natgillin/translations-raw huggingface dataset:
COMMISSION V GERMANY practical implementation of the obligations it sets out.
KOMISSIO v. SAKSA jonka kuluessa direktiivin mukaiset vel voitteet on toteutettava.
which then contained 132 substances.
minkä jälkeen aineiden lukumäärä oli 132.
Of these substances, 18 are covered by Council directives which contain the emission stan dards and quality objectives, and 15 others were the subject of the proposal for a Council directive amending Directive 76/464, introduced by the Commission on 14 February 1990. 5
Näistä aineista 18 on sellaisia, joista on hyväksytty päästöjen rajaarvoja ja laatu tavoitteita sisältäviä direktiivejä, ja 15 muun aineen osalta komissio on tehnyt 14.2.1990 ehdotuksen neuvoston direktii viksi direktiivin 76/464/ETY muuttamisesta. 5
Since List I essentially contains, with the exception of mercury and cadmium, families and groups of substances, the Commission has always considered it necessary to define the relevant individual substances within these groups and families of substances before setting out emission standards and quality objectives.
Koska luettelo I sisältää elohopeaa ja kadmiumia lukuun ottamatta pääasiassa eri aineiden luokkia ja ryhmiä, komissio on katsonut, että ennen kuin päästöjen rajaarvoja tai laatutavoitteita määritellään, on tarpeen yksilöidä kuhunkin luokkaan ja ryhmään kuuluvat yksittäiset aineet.
It is intended to include the 99 remain ing substances in List I of the Annex to the Directive, but until the Council establishes maximum limits for emissions of these substances, they are to be considered as substances contained in List II6
Jäljelle jäävien 99 aineen on tarkoitus kuulua direktiivissä olevan liitteen luetteloon I, mutta niin kauan kuin neuvosto ei vahvista näiden aineiden päästöille rajaarvoja, nämä aineet on rinnastettava luetteloon II kuuluviin aineisiin. 6
Work undertaken for this purpose by the Commission in cooperation with the Member States resulted in a list of 129 substances being drawn up and annexed to the Communication from the Commission to the Council of 22 June 1982 on danger ous substances which might be included in List I of Council Directive 76/464/EEC. 3
Komissio toteutti hankkeen yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, minkä seurauksena syntyi 129 ainetta sisältävä luettelo, joka on liitteenä 22.6.1982 annetussa komission tiedonannossa neuvostolle sellaisista vaa rallisista aineista, jotka voivat kuulua direktiivissä 76/464/ETY olevaan luetteloon 1. 3
The Commission's claim is confined, moreover, to the absence of programmes to reduce pollution caused by these 99 substances and therefore does not concern the other substances which appear in List II.
Asiakirjaaineistosta käy ilmi, että komission kanneperuste rajoittuu sellaisten ohjelmien puuttumiseen, joilla pyritään vähentämään näiden 99 aineen aiheuttamaa pilaantumista, eikä kanneperuste siten koske luetteloon II kuuluvia muita aineita.
In its Resolution of 7 February 1983 concerning the combating of water pollution, 4the Council states that the list of 129 substances contained in the Commission communication will serve the Community as a basis for further work on the imple mentation of the Directive.
Neuvosto täsmensi vesien pilaantumisen estämisestä 7.2.1983 antamassaan päätöslauselmassa, 4 että komission tiedon antoon sisältyvä luettelo 129 aineesta toimisi eräänlaisena perustana yhteisön työskennellessä direktiivin täytäntöönpanemiseksi. nemiseksi.
After that Resolution three other substances were added to the list in question,
Luetteloon lisättiin päätöslauselman antamisen jälkeen kolme uutta ainetta,
In its defence, the Federal Republic of Germany raised a plea of inadmissibility, as it had already done in a number of other actions for failure to fulfil its obligations,
Saksan liittotasavalta on esittänyt vas tineessaan oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komissio on loukannut kollegiaalisuusperiaatetta perustellun lausunnon
6 — See Annex to the Directive.
6 — Ks. em. direktiivin liite.
