natgillin/translations-raw huggingface dataset:
very different levels of longterm unemployment across Member States, which seem to bear little relationship to overall levels of un employment, suggest that some countries — such as Denmark where only around 30% of the un employed had been out of work for a year of more in 1994 — have been more successful than others in their efforts.
Näistä toimista huolimatta unionin nuorisotyöttömyyden taso (20 prosenttia sekä miesten että naisten osalla) ei viimeisimmän tilaston (toukokuu 1995) mukaan eroa paljon siitä tasosta, joka vallitsi 1980luvun puolivälissä ja joka käynnisti nämä toimet jäsenvaltioissa.
In many Member States, policy has yet to catch up with this, partly be cause in some degree it poses different kinds of problems, since many of the people affected have already been through the further education and initial training system. tem.
Nuorisotyöttömyys on pysynyt erittäin korkeana Espanjassa (42 prosenttia) ja Italiassa (34 prosenttia) samoin kuin Suo messa, Ranskassa ja Kreikassa (kaikissa yli 25 prosenttia).
The persistence of the longterm un employment problem reflects the difficulties of alleviating it.
Pitkäaikaistyöttömyyden hellittämättömyys kuvastaa sen lieventämiseen liittyviä ongelmia.
On past evidence, though the achievement of high rates of net job creation may create a better environment for reducing the scale of the problem, in itself it will not resolve it.
Aiemmat kokemukset osoittavat, että työpaikkojen nettomäärän li sääminen ei ratkaise ongelmaa, vaikka se loisikin paremmat olosuhteet sen laajuuden supistamiselle.
Under lying problems which need to be tackled are, on the one side, the loss of confidence, disillusionment and degradation of skills suffered by those who have been trying without success to find a job for a year or more and, on the other, the reluctance to hire someone who has not worked for a long time and may have become unaccustomed to doing so.
Taustalla olevat ongelmat, joihin on puututtava, ovat toisaalta itseluottamuksen menetys, pettymys ja ammattitaidon rapistuminen niiden joukossa, jotka ovat yrittäneet löytää työtä vä hintään vuoden siinä onnistumatta, ja toisaalta työnantajien haluttomuus palkata joku, joka ei ole tehnyt työtä pitkään aikaan ja
The scale of longterm unemployment has not changed greatly over the past decade.
Pitkäaikaistyöttömyys ei ole muuttunut paljoakaan kymmenen viime vuoden aikana.
In 1994, almost half (48%) of those unemployed in the Union had been out of work for a year or more, more than half of these for two years or more.
Vuonna 1994 lähes puolet (48 prosenttia) unionin työttömistä oli ollut työt
In period of increasing un employment, as in the recent past, the proportion of the unemployed who are longterm unemployed will naturally tend to fall as an increasing number of people (who by definition cannot be longterm un employed) join the unemployment register.
Yhteenveto ja johtopäätökset: suuntaukset ja strategia joka on saattanut menettää otteensa työntekoon.
Apart from Italy and Greece, where more than elsewhere, it is particularly a problem of the young, longterm unemployment affects older members of the labour force more than younger ones.
Ongelman luonteen vuoksi jäsen valtiot ovat pyrkineet yhä enemmän keskittymään neuvontatyöhön ja työhön sijoittamiseen (ks. yksityiskohtaiset tiedot osan II jaksossa 5).
Part I Trends and prospects
Osa I Kehityssuuntaukset ja tulevaisuuden näkymät
Parti
Osa I
Part I Trends and prospects
Osa I Kehityssuuntaukset ja tulevaisuuden näkymät senmaiden muutosten arvioinnille. le.
Japan, in order, in part, to provide a background for assessing trends in individual Member States.
Johdanto tajien mahdollisuuksia luoda lisä työpaikkoja sekä työajassa ta pahtuneita muutoksia.
The final section reviews the prospects for the Union economies over the remainder of 1995 and in 1996 according to the latest short-term forecast, focusing especially on the prospective growth of employment in the different Member States and on the implications for unemployment during this period.
