natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indeed he found that the applicants' purported difficulties stemmed essentially from the fact that they were experiencing a cash-flow deficit and, as was pointed out in paragraph 34 of the order under appeal, that difficulties of that nature do not necessarily cause an undertaking to be placed in liquidation, a view which was confirmed upon examination of the applicable national law.
Se on nimittäin todennut, että vaikeudet, joihin valittajat ovat vedonneet, koskevat lähinnä varallisuuden puuttumista, ja huomauttanut valituksen kohteena olevan määräyksensä 34 kohdassa, että tämänkaltaiset hankaluudet eivät välttämättä aiheuta yrityksen asettamista selvitystilaan, minkä myös sovellettavien kansallisten lainsäädäntöjen tarkasteleminen osoittaa.
The appraisal of the facts made on an application for interim relief cannot be directly challenged in the context of an appeal.
Tätä välitoimista päättäneen tuomioistuimen suorittamaa tosiseikkojen arviointia ei voida asettaa suoraan kyseenalaiseksi muutoksenhaun yhteydessä.
By their second plea in law, the appellants complain that the President of the Court of First Instance took into account the ways in which Mr Henss could have assisted them in providing a bank guarantee.
Toisen valitusperusteensa yhteydessä valittajat arvostelevat välitoimista päättä­nyttä tuomioistuinta siitä, että tämä on ottanut huomioon Henssin mahdolli­suudet avustaa valittajia pankkitakauksen hankkimisessa.
61 On that point, it is settled law that in order to assess whether an undertaking is in a position to provide a bank guarantee, regard must be had to the group of undertakings to which it belongs {Hasselblad, cited above, paragraph 4) and, in particular, to the resources available to that group as a whole (Transacciones Marítimas, cited above, paragraph 12).
61 Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että sen arvioimiseksi, voiko yritys asettaa pankkitakauksen, on otettava huomioon konserni, johon yritys kuuluu (em. asia Hasselblad ν. komissio, määräyksen 4 kohta) ja etenkin konsernin rahoitustilanne kokonaisuudessaan (em. asia Transacciones Marítimas ym. ν. komissio, määräyksen 12 kohta).
That approach is based on the idea that the objective interests of the undertaking concerned are not wholly distinct from those of the natural or legal persons which control it and that the serious and irreparable nature of the damage alleged must therefore be appraised at the level of the group comprising those persons.
Tämä näkökanta perustuu siihen ajatukseen, että yrityksen objektiiviset intressit eivät ole riippumattomia niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden intresseistä, joilla on määräysvalta yrityksessä, ja että väitetyn vahingon vaka­vuutta ja korjaamattomuutta on arvioitava sen konsernin osalta, jonka nämä henkilöt muodostavat.
In particular, the fact that interests thus overlap is justification for not assessing the undertaking's interest in its own survival separately from the controlling group's interest in seeing it survive.
Intressien samansuuntaisuuden vuoksi on perusteltua, että kyseisen yrityksen intressiä jatkaa toimintaansa ei arvioida erillään siitä intres­sistä, joka niillä henkilöillä, jotka käyttävät määräysvaltaa yrityksessä, on yri­tyksen toiminnan jatkamiseen.
On the same grounds, it is proper in a comparable situation for the damage to an association of undertakings to be assessed having regard to the financial situation
Näiden samojen syiden nojalla on perusteltua, että yritysten yhteenliittymälle samankaltaisessa tilanteessa aiheutuvaa vahinkoa arvioidaan ottaen huomioon
It seems, therefore, that no importance is to be attributed to the fact that — as in the present case — the person who controls the undertakings by virtue of being their principal owner is a natural person who is not himself an undertaking.
Merkitystä ei siten ole sillä seikalla, että yritysten pääasiallisena omistajana ja niissä määräysvaltaa käyttävänä tahona on luonnollinen henkilö, joka ei itse muodosta yritystä, kuten nyt tarkasteltavassa asiassa.
Nor is there any foundation to the appellants' argument that the reasoning adopted by the President of the Court of First Instance amounts to discrimination as between undertakings, depending on whether or not their shareholders can be identified.
Valittajat eivät myöskään voi perustellusti väittää, että välitoimista päättäneen tuomioistuimen perusteluilla olisi syrjitty yrityksiä sillä perusteella, ovatko niiden osakkaat tiedossa vai eivät.
The assessment of the serious and irreparable nature of the damage alleged must be carried out having regard to the circumstances of the individual case rather than in a general way on the basis of abstract categories.
Vahingon vakavuutta ja korjaamattomissa olemista on nimittäin arvioitava kulloisenkin asian erityispiirteiden valossa eikä yleisten, abstraktien luonnehdintojen perusteella.
An undertaking found to be controlled by other persons is in a special situation which the court hearing an application for interim relief must take into account.
Muiden henkilöiden määräysvallassa oleva yritys on erityisessä tilanteessa, joka välitoimista päättävän tuomioistuimen on otettava huomioon.
The third plea concerns the standard of proof to be met by the applicants at first instance in order to establish that the condition of urgency is satisfied.
Kolmas valitusperuste koskee valittajille kuuluvaa todistustaakkaa siitä, että kiireellisyyttä koskeva edellytys täyttyy.
As the Commission rightly pointed out, although in order to establish the existence of serious and irreparable damage it is not necessary for the occurrence of the damage to be demonstrated with absolute certainty, it being sufficient to show that damage is foreseeable with a sufficient degree of probability, the applicants are required to prove the facts forming the basis of their claim that serious and irreparable damage is likely.
Komissio on todennut perustellusti, että vaikka on totta, että vakavan ja kor­jaamattomissa olevan vahingon olemassaoloa ei tarvitse todeta ehdottoman varmasti vaan riittää, että vahingon aiheutuminen on riittävän todennäköistä, valittajien on kuitenkin näytettävä toteen tosiseikat, joiden perusteella tällaista vahinkoa voidaan pitää vakavana ja korjaamattomissa olevana.
That requirement is all the more justified in a case such as the present, in the light of the principle set out in paragraph 55 above.
Tämä vaatimus on perusteltu varsinkin nyt tarkasteltavan kaltaisessa tilanteessa, kun otetaan huomioon tämän määräyksen 55 kohdassa esitetty periaate.
As regards the fourth and final plea, it is enough to note that the information to which the appellants refer merely furnishes further detail, which admittedly gives a fuller picture of the facts set out in paragraph 31 of the order under appeal, but which does not indicate that the findings of the President of the Court of First Instance are vitiated by material inaccuracy.
Neljännen ja viimeisen valitusperusteen osalta riittää, kun todetaan, että tiedot, joihin valittajat viittaavat, ovat pelkkiä täsmennyksiä, jotka kyllä täydentävät valituksen kohteena olevan määräyksen 31 kohtaan liittyviä tosiseikkoja mutta joiden perusteella ei voida todeta, että välitoimista päättäneen tuomioistuimen toteamukset olisivat olleet aineellisesti paikkansapitämättömiä.
In those circumstances, for the reasons set out in paragraphs 50 to 52 above, the appraisal of the evidence made by the President of the Court of First Instance cannot be reviewed in the context of this appeal.
Tämän määräyksen 50—52 kohdassa todetuista syistä välitoimista päättäneen tuomioistuimen suorittamaa näytön arviointia ei pidä tutkia uudelleen muutoksenhaun yhteydessä.
71 It follows from all the foregoing considerations that the pleas in law relied upon by the appellants in support of their appeal are not well founded and that the appeal must therefore be dismissed.
71 Kaiken edellä esitetyn perusteella valittajien muutoksenhakunsa tueksi esittämiä valitusperusteita ei voida hyväksyä ja valitus on siten hylättävä.
72 Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for. Since the Commission applied for costs
72 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan nojalla, jota 118 artiklan mukaan sovelletaan muutoksenhakumenettelyssä, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli
HFB V COMMISSION and the appellants have been unsuccessful in their pleadings, they must be ordered to pay the costs.
Koska valittajat ovat hävinneet asian, ne on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-364/99 P(R)
Asia C-364/99 P(R)
DSR-Senator Lines GmbH ν Commission of the European Communities
DSR-Senator Lines GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(Appeal — Order of the President of the Court of First Instance in proceedings for interim relief — Competition — Payment of the fine — Bank guarantee)
Muutoksenhaku — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys välitoimimenettelyssä — Kilpailu — Sakon maksaminen — Pankkitakaus
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Suspension of the obligation to provide a bank guarantee as a condition for nonenforcement of the right to immediate payment of a fine — Conditions for granting — Exceptional circumstances
Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Pankkitakauksen asettamisvelvollisuus, jonka täyttäminen on edellytyksenä sille, että sakkoa ei peritä välittömästi — Lykkäämisedellytykset — Poikkeukselliset olosuhteet
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Conditions for granting — Cumulative conditions
Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Samanaikaisesti täytettävät lykkää misedellytykset
SUMMARY — CASE C-364/99 P(R) of the group comprising those persons.
TIIVISTELMÄ — ASIA C-364/99 P(R)
An application for dispensation from an obligation to provide a bank guar antee as a condition for non-enforcement by the Commission of its right to immediate payment of a fine can be granted only in exceptional circumstances. stances.
Välitoimipyyntö, joka koskee vapautusta komission jollekin yritykselle määräämästä pankkitakauksen asettamisvelvollisuudesta, jonka täyttäminen on edellytyksenä sille, että sakkoa ei peritä välittömästi, voidaan hyväksyä ainoastaan poikkeuksellisissa tilan teissa.
In the context of applications for interim relief, express provision is made in the Rules of Procedure of both the Court of Justice and the Court of First Instance for requiring security to be lodged, which is a general and reasonable policy pursued by the Commission. mission.
Oikeudesta vaatia takauksen asettamista on välitoimien osalta nimen omaisesti määrätty yhteisöjen tuo mioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksissä, ja se vastaa komission yleistä ja kohtuulliseksi katsottavaa toimintatapaa.
In that connection a simple unilateral refusal of assistance by the principal shareholder cannot be enough to preclude the financial situation of the group as a whole from being taken into account.
Tältä osin pelkkä yrityksen pääosakkaan kieltäytyminen ei ole riittävää koko konsernin taloudellisen tilanteen jättämiseksi arvioinnin ulkopuolelle.
The extent of the damage alleged cannot flow from the unilateral intent of the majority shareholder of the undertaking.
Väitetyn vahingon laajuus ei riipu yri tyksen pääosakkaan tahdosta.
In assessing the ability of undertakings to furnish a bank guarantee, regard may be had to the group of under takings to which it belongs and, in particular, to the resources available to that group as a whole.
Sen arvioimiseksi, voiko yritys asettaa pankkitakauksen, on otettava huomioon konserni, johon yritys kuuluu, ja etenkin konsernin resurssit koko naisuudessaan.
In an application for interim measures, given the cumulative nature of the conditions for granting suspension of the operation of a measure, an application for suspension must be dismissed if any one of them is absent.
Välitoimimenettelyssä täytäntöönpanon lykkäämisen myöntämistä koske vat edellytykset ovat kumulatiivisia, eli lykkäystä koskeva hakemus on hylättävä, jos jokin niistä ei täyty.
That approach is based on the idea that the objective interests of the undertaking concerned are not autonomous in relation to those of the natural or legal persons with a controlling interest in it and that, consequently, the serious and irreparable nature of the damage alleged must be assessed at the level
Kun välitoimista päättävä tuomioistuin katsoo, että vakavan ja korjaamattoman vahingon olemassaoloa tai välitöntä uhkaa ei ole osoitettu, sen ei ole tarpeen punnita käsiteltävänä olevaan asiaan liittyviä eri intressejä.
Accordingly, if the court hearing the application considers that the existence or imminence of serious and irreparable damage has not been established, it is no longer obliged to balance the various interests at stake.
Tämä näkökanta perustuu siihen ajatukseen, että yrityksen objektiiviset intressit eivät ole riippumattomia niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden intresseistä, joilla on määräysvalta yrityksessä, ja että väite tyn vahingon vakavuutta ja korjaamattomuutta on arvioitava sen kon
DSR-Senator Lines GmbH, established in Bremen, Germany, represented by D. Waelbroeck, of the Brussels Bar, U. Zinsmeister, Rechtsanwältin, Düsseldorf, and J. Pheasant, N. Bromfield and M. Levitt, Solicitors, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of De Bandt, Van Hecke, Lagae & Loesch, 11 Rue Goethe, appellant, APPEAL against the order of the President of the Court of First Instance of the European Communities of 21 July 1999 in Case T-191/98 R DSR-Senator Lines v Commission [1999] ECR II-2531, seeking to have that order set aside and requesting:
DSR­Senator Lines GmbH, kotipaikka Bremen (Saksa), edustajinaan asianajajat D. Waelbroeck, Bryssel, U. Zinsmeister, Düsseldorf sekä solicitor J. Pheasant, solicitor N. Bromfield ja solicitor M. Levitt, prosessiosoite Luxemburgissa asian­ajotoimisto De Bandt, Van Hecke, Lagae & Loