudella tavalla AKT-maidenkanssa parhaillaan neuvoteltavissa javuonna 2008 voimaan tuleviksi kaavailluissa uuden sukupolven talouskumppanuussopimuksissa.
Although EU members, likeother industrialised countries, haveaccepted a target of spending 0.7% oftheir GNP on aid each year, only Denmark, Luxembourg, the Netherlandsand Sweden have reached this target.The others have pledged to catch up.The average for the EU as a whole is0.34%, higher than the United Statesor Japan.
Tarkoituksena onauttaa AKT-maita yhdentymään alueellisten naapureidensa kanssa, mikä onensimmäinen askel kohti maailmanlaajuista yhdentymistä, ja auttaa niitä vahvistamaan hallinnollisia valmiuksiaan jasoveltamaan hyvän hallinnon periaatteita. Samanaikaisesti EU jatkaa markkinoidensa avaamista AKT-maiden ja muiden kehitysmaiden tuotteille.
The ultimate objective of EU policy isto give people in less advanced countries control over their own development.
EU:n politiikan perimmäinen tavoite onse, että vähemmän kehittyneiden maiden kansat ottavat kehityksensä omiinkäsiinsä.
This is why EU priorities are toattack the sources of their vulnerability: ensuring better food and cleanwater; improving access to education,healthcare, employment, land andsocial services; providing better infrastructure and a better environment.
Tästä syystä EU pitää erityisen tärkeänä puuttumista niihin asioihin, joiden vuoksi ne ovat haavoittuvaisia: se varmistaa parempienelintarvikkeiden ja puhtaan vedensaannin, edistää koulutuksen, terveydenhuollon, työpaikkojen, maanomistusmahdollisuuksien ja sosiaalipalvelujen saantia ja tarjoaa paremmatinfrastruktuurit ja paremman ympäristön.
EUinitiatives also aim at eradicating diseases and providing access to cheapmedicines to combat scourges like HIV/AIDS.
EU:n aloitteilla pyritään myös kitkemään tauteja ja mahdollistamaanhalpojen lääkkeiden saanti HI-viruk-sen/aidsin kaltaisten vitsausten torjumiseksi.
The EU also seeks to cut thedebt burden on poor countries.
EU pyrkii myös keventämäänköyhien maiden velkataakkaa.
Deep pockets
Syvät taskut
The European Union and its membercountries pay out more than 30 billion a year in official aid to developingcountries, of which about 6 billion is
Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiotmaksavat kehitysmaille yli 30 miljardiaeuroa vuodessa virallisena apuna. Siitänoin 6 miljardia euroa kanavoidaan EU:n toimielinten kautta.
Recognising that peace is a basic condition for sustainable development, the Union agreed in 2004 to set up a250 million fund called the ‘Peacefacility’, to support African peacekeeping and conflict prevention operations.
Unioni tunnustaa, että rauha on kestävän kehityksen perusedellytys, ja sepäättikin vuonna 2004 luoda 250 miljoonan euron rauhanrahaston, jollatuetaan rauhanturva- ja konfliktinehkäisyoperaatioita Afrikassa.
Humanitarian aid
Humanitaarinen apu dotusvälineet eivät kerro.
Tajikistan in central Asia, Nepal, Sri Lanka and Central America.
Tällaisiaalueita ovat olleet Kaukasuksen pohjoisosat (erityisesti Tšetšenia),Tadžikistan Keski-Aasiassa, Nepal, Sri Lanka ja Keski-Amerikka.
The Union also draws on its experienceto help people prepare for possible disasters in high-risk countries andregions prone to earthquakes, hurricanes, floods or drought.
Unioni myös hyödyntää kokemuksiaanauttamalla ihmisiä valmistautumaanmahdollisiin katastrofeihin sellaisissamaissa ja alueilla, joissa maanjäristysten, pyörremyrskyjen, tulvien tai kuivuuden riski on suuri.
Virtually every week, images of naturalor man-made disasters fill our television screens and newspaper frontpages.
Kuvat luonnonkatastrofeista tai ihmisen aiheuttamista tuhoista tulvivat televisioruuduiltamme ja sanomalehtienetusivuilta joka viikko.
The European Union is at thecentre of a network whose role is toalleviate the human suffering causedby these disasters.
Euroopan unionion keskeinen toimija verkostossa, jonkatarkoituksena on lieventää katastrofienaiheuttamaa inhimillistä kärsimystä.EU:n humanitaarinen apu myönnetäänehdoitta.
EU humanitarianaid is unconditional; the aim is to gethelp to victims as quickly as possibleirrespective of race, religion or thepolitical convictions of their government.
Sen tavoitteena on viedä apuuhreille mahdollisimman nopeasti riippumatta heidän rodustaan tai uskonnostaan tai maan hallituksen poliittisesta vakaumuksesta.
The EU is active in all trouble spotsincluding Iraq, Afghanistan, the Palestinian Territories, and several parts of Africa.
EU toimii kaikissa maailman ongelmapesäkkeissä, kuten Irakissa, Afganistanissa, Palestiinalaisalueilla jauseissa Afrikan osissa.
Its relief work is global, oftentaking place in ‘forgotten’ crisis areasignored by the cameras of the worldmedia. These have included the northern Caucasus (especially Chechnya),
Sen avustustyöon maailmanlaajuista ja sitä tehdäänusein myös ”unohtuneilla”kriisi-alueilla, joista maailman joukkotie-
The EU channels its relief fundingthrough its Humanitarian Aid Office(ECHO).
EU kanavoi apunsa humanitaarisenavun toimistonsa (ECHO) kautta.
Since it was set up in 1992,ECHO has confronted serious crises inmore than 100 countries around theworld, getting essential equipment andemergency supplies to the victims asquickly as possible.
ECHOon perustamisestaan eli vuodesta 1992lähtien vastannut vakaviin kriiseihin yli100:ssa maailman maassa toimittamalla välttämättömyystarvikkeita jahätäapua uhreille mahdollisimmanripeästi.
From its budget ofmore than 500 million a year, ECHOalso funds medical teams, mine-clear-ance experts, transport and logisticalsupport.
Yli 500 miljoonaan vuosibud-
ECHO does not have the resources todo all this work itself.
ECHO:lla ei ole valmiuksia tehdä kaikkea tätä työtä yksin.
It therefore worksclosely with humanitarian partners –non-governmental organisations, UNspecialised agencies and the Red
Se tekeekinläheistä yhteistyötä humanitaarisen alan kumppaneiden – kansalaisjärjestöjen, YK:n erityisvirastojen ja Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun liikkeen – kanssa ruoan ja varusteidentoimittamiseksi, pelastuspartioidenlähettämiseksi, kenttäsairaaloidenperustamiseksi ja väliaikaisten viestintäjärjestelmien luomiseksi.
Acting together in the world
Yhteistä toimintaa maailmalla