natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) order the French Republic to pay the costs.
2) velvoittaa Ranskan hallituksen korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Case C-285/95 Suat Kol ν Land Berlin External relations
Asia C-285/95 Suat Koi v. Land Berlin Ulkosuhteet
Preliminary ruling (EEC-Turkey Association Agreement — Decision of the Council of Association Free movement of workers — Legal employment — Periods of employment under a residence permit fraudulently obtained) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu ETY—Turkki-assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätös — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Säännönmukainen työskentely — Vilpillisesti hankitun oleskeluluvan perusteella suoritetut työskentelyjaksot (kuudes jaosto)
By order of 11 August 1995, which was received at the Court on 28 August 1995, the Oberverwaltungsgericht Berlin referred to the Court for a preliminary ruling two questions concerning the interpretation of Articles 6(1) and 14(1) of Decision No 1/80 of the Council of Association of 19 September 1980 on the development of the Association (hereinafter
Oberverwaltungsgericht Berlin on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 11.8.1995 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.8.1995, kaksi ennakkoratkaisukysymystä assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen 1/80 (jäljempänä päätös N:o 1/80) 6 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
'Decision No 1/80'). The Council of Association was established by the Association Agreement between the European Economic Community and Turkey signed on 12 September 1963 in Ankara by the Turkish Republic, on the one hand, and by the Member States of the EEC and the Community, on the other hand; it was concluded, approved and confirmed on behalf of
Tämän vuoksi ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä on katsottava tiedusteltavan, onko päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että turkkilainen työntekijä täyttää edellytyksen, jonka mukaan hänen on täytynyt työskennellä tässä määräyksessä tarkoitetulla tavalla säännönmukaisesti vastaanottavassa
the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963.
jäsenvaltiossa, silloin kuin hän on työskennellyt sellaisen oleskeluluvan perusteella, joka on myönnetty hänelle yksinomaan asianomaisen tuomitsemiseen johtaneen vilpillisen menettelyn perusteella.
of the procedure for the grant of a residence permit, on the ground that the person concerned had been given the right to remain and work in that country only on a provisional basis pending a final decision on his right of residence.
oleskelulupa, sillä muutoin oleskeluoikeuden epäävällä lopullisella tuomiolla ei olisi mitään merkitystä ja asianomaiselle syntyisi siten 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja oikeuksia aikana, jolloin hän ei ole täyttänyt oikeuksien syntymisen edellytyksiä.
The questions were raised in proceedings between Mr Kol, a Turkish national, and the Land Berlin concerning a decision expelling him from German territory.
Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu säännönmukainen työskentely edellyttää vakiintunutta ja vannaa asemaa jäsenvaltion työmarkkinoilla sekä tämän vuoksi riidatonta oleskeluoikeutta.
It should be noted at the outset that, according to the file on the case in the main proceedings, Mr Kol has been convicted of having made a false declaration in order to obtain a German residence permit.
Tämän tulkinnan täytyy sitä suuremmalla syyllä soveltua pääasian tilanteen kaltaiseen tilanteeseen, jossa turkkilainen siirtotyöläinen on saanut pysyvän oleskeluluvan vastaanottavassa jäsenvaltiossavirheellistenilmoitusten perusteella ja jossa hänet on tämän vuoksi tuomittu lainvoimaisella tuomiolla vilpillisestä menettelystä.
The Court considered that it was not possible to regard as legal, within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80, periods in which the worker was employed so long as it was not definitively established that during that period the worker had a legal right of residence. Otherwise, a judicial decision finally refusing him that right would be rendered nugatory, and he would thus have been enabled to acquire the rights provided for in Article 6(1) during a period when he did not fulfil the conditions laid down in that provision.
Asiassa Sevince20.9.1990 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että turkkilaisella työntekijällä ei ollut vakiintunutta ja varmaa asemaa jäsenvaltion työmarkkinoilla, kun hän oli nostanut kanteen oleskeluoikeuden epäävästä päätöksestä, jolloin päätöksen täytäntöönpanoa lykättiin ja hänelle annettiin väliaikaisesti oikeus oleskella ja työskennellä kyseessä olevassa jäsenvaltiossa oikeudenkäynnin lopputulosta odottaessaan.
In those circumstances, the first question must be understood as seeking to ascertain essentially whether Article 6(1) of Decision No 1/80 must be interpreted as meaning that a Turkish worker satisfies the condition of having been in legal employment, within the meaning of that provision, in the host Member State, where he has been employed there under a residence permit which was issued to him only as a result of fraudulent conduct in respect of which he has been convicted.
Ennen yksinomaan asianomaisen tuomitsemiseen johtaneeseen vilpilliseen menettelyyn perustuneen oleskeluluvan saamista suoritettuja työskentelyjaksoja ei voida pitää säännönmukaisina päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska Turkin kansalainen ei täyttänyt oleskeluluvan myöntämisen edellytyksiä; lupa voitiin siten saattaa uudelleen kyseenalaiseksi vilpin paljastumisen jälkeen.
A fortiori that interpretation must apply in a situation such as that in the main proceedings where the Turkish migrant worker obtained a residence permit of unlimited duration in the host Member State only by means of inaccurate declarations in respect of which he was convicted of fraud.
Turkin kansalaisen näissä olosuhteissa saaman oleskeluluvan perusteella suorittamat työskentelyjaksot eivät siten muodosta vakiintunutta asemaa työmarkkinoilla, ja niiden on katsottava olevan suoritettu ainoastaan väliaikaisesti sen vuoksi, että asianomaisella ei ollut laillista oleskeluoikeutta kyseisinä ajanjaksoina.
In that connection, the Court has consistently held that legal employment within the meaning of the first indent of Article 6(1) presupposes a stable and secure situation as a member of the labour force of a Member State and, by virtue of this, implies the existence of an undisputed right of residence.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi myös asiassa Kus 16.12.1992 antamassaan tuomiossa, että turkkilaisella työntekijällä, jolle on myönnetty oleskeluoikeus yksinomaan sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla, jonka mukaan asuminen vastaanottavassa valtiossa sallitaan oleskeluluvan myöntämismenettelyn ajaksi, ei myöskään ole tällaista asemaa työmarkkinoilla sen vuoksi, että asianomainen oli saanut oleskelu- ja työskentelyoikeuden tässä valtiossa vain väliaikaisesti oleskeluoikeuttaan koskevaa lopullista päätöstä odottaessaan.
Periods of employment after a residence permit has been obtained only by means of fraudulent conduct which has led to a conviction cannot be regarded as legal for the purposes of application of Article 6(1) of Decision No 1/80, since the Turkish national did not fulfil the conditions for the grant of such a permit which was, accordingly, liable to be rescinded when the fraud was discovered.
Yhteisöjen tuomioistuin on näet arvioinut, ettei asianomaisen suorittamia työskentelykausia voida pitää säännönmukaisena päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla niin kauan, kuin ei ole täysin varmaa, että työntekijällä on tänä aikana ollut laillinen
Consequently, the periods in which the Turkish national was employed under a residence permit obtained in those circumstances were not based on a stable situation and such employment cannot be regarded as having been secure in view of the fact that, during the periods in question, the person concerned was not legally entitled to a residence permit.
Lisäksi sellaisen vilpillisen menettelyn nojalla, joka on johtanut tuomioon, annetun oleskeluluvan perusteella suoritetuista työskentelyjaksoista ei turkkilaiselle työntekijälle voida katsoa aiheutuvan oikeuksia, eikä hänelle niiden perusteella voi syntyä perusteltua luottamusta.
Similarly, in Kus, the Court held that a Turkish worker did not fulfil that requirement where a right of residence was conferred on him only by the operation of national legislation permitting residence in the host country pending completion
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Furthermore, employment under a residence permit issued as a result of fraudulent conduct which has led to a conviction cannot give rise to any rights in favour of the Turkish worker, or arouse any legitimate expectation on his part.