Viimeisessä jaksossa tarkastellaan unionin talouden tulevaisuudennäkymiä vuoden 1995 loppupuolella ja vuonna 1996 viimeisimmän lyhyen ajan ennusteen valossa.
The second section considers the performance of Member States in creating jobs relative, in the first place, to the need for employment, as reflected not only in the prevailing level of unemployment but also in the potential growth of the labour force and, secondly, to the growth in output.
Huomion kohteena on eri tyisesti työllisyyden odotettavissa oleva kasvu eri jäsenmaissa sekä sen vaikutukset työttömyyteen kyseisenä ajanjaksona.
The central aim here is to assess the employment performance of Member States by analysing the main developments over the recent past, especially over the past decade or so when a period of historically high rates of employment growth has been followed by a period of economic recession and large-scale job losses over much of the Union.
Tässä raportissa tarkastellaan jä senmaiden työllisyystilannetta viime aikojen tärkeimpien kehitys suuntausten valossa. Tarkastelun kohteena on erityisesti viimeiset kymmenkunta vuotta, jona aikana poikkeuksellisen suurta työllisyyden kasvua on suuressa osassa unionia seurannut taantuma ja laajamittainen työpaikkojen kato.
Its focus is on the overall trends in net job creation and underlying labour market conditions, including the specific areas for action identified in the conclusions of the European Council meeting in Essen in December 1994.
Päähuomio kohdistuu työpaikkojen nettomääräiseen kasvuun sekä taustalla vaikuttaviin työmarkkinaoloihin, mukaan lukien Eurooppaneuvoston joulukuussa 1994 Essenissä pitämän kokouksen päätelmissä mainitut erityiset toiminta-alueet.
The aim is to provide a basis for assessing the effectiveness of employment policy overall, which can ultimately only be satisfactorily judged in terms of whether it results in the better achievement of end-objectives.
Tarkoituksena on antaa käyttöön taustatietoja, joiden avulla voidaan arvioida työllisyys politiikan yleistä tehokkuutta, jota voidaan viime kädessä arvioida tyy dyttävästi vain siltä osin, saavutetaanko asetetut tavoitteet.
The third section examines the pattern of the change in employment in some detail, focusing, in particular, on the number of jobs going to women as opposed to men, the change in the importance of selfemployment relative to waged employment, the number of parttime as opposed to fulltime jobs, the sectors in which the jobs have been created or lost and the kinds of skills and qualifications demanded.
Kolmannessa jaksossa tarkastellaan yksityiskohtaisesti työllisyyden kehitystä. Painopistealueet ovat seuraavat: erot naisten ja miesten työllisyydessä, yrittäjyyden merkityksen muuttuminen verrattuna palkkatyöhön, osa- ja kokoaikaisten työpaikkojen välinen suhde, sektorit, joilla uusia työpaikkoja on syntynyt tai joilta niitä on kadonnut, sekä työntekijöiltä vaadittava ammattitaito ja pätevyys.
A specific point of interest is to identify new forms of employment and new areas of activity which are developing to replace jobs lost in declining sectors.
Erityisen kiinnostuksen kohteena on selvittää uudet työllisyyden muodot ja uudet toiminta-alueet, joita kehitetään taantuvilla sektoreilla menetetty jen työpaikkojen korvaamiseksi.
Employment objectives, however, are not unidimensional.
Työllisyyspolitiikan tavoitteet eivät kuitenkaan ole yksiulotteisia.
It is not sufficient merely to examine whether more or less jobs are being created or whether unemployment is going up or down.
Ei riitä, että tutkitaan uusien työpaikkojen tai työttömyyden kasvua tai vähenemistä. Monet muut näkökohdat ovat aivan yhtä tärkeitä.
There are a number of other aspects which are no less important, such as where jobs are expanding or declining, the changing terms and conditions of employment and the main groups in the labour market being affected.
On esimerkiksi tärkeää selvittää, millä aloilla työpaikkojen määrä lisääntyy tai vähenee, miten työehdot ja -olot muuttuvat ja mitkä ovat tärkeimmät työn tekijäryhmät, joihin muutokset vaikuttavat.
All of these need to be considered in order to form an overall view of performance.
Kaikkia näitä tekijöitä on tarkasteltava yleiskuvan hahmottamiseksi.
The fourth section examines the effects of these changes in employ ment on unemployment in Member States, especially of those groups in the labour market which have been hardest hit by job shortages — the young in most countries, older age groups in others.
Neljännessä jaksossa tarkastellaan työllisyyden muutosten vaikutusta jäsenmaiden työttömyyteen erityisesti niiden työntekijäryhmien osalta, joita työpaikkakato on kohdannut ra juimmin. Näitä ryhmiä ovat nuoret useimmissa maissa sekä vanhemmat ikäryhmät joissakin maissa.
Particular attention is focused on longterm unemployment which has been a major problem in the Union over the past decade.
Huomio kohdistuu nimenomaan pitkäaikaistyöttömyyteen, joka on viime vuosikymmenenä ollut merkittävä ongelma unionissa.
The analysis is divided into six sections.
Tarkastelu on jaettu kuuteen jaksoon.
In the first, employment developments across the Union as a whole over the recent past are examined and compared with those in other industrialised parts of the world, specifically the US and
Ensimmäisessä jaksossa kä sitellään työllisyyden kehitystä Euroopan unionissa kokonaisuudessaan viime vuosina ja verrataan kehitystä maailman muilla teollistuneilla alueilla, erityisesti Yhdysvalloissa ja Japanissa, ta pahtuneeseen kehitykseen. Näin saadaan perusta yksittäisten jä
The fifth section considers develop ments in certain important labour market features in Member States.
Viidennessä jaksossa tarkastellaan joidenkin keskeisten työmarkkinatekijöiden kehitystä jäsenmaissa.
Specifically, it examines, first, changes in wage levels — and in labour costs, in general — relative to changes in labour productivity in order to assess the scope for
Huomion kohteena ovat ensinnäkin palkkatason muutokset —ja yleensä työvoima kustannusten muutokset — suhteessa tuottavuuden muutoksiin. Tavoitteena on arvioida työnan
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union
Jakso 1 Työllisyyden ja työttömyyden kehityssuuntaukset Euroopan unionissa
Employment and unemployment trends in the Union by almost 900 thousand (and by 1.7 million including the fall that occurred in 1990 before the re cession started elsewhere), in Spain, by almost 800 thousand and in the former West Germany, nearly 600 thousand.
Työllisyyden ja työttömyyden kehityssuuntaukset Euroopan unionissa sa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Itävallassa — tarpeeksi suuri, jotta se olisi estänyt työttömyyden kasvun.
proportion of the jobs gained earlier. While the fall in employment was not common to all Member States between 1991 and 1994, in the five countries in which em ployment increased — Belgium, Ireland, Luxembourg, the Netherlands and Austria — the rise was in no case large enough to prevent unemployment from increasing.
1990 tapahtunut lasku, jolloin taantuma ei ollut vielä alkanut muualla), Espanjassa lähes 800 000:11a ja entisessä Länsi-Saksassa lähes 600 000:11a.
The three latter countries together were responsible for over 60% of the growth in the number of people in employment in the Union as a whole between 1985 and 1990 — each experiencing a rise of some 2 million.
Kolme viimeksi mainittua maata vastasivat yhdessä yli 60 prosentista työllisten määrän kasvusta unionissa kokonaisuudessaan vuosina 19851990 — kussakin nousu oli noin kaksi miljoonaa.
Each, therefore, lost during the recession a significant
Jokainen näistä maista menetti siis taantuman aikana merkittävän osan aiemmin syntyneistä lisätyöpaikoista.
The loss of jobs meant that employ ment in the Union declined from a peak of 62% of working-age population (the employment rate, a measure of the performance of
(Esitetyt työllisyysluvut eroavat aiempien Työllisyys Euroopassa -raporttien luvuista — ks. tietoru-
Employment rates in the Union and elsewhere, 1972-94
Työllisyysaste unionissa ja muualla, 1972 - 94
% population (15-64) on
% väestöstä (15-64) on
The numbers employed in the European Union as a whole (ie in cluding the three new Member States as well as the new Länder in the East of Germany) fell by around 4% between 1991 and 1994 and by around 2% in 1993 alone, in each case, twice as large as any previous fall over a comparable period since the war.
Työllisten määrä koko Euroopan unionissa (mukaan lukien kolme uutta jäsenmaata sekä Saksan uudet itäiset osavaltiot) laski noin neljä prosenttia vuosina 19911994 ja noin kaksi prosenttia yksinomaan vuonna 1993; lasku oli kummassakin tapauksessa kaksi kertaa niin suuri kuin minään muuna vastaavana ajanjaksona sodan jälkeen.
(Employment fell by 1% in 1975 and 1981, following the two world oil price crises and by around 2% between 1980 and 1983 (see Box for a description of the employment figures used here).
(Työllisten määrä laski yhden prosentin vuosina 1975 ja 1981 kahden öljykriisin seurauksena ja noin kaksi prosenttia vuosina 1980-1983; ks. käytet tyjen työllisyyslukujen kuvaus tietoruudusta.)
The period of record employment growth between 1985 and 1990, when the net addition to jobs was greater than at any time over the preceding 30 years was, therefore, followed by a period of record job losses.
Työllisyyden ennätysmäistä kasvua vuosina 19851990, jolloin työpaikkojen nettolisäys oli suurin kolmeenkymmeneen vuoteen, seurasi siis työpaikkojen määrän ennätysmäinen väheneminen.
As a result, the total numbers in work in 1994 in the Member States taken together were about the same as they had been in 1988.
Työllisten määrä vuonna 1994 olikin jäsen maissa yhteensä lähes samalla ta solla kuin vuonna 1988.
Around 60% of the 10 million or so extra jobs created between 1985 and 1990 were, therefore, effectively lost in the three years 1991 to 1994.
Noin 60 prosenttia arviolta 10 miljoonasta vuosina 19851990 syntyneistä työpaikoista oli siten kadonnut vuosien 1991 ja 1994 välillä.
At the same time, some of the older Member States experienced similarly large job losses.
Myös joissakin vanhoissa jäsenmaissa koettiin vastaavan suuruisia työpaikkojen menetyksiä.
In Italy, the numbers in employment fell by over 1.7 million, in the UK,
Italiassa työllisten määiu ..c1'i yli 1,7 miljoonalla, Isossa-Britanniassa lähes 900 000:11a (1,7 miljoonalla, jos mukaan otetaan vuonna
Employment in the Union
Työllisyys unionissa
Unlike for unemployment, where there is a generally accepted source of comparable data on the position in different Member States (the Eurostat comparable unemployment rates), there is no agreed set of data on employment in the Union which is similarly regarded as the most comparable and reliable.
Unionin eri jäsenvaltioiden työllisyystilanteesta ei ole yleisesti hyväksyttyä ja luotettavaksi tiedettyä vertailukelpoista tietolähdettä toisin kuin työttömyyden kohdalla (Eurostat-tilastojen vertailukelpoiset työttömyysluvut).
This is a serious deficiency especially given the increasing concern of policy with employment and job creation.
Tämä on vakava puute etenkin nyt, kun työllisyyteen ja työpaikkojen syntymiseen kiinnitetään yhä enemmän huomiota.
It is even more serious when the two series commonly used, the employment series from the National Accounts and that derived from the annual Community Labour Force Survey (LFS), show different figures and different changes over time, as they do for some countries.
Kyseessä on vieläkin vakavampi ongelma niissä tapauksissa, joissa kansantalouden tilinpitojärjestelmä ja yhteisön vuosittain julkaistava työvoimatutkimus (Community Labour Force Survey, LFS) eroavat luvuiltaan ja muutossuuntauksiltaan kuten tapahtuu joidenkin maiden kohdalla.
Fortunately for the majority of Member States, there is not a significant difference between the two sources, though since the LFS relates to a specific point in time (Spring) and the National Accounts to annual averages, some difference is to be expected.
Jäsenvaltioiden enemmistön kohdalla näiden kahden lähteen välillä ei onneksi ole merkittävää eroa, vaikka joitakin eroja on odotettavissa, koska yhteisön työvoimatutkimus viittaa tiettyyn ajankohtaan (kevääseen) ja kansantalouden tilinpitojärjestelmä vuosittaisiin keskiarvoihin.
For some countries, however, and for four, in particular — Italy, Luxembourg, the Netherlands and Portugal — there is a substantial difference, of 10% or more in terms of numbers employed.
Joidenkin maiden kohdalla on kuitenkin huomattava ero, jopa 10 prosenttia työllistettyjen määrässä. Näitä maita ovat erityisesti Italia, Luxemburg, Alankomaat ja Portugali.
In Portugal, the reason is unclear.
Portugalin osalta syy on epäselvä.
In the case of all these countries, as for Belgium and Denmark in respect of changes over time, the conclusions drawn from an analysis of employment figures, and the policy implications, can, therefore, vary according to the source used.
Kaikissa näissä maissa työllisyysluvuista vedetyt johtopäätökset ja niiden vaikutus harjoitettavaan politiikkaan voivat vaihdella käytettävän lähteen mukaan. Sama pätee Belgiaan ja Tanskaan muutossuuntauksia tarkasteltaessa.
This applies not only to the numbers in work by also to the numbers in the labour force, which are given by the sum of those employed and those who are unemployed.
Tämä ei koske vain työllisten määrää vaan myös työvoiman määrää, joka saadaan laskemalla yhteen työllisten ja työttömien määrä.
(In cases where the National Accounts data are used to measure employment, this gives rise to an in-built inconsistency insofar as the labour force figures which underlie the unemployment rates are different from the sum of employment plus unemployment. )
(Kansantalouden tilinpitojärjestelmän käyttö työllisyyden mittaamiseen aiheuttaa sisäisen ristiriidan, mikäli työttömyyslukujen pohjana olevat työvoimaluvut eroavat siitä luvusta, joka saadaan, kun työllisten määrä ja työttömien määrä lasketaan yhteen.)
The employment data analysed in this Report differ according to the issue concerned, as explained in the Sources section at the end.
Tämän raportin työllisyystiedot vaihtelevat käsiteltävän aiheen mukaan kuten raportin Lähteet-luvusta käy ilmi.
In general, the LFS is used for all detailed analysis of labour market features.
Työmarkkinoiden yksityiskohtaisessa tarkastelussa on yleensä käytetty yhteisön työvoimatutkimusta.
When examining year-to-year changes in total employment over time, however, the National Accounts data are used since these ought to be a more reliable indicator of these than the LFS, partly because of the sample basis of the latter, partly because of periodic rebasing and improvements in design.
Kokonaistyöllisyyden vuosimuutosten käsittelyssä käytetään kansantalouden tilinpitojärjestelmää, koska sen pitäisi olla tältä osin luotettavampi kuin yhteisön työvoimatutkimuksen tiedot, osittain jälkimmäisen otospohjan vuoksi ja osittain ajoittain tehtävän perustietojen uudelleenarvioinnin ja rakenteen parantamisen vuoksi.
For Italy, the Netherlands and Portugal, however, because of serious problems with the National Accounts data, especially given the main concern here which is to examine the numbers in employment rather than the volume of labour input or the number of jobs, LFS data have been used for total employment (the average of quarterly figures for Italy and Portugal).
Italian, Alankomaiden ja Portugalin kohdalla on kuitenkin käytetty yhteisön työvoimatutkimuksen tietoja kokonaistyöllisyydestä (neljännesvuosittaisten tilastojen keskiarvo Italian ja Portugalin kohdalla) johtuen kansantalouden tilinpitojärjestelmään liittyvistä vakavista ongelmista erityisesti tämän raportin pääaiheen kannalta, joka on työllisten määrän tarkastelu eikä tehdyn työn määrän tai työpaikkojen määrän tarkastelu.
Although it is not entirely satisfactory to mix sources in this way, in this case, there seems little alternative given the data at present available.
Vaikka lähteiden sekoittaminen tällä tavoin ei ole täysin tyydyttävä ratkaisu, tässä tapauksessa ei ole muita vaihtoehtoja käytettävissä olevan tiedon vuoksi.
This means that the figures for total employment in these three countries and in the Union as a whole quoted in this Report may differ from those in other Commission publications based wholly on a single source of data.
Tämän johdosta näiden kolmen maan ja koko unionin kokonaistyöllisyysluvut, joihin on viitattu tässä kertomuksessa, voivat olla erilaiset muissa komission julkaisuissa, jotka perustuvat yksinomaan yhteen tietolähteeseen.
Employment in the new Member States
Työllisyys uusissa jäsenvaltioissa
So far as possible, given the constraints of data availability, the new Member States have been included in the analysis.
Uudet jäsenvaltiot on lisätty tarkasteluun mahdollisuuksien mukaan (riippuen saatavilla olevista tie doista).
The figures used for Finland and Sweden come from their national labour force surveys and should be broadly comparable with data from the Community Labour Force Survey, though the form of the questions asked may in some cases be slightly different.
Suomen ja Ruotsin luvut ovat peräisin kansallisista työvoimatutkimuksista ja niiden pitäisi olla suurinpiirtein vertailukelpoisia yhteisön työvoimatutkimuksen tietojen kanssa, vaikkakin kysymysten muoto voi olla hieman erilainen joissakin tapauksissa.
For Austria, there is as yet no labour force survey and the data used come from other national sources.
Itävaltaa koskevaa työvoimatutkimusta ei ole vielä olemassa, joten käytetyt tiedot ovat peräisin muista kansallisista lähteistä.
These, it should be emphasised, are much less comparable with the figures for other Member States and should be considered as indicative only.
Tässä on korostettava, että nämä tiedot ovat paljon vähemmän vertailukelpoisia muiden jäsenvaltioiden lukujen kanssa ja että niitä tulisi pitää vain suuntaa antavina.
Employment in Germany
Työllisyys Saksassa
The data for Germany examined in this Report relate to the former West Germany for the years before 1991 and for the years after to total Germany including the new Lander, except where indicated (which is usually where it significantly distorts the analysis of changes over time).
Saksan osalta tämän kertomuksen tiedot liittyvät entiseen Länsi-Saksaan vuotta 1991 edeltäneeltä ajalta ja koko Saksaan (mukaan lukien uudet itäiset osavaltiot) tämän vuoden jälkeiseltä ajalta ellei toisin ole mainittu (eli yleensä silloin, jolloin muutossuuntaukset merkittävästi vääristyisivät).
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union unemployment from 7V
Jakso 1 Työllisyyden ja työttömyyden kehityssuuntaukset Euroopan unionissa
6V2% in 1994, below the average of the past 20 years and approaching the lowest figure achieved since 1974 (572% in 1989).
Uusissa jäsenmaissa tapahtunut työllisyyden huonone­minen, mikä keskittyi yksinomaan Suomeen ja Ruotsiin, oli paljon selvempää.
Unlike the in 1974 seems, therefore, to have been resumed having been halted temporarily during the five years 1985 to 1990, the only time over the past 20 years when the rate has fallen.
Työllisyys, joka oli kasvanut tasaisesti 1970­ja 1980­luvuilla — toisin kuin muissa EU­maissa, joissa se laski 65 prosentista 58 prosenttiin ensim­mäistä öljykriisiä seuranneena vuosikymmenenä — laski 73 pro­sentista 67 prosenttiin työikäises­tä väestöstä vuosina 1990­1994.
Member States in creating job for those who are likely to want to work, working age being defined as 15 to 64) in 1992 to under 60% in 1994, back to the 1988 level after 8 years of continuous increase (Graph 8).
Samalla kun työllisten määrä laski voimakkaasti, työttömyys li­sääntyi erityisen voimakkaasti kolmessa uudessa jäsenmaassa.
(The employment figures used differ from those in previous Employment in Europe reports, see Box for details.)
Näiden työttömyys oli alle kolme prosenttia vuonna 1990 ja 9,5 pro­senttia vuonna 1994, vaikka tässä­kin tapauksessa kasvu aiheutui lähes kokonaan Suomesta ja Ruot­sista (lähinnä Suomesta, jossa työttömyys nousi yli 18 prosentti­in).