natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fishing, which is one of mankind's oldest activities, is a sector which has grown consistently in importance in the European Community, especially since the accession of Spain and Portugal.
Kalastus, yksi maailman vanhimmista elinkeinoista, on kasvattanut merkitystään Euroopan yhteisössä jatkuvasti, erityisesti Espanjan ja Portugalin liittymisen jälkeen.
After 10 years of existence, during 1992 and 1993 the common fisheries policy was subjected to a complete re-think, which led to substantial adjustments and modifications.
Yhteistä kalastuspolitiikkaa tarkasteltiin sen kymmenvuotisen olemassaolon jälkeen perusteellisesti vuosina 1992 ja 1993, mikä johti asiasisältöön liittyviin lisäyksiin ja muutoksiin.
New guidelines were laid down and new measures were taken; a new basic regulation was drawn up and new instalments were implemented in the field of management and aid for the fisheries sector.
Tuolloin päätettiin uusista lin jauksista ja toimenpiteistä. Samoin laadittiin uusi perusasetus ja luotiin uusia välineitä kalastusalan hallintoon ja tukiin.
The economic and social stakes are high.
Kalastusalan taloudelliset ja yhteiskunnalliset haasteet ovat suuret.
We must unite in our efforts to ensure that the fisheries sector survives, especially in the face of the forthcoming enlargement of the European Union.
Alan tulevaisuus on varmistettava yhteisin ponnistuksin, varsinkin Euroopan unionin tulevan laajenemisen myötä.
Enlargement will doubtless have important consequences for the future development of 'Blue Europe'.
Tämä laajeneminen tulee varmasti vaikuttamaan merkittävästi "Sinisen Euroopan" tulevaan kehitykseen.
I am delighted to introduce this booklet on 'The new common fisheries policy'.
Olen erityisen tyytyväinen voidessani esitellä tämän kirjasen uudesta yhteisestä ka lastuspolitiikasta.
I very much hope that it will provide the general public with the means to familiarize themselves with this littleknown Community policy.
Toivon, että se antaa suurelle yleisölle mahdollisuuden tutustua tähän vähemmän tunnettuun yhteisön politiikkaan.
I especially hope that the main players in the common fisheries policy, those working in the fishing and aquaculture sectors, will find in it a clear and useful explanation of the work of the Community on their behalf.
Erityisesti toivon, että ka lastuksen ja vesiviljelyn parissa työskentelevät löytävät siitä selkeää ja hyödyllistä tietoa heitä koskevasta yhteisön työstä.
HISTORY OF THE COMMON FISHERIES POLICY
YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN HISTORIA
ACCESS TO FISHING GROUNDS
PÄÄSY KALAVESILLE
MONITORING FISHING ACTIVITY
KALASTUKSEN VALVONTA
MARKETING OF FISHERY PRODUCTS . 17
KALASTUSTUOTTEIDEN MARKKINOINTI
STRUCTURAL POLICIES
RAKENNEPOLITIIKKA
THIRD­COUNTRY AGREEMENTS AND INTERNATIONAL CONVENTIONS
SOPIMUKSET KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA JA KANSAINVÄLISET YLEISSOPIMUKSET
FISHERY RESEARCH
KALATALOUDELLINEN TUTKIMUS
COMMON FISHERIES POLICY AND THE ENVIRONMENT
YHTEINEN KALASTUSPOLITIIKKA JA YMPÄRISTÖ
THE FUTURE FACING THE COMMON FISHERIES POLICY
YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN TULEVAISUUS
Since 1983, common rules have covered all aspects of the fish ing industry.
Yhteiset säännöt ovat kattaneet vuo­desta 1983 kaikki kalatalousalan osa­alueet.
A host of legal, political, economic, social and environmental factors lies behind the creation of the common fisheries policy which has operated since 1983 and is now in its second decade.
Tämän vuoksi kalatalousalan pitkän aikavälin tulevaisuus edellyttääkin, että kaikki asianosaiset Euroopan yhteisöstä ja kansallisista hallituksista aina yksittäisiin kalastajiin saakka huolehtivat velvollisuuk­sistaan.
Such behaviour is no longer economically, nor legally, possible.
Kalastuspolitiikka on oivallinen esimerkki Euroopan yhteisön yhtenäisen politiikan tarpeesta.
As stocks face the constant danger of being overfished and many fisheries weather serious crises, the industry's long-term future depends on all those involved from the European Community and governments at one level right down to individual fishermen at another shouldering their respective responsibilities.
Vuodesta 1983 käytössä olleen ja nyt toiselle vuosikymmenelleen siirtyneen kalastuspolitiikan taustalta löytyy joukko oi­keudellisia, poliittisia, taloudellisia, sosiaali­sia ja ympäristöllisiä tekijöitä.
Fishing, one of mankind's oldest pursuits, is an emotive subject.
Kalastus, joka on yksi ihmiskunnan vanhim­pia elinkeinoja, herättää voimakkaita tuntei­ta.
It conjures up images of mankind defying the elements and of close-knit coastal communities.
Se synnyttää kuvan luonnonvoimia vas­taan taistelevasta ihmisestä ja pienestä me­renrantayhdyskunnasta.
Fish also play an increasingly important part in our diet as new species are caught and new processing techniques developed.
Uusien lajien löytä­misen ja uusien jalostusmenetelmien myötä kalasta on tullut myös entistä tärkeämpi osa ruokavaliotamme.
The common fisheries policy (CFP) is a fully fledged European Community policy, one of the very few, like agriculture, with common rules throughout EC member countries covering all aspects of the fishing industry from the sea to the consumer.
Yhteinen kalastuspolitiikka (YKP) on yksi harvoista Euroopan yhteisön politiikoista, joka maatalouspolitiikan tapaan asettaa jä­senvaltioille kaikki alan toiminnot kattavat yhteiset säännöt, jotka ulottuvat tuottajista kuluttajiin.
But this does not mean that the European Commission in Brussels manages the policy on its own.
Euroopan komissio ei kuiten­kaan yksinään vastaa siitä Brysselistä käsin.
A corner-stone of the present strategy is the shared responsibility for decisions, their application and their enforcement by all those concerned - EC institutions, national governments, regional and local authorities, fishermen and fishing organizations.
Nykyisen toimintamallin kulmakiviä on vas­tuun jakaminen päätöksistä, niiden sovelta­misesta ja noudattamisesta kaikkien osa­puolten — yhteisön toimielinten, kansallis­ten hallitusten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten, kalastajien ja kalastusalan järjestöjen — kanssa.
A sense of independence has always been a hallmark of fishermen.
Kalastaja on aina ollut itsenäisyyden periku­va.
There are many still today who rail against governments and the European Community for imposing restrictions on their profession and argue for 'a return to the good old days' when they couild put to sea and pursue shoals of fish when and where they wished.
Yhä tänään moni heistä pyristelee halli­tustaan ja yhteisöä vastaan näiden esittäessä kalastusta koskevia rajoituksia ja vaatii pa­luuta vanhoihin hyviin aikoihin, jolloin hän kykeni käymään merellä kalastamassa kala­parvia milloin ja missä tahansa.
Nor can the CFP be isolated from other EC activities.
Yhteistä kalastuspolitiikkaa ei voida myös kään erottaa muista yhteisön toiminnoista.
Increasingly, its objectives have to be taken into account when regional, social, environmental, commercial and research priorities are being determined.
Sen tavoitteet on otettava enenevässä määrin huomioon määritettäessä tutkimus, alue-, sosiaali-, ympäristö- ja kauppapolitiikan painopisteitä.
Fishing is essentially an economic activity and one whose health at the end of the day depends on the level of fish stocks.
Kalastus on ensisijaisesti taloudellista toi mintaa, joka on loppujen lopuksi riippuvainen kalavarojen tilasta.
Given the tendency of fish to ignore national boundaries and migrate and the very real pressures on fishery stocks, the sector has its best chance of survival if it is subject to enforceable common rules even at international level.
Koska kalat eivät tunnusta liikkuessaan kansallisia rajoja ja kalavaroihin kohdistuu todellisia paineita, on alalla parhaimmat mahdollisuudet selviytyä, jos siihen kohdistuu rajoittavia yhteisiä sääntöjä myös kansainvälisellä tasolla.
Overall, fishing's contribution to the wealth of individual Community countries, measured in gross domestic product, may appear limited - less than 1% in most cases.
Kaiken kaikkiaan kalastuksen merkitys yksittäisten yhteisömaiden hyvinvoinnille bruttokansantuotteena laskettuna voi vaikuttaa vähäiseltä, onhan se useimmiten alle 1 %.
Nor does it provide as many jobs as some other sectors of the economy.
Se ei myöskään luo niin monia työpaikkoja kuin muutamat muut talouden alat.
But of far greater importance is its vital contribution to certain coastal communities.
Kalastus on kuitenkin elintärkeää monille rannikon yhdyskunnille.
It provides jobs and incomes not just directly, but also in back-up industries, like boat yards, processing, packaging and equipment suppliers.
Se ei ainoastaan luo suoraan työpaikkoja ja tuo tuloja näille alueille, vaan luo niitä myös epäsuorasti alaan liittyvillä telakoilla, jalostus- ja pakkausteollisuudessa sekä varustevalmistamoissa.
There are estimated to be around 300 000 full- and parttime fishermen in the Community.
On arvioitu, että yhteisössä on noin 300 000 koko- ja osaaikaista kalastajaa.
Every job at sea creates a further four to five on shore.
Jokainen työpaikka merellä luo neljästä viiteen työpaikkaa maissa.
Direct employment
Suora työllistäminen
Catches: Fish, crustaceans, molluscs, etc.
Saaliit: kalat, simpukat, äyriäiset jne.
China Japan Former USSR USA Norway Sweden
Yhdistytiyi kuningaskunta
Source: FAO
Ruotsi Suomi Lähde: FAO.
Legally, justification for the Community's involvement in fisheries is perfectly clear.
Lainsäädännöllisesti yhteisön osallistuminen kalastustoiminnan sääntelyyn on selvästi oikeutettua.
It is firmly based in Articles 38 and 39 of the Treaty of Rome, the legal bedrock of the Community signed in 1957 and ratified by all EC governments.
Se perustuu Rooman sopi muksen 38 ja 39 artiklaan.
These set out the various aims and methods for organizing future agricultural policy, including fisheries explicitly.
Rooman sopi mus on yhteisön oikeusperustan muodostava sopimus, joka on allekirjoitettu 1957 ja jonka kaikki EY:n jäsenvaltioiden hallitukset ovat ratifioineet.
As a result governments transferred to the Community the power to determine measures for the fishing industry, although it was not until 26 years later that the CFP took on its present recognizable form.
Kan salliset hallitukset siirsivät siten yhteisölle valtaa määrittää toimenpiteitä kalatalousalalla, vaikkakin kesti 26 vuotta ennen kuin YKP sai nykyisen muotonsa.
The Community's responsibility and involvement were further confirmed in the 1986 Single European Act, the first major review of the Treaty of Rome.
Yhteisön vastuuta ja osallistumista vahvistettiin entisestään vuoden 1986 Euroopan yhtenäisasiakirjalla, joka oli ensimmäinen Rooman sopimuksen merkittävä tarkistus.
It underlined the Community's role in promoting the social and economic welfare of all its citizens and regions -a commitment which clearly encompassed fishing communities.
Siinä korostettiin yhteisön asemaa kaikkien kansalaistensa ja alueidensa sosiaalisen ja ta loudellisen hyvinvoinnin edistäjänä. Tämä sitoumus koskee selkeästi myös kalastusyhdyskuntia.
Throughout 1992 and 1993 wide-ranging changes to the CFP were agreed to establish a better balance between all the edible fish stocks available to the Community and the size and capability of the various fleets competing for the sea's scarce resources.
Vuosina 1992 ja 1993 sovittiin laajoista muutoksista YKP:hen paremman tasapainon saavuttamiseksi kaikkien yhteisössä saatavissa olevien ja syötäväksi kelpaavien kalavarojen sekä merien niukoista voimavaroista kilpailevien laivastojen koon ja kapasiteetin välillä.
These set the CFP on a dynamic new course, introducing a gradual evolution towards a more global, multiannual strategy in which there is greater coherence be tween the many aspects of the policy.
Muutokset saattoivat YKP:n uuteen dynaamiseen kasvuun ja johtivat asteittain laaja-alaisempaan monivuotiseen toimintamalliin, jossa politiikan eri osaalueet ovat yhdenmukaisempia kuin aiemmin.
It is these rules which will largely determine the industry's behaviour and fortunes into the next century.
Nämä säännöt tulevat suurelta osin määrittämään kyseisen teollisuudenalan kehityksen ja kohtalon seuraavalla vuosisadalla.' dalla.'
It is "worth underlining the relatively modest cost of the common fisheries policy.
Tässä yhteydessä tulee myös korostaa yhteisen kalastuspolitiikan suhteellisen alhaisia kustannuksia.
Its total budget in 1993 was ECU 754 million to cover a score of domestic and international policy areas.
Sen kokonaiskustannukset vuonna 1993 olivat 754 miljoonaa ecua, mikä kattoi sekä kansallisen että kansainvälisen toiminnan alat.
Evolution of budget common fisheries policy 1985-93
Talousarvion kehitys Yhteinen kalastuspolitiikka 1985—1993
Source: EC DG XIV
Lähde: komissio, PO XIV.
One of the most fundamental trends influencing the CFP was the widespread move in the 1970s by coastal States to extend their fishing zones under international law to 200 nautical miles.
Yksi YKP:hen perusteellisimmin vaikuttaneista suuntauksista oli laajamittainen rannikkovaltioiden kalastusvyöhykkeiden laajentaminen kansainvälisen oikeuden nojalla 200 merimailiin 1970-luvulla.
The coastal States that introduced such measures were motivated by the desire to guarantee each country's hunting grounds in the face of dwindling stocks.
Näin toimineiden valtioiden vaikuttimena oli oman kalastusalueen turvaaminen varojen vähetessä.
The Community's Member States soon followed suit, declaring similar zones in the North Atlantic from the beginning of 1977 and thus acting as one fishing nation.
Yhteisön jäsenvaltiot seurasivat myös pian esimerkkiä julistamalla vuodesta 1977 samanlaiset vyöhykkeet Pohjois-Atlantille ja toimimalla täten yhtenäisenä kalastusvaltana.
The common fisheries policy established in 1983, and sometimes colloquially referred to as 'Blue Europe', did not suddenly come into being overnight.
Vuonna 1983 käyttöön otettu yhteinen ka lastuspolitiikka, josta käytetään joskus tuttavallisesti nimitystä "Sininen Eurooppa", ei syntynyt yhdessä yössä.
Its foundations grew gradually, often in response to international developments. Nor since then has it stood still.
Se perusta on luo tu vähitellen, usein vastauksena kansainväliseen kehitykseen.
It has had to adjust to the withdrawal of Greenland from the European Community in 1985, the accession of Spain and Portugal to the Community the follow ing year, German unification in 1990 and completion of a single internal market in 1993. It is important to point out that the characteristics of the fishing sector in the North East Atlantic and the North Sea on the one hand and the Mediterranean on the other - the seas of most direct interest to the Community -are quite separate.
Se ei ole myöskään jäänyt paikalleen, vaan sen on pitänyt sopeutua niin Grönlannin vetäytymiseen Euroopan yhteisöstä vuonna 1985, seuraavana vuonna tapahtuneeseen Espanjan ja Portugalin liittymiseen yhteisöön ja Saksan yhdistymiseen vuonna 1990 kuin yhteismarkkinoiden toteuttamiseenkin 1993· Yhteisölle tärkeimpien vesialueiden, Koillis-Atlantin ja Pohjanmeren sekä Välimeren ominaispiirteet eroavat suuresti toisistaan.
As a result, many of the elements described below do not apply to the latter.
Tämän vuoksi monet seuraavassa esitetyt seikat eivät päde viimeksi mainittuun alueeseen.
National governments reasoned that the Community as a whole would be better placed to defend their interests in international negotiations and to man age the many fish stocks under their jurisdiction.
Kansalliset hallitukset arvioivat, että yhtenäinen yhteisö voisi puolustaa paremmin etujaan kansainvälisissä neuvotteluissa ja hoitaa toimivaltaansa kuuluvia kalavaroja.
The importance of the fishing sector has grown, especially since the accession of Spain and Portugal.
Kalastusalan merkitys on kasvanut erityisesti Espanjan ja Portugalin liittymisen myötä.
In 1983, a Community systemfor conserving and managing the valions fish stocks was agreed.
Vuonna 1983 sovittiin eri kalakantojen suojelua ja hallintaa koskevasta yhteisön järjestelmästä.
Earlier, in 1970, the European Community had passed its first fisheries legislation.
Euroopan yhteisö oli jo aiemmin 1970-luvulla antanut ensimmäiset kalastusta koskevat säädökset.
It covered three areas: the right of vessels to fish in another EC country's waters; measures to organize the mar keting of fishery products; and access to Community financial aid to encourage modernization of the sector.
Ne koskivat kolmea aluetta: alusten oikeutta kalastaa toisen EY-maan vesillä, kalastustuotteiden markkinoinnin järjestämistä sekä kalastusalan uudenaikaistamiseen myönnetyn yhteisön rahoitustuen saamista.
The importance of the fishing industry on the Community's agenda was given a major boost when Denmark, Ireland and the United Kingdom joined in January 1973· All three had major fishing interests.
Kalatalouden merkitys kasvoi yhteisössä huomattavasti, kun Tanska, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta liittyivät yhteisöön tammikuussa 1973.
Their combined catches were double those of their counterparts in the six original EC countries.
Kaikille kolmelle maalle kalastus oli tärkeä ala; niiden yhteenlasketun saaliin määrä oli kaksinkertainen verrattuna yhteisön kuuden alkuperäisen perustajavaltion saaliisiin.
The most important development was to suspend freedom of access to another country's coastal waters for 10 years and to reserve coastal bands six, and in specific cases 12, miles wide for local fishermen and those who had traditionally fished such waters.
Tärkeimmät seuraukset liittymisestä olivat toisen maan rannikkovesille pääsyn estäminen kymmeneksi vuodeksi sekä kuuden ja erityistapauksissa kahdentoista meripeninkulman rannikkovyöhykkeen varaaminen paikallisille kalastajille sekä perinteisesti kyseisillä vesillä kalastaville.
The year was a major landmark in the development of the CFP.
Kyseinen vuosi on merkittävä virstanpylväs YKP:n kehityksessä.
For the first time a Community system for conserving and managing the various fish stocks in EC waters was agreed.
Tuolloin sovittiin ensimmäistä kertaa eri kalakantojen suojelemisesta ja hoidosta yhteisön vesillä.
The final package included measures de signed to protect species from overfishing, guarantee fishermen their future livelihood and ensure the processing industry and consumers enjoy regular supplies of fish at reason able prices.
Lopullinen järjestelmä sisälsi toimenpiteet lajien suojelemiseksi liikakalastukselta kalastajien elinkeinon jatkuvuuden turvaamiseksi sekä jalostusteollisuuden ja kuluttajien säännöllisten ja kohtuuhintaisten kalatoimitusten turvaamiseksi.
Member states were allowed to extend their existing coastal bands to 12 miles, while boats from other Community countries which had traditionally fished such waters could continue to do so under certain conditions.
Jäsenvaltiot pystyivät laajentamaan olemassa olevaa rannikkovyöhykettään 12 meripeninkulmaan.
The share out of available fishery resources took several factors into account. It was agreed that every year each fishing member state would receive a fixed percentage of the stocks that could be caught.
Tällöin muiden yhteisömaiden kalastajat, jotka olivat perinteisesti kalastaneet näillä vesillä, saattoivat jatkaa toimintaansa tietyin ehdoin.
The year 1983 also saw the birth of a comprehensive structural policy for the Community fishing fleet for the first time.
Vuonna 1983 otettiin myös ensimmäistä kertaa käyttöön kaikenkattava rakennepolitiikka yhteisön kalastuslaivastolle.
The essential feature of this new approach was die introduction of measures to harmonize stnictural policies through multiannual guidance programmes.
Tämä osuus määritettiin laskemalla määrä, jonka edestä kunkin maan laivasto oli perinteisesti kalastanut kyseisiä varoja.
Just two years after the foundations of the CFP were laid, Greenland left the European Community.
Vain kaksi vuotta YKPm perustan luomisesta Grönlanti erosi Euroopan yhteisöstä.
The Community had to negotiate a fisheries agreement to ensure that its fleet could continue to fish in Greenland's rich cod, halibut and shrimp waters.
Yhteisön oli neuvoteltava sen kanssa kalastussopimus, jotta sen laivasto voisi jatkaa kalastamista Grönlannin vesillä, joissa on runsaasti turskaa, pallasta ja katkarapuja.
1986 Spanish and Portuguese Accession
1986 Espanja ja Portugali liittyvät yhteisöön
Community measures to preserve fish stocks had to be applied immediately by Spanish and Portuguese Atlantic fishermen. EC marketing rules were also extended early on to both countries and widened to cover new species.
Muiden järjestelyiden ohella liittymissopimuksessa siirrettiin yhteisölle vastuuta Espanjan ja Portugalin kolmansien maiden kanssa neuvottelemien kalastussopimusten hoitamisesta.
Among other arrangements, the Act of Accession transferred to the Community responsibility for managing third-country fishing agreements negotiated by Spain and Portugal; set out detailed timetables for gradually abolishing customs duties on fish imports between the Community and the two new members; and prepared for a gradual alignment of prices between the existing and new Member States on species like sardines and anchovies.
Sopimuksessa esitettiin myös yksityiskohtainen aikataulu kalatuotteita koskevien tullimaksujen asteittaisesta pois tamisesta yhteisön ja näiden kahden uuden jäsenen välillä sekä määrättiin tiettyjen la jien hintojen asteittaisesta yhdenmukaistamisesta vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välillä tiettyjen lajien kuten sardiinin ja anjoviksen osalta.
When Spain and Portugal joined the Community in 1986, the number of EC fishermen doubled.
Kun Espanja ja Portugali liittyivät yhteisöön 1986, kaksinkertaistui EY:n kalastajien määrä.
The former has one of Europe's largest fishing fleets employing 100 000 fishermen.
Espanjan kalastuslaivasto on yksi Euroopan suurimmista, ja siihen kuuluu 100 000 kalastajaa.
Community fishing capacity increased by 75%, tonnage by 65% and fish production and consumption by 45%.
Yhteisön kalastuskapasiteetti kasvoi 75 % :11a, tonnisto 65 %:lla ja kalan tuo tanto ja kulutus 45 % :11a.
Spain already had an agreement with the Community of Ten which provided the country with some 10% of her total fish catches.
Espanjalla oli ollut jo yhteisön kymmenen jäsenen kanssa sopimus, joka takasi sille noin 10 % sen saa liiden kokonaismäärästä.
Portugal had no such agreement, only a trade amingement, and so neither party had access to the other's waters.
Portugalilla ei ollut tällaista sopimusta, vaan ainoastaan kauppasopimus, eikä kummallakaan sen osapuolella näin ollen ollut pääsyä toisen vesille.
The challenge was to welcome the new members with their huge fishing interests while preserving the policies of the fledgling CFP
Haasteena olikin vastaanottaa merkittävän kalastusintressin omaavat uudet jäsenet, ja säilyttää samalla vastasyntyneen YKP:n sisältö.
In 1986, the Community welcomed Spain and Portugal, two countries with important fishing h ilerests.
Vuonna 1986 yhteisöön liittyivät Espanja ja Portugali, joilla on kummallakin merkittäviä kalastukseen liittyviä etuja.
Λ balance between fishing effort and the available resources of the sea must be reached.
On tärkeää luoda tasapaino kalastusponnistuksen ja käytettävissä olevien merellisten varojen välillä.
1990 and beyond
1990 ja tuleva kehitys
Since 1990, the CFP has had to handle the consequences of German unification with the particular difficulty of integrat­ing into the Community's fisheries policy a totally planned sector, which had overcapacity in an ill-equipped fleet and inefficient trade and processing structures.
Vuodesta 1990 lähtien YKP:n on pitänyt sopeutua Saksan yhdistymisen tuomiin muutoksiin. Erityisiä vaikeuksia on synnyttänyt täysin kontrolloidun kalastusalan yhdentäminen yhteisön kalastuspolitiikkaan, kun sanotun alan laivasto on ylimitoitettu ja heikosti varustettu ja kauppa- ja jalostusrakenteet tehottomia.