Euroopan talousyhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Turkin valtion välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että turkkilainen työntekijä ei täytä säännönmukaista työskentelyä vastaanottavassa jäsenvaltiossa koskevaa edellytystä tässä määräyksessä tarkoitetulla tavalla sälöin, kun hän on työskennellyt sellaisen
'Article 6(1) of Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association, adopted by the Council of Association established by the Association Agreement between the European Economic Community and Turkey, is to be interpreted as meaning that a Turkish worker does not satisfy the condition of having been in legal employment, within the meaning of that provision, in the host Member State, where he has been employed there under a residence permit which was issued to him only as a result of fraudulent conduct in respect of which he has been convicted.'
yksinomaan asianomaisen oleskeluluvan perusteella, joka on myönnetty hänelle tuomitsemiseen johtaneen vilpillisen menettelyn perusteella.
Advocate General M. M.B. Elmer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 March 1997.
Julkisasiamies M. M.B. Elmer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 6 päivänä maaliskuuta 1997.
He proposed that the Court reply as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Article 6(1) of Decision No 1/80 of 19 September 1980 of the Council of Association, established by the European Economic Community and Turkey, signed on 12 September 1963 in Ankara and concluded on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 must be interpreted as meaning that periods of employment completed by a Turkish worker on the basis of a fraudulently obtained residence permit cannot be regarded as 'legal employment'.'
Euroopan talousyhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Turkin valtion välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella, joka on allekirjoitettu Ankarassa 12.9.1963 ja joka on tehty yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ΕΤΎ, perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisen työntekijän vilpillisellä menettelyllä hankkimansa oleskeluluvan perusteella suorittamien työskentelyjaksojen ei voida katsoa olevan "säännönmukaista työskentelyä".
Preliminary ruling (Freedom to provide services) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu Palvelujen tarjoamisen vapaus (kuudes jaosto)
Ν υ lUJUJ/lvoö ui inc
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
By order of 7 November 1995, received at the Court on 18 December 1995, the Symvoulio Epikrateias (Council of State) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 59 and 60 of the EC Treaty.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa Syndesmos ton en Elladi Touristikon kai Taxidiotikon Grafeion (Kreikan matkailu- ja matkatoimistojen liitto) vaatii kansallista tuomioistuinta kumoamaan työvoimaministeriön päätöksen nro 10505/1988 (Kreikan hallituksen virallinen lehti 68/5.2.1988, osa B).
In those circumstances, the rules in question apply to them.
on lupa harjoittaa kyseisessä jäsenvaltiossa ammattia.
The first question must be construed as seeking in substance to ascertain whether the rules of a Member State which, by prescribing a mandatory legal form of employment relationship between the parties, prevent tourist and travel agencies, wherever they are established, from concluding, in connection with the operation of tourist programmes organized by them in that Member State, a contract for the provision of services with a tourist guide licensed to pursue the profession of guide in that State constitute a barrier for the purposes of Article 59 of the Treaty.
Tästä seuraa, että tällaisella lainsäädännöllä voi olla vaikutusta jostain toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevien itsenäisten matkaoppaiden oikeuteen tarjota vapaasti palvelujaan, kun heillä on lupa harjoittaa kyseistä ammattia ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa ja kun he tarjoavat palvelujaan matkailu- tai matkatoimistojen tässä jäsenvaltiossa tarjoamien matkailuohjelmien toteuttamiseksi, olkoonpa näiden toimistojen kotipaikka yhteisön alueella mikä tahansa.
It should be pointed out at the outset that the activities of a tourist guide may be subject to two distinct sets of rules.
Aluksi on huomautettava, että matkaopas voi harjoittaa toimintaansa kahden eri järjestelmän mukaisesti.
A tourist agency may itself employ guides but it may also engage selfemployed tourist guides.
Matkailutoimisto voi turvautua sen palveluksessa oleviin matkaoppaisiin, mutta se voi myös palkata itsenäisiä matkaoppaita.
In the latter case, the service is provided by the tourist guide to the tourist agency and constitutes an activity carried on for remuneration within the meaning of Article 60 of the Treaty.
Jälkimmäisessä tapauksessa matkaopas suorittaa palvelun matkailutoimistolle; tämä palvelu on perustamissopimuksen 60 artiklassa tarkoitettu suoritus, josta maksetaan korvaus.
It is common ground that such rules apply without distinction to all licensed tourist guides.
