natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the first European directive on water in 1975, much progress has been made in tackling point source pollution of Europe's waters, that is pollution coming from one particular source, for example waste water discharge from an industrial site or a leaking storage tank.
Ensimmäinen vettä koskeva yhteisön direktiivi annettiin vuonna 1975, ja tämän jälkeen Euroopassa on saavutettu huomattavaa edistystä pistekuormituksen aiheuttaman vesien pilaantumisen hallinnassa. Pistekuormituksella tarkoitetaan päästöjä, jotka ovat lähtöisin jostain yksittäisestä lähteestä, kuten teollisuuslaitoksen jätevesipäästöt tai vuotava varastosäiliö.
Diffuse source pollution, for example fertiliser and pesticide run-off from agricultural land, has proven more difficult to tackle and is of increasing concern.
Hajakuormituspäästöjen, kuten pelloilta huuhtoutuvien lannoitteiden ja torjunta-aineiden, rajoittaminen on osoittautunut hankalammaksi ja aiheuttaa yhä kasvavaa huolta.
Such nutrients and chemicals flowing into ground and surface water can make it unsuitable for drinking.
Tällaisten ravinteiden ja kemikaalien pääsy pohja- ja pintavesiin voi tehdä niistä juomakelvottomia.
Pollution of marine waters through radioactive discharge and certain organic waste has been reduced.
Radioaktiiviset päästöt ja tiettyjen orgaanisten aineiden aiheuttama merivesien pilaantuminen ovat vähentyneet.
But severe pressures remain — over-fishing, high nutrient concentrations, persistent organic pollutants (POPs) and heavy metal pollution — especially around the Mediterranean, the North Sea and the Baltic Sea.
Huomattavia kuormituslähteitä on edelleen olemassa — liikakalastus, korkeat ravinnepitoisuudet, hitaasti hajoavat orgaaniset yhdisteet ja raskasmetallipäästöt — etenkin Välimeren, Pohjanmeren ja Itämeren ympäristössä.
Although we may not always realise it, our coastal zones are of major ecological and economic importance.
Vaikka emme ehkä tiedostakaan sitä, niin rannikkoalueemme ovat ekologisesti ja taloudellisesti erittäin tärkeitä.
Cities in European coastal areas are home to about 120 million people and this number is continuing to grow, bringing increased competition for limited resources as well as pollution, habitat destruction and coastal erosion.
Euroopan rannikkoalueilla sijaitsevissa kaupungeissa asuu noin 120 miljoonaa ihmistä, ja määrä kasvaa koko ajan, mikä lisää kilpailua rajallisista luonnonvaroista ja kiihdyttää pilaantumista, luontotyyppien tuhoutumista ja rannikoiden eroosiota.
Key facts about the European water situation
Keskeisiä tietoja Euroopan vesitilanteesta
• Despite the introduction of water quality targets in the European Union (EU), there has been no overall improvement of river quality since the beginning of the 1990s.
• Vaikka EU:ssa on otettu käyttöön veden laatustandardit, jokivesien laatu ei ole mainittavasti parantunut 1990-luvun alun jälkeen.
An estimated 20 % of all surface water in the European Union is seriously threatened with pollution.
Arviolta 20 prosenttiin Euroopan unionin kaikista pintavesistä kohdistuu vakava pilaantumisuhka.
There have, however, been some improvements in the most seriously polluted rivers since the 1970s.
Kaikkein vakavimmin pilaantuneiden jokien tilanne on kuitenkin parantunut jonkin verran 1970-luvulta lähtien.
• Eutrophication of rivers, lakes, reservoirs, coastal and marine waters, caused mainly by nitrates coming from agriculture, is increasing and is a threat often seriously underestimated.
• Pääasiassa maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttama jokien, järvien, altaiden sekä rannikko- ja merivesien rehevöityminen kiihtyy edelleen.
A visual sign of eutrophication is the presence of excessive algal blooms.
Tämä on uhka, jota on usein aliarvioitu. Näkyvä merkki rehevöitymisestä ovat runsaat leväkukinnot.
• A 40 to 60 % reduction in phosphorus emissions has been achieved over the last five years thanks to measures taken in industry, improvements in waste water treatment and the increasing use of phosphate-free detergents in households.
