natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, due to the transfer of functions from central government, there was still a considerable expansion of local government during the 1970s, in particular at county level.
Muutoksen ansiosta valtiovallan oli entistä helpompi arvioida ja verrata eri alueiden taloudellista tilaa (Bogason 1991).
In 1977, the budgetary system of local government was changed to increase central government control over local expenditures, which made it easier for central authorities to assess and compare the state of the economy in different local areas (Bogason 1991).
Kun Suomen, Norjan ja Ruotsin paikallishallinnot laajenivat entisestään 1980luvulla.
During the 1980s, when local government in Finland, Norway, and Sweden continued to expand, Danish local government stagnated (Oulasvirta 1992).
Tanskassa laajeneminen pysähtyi (Oulasvirta 1992).
This was mainly achieved by massive reductions in central government grants and later also by imposing penalties on local authorities that refused to comply with central directives (Nissen 1991).
Tähän päästiin pääasiassa supistamalla rajusti valtion tukea ja ottamalla myöhemmin käyttöön pakkotoimet niitä paikallisviranomaisia kohtaan, jotka kieltäytyivät noudattamasta valtionhallinnon antamia suuntaviivoja (Nissen 1991).
However, as a consequence, the economic problems of the early 1990s did not hit Danish local authorities to the same extent as its neighbours in Sweden and Finland.
Tämän seurauksena 1990-luvun alun talousvaikeudet eivät koskeneet Tanskan paikallisviranomaisia yhtä laajasti kuin Ruotsissa ja Suomessa tapahtui.
4.4 Organizational Changes
Organisaatiomuutokset
In recent years, Danish local government has also undergone profound organizational and managerial changes.
Viime vuosina Tanskan paikallishallinto on muuttunut perusteellisesti myös organisaatioltaan ja hallintotavoiltaan.
Decentralization measures have increased local autonomy.
Hajauttaminen on lisännyt paikallista itsehallintoa.
These measures include transfers of responsibilities from central to local government, replacement of special grants with a block grant, and the setting of frames instead of detailed regulations (Albæk 1995).
Muutoksiin kuuluu mm. vastuun siirtäminen valtiovallalta paikallishallinnolle, erityisavustusten korvaaminen kerta-avustuksella ja toimintakehykset, joita sovelletaan yksityiskohtaisten määräysten sijasta (Albæk 1995).
In the wake of the decentralization process, the distribution of functions between municipal, county, and state levels has been subject to debate.
Hajauttamisen myötä on keskusteltu kunta, maakunta- ja valtakuntatason tehtäväjaosta.
However, the solutions selected locally vary considerably, as a common feature is that most changes have been initiated by the local authorities themselves.
Hallitus asetti parlamentaarisen komitean, johon kuuluu myös paikallishallinnon järjestöjen edustajia. Komitean
as schools and day nurseries (Bidsted 1997).
Melkein kaikki paikallisviranomaiset ovat kuitenkin hajauttaneet toimivaltaa edelleen koulujen ja päiväkotien kaltaisille laitoksille (Bidsted 1997).
Also, new ways of steering and governing public activities have been introduced with the aim of increasing efficiency.
Käyttöön on myös otettu uusia tapoja ohjata ja hallita julkisen vallan toimintaa tavoitteena parantaa tehokkuutta.
In the same way as in other countries, the emphasis is on leadership and management.
Kuten muissakin maissa johtamiseen kiinnitetään erityistä huomiota.
Management by objectives and results is very common in Danish local authorities.
Tavoite- ja tulosjohtaminen ovat erittäin yleisiä Tanskan paikallisviranomaisten keskuudessa.
Privatization of local government responsibilities has been rare, whereas contracting out of public services has been more common.
Paikallishallinnon vastuulle kuuluvien tehtävien yksityistäminen on ollut erittäin harvinaista niiden ulkoistamisen ollessa tavallisempaa.
However, this is still limited to technical services and does not so much concern the key welfare functions of local government.
Tämä koskee edelleen kuitenkin vain teknisiä tehtäviä eikä läheskään samassa määrin paikallisviranomaisten tarjoamia tärkeimpiä hyvinvointipalveluja.