On selvää, että tätä lainsäädäntöä sovelletaan erotuksetta kaikkiin luvan saaneisiin matkaoppaisiin.
Furthermore, Article 59 of the Treaty applies not only where a person providing services and the recipient thereof are established in different Member States, but also in all cases where the person providing services offers those services in a Member State other than that in which he is established, wherever the recipients of those services may be established.
On myös muistettava, että perustamissopimuksen 59 artiklaa sovelletaan paitsi silloin, kun palvelujen tarjoaja ja niiden vastaanottaja ovat sijoittautuneet eri jäsenvaltioihin, myös kaikissa niissä tapauksissa, joissa palvelujen tarjoaja tarjoaa palveluja jossain muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonne hän on sijoittautunut, olkoonpa näiden palvelujen vastaanottajan kotipaikka mikä tahansa.
However, Article 59 of the Treaty requires not only the elimination of all discrimination against a person providing services on the ground of his nationality but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to nationals providing services and to those of other Member States, when it is liable to prohibit or otherwise impede the activities of a provider of services established in another Member State where he lawfully provides similar services.
On siis ensiksi tarkasteltava, voiko kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisella lainsäädännöllä olla 59 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa vaikutusta jostain toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevien itsenäisten matkaoppaiden oikeuteen tarjota vapaasti palvelujaan.
The first question which needs to be examined, therefore, is whether rules of the kind at issue in the main proceedings may, in the circumstances referred to in Article 59, affect the right of selfemployed tourist guides from another Member State freely to provide services.
Perustamissopimuksen 59 artiklassa edellytetään kuitenkin palvelujen tarjoajien kansalaisuuteen perustuvan syirjinnän poistamisen lisäksi myös kaikkien rajoitusten poistamista, vaikka niitä sovellettaisiin erotuksetta sekä sellaisiin palvelujen tarjoajiin, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion kansalaisia, että sellaisiin,jotka ovat muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, kun rajoitus voi estää sellaista palvelujen tarjoajaa, joka on sijoittautunut johonkin toiseen jäsenvaltioon, jossa hän laillisesti tarjoaa vastaavia palveluja, harjoittamasta toimintaansa tai kun se voi muuten haitata tällaista toimintaa.
It should be noted that such rules, in mandatorily characterizing as an employment relationship, for the purposes of national law, a relationship involving the provision of services by a tourist guide in connection with the operation of tourist programmes in the State concerned, deprive a tourist guide from another Member State of the possibility of working in the first Member State as a selfemployed person.
On siis todettava, että tällaisen lainsäädännön perusteella, jonka mukaan matkaoppaan jäsenvaltiossa toteutettavien matkailuohjelmien yhteydessä tarjoamat palvelut on katsottava kansallisen lainsäädännön mukaisessa työsuhteessa suoritetuiksi, jostain toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevilla matkaoppailla ei ole oikeutta harjoittaa toimintaansa itsenäisenä ammatinharjoittajana ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa.
In that regard, contends that those rules apply only to tourist guides established in Greece, since they refer only to those who are licensed to pursue the profession of guide in that State.
Tällainen lainsäädäntö näin ollen estää toisista jäsenvaltioista lähtöisin olevia matkaoppaita tarjoamasta vapaasti tällaisia palveluja itsenäisinä ammatinharjoittajina.
In its view, such a licence, which presupposes possession of a diploma, cannot be required of tourist guides from another Member State when they accompany a group of tourists to Greece.
Pelkästään sen seikan perusteella, että jostain toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevat matkaoppaat eivät tarvitse tällaista lupaa matkustaessaan turistiryhmän mukana Kreikassa, ei voida päätellä, etteivät he haluaisi pätevyytensä lisäämiseksi hankkia tällaista tutkintotodistustaja sen nojalla saada lupaa ammatin harjoittamiseen Kreikassa. Tällaisessa tapauksessa kyseinen lainsäädäntö soveltuu heihin.
Such rules therefore constitute a barrier to the freedom of tourist guides from other Member States to provide services of that kind as selfemployed persons.
Toisella ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy, voiko tällainen rajoitus olla perusteltu sellaisten yleistä etua koskevien syiden vuoksi, jotka liittyvät työrauhan säilyttämiseen matkailupalvelujen herkällä alalla, jolla on Helleenien tasavallalle matkailumaana niin huomattava merkitys, että lainsäädännöllinen puuttuminen asiaan on perusteltua.
thereby prevent any adverse effects on tourism, and consequently on the country's economy.
ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, että kyseinen lainsäädäntö on annettu matkaoppaiden sekä matkailu- ja matkatoimistojen välillä jo kauan jatkuneiden työriitojen ratkaisemiseksi ja sen välttämiseksi, ettei matkailu — ja siten myös maan talous — joudu kärsimään näiden työriitojen kielteisistä seurauksista.
In that regard, the Greek Government itself pointed out that the rules at issue were adopted in order to ensure the proper functioning of the national economy.
Kreikan hallitus on tältä osin itse todennut että kyseisen lainsäädännön tavoitteena oli kansantalouden moitteettoman toiminnan varmistaminen.
In its second question, the national court asks whether a barrier of that kind can be justified by reasons relating to the general interest in maintaining industrial peace in the sensitive area of the supply of tourist services, in respect of which the Greek State, as a country for which tourism is important, has a reasonable and justifiable interest in intervening by regulation.
Työrauhan säilyttämistä, joka on keino lopettaa kollektiivinen työriita ja välttää se, että tietty talouselämän toimiala — ja siis maan talous — kärsisi kollektiivisen työriidan kielteisistä seurauksista, on kuitenkin pidettävä taloudellisena tavoitteena, joka ei voi olla sellainen yleistä etua koskeva syy, jonka vuoksi jonkin perustamissopimuksessa taatun perustavanlaatuisen vapauden rajoittaminen voisi olla perusteltua.
However, maintaining industrial peace as a means of bringing a collective labour dispute to an end and thereby preventing any adverse effects on an economic sector, and consequently on the economy of the State, must be regarded as an economic aim which cannot constitute a reason relating to the general interest that justifies a restriction of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan palvelujen tarjoamisen vapautta voidaan perustamissopimuksen yhtenä perustavanlaatuisena periaatteena rajoittaa vain sellaisilla säännöksillä, jotka ovat perusteltuja yleistä etua koskevien pakottavien syiden vuoksi ja joita sovelletaan kaikkiin henkilöihin tai yrityksiin, jotka harjoittavat toimintaa sen valtion alueella, jossa palvelut vastaanotetaan.
Furthermore, none of the parties which have submitted observations in these proceedings has contended that, in order to maintain industrial peace, it was necessary to impose on tourist guides from other Member States restrictions on working as selfemployed persons in connection with the operation of tourist programmes organized in Greece by travel and tourist agencies.
Rajoitusten on oltava asianmukaisia etenkin niillä tavoiteltavan päämäärän saavuttamisen varmistamiseksi eivätkä ne saa olla tiukempia, kuin on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.
The Court has consistently held that, as a fundamental principle of the Treaty, the freedom to provide services may be limited only by rules which are justified by overriding reasons relating to the general interest and which apply to all persons or undertakings pursuing an activity in the State of destination. In particular, the restrictions must be suitable for securing the attainment of the objective which they pursue and they must not go beyond what is necessary in order to attain it.
Kukaan tässä oikeudenkäynnissä huomautuksia esittäneistä asianosaisista ei myöskään ole väittänyt että muista jäsenvaltioista lähtöisin olevien matkaoppaiden itsenäisen ammatinharjoittamisen rajoittaminen matkailu ja matkatoimistojen Kreikassa tarjoamien matkailuohjelmien toteuttamisen yhteydessä olisi tarpeen työrauhan säilyttämiseksi.
With regard to the question whether maintaining industrial peace may constitute an overriding reason relating to the general interest which justifies the rules at issue in the main proceedings, it is apparent from the order for reference that those rules were adopted in order to settle long-standing disputes between tourist guides and travel and tourist agencies and
Siltä osin, voiko työrauhan säilyttäminen olla sellainen yleistä etua koskeva pakottava syy, jonka vuoksi kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä oleva lainsäädäntö on perusteltu,