• Fosforipäästöjä on onnistuttu vähentämään 40—60 prosentilla viimeisten viiden vuoden aikana teollisuuden toteuttamien toimenpiteiden, jätevesien parantuneen käsittelyn ja kotitalouksissa lisääntyneen fosfaatittomien pesuaineiden käytön ansiosta.
• Groundwater supplies around 65 % of all Europe's drinking water.
• Noin 65 prosenttia koko Euroopan juomavedestä otetaan pohjavesistä.
Groundwater quality, and consequently, human health, are threatened by high concentrations of nitrate, pesticides, heavy metals, hydrocarbons and chlorinated hydrocarbons.
Pohjaveden laatua — ja siten myös ihmisten terveyttä — uhkaavat korkeat nitraattien, torjunta-aineiden, raskasmetallien, hiilivetyjen ja kloorattujen hiilivetyjen pitoisuudet.
Improvements in groundwater quality will take many years to achieve because of the time taken for pollutants to enter and to move through groundwater aquifers.
Pohjaveden laadun parantuminen kestää useita vuosia, mikä johtuu epäpuhtauksien hitaasta kulkeutumisesta pohjavesiesiintymiin ja niiden läpi.
Total water abstraction in many European countries has declined since 1980.
Vedenoton kokonaismäärä on laskenut monissa Euroopan maissa vuoden 1980 jälkeen.
In particular, industrial abstraction has been falling gradually in most countries since 1980 because of the shift away from heavy industries which use a lot of water to services using less water.
Erityisesti teollisuuden vedenotto on vähentynyt asteittain useimmissa maissa vuoden 1980 jälkeen, koska painopiste on siirtynyt runsaasti vettä käyttävästä raskaasta teollisuudesta vähemmän vettä käyttäviin palveluihin.
This has been coupled with technical improvements and increased recycling.
Tähän suuntaan ovat vaikuttaneet myös parantunut tekniikka ja lisääntynyt kierrätys.
• Water use in different sectors varies greatly between European countries.
• Eri alojen vedenkulutus vaihtelee suuresti Euroopan maissa.
Agriculture is the most important user of water in Mediterranean countries, mainly for irrigation.
Välimeren alueen maissa suurin osa vedestä käytetään maatalouteen, lähinnä kasteluun.
The public water supply sector is the greatest water user in most northern European countries.
Useimmissa Pohjois-Euroopan maissa suurimpia vedenkäyttäjiä ovat julkiset vesilaitokset.
Source: Europe's environment: the second assessment: An overview.
lähde: Euroopan ympäristö: toinen arviointi, yleiskatsaus. EEA, 1998.
European water management
Euroopan vesitalous
Management of water in Europe is often complicated.
Vesitalous on Euroopassa usein monimutkaista.
The Member States of the EU have different, and sometimes opposing, views on environment and water quality protection.
Euroopan unionin (EU) jäsenvaltioilla on erilaiset ja joskus vastakkaiset näkemykset ympäristön ja veden laadun suojelusta.
They must also defend their national economic development which some see as being hampered by European environment protection legislation.
Niiden on myös turvattava talouskehityksensä, ja eräät maat katsovat yhteisön ympäristölainsäädännön olevan tämän esteenä.
And there is also the question of transboundary water resources and pollution — 10 European countries receive more than half of their total water resources from neighbouring countries.
Lisäksi on vielä otettava huomioon maiden rajat ylittävät vesivarat ja pilaantuminen — kymmenen Euroopan maata saa yli puolet käyttämistään vesivaroista naapurimaista.
This division of river catchments into different administrative or regional units means that it can be easy to lose sight of the impacts of measures taken in one country or another.
Tällainen jokien valuma-alueiden jakautuminen useisiin hallinnollisiin tai alueellisiin yksiköihin aiheuttaa sen, että jossain maassa toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia voi olla vaikea havaita.
It is vital that upstream and downstream States cooperate to ensure the best possible water management.
On olennaisen tärkeää, että jokien ylä- ja alajuoksuilla sijaitsevat valtiot toimivat yhteistyössä vesivarojen parhaan mahdollisen käytön varmistamiseksi.