Denmark has a tradition of parental choice between different public and private service alternatives, in particular with regard to schools.
Etenkin koulutuksessa Tanskassa vanhemmat ovat perinteisesti voineet valita julkisen ja yksityisen vaihtoehdon välillä.
However, this is not unrestricted, as local authorities decide themselves within which areas choice should be permitted.
Vapaus ei kuitenkaan ole rajaton, koska paikallisviranomaiset päättävät itse alat, joilla valinnanvapaus tulee kyseeseen.
In 1993, 80 per cent of the municipalities provided opportunities to choose within education, childcare, and care of the elderly (Bidsted 1997).
Vuonna 1993 kunnista 80 prosenttia tarjosi valintamahdollisuuden koulutuksen suhteen sekä lasten- ja vanhustenhoitoaloilla (Bidsted 1997).
A consequence of these organizational changes is an increasing fragmentation of Danish local government.
Näiden organisaatiomuutosten seurauksena Tanskan paikallishallinto hajautuu.
In essence, in the wake of decentralization, a unifying structural principle is now lacking.
Itse asiassa hajauttamisen seurauksena ei yhdistävää rakenteellista periaatetta enää ole.
It has been argued that it is now more difficult for citizens to identify the responsible authority or the relevant officer.
Katsotaan, että nykyään kansalaisen on entistä vaikeampi löytää tietystä asiasta vastaava viranomainen tai virkamies.
It may make representative democracy less relevant, as many decisions are moved from the local council to other bodies.
Tämä seikka voi myös vähentää edustuksellisen demokratian merkitystä, koska monet päätökset siirtyvät paikalliselta valtuustolta muille elimille.
Differences between citizens may also increase.
Myös kansalaisten väliset erot voivat kasvaa.
Those who are well organized, perhaps as users, as well as being articulate, would benefit.
Tästä kehityksestä hyötyvät esim. hyvin järjestäytyneet ja kannanilmaisuun kykenevät käyttäjät.
Others may experience greater difficulty in finding their way in an increasingly complicated landscape of local politics (Bogason 1996a; 1996b).
Muut voivat kokea, että jatkuvasti monimutkaistavassa paikallispolitiikassa äänen saaminen kuuluviin on entistä vaikeampaa (Bogason 1996a, 1996b).
One way of counteracting this has been to establish information offices where citizens' contacts can be limited to just one officer.
Yksi keino torjua tätä kehitystä on ollut perustaa tiedotuspisteitä, joissa kansalaiset voivat hoitaa asiansa yhden ja saman virkamiehen kanssa.
These offices are present in several municipalities and the government has suggested that their tasks should be extended to include functions performed by other public authorities.
Näitä pisteitä on useissa kunnissa ja hallitus on esittänyt, että niiden toimialaa laajennettaisiin kattamaan myös muiden julkisviranomaisten tehtäviä.
Under a recent amendment of the Local Government Act, local authorities are compelled to provide detailed information about their services to their citizens (Indenrigsministeriet 1997).
Paikallishallintoasetukseen hiljattain tehdyllä muutoksella paikallisviranomaiset velvoitettiin tarjoamaan palveluistaan kansalaisille yksityiskohtaisia tietoja (Indenrigsministeriet 1997).
There are other ongoing changes in the local government structure that may cause problems in terms of local democracy.
Käynnissä on muitakin paikallishallintoa koskevia muutoksia, jotka voivat osoittautua paikallisdemokratian kannalta ongelmallisiksi.
about the state of Danish local democracy (Albæk 1996; Indenrigsministeriet 1997).
0¿- kasvavat entisestään, on Tanskan paikallisdemokratian tilasta aletta kantaa huolta (Albæk 1996, Indenrigsministeriet 1997).
The position of the county councils has been under pressure on several occasions during the past few decades.
Maakunnanvaltaustojen asemaan on kohdistanut useasti paineita kuluneina vuosikymmeninä.
In 1970 the number of counties was reduced to the present 14, while at the same time their functions were extended.
Vuonna 1970 maakuntien määrä vähennettiin nykyiseen neljääntoista ja samalla niiden toimialaa laajennettiin.
During most of this period, there has been a debate about a suggested abolition of the county councils.