OPINION OF MR MISCHO — CASE C-l 84/97 on the basis of quality objectives laid down in the programmes.
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-184/97 tujen laatutavoitteiden mukaisesti määritetyt päästöstandardit.
on the basis that both the reasoned opinion and the decision to bring proceedings before the Court were adopted by the Commission in breach of the principle of collegiate responsibility.
hyväksymisen ja kanteen nostamisen yhteydessä. Se on esittänyt saman väitteen myös useiden muiden sitä vastaan nostettujen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien kanteiden yhteydessä.
However, in its judgment of 29 September 1998, 7 the Court dismissed the same plea of inadmissibility as unfounded.
Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin hylännyt vastaavan oikeudenkäyntiväitteen perusteettomana 29.9.1998 antamansa tuomion yhteydessä. 7
The Federal Republic of Germany therefore withdrew the plea of inadmissibility at the hearing.
Saksan liittotasavalta on tästä syystä peruuttanut oikeudenkäyntiväitteen suullisen käsittelyn yhteydessä.
The Commission maintains that measures such as cumulative standards or regulations concerning individual substances, which the German Government described in the prelitigation procedure, do not constitute programmes within the meaning of Article 7 of the Directive.
Komissio väittää, että Saksan hallituksen ennen oikeudenkäyntiä toteuttamat toimenpiteet, kuten kertymiin sovellettavia parametrejä tai yksittäisiä aineita koskevat säännökset, eivät ole direktiivin 7 artik lassa tarkoitettuja ohjelmia.
Furthermore, the existence of general pro grammes for cleaning up waters such as those relied on by the German Government cannot be considered sufficient to transpose the provision at issue.
Direktiiviä ei myöskään ole riittävällä tavalla pantu täytäntöön sellaisten yleisten vesiympäristön tervehdyttämisohjelmien johdosta, joihin Saksan hallitus on vedonnut.
The objective of these programmes to reduce general pollution of waters does not necessarily fulfil the specific objective of the Directive, which is to reduce water pollution caused by 99 listed substances, categorised as being par ticularly dangerous.
Vesistöjen yleisen pilaantumisen vähentäminen, mikä on näiden ohjelmien tavoitteena, ei välttämättä vastaa direktiivin erityistavoitetta eli erityisen vaarallisiksi luokiteltujen ja erikseen määriteltyjen 99 aineen aiheuttaman vesien pilaantumisen estämistä.
Substance of the case
Aineelliset kysymykset
The Commission adds that even if the fact put forward by the German Govern ment is taken as proven, namely that before reunification there was no water pollution in Germany, even applying the strictest criteria, this fact would not release the German Government from the obligation to establish specific programmes in accordance with Article 7 of the Directive.
Komissio jatkaa, että vaikka pidettäisiinkin toteen näytettynä seikkaa, johon Saksan hallitus vetoaa ja jonka mukaan Saksan alueella ei ennen Saksojen yhdistymistä ollut lainkaan pilaantuneita vesiä edes kaikkein ankarimpia arviointiperusteita sovellettaessa, tämä ei vapauta kyseistä hallitusta velvollisuudesta hyväksyä direktiivin 7 artiklan mukaisia erityisohjelmia. ohjelmia.
In its application, the Commission observes that, in accordance with Article 7(1) and in conjunction with Article 1 of the Directive, Member States are required to establish programmes including quality objectives to reduce water pollution within a set period of time.
Komissio toteaa kannekirjelmässään, että direktiivin 7 artiklan 1 kohdan sekä 1 artiklan mukaan jäsenvaltioilla on vel vollisuus hyväksyä laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia, joiden tarkoituksena on vähentää vesien pilaantumista tietyn ajan jakson aikana.
All discharges into the waters in question require prior authorisation by the competent authority, which is required to set emission standards v Germany
Kaikki kyseisiin vesiin suunnatut päästöt edellyttävät toimivaltaisen viranomaisen myöntämää ennakkolupaa, jossa vahvistetaan ohjelmissa asetet
The German Government notes firstly that, under the third paragraph of Arti-
Saksan hallitus muistuttaa ensinnäkin, että EY:n perustamissopimuksen
COMMISSION V GERMANY other words, the Directive assumes that laying down limit values for emissions constitutes a more stringent measure than the programmes.
KOMISSIO v. SAKSA ohjelmien avulla. Toisin sanoen direktiivin mukaan päästöjen raja-arvojen vahvista minen on tiukempi toimenpide kuin ohjelmien hyväksyminen.
cle 189 of the EC Treaty (now Article 249 EC), a directive is binding, as to the result to be achieved, upon each Member State to which it is addressed, but leaves to the national authorities the choice of form and methods.
189 artiklan (josta on tullut EY 249 artikla) kolmannen kohdan mukaan direk tiivi velvoittaa saavutettuun tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, mutta jättää kansallisten viran omaisten valittavaksi muodon ja keinot.
It claims that the combined effect of various national measures ('laws in the strict sense, secondary legislation and plan ning instruments') which it has adopted guarantee fulfilment of the Directive's objective: that is, effective protection of the aquatic environment of the Community against dangerous substances.
Saksan hallituksen mukaan direktiivin tavoite eli yhteisön vesiympäristön tehokas suojeleminen vaarallisilta aineilta oli siten toteutunut erilaisten kansallisten toimenpi teiden ("lait käsitteen suppeassa merkityk sessä, johdannainen oikeus ja suunnitteluasiakirjat") yhteisvaikutuksien vuoksi.
It then puts forward three pleas to challenge the validity of the Commission's case.
Saksan hallitus esittää tämän jälkeen kolme puolustautumisperustetta riitauttaakseen komission kanteen perusteltavuuden. den.
Consequently, the Federal Republic of Germany itself established on the basis of Article 7a of the Wasserhaushaltsgesetz (Law on water use, hereinafter the 'WHG') general emission limit values, without distinguishing between substances in List I and those in List II.
Saksan liittotasavalta ilmoittaa vahvistaneensa itse Wasserhaushaltsgesetzin (vesitaloutta koskeva laki; jäljempänä WHG) 7a §:n nojalla yleiset päästöjen rajaarvot luetteloon I ja II sisältyviä aineita erottelematta.
Discharge of waste water into the aquatic environment is subject to authorisation from the administrative authorities.
Kaikki vesiympäristöön tapahtuvat jätevesipäästöt edellyttävät viranomaisten antamaa ennakkolupaa.
Such authorisation is only granted if the content in polluting agents of substances in Lists I and II and other agents is maintained low enough to comply with the relevant procedure in each case, within the limits of current technology.
Lupa myönnetään ainoastaan, jos luetteloon I ja II kuuluvien tai muiden aineiden saastuttavien ainesosien pitoisuus pysyy jatkossakin mahdollisimman vähäisenä kussakin tapauksessa sovellettavat menettelyt ja vallitseva tekniikan taso huomioon ottaen.
In accordance with the precautionary principle, any discharge should, broadly speak ing, thus be avoided.
Päästöjen raja-arvojen seuranta riittää Saksan hallituksen mukaan täyttämään direktiivin edellytykset, eikä kussakin tapauksessa tarvitse siten osoittaa erikseen, että ympäristön tilaa koskevia
The German Government relies on the option provided by Article 10 of the Directive for Member States to take more stringent measures than those provided for in the Directive.
Saksan hallitus vetoaa jäsenvaltioille direktiivin 10 artiklan mukaan kuuluvaan mahdollisuuteen antaa direktiivissä sää dettyjä tiukempia määräyksiä.
It points out in that connection that the aim of the Directive itself is the elimination of pollution of the aquatic environment by substances in List I, considered particularly dangerous, by means of limit values for emissions laid down by the Council, while for less dangerous substances contained in List II its aim is the reduction of pollution which these substances cause by means of the programmes referred to in Article 7. In
Se väittää, että direktiivissä säädetään luetteloon I kuuluvien ja erityisen vaarallisina pidettävien aineiden aiheuttaman vesiympäristön pilaantumisen estämisestä siten, että neuvosto vahvistaa päästöjen vähimmäisarvot, kun taas luetteloon II kuuluvien vaarattomampien aineiden osalta direktiivissä sää detään aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämisestä 7 artiklan mukaisten
OPINION OF MR MISCHO — CASE C-184/97 there, or because it is not yet possible to carry out analytical controls on quality objectives for technical mixtures.
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-184/97 taikka siksi, että eri menetelmien yhteis käytössä sovellettavia laatutavoitteita ei ole mahdollista arvioida analyyttisesti.
the environment into which the waters are discharged (Immission) insofar as Article 6 of the WHG states that authorisation for the discharge is to be 'refused where the intended action may harm the general good (Wohl der Allgemeinheit) and, in particular, where it may put the public water supply at risk ...'.
laatutavoitteita on noudatettu. WHG:ssä otetaan sitä paitsi huomioon päästöjä vas taanottavan ympäristön saastuminen (Immission), sillä sen 6 §:ssä säädetään, että ennakkolupa on "hylättävä, jos sen käyttäminen saattaa vahingoittaa yleistä etua (Wohl der Allgemeinheit) ja etenkin julkista vesihuoltoa — — ".
The Federal Republic of Germany concludes that 'setting limit values for emissions constitutes a more stringent measure than establishing programmes and quality objectives.'
Saksan liittotasavalta toteaa, että "päästöjen raja-arvojen vahvistaminen on tiukempi toimenpide kuin ohjelmien ja laatutavoitteiden laatiminen".
It therefore con siders that Article 7 is not applicable.
Se katsoo siten, ettei 7 artiklaa sovelleta nyt tarkasteltavaan asiaan.
It is the Commission's opinion that Member States may only rely on Article 10 of the Directive where more stringent national measures are accompanied by compliance with all the compulsory provi sions of the Directive.
Komission mukaan jäsenvaltiot voivat vedota direktiivin 10 artiklaan ainoastaan, jos direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä ankarammat kansalliset toimenpiteet ovat direktiivin pakottavien säännösten mukai sia.
In any case, it would not be right to accept that setting limit values for emissions constitutes a more stringent measure than establishing pro grammes in accordance with Article 7 of the Directive.
Sen mukaan on myös virheellistä väittää, että päästöjen raja-arvojen vahvista minen olisi tiukempi toimenpide kuin direktiivin 7 artiklan mukaisten ohjelmien laatiminen.
Article 7(3) of the Directive makes it clear that the programmes must include quality objectives to be set for certain categories of water according to the quality of water to be obtained.
Direktiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaan ohjelmiin on kirjattava veden laa tutavoitteet, jotka on määritettävä tietyille vesistöille sen mukaan, millaiseen laatuun pyritään.
It is the opinion of the German Government that data on the environment in Germany corroborate the view that this system constitutes a more stringent protection measure than the programmes provi ded for in Article 7 of the Directive.
Saksan hallituksen mukaan Saksan ympäristöä koskevat tiedot tukevat päätelmää, jonka mukaan järjestelmää on pidettävä direktiivin 7 artiklassa säädettyjä ohjelmia ankarampana suojatoimenpiteenä.
To bear this out, as regards 35 of the 99 substances mentioned above, a comparison of data on the quality of the water with quality objectives set out by a group of experts from the Commission shows that these quality objectives were observed at all testing points subject to monitoring for all substances measured in 1995.
Kun edellä mainituista 99 aineesta 33 aineen osalta tehtiin veden laatua kos keva vertailu, jossa käytettiin komission asiantuntijaryhmän laatimia laatutavoitteita, voitiin todeta, että laatutavoitteita noudatettiin kaikissa otoksissa ja kaikkien vuonna 1995 mitattujen aineiden yhtey dessä.
As regards 37 other substances of the 99, monitoring of the extent of their concentration in the aquatic environment shows that draft qual ity objectives proposed by a German com mittee of experts are also met.
Näistä 99 aineesta tarkastettiin 37 aineen keräytyminen vesiympäristöön, minkä perusteella voitiin päätellä, että Saksan asiantuntijakomitean esittämiä laa tutavoitteita oli noudatettu.
For the remaining 27 substances, data are not available for objective reasons, either because particular pesticides are banned
Jäljelle jäävien 27 aineen osalta Saksan hallitus ilmoittaa, ettei sillä ole käytettävissään mittaustietoja kyseisten aineiden merkityksettömyyden vuoksi tai siitä syystä, että jotkin kasvinsuojeluaineet ovat kiellettyjä Saksassa,
It should be borne in mind, firstly, that these proceedings concern exclusively 99 substances within List I. The Directive makes provision for the Council, acting
Ensinnäkin on muistettava, että nyt tarkasteltavassa asiassa kyseessä ovat yksinomaan ne 99 ainetta, jotka sisältyvät luetteloon I. Direktiivissä säädetään, että
— quality objectives for water.
— vesistöjen laatutavoitteet.
on a proposal from the Commission, to lay down 'limit values which the emission standards must not exceed' for these substances. stances.
neuvosto määrittää näille aineille komission ehdotuksesta "raja-arvot, joita päästöstandardit eivät saa ylittää".
The Federal Republic of Germany has a system requiring prior authorisation as well as emission standards, which consist of limit values.
Saksan liittotasavallassa sovelletaan ennakkolupajärjestelmää ja päästöstandardeja, jotka sisältävät raja-arvoja.
It has, however, established neither programmes nor quality objectives.
Se ei kuitenkaan ole hyväksynyt ohjelmia tai laatutavoitteita.
As the Council has not yet laid down these values, the Federal Republic of Ger many is enforcing limit values which it has set independently.
Koska neuvosto ei ole vielä määrittänyt näitä arvoja, Saksan liittotasavalta soveltaa itse vahvistamiaan raja-arvoja.
In its first plea, Germany claims that it is not obliged to do so since, as it sets limit values, it has taken 'more stringent measures' within the meaning of Article 10 of the Directive (the text of which appears in point 7 above).
Ensimmäisen puolustautumisperusteensa yhteydessä Saksan liittotasavalta väittää, ettei sen tarvitse hyväksyä ohjelmia tai laatutavoitteita, koska se on rajaarvoja vahvistamalla hyväksynyt direktiivin 10 artiklassa tarkoitettuja "tiukempia toi menpiteitä" (10 artiklan sisältö on esitetty edellä 7 kohdassa).
The dispute arises from the fact that, under the Annex to the Directive, List II includes 'substances belonging to the families and groups of substances in List I for which the limit values referred to in Article 6 of the Directive have not been determined.'
Kanne on nostettu siitä syystä, että direktiivin liitteessä oleva luettelo II sisältää "luettelon I aineiden luokkiin ja ryhmiin kuuluvat aineet, joiden tämän direktiivin 6 artiklassa tarkoitettuja rajaarvoja ei ole määritelty".
In other words, these substances should for the time being be treated as substances in List II.
Nämä aineet on siten väliai kaisesti rinnastettava luetteloon II kuulu viin aineisiin.
For those substances, Article 7 pro vides that Member States are to establish programmes in the implementation of which they should apply the following methods:
Näiden jälkimmäisten aineiden osalta 7 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan hyväksymään ohjelmia, joiden toteuttamisessa niiden on käytettävä muun muassa seuraavia keinoja:
— prior authorisation;
— ennakkolupajärjestelmä,
The fact that Germany has set limit values for substances where the Council has not yet laid down such values cannot in itself be criticised.
Moitittavaa ei ole raja-arvojen sovel taminen aineisiin, joille neuvosto ei ole vielä vahvistanut tällaisia arvoja.
However, it does not relieve the Member State of the obligation to establish programmes which include fixing quality objectives for water.
Sen sijaan tällainen toiminta ei vapauta jäsenvaltiota velvollisuudesta laatia vesistöjen laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia.
OPINION OF MR MISCHO — CASE C-184/97 the Council fulfils its duty under Article 6, Article 7 remains in force.
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-l 84/97 kauan kuin neuvosto ei ole täyttänyt 6 artiklan mukaista tehtäväänsä.
siders the quality objectives to be, as derogations may only be granted regarding compliance with the limit values, but not in connection with quality objectives.
Tämä osoittaa, että lainsäätäjä on antanut erityistä painoarvoa laatutavoitteille, koska raja-arvoista voidaan poiketa mutta laatu tavoitteista ei.
The Commission also rightly states that programmes which include quality objec tives must cover pollution by harmful substances emanating from diffuse sources.
Komissio väittää myös perustellusti, että laatutavoitteita sisältävien ohjelmien on käsitettävä hajanaisista lähteistä peräisin olevat myrkylliset aineet.
A discharge, therefore, caused by an act which is liable to be considered in breach and attributed to an offender constitutes a 'discharge' within the meaning of the Directive.
Kaikki ran gaistavasta toiminnasta johtuvat ja yksi löitävissä olevat jätteiden päästöt kuuluvat nimittäin direktiivissä tarkoitettujen "hankkeiden" soveltamisalaan.
It should also be noted that, in its rejoinder, the Federal Republic of Germany claims that it uses 'a protection system corresponding to the system described in Article 6.'
On syytä huomata, että Saksan liittotasavalta väittää vastineessaan soveltavansa "6 artiklan mukaista järjestelmää vastaavaa suojajärjestelmää".
If that was the case, however, it would none the less be obliged to establish quality objectives.
Vaikka näin olisikin, Saksan liittotasavallan olisi silti laadittava laatutavoitteet.
Paragraph 2 of this article requires the Council to lay down 'quality objectives for substances within List I.'
Kyseisen artik lan 2 kohdassa säädetään nimittäin siitä, että neuvosto vahvistaa "luettelon I aineita koskevat laatutavoitteet".
If the Federal Republic of Germany is making up for the Council's inaction as regards setting limit values, it must also make up for its own inaction in setting quality objectives.
Jos Saksan liit totasavalta pyrkii korvaamaan neuvoston toimimattomuuden raja-arvojen vahvista misen osalta vahvistamalla itse tällaiset arvot, sen on toimittava samalla tavoin myös laatutavoitteiden vahvistamisen osalta.
Furthermore, I cannot accept the other arguments advanced by the German Government to the effect that, in circumstances such as those in question, Article 7 is not applicable.
En yhdy muihinkaan väitteisiin, joita Saksan hallitus esittää osoittaakseen, ettei 7 artikla soveltuisi nyt tarkasteltavan kaltaiseen tilanteeseen.
Firstly, it is undeniable that the scheme of the Directive is based on the view that the setting of emission limits by the Council should have as its aim the elimination of water pollution by the substances in List I.
On ensinnäkin kiistatonta, että direk tiivin yleisen rakenteen mukaan neuvoston suorittamalla raja-arvojen vahvistamisella pyritään estämään luetteloon I kuuluvien aineiden aiheuttama vesiympäristön pilaantuminen.
It is not, however, correct to assume, as in the German Government's argument, that the process of laying down emission limit values results, by its very nature, in eliminating pollution.
Ei kuitenkaan voida Saksan hallituksen tavoin olettaa, että toimenpide, jolla mää ritetään päästöjen raja-arvot, jo sinänsä estäisi pilaantumisen.
This elimination
Pilaantumisen estä-
COMMISSION V GERMANY depends entirely on the level at which the values are set.
KOMISSIO v. SAKSA minen on täysin riippuvainen noudatettavista arvoista.
Therefore, the German Government's argument that under the Directive itself, the method of setting emission limit values is considered to constitute on its own a more stringent instrument than the programmes mentioned in Article 7 must be dismissed as unfounded.
On siten hylättävä perusteettomana Saksan hallituksen väite, jonka mukaan direktiivissä itsessään lähdetään siitä, että päästöjen raja-arvojen määrittämistä kos keva menetelmä on sellaisenaan tiukempi keino kuin 7 artiklassa tarkoitetut ohjelmat. mat.