Discharge into the sea may not cause any environmental problems in the country from where it comes, but due to currents and winds, it could give rise to decline in water quality elsewhere.
Samoin mereen lasketut päästöt eivät välttämättä aiheuta mitään ympäristöongelmia päästöt tehneessä maassa, mutta merivirtojen ja tuulen myötä veden laatu saattaa heiketä muualla.
Fortunately, the European Union is in the position to play a coordinating role in this field of different interests.
Onneksi Euroopan unioni voi koordinoida näitä eturistiriitoja.
And today, although the state of Europe's water is still not ideal, the situation has improved.
Vaikkei Euroopan vesien tila olekaan ihanteellinen, se on kuitenkin parantunut.
The European Union in action
Euroopan unionin toimet
Looking back, European efforts to improve our water can be seen in three phases.
Jos katsotaan taaksepäin, niin Euroopan yhteisön toimet vesien laadun parantamiseksi voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen.
The first wave of European water legislation began with the surface water directive in 1975 and culminated in the drinking water directive in 1980.
Yhteisön vesilainsäädännön ensimmäinen vaihe käynnistyi vuonna 1975 annetulla pintavesidirektiivillä ja huipentui vuonna 1980 annettuun juomavesidirektiiviin.
Legislation focused mainly on water quality objectives (WQOs) for particular water types and uses:
Lainsäädännössä keskityttiin lähinnä veden laatustandardeihin erilaisissa vesityypeissä ja käyttötarkoituksissa:
• shellfish waters
• kalavedet • simpukkavedet • uimavedet • pohjavesi.
A 1988 review of European water legislation found room for improvement in a number of areas and gaps that had to be filled in a second phase of water legislation, based more on an emission limit value (ELV) approach.
Vuonna 1988 toteutetun yhteisön vesilainsäädännön uudelleentarkastelun yhteydessä havaittiin tiettyjä osaalueita, joita olisi kehitettävä, sekä puutteita, jotka olisi korjattava vesilainsäädännön toisessa vaiheessa.
This resulted in important new directives in 1991 on urban waste water treatment and nitrates.
Tämän tuloksena vuonna 1991 annettiin tärkeät uudet direktiivit yhdyskuntajätevesien käsittelystä ja nitraateista.
The European Commission also came forward with proposals for:
Euroopan komissio esitti myös ehdotuksia
• adoption of an ecological quality of water directive.
•juoma- ja uimavesidirektiivien muuttamiseksi • pohjavesiä koskevan toimintaohjelman kehittämiseksi • veden ekologista laatua koskevan direktiivin antamiseksi.
The arrival of this second wave of legislation meant that everyone involved in European water legislation (e.g. the Council, the European Parliament, the Member States, regional and local authorities, water users, environmental and consumer groups) found themselves 'drowning' in water-related proposals, just as the real problems and costs of implementing the nitrates directive and the urban waste water treatment directive were being faced, four more directives and an action programme were laid on the table.
Tämä lainsäädännön toinen aalto merkitsi sitä, että kaikki yhteisön vesilainsäädännön kanssa tekemisissä olevat tahot (neuvosto, Euroopan parlamentti, jäsenvaltiot, alueelliset ja paikalliset viranomaiset, veden käyttäjät sekä ympäristö- ja kuluttajajärjestöt) "hukkuivat" vesiä koskeviin ehdotuksiin, juuri kun oltiin selvittämässä nitraateista ja yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettujen direktiivien täytäntöönpanon todellisia ongelmia ja kustannuksia, käsiteltäviksi tuli neljä uutta direktiiviä sekä toimintaohjelma.
In 1995, the European Commission realised the need for a more global approach to European water management, so as to integrate the fragmented pieces of legislation covering water of different types and destined for different uses.
Euroopan komissio tuli vuonna 1995 siihen tulokseen, että Euroopan vesitalouteen on löydettävä kokonaisvaltaisempi lähestymistapa, jossa koottaisiin yhteen erityyppisiä ja eri tarkoituksiin käytettäviä vesiä koskeva hajanainen lainsäädäntö.
The Commission developed a discussion document setting out a framework for European water policy.
Komissio laati keskusteluasiakirjan, jossa esitettiin Euroopan vesipolitiikan kehykset.
Following a broad consultation, the Commission then proposed (1997-98) a new piece of legislation — the water framework directive — to ensure the overall consistency of Community water policy.
Komissio antoi lopulta (1997—1998) laajan lausuntokierroksen jälkeen lainsäädäntöehdotuksen — vesipolitiikan kehysdirektiivin — jonka avulla on tarkoitus varmistaa yhteisön vesipolitiikan yleinen johdonmukaisuus.
(This directive will probably be adopted in 1999). The water framework directive will reflect the 'combined approach' of the third phase of European efforts to improve our water.
Veden laadun parantamiseen tähtäävien yhteisön toimien kolmannessa vaiheessa noudatetaan "yhdistettyä lähestymistapaa", mikä käy ilmi myös vesipolitiikan kehysdirektiivistä.
combined approach, ELVs and WQOs are used to mutually reinforce each other.
lähestymistavassa päästöjen raja-arvoja ja veden laatustandardeja käytetään rinnakkain toistensa vahvistamiseksi.
In any particular situation, the more rigorous approach will apply.
Kussakin tilanteessa sovelletaan tiukempaa näistä kahdesta lähestymistavasta.
Key elements of the most important EU water directives
Tärkeimpien EU:n vesidirektiivien keskeisiä kohtia
Bathing water quality directive (76/160/EEC)
Uimaveden laadusta annettu direktiivi (76/160/ETY)
• This sets quality standards for bathing water — fresh water and sea water — for microbiological (human health) and physico-chemical (aesthetic) parameters.
• Direktiivissä vahvistetaan uimaveden — makean veden ja meriveden — laatustandardit mikrobiologisille (ihmisten terveyteen liittyville) ja fysikaalis-kemiallisille (esteettisille) muuttujille.
• Member States must ensure that their bathing water meets the limit values — the minimum standards — set out in the directive, in general within 10 years of notification.
• Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden uimavesien laatu vastaa direktiivissä vahvistettuja raja-arvoja — vähimmäisvaatimuksia — yleensä kymmenen vuoden kuluessa direktiivin tiedoksiantamisesta.
• Every year the European Commission publishes a report on Europe's bathing water quality in the previous bathing season.
• Euroopan komissio julkaisee vuosittain kertomuksen Euroopan uimavesien laadusta edellisellä uimakaudella.
• The European Commission is currently revising and updating this directive.
• Euroopan komissio on parhaillaan uudistamassa direktiiviä ja saattamassa sitä ajan tasalle.
Drinking water quality directive (80/778/EEC) and its revision (98/83/EC)
Juomaveden laadusta annettu direktiivi (80/778/ETY) ja sen muutos (98/83/EY)
• This establishes strict quality standards for water destined for human consumption.
• Direktiivissä vahvistetaan tiukat laatustandardit ihmisten käyttöön tarkoitetulle vedelle.
• Maximum permissible and guideline values are set out for the different constituent elements of water.
• Veden eri osatekijöille säädetään suurimmat sallitut arvot sekä ohjeelliset arvot.
• Member States must monitor the quality of the water which is to be used for consumption.
• Jäsenvaltioiden on valvottava ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatua.
• A revision of this directive was adopted in November 1998 (98/83/EC).
• Direktiiviä muuttava direktiivi annettiin marraskuussa 1998 (98/83/EY).
The main changes are:
Tärkeimmät muutokset ovat seuraavat:
— an update of the technical annexes, based on the most recent technical and scientific information;
— teknisten liitteiden saattaminen ajan tasalle viimeisimpien teknisten ja tieteellisten tietojen perusteella
— more transparency and more information to the public;
— avoimuuden ja yleisölle suunnatun tiedotuksen lisääminen — vaatimustenmukaisuuden määrittelykohdan tarkka määritteleminen.
Summary — Coastal zones — Results from 1992 to 1997
Yhteenveto - Rannikkoalueet (merivesi) -Tulosten kehitys vuosina 1992-1997
00% percentage of points where bathing was temporarily prohibited
100% prosenttiosuus väliaikaisesti kielletyistä uimarannoista
8o% percentage of points which do not comply
80% prosenttiosuus paikoista, jotka eivät täytä pakollisia arvoja
6o% percentage of points insufficiently sampled
60% prosenttiosuus paikoista, joista ei ole otettu riittävästi näytteitä
40% percentage of points sufficiently sampled which comply with mandatory values
¡,0% prosenttiosuus paikoista, joista on otettu riittävästi näytteitä ja jotka ovat pakollisten arvojen mukaisia
20% percentage of points sufficiently sampled which comply with guide values
20% prosenttiosuus paikoista, joista on otettu riittävästi näytteitä ja jotka ovat ohjeellisten arvojen mukaisia
Year Total no. of sampling points
Vuosi Näytteenottopaikkojen kokonaismäärä
Summary — Fresh water zones — Results from I 992 to 1997
Yhteenveto — Sisävesialue
100% percentage of points where bathing was temporarily prohibited percentage of points which do not comply percentage of points insufficiently sampled percentage of points sufficiently sampled which comply with mandatory values percentage of points sufficiently sampled which comply with guide values
■ prosenttiosuus paikoista, jotka eivät täytä pakollisia arvoja prosenttiosuus paikoista, joista ei ole otettu riittävästi näytteitä
Urban waste water treatment directive (91/271/EEC)
Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annettu direktiivi (91/271/ETY)
• This aims to prevent environmental damage done through discharge of urban waste water and waste water from industrial processes.
• Direktiivin tarkoituksena on ehkäistä yhdyskuntajätevesien ja teollisuusprosesseista syntyvien jätevesien päästöistä ympäristölle aiheutuvia vahinkoja.
• Depending on their size and designated location, all built-up areas must have urban waste water collection and treatment systems by the end of 1998, 2000 or 2005.
• Kaikilla taajamilla on niiden koon ja sijainnin mukaan oltava yhdyskuntajätevesien keräysjärjestelmä joko vuoden 1998, 2000 tai 2005 loppuun mennessä.
• The level of treatment must be primary, secondary or tertiary depending on the sensitivity of the receiving water.
• Jätevesille on tehtävä joko mekaaninen, biologinen tai tehokkaampi käsittely sen vesistön haavoittuvuuden mukaan, johon vedet johdetaan.
Table I
Taulukko I.
Deadlines for meeting requirements of urban waste water treatment directive
Määräajat yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetussa direktiivissä säädettyjen vaatimusten noudattamiselle
31.12.1998 appropriate treatment secondary treatment (') more advanced treatment more advanced treatment more advanced treatment
31.12.1998, biologinen käsittely (') tehokkaampi käsittely tehokkaampi käsittely tehokkaampi käsittely asianmukainen käsittely jos kerätään jos kerätään jos kerätään jos kerätään jos kerätään
If collection
Tavanomaiset alueet
31.12.2000 secondary treatment secondary treatment secondary treatment appropriate treatment secondary treatment 0)
31.12.2000, biologinen käsittely (') biologinen käsittely biologinen käsittely biologinen käsittely asianmukainen käsittely jos kerätään jos kerätään jos kerätään jos kerätään jos kerätään
(coastal waters) primary appropriate treatment appropriate treatment
Kuormitusta kestävät alueet (rannikkovedet) mekaaninen asianmukainen käsittely asianmukainen käsittely mekaaninen tai biologinen käsittely mekaaninen tai biologinen käsittely
(exceptional) primary or secondary treatment primary or secondary treatment or secondary treatment
(poikkeuksellisesti) tai biologinen käsittely
(') Population equivalent is the measurement unit for the organic pollution of waste water equal to the average pollution load of one person per day. (') Appropriate treatment if discharge is to coastal waters.
(') Asukasvastineluku on jäteveden orgaanista pilaantumista kuvaava mittayksikkö, joka vastaa yhden henkilön päivässä aiheuttamaa keskimääräistä epäpuhtauskuormitusta. CO Asianmukainen käsittely, jos vedet johdetaan rannikkovesiin.
• Waste water treatment can be made up of roughly three (consecutive) steps and a preliminary process called pre-treatment.
• Jäteveden käsittely voidaan yleisesti ottaen jakaa kolmeen (peräkkäiseen) vaiheeseen sekä esikäsittelyksi kutsuttuun valmistavaan prosessiin.
• Pre-treatment is the removal of stones, sand and fat/grease using mechanical processes such as screening, settlement or flotation.
• Esikäsittelyssä poistetaan kivet, hiekka ja rasva-aineet mekaanisin prosessein, kuten välppäämällä, selkeyttämällä tai kelluttamalla.
• Primary treatment is the removal of suspended solids by passing waste water through settlement or flotation tanks.
• Mekaanisessa käsittelyssä poistetaan kiintoaineet kuljettamalla jätevesi selkeytys- tai kellutussäiliöiden läpi.
• Secondary treatment is a biological treatment: waste water passes through tanks where bacteria eat pollutants and transform them into sludge.
• Biologisessa käsittelyssä jätevesi kuljetetaan sellaisten säiliöiden läpi, joissa bakteerit syövät epäpuhtaudet ja muuttavat ne lietteeksi.
• Tertiary, more advanced, treatment involves nutrient removal or disinfection by means of chlorination, ultraviolet (UV) radiation or ozone treatment.
• Tehokkaampaan käsittelyyn sisältyy ravintoaineiden poistaminen tai desinfiointi kloorauksen, ultraviolettisäteilyn tai otsonikäsittelyn avulla.
• This aims to prevent high concentrations of nitrates in water by limit ing the polluting effects of intensive agricultural production and by reducing the use of chemical fertilisers.
• Direktiivin tarkoituksena on estää korkeat nitraattipitoisuudet vesissä rajoittamalla tehokkaan maataloustuotannon vesistöjä pilaavia vaikutuksia ja vähentämällä keinolannoitteiden käyttöä.
• It includes provisions for waste water treatment and agricultural management — for example storage and use of nitrogen fertilisers and effluent from animal husbandry.
• Direktiiviin sisältyy säännöksiä jäteveden käsittelystä sekä maanviljelymenetelmistä — esimerkiksi typpilannoitteiden ja karjanlannan varastoinnista ja käytöstä.
• 'Vulnerable areas', places already affected by nitrate pollution or in danger of being affected in the future, must be designated and monitored by Member States.
• Jäsenvaltioiden on määriteltävä pilaantumisalttiit vyöhykkeet eli alueet, joilla nitraattien aiheuttama pilaantuminen vaikuttaa jo tai joita se uhkaa tulevaisuudessa, sekä seurattava näiden vyöhykkeiden tilaa.
The urban waste water treatment and nitrates directives should deliver substantial water quality improvements.
Yhdyskuntajätevesien käsittelyä ja nitraatteja koskevien direktiivien pitäisi johtaa veden laadun huomattavaan paranemiseen.
Untreated waste water used to be one of Europe's most obvious water problems.
Käsittelemättömät jätevedet olivat yksi Euroopan ilmeisimmistä vesiongelmista.
Member States have made substantial investments in waste water collection and
Jäsenvaltiot ovat tehneet huomattavia investointeja jäteveden keräys- ja
treatment facilities to tackle the worst generators of point source pollution (households, industry).
käsittelylaitteisiin pahimmista pistekuormituslähteistä (kotitalouksista ja teollisuudesta) tulevien päästöjen rajoittamiseksi.
However, in some areas further investigations into diffuse sources of pollution (mainly agriculture) and new investments in waste water infrastructure are required even today.
Joillain alueilla on kuitenkin vielä edelleen tehtävä lisätutkimuksia hajakuormituslähteiden (lähinnä maatalouden) aiheuttamasta pilaantumisesta sekä uusia investointeja jätevesi-infrastruktuuriin.
Nitrogen fertilisers and animal waste from intensive farming are still major sources of nitrate pollution in water.
Typpilannoitteet ja tehomaataloudesta peräisin oleva karjanlanta ovat edelleen merkittävä vesistöjen nitraattiepäpuhtauksien lähde.
The success of these directives depends greatly on the extent to which Member States designate sensitive areas and vulnerable zones.
Näiden direktiivien onnistunut täytäntöönpano riippuu pitkälti siitä, kuinka paljon jäsenvaltiot määrittelevät haavoittumiselle alttiita alueita ja pilaantumisalttiita vyöhykkeitä.
ΓΙ»Λ future* the framework directive, once adopted, will be the
Tulevaisuus: vesipolitiikan kehysdirektiivi