Kuluneina vuosina on usein keskusteltu ajatuksesta lopettaa maakunnanvaltuustot.
In particular the Conservative Party and the leadership of the National Association of Local Authorities in Denmark, which organises the municipalities, have claimed that Denmark is sufficiently small and homogeneous to merit only one level of local government.
Etenkin Tanskan konservatiivinen puolue ja kunnista vastaavan Tanskan paikallisviranomaisten valtakunnallisen yhdistyksen johto on esittänyt, että Tanska on riittävän pieni ja yhdenmukainen maa tullakseen toimeen yhdellä paikallishallintotasolla.
However, the Liberals and the Social Democrats have opposed the suggestions.
Liberaalit ja sosiaalidemokraatit ovat kuitenkin vastustaneet ehdotusta.
The debate, which was at its most intensive in 1988, never resulted in any comprehensive changes (Nissen 1991).
Keskustelu, joka oli ltiihkeirnmillään 1988, ei kuitenkaan aiheuttanut mitään perusteellisia muutoksia (Nissen 1991).
However, in 1990 a metropolitan council covering Copenhagen and the surrounding county councils was abolished.
Vuonna 1990 tosin lopetettiin Kööpenhaminaa ja sitä ympäröivää maakuntaa edustanut pääkaupunkiseudun valtuusto.
This was originally set up in 1974 and was indirectly elected, by the member county councils, the City of Copenhagen, and the municipality of Frederiksberg.
Se oli perustetta vuonna 1974, ja siihen kuuluvat maakunnanvaltuustot, Kööpenhaminan kaupunki ja Fredriksbergin kunta valitsivat sen jäsenet epäsuorasti.
Its tasks included regional planning, public transport, and hospital planning; it was effectively a third tier of local government.
Sen tehtäviin kuului aluesuunnittelu, julkisen liikenteen ja sairaanhoidon suunnittelu, ja se muodosti itse asiassa paikallishallinnon kolmannen tason.
After its abolition, most of its functions were transferred to the local and regional authorities.
Lopettamisenjälkeen suurin osa sen tehtävistä siirrettiin paikallisja alueviranomaisille.
As the regional level has gained increased importance in the EU context, the suggestions to abolish the county councils have become less common.
Koska aluetason merkitys on EUssa entisestään kasvanut, ovat ehdotukset maakunnanvaltuustojen lopettamiseksi vähentyneet.
Thus, it seems unlikely that this tier of local government will disappear at present.
Niinpä väliaittaakin epätodennäköiseltä, että kyseinen paikallishallinnon taso katoaisi.
INNOVATIVE APPROACHES
INNOVATIIVISIA TOIMINTAMALLEJA
A number of innovative reforms have been carried out with explicit emphasis on the need to strengthen local democracy.
Monien innovatiivisten uudistusten yhteydessä on painotettu tarvetta vahvistaa paikallisdemokratiaa.
The major and most comprehensive attempts have followed the path of user influence (Bidsted 1997).
Huomattavimmat ja kattavimmat muutokset ovat perustaneet käyttäjien vaikutusmahdollisuuksiin (Bidsted 1997).
In 1989 parliament made governing boards for user influence compulsory in relation to municipal schools.
Vuonna 1989 kansankäräjät teki käyttäjien vaikutusvaltaa toteuttavat neuvostot pakollisiksi kunnallisissa oppilaitoksissa.
These consist of five to seven members, with parents' representatives in the majority.
Niissä on 57 jäsentä ja enemmistö on vanhempien edustajilla.
In addition, the employees of the school and the pupils are represented.
Heidän lisäkseen myös koulun työntekijöillä ja oppilailla on edustajansa.
Later, the practice of mandatory user boards was extended to county council upper secondary schools and municipal day nurseries.
Pakollisten neuvostojen perastaminen laajennettiin myöhemmin koskemaan myös maakunnanvaltaustojen vastuualueeseen kuuluvia lukioita ja kunnallisia päiväkoteja.
The boards have decisionmaking powers of their own within frames set by central government and financial discretion as specified by the municipality.
Neuvostoilla on päätösvalta keskushallinnon asettamissa rajoissa ja kyseisen kunnan määrittelemä taloudellinen toimintavapaus.
Additional users' boards may be established at the discretion of the local authority.
Paikallishallinto voi päättää muiden käyttäjäneuvostojen perustamisesta.
These may have decisionmaking powers or may only make recommendations.
Niillä voi olla päätösvaltaa tai ne voivat antaa pelkästään suosituksia.
They are particularly common in retirement homes, nursing homes, and in connection with libraries and sports facilities.
Erityisen tavallisia ne ovat vanhain- ja hoitokodeissa sekä kirjastojen ja liikuntatilojen hallinnossa.
Further, it is difficult for the users to influence the agenda of the board.
-54- käsiteltävien aiheiden valintaan.
Generally, there is a strong tendency to reach consensus decisions, but there are also conflicts between the different interests represented in the board.
Yleensä pyritään voimakkaasti konsensusratkaisuihin, mutta neuvostoissa ilmenee myös eturistiriitoja.
Another effect is that the users' involvement in the day-to-day activities of the school or nursery has increased and this has made such boards more visible in the local community.
Eräs vaikutus on, että käyttäjien osallistuminen koulun tai päiväkodin arkiseen toimintaan on lisääntynyt, mikä on parantanut käyttäjäneuvostojen tunnettuutta paikkakunnalla.
An important question is whether user influence is undermining the position of the elected councillor.
Tärkeä kysymys on heikentävätkö käyttäjien vaikutusmahdollisuudet valittujen valtuustoedustajien asemaa.
The Danish experience suggests that user boards generally decide on matters that normally would not have been tasks for the council or a committee.
Tanskassa saatujen kokemusten perusteella vaikuttaisi siltä, että käyttäjäneuvostot päättävät yleensä asioista, jotka normaalisti eivät kuulu valtuuston tai lautakunnan tehtäviin.
Also, user boards have only been able to influence overall decision making in the municipality to a limited extent.
Lisäksi käyttäjäneuvostot ovat voineet vaikuttaa kuntien yleiseen päätöksentekoon vain rajallisesti.
Hence, it seems possible to combine them with traditional forms of representative democracy.
Neuvostojen ja edustuksellisen demokratian perinteisten muotojen yhdistäminen vaikuttaakin mahdolliselta.
This started in 1996 and will continue until the end of 2001.
Kokeilu alkoi 1996 ja jatkuu vuoteen 2001.
Each of the four districts has a population of around 130,000.
Kussakin näistä neljästä kaupunginosasta on noin 130 000 asukasta.
The committees are responsible for municipal activities with regard to children and the elderly, culture and leisure, streets and roads.
Valtuustot vastaavat lapsiin ja vanhuksiin, kulttuuriin ja vapaa-aikaan, katuihin ja teihin liittyvistä kunnallisista asioista.
However, they have no taxation rights and are dependent on Copenhagen City Council for their resources.
Niillä ei kuitenkaan ole oikeutta kantaa veroja ja ne ovat resursseiltaan riippuvaisia Kööpenhaminan kaupunginvaltuustosta.
Apart from in Copenhagen, submunicipal committees have been tried in just a few municipalities in Denmark, mainly within the free-municipality experiment (Hansen, Torill, and Aarsaether 1996). Like the rest of Scandinavia, Denmark has had a free-municipality experiment.
Kööpenhaminan lisäksi kaupungin- tai kunnanosavaltaustoja on kokeilta Tanskassa ainoastaan muutamassa kunnassa lähinnä osana vapaakuntakokeilua (Hansen, Torill & Aarsaether 1996): Kuten muissakin Pohjoismaissa myös Tanskassa on toteutettu vapaakuntakokeilu.
Indeed, the Danish programme started in 1985, just one year after Sweden and clearly inspired by the Swedish example (Albæk 1994), and it was completed in 1993.
Tanskassa kokeilu alkoi vuonna 1985, vain vuosi Ruotsin jälkeen ja eittämättä sen esimerkin innoittamana (Albæk 1994), ja päättyi vuonna 1993.
In total 36 local authorities participated and these were given certain freedoms in relation to specified regulations.
Kokeiluun osallistui kaikkiaan 36 paikallisyhteisöä, joille myönnettiin tiettyjä vapauksia eräistä säädöksistä.
However, there seems to have been less enthusiasm about the Danish programme, perhaps because a tradition of local policy experiments already existed in Denmark (Baldersheim and Ståhlberg 1994). Initiatives aiming at improving local democracy may also be introduced locally, without reliance on central suggestions or regulation.
Tanskassa innostus kokeiluun osoittautui kuitenkin laimeammaksi, ehkä koska Tanskassa on jo perinteisesti tehty paikallishallintoon liittyviä kokeiluja (Baldersheim & Ståhlberg 1994). Paikallisdemokratian parantamiseen tähtääviä aloitteita voidaan tehdä myös paikallisesti, ilman keskushallinnon ehdotuksia tai sääntelyä.
One example is the establishment of a citizens' panel in the municipality of Sundeved (Nyhedsmagasinet Danske Kommuner, no. 16, 1997).
Tästä esimerkkinä voidaan mainita Sundvedin kuntaan perustettu kansalaispaneeli (Nyhedsmagasin Danske Kommuner nro 16, 1997).
Eighteen people were selected to sit on the panel and asked questions about how they want local
Paneeliin valittiin 18 kuntalaista, joilta kysyttiin, miten he haluavat kunnan palvelut järjestettävän tulevaisuudessa.
To some extent Denmark has followed a different path from many other EU countries in its development of new forms of local democracy.
Paikallisdemokratian uusien muotojen kehittämisessä Tanska on seurannut jossain määrin monista muista EU-maista poikkeavaa tietä.
Some have made greater use of local referendums and other means of direct democracy, others have implemented systems of submunicipal committees.
Eräissä maissa on tavallisempaa turvautua paikallisiin kansanäänestyksiin ja muihin suoran demokratian keinoihin, kun taas toisissa on otetta käyttöön kunnan- ja kaupunginosavaltuustojärjestelmä.
However, the Danish contribution to the various approaches is highly focused on user influence.
Tanskassa on puolestaan keskitytty palvelujen käyttäjien vaikutusmahdollisuuksiin.
Through the creation of a large number of boards of schools and other institutions, users have been extensively involved in decisionmaking at the micro level.
Perustamalla useita koulu- ja muita neuvostoja käyttäjät on otetta laajasti mukaan päätöksentekoon mikrotasolla.
The experiences from these initiatives are sufficiently good to permit the boards to continue, and their use has been extended to other areas.
Aloitteista saadut kokemukset ovat riittävän hyviä kyseisten neuvostojen toiminnan jatkamiseksi ja vastaavien perustamiseksi muille aloille.
Further, as these innovations seem to be compatible with traditional forms of representative democracy, the Danish way forward is likely to continue along the path of user influence.
Koska nämä uutuudet näyttävät lisäksi soveltuvan yhteen edustuksellisen demokratian perinteisten muotojen kanssa, vaikuttaa siltä että Tanskassa jatketaan käyttäjien vaikutusvallan hyödyntämistä.
However, at the same time, local democracy in Denmark is facing similar problems to those in most other Western countries: fewer politicians; the decline of traditional forms of influencing political decisionmaking, such as voting and party activism; and an increasing distrust of local politicians.
Toisaalta paikallisdemokratian ongelmat ovat Tanskassa samankaltaisia kuin useimmissa muissa länsimaissa. Paikalhspoliitikkojen määrä laskee, perinteiset keinot vaikuttaa poliittiseen päätöksentekoon, kuten äänestäminen ja puoluetyöhön osallistuminen, taantuvat paikallispoliitikkoja kohtaan tunnetun epäluottamuksen lisääntyessä.
These developments may be aspects of a more general restructuring of the way democracy functions, which challenges traditional patterns, not only in Denmark, but also elsewhere.
Nämä kehityspiirteet voivat olla osa yleisempää demokratian toimintaan liittyvää rakennemuutosta, joka haastaa perinteiset mallit ei ainoastaan Tanskassa vaan muuallakin.
Nevertheless, there is, in Denmark, a debate about the state of local democracy, and how it may be improved, which is one requirement for the development of future solutions.
Tanskassa kuitenkin keskustellaan paikallisdemokratian tilasta ja sen parantamisesta, mikä on edellytys tulevien ratkaisujen kehittämiselle.
'The Fragmented Locality', in P. BOGASON (ed.), New Modes of Local Organizing: Local Government Fragmentation in Scandinavia.
Bogason, Peter, 1996a, "Fragmented Locality", teoksessa Bogason. Peter (ed. [toim.]), New Models for Local Organizing: Local Government Fragmentation in Scandinavia, Nova Sciences Publishers Inc., Commack. Bogason, Peter, 1996b "The Fragmentation of Local Government in Scandinavia", sarjajulkaisussa European Journal of Political Research, vol. 30, 1996, s. 65-86.
HISTORY AND CONCEPT OF DEMOCRACY ƒ.
HISTORIA JA DEMOKRATIAKÄSITYS
1 Development and consolidation of the concept of democracy
Demokratian muodostuminen ja juurtuminen
Under the terms of its constitution {Grundgesetz or Basic Law), the Federal Republic of Germany is a democratic and social federal state (Art. 20(1)). Its constitutional order must conform to the principles of a republican, democratic, and social state governed by the rule of law (Art. 28(1)).
Saksan perustuslaissa (Grundgesetz) säädetään, että Saksan liittotasavalta on demokraattinen ja sosiaalinen liittovaltio (20 artiklan 1 kohta), jonka valtiollisen järjestyksen tulee vastata tasavaltaisen, demokraattisen ja sosiaalisen oikeusvaltion periaatteita (28 artiklan 1 kohta).
The rule-of-law principle reflects the rejection—already established in nineteenthcentury German constitutional thinking—of the absolutist administrative state.
Oikeusvaltioperiaate on ilmentymä jo 1800-luvulla saksalaisessa perustaslakikäsityksessä tapahtuneesta absolutistisen hallintovaltion hylkäämisestä.
In its place is a liberal constitutional order that only permits the exercise of democratically legitimised political power, a power itself limited by civil rights such as the right to religious freedom, freedom of expression, freedom of the press, and freedom of movement.
Perustana on sen sijaan liberaali perustaslakimalli, joka sallii vain demokraattisesti oikeutetun poliittisen vallankäytön ja rajoittaa sitä samalla sellaisten kansalaisoikeuksien ja -vapauksien kuin uskonvapauden, mielipiteen- ja sananvapauden ja liikkumisvapauksien avulla.
Interpretation of the Basic Law's principle of the 'social state' is not without controversy.
Perustuslain sosiaalivaltioperiaatteesta on esitetty ristiriitaisia tulkintoja.
Conservative constitutionalists tend to view it as a nonbinding declaration, subordinate to the rule-of-law principle; the Left, on the other hand, considers it a precept that public life should be organized along democratic and socially responsible lines.
Konservatiiviset valtiotieteilijät pitävät sitä oikeusvaltioperiaatteeseen verrattuna lähinnä toissijaisena ei-sitovana julistuksena, kun taas vasemmisto ymmärtää sen määräyksenä yhteiskuntaelämän demokraattisesta ja sosiaalisesta järjestämisestä.
Historically, however, German constitutional thinking was not based on the idea of a sovereign people acting to allow society—or rather the changing majorities within society—to take charge of government.
Historiallisesti saksalainen valtiokäsitys ei kuitenkaan perustu kansanvaltaiseen ajatussuuntaan, jonka mukaan valtiota hallitsee yhteiskunta tai sen kulloinenkin enemmistö.
Rather, government and society were conceived as two separate spheres, between which balances, mutual checks, and ordered legal relations had to be put in place, not least in forming public opinion on politics.
Sille on pikemminkin tyypillistä, että valtio ja yhteiskunta on käsitetty erillisiksi piireiksi, joiden välille on luotava tasapaino, molemminpuolisia rajoituksia ja säännellyt oikeudelliset suhteet myös politiikkaa koskevan mielipiteenmuodostuksen suhteen.
The idea of strong government as, among other things, the guarantor of a successfully functioning polity dates as far as the early nineteenth century.
Ajatus vahvasta valtiosta yhteisön toimivuuden takaajana juontuu jo 1700-luvulta ja 1800luvun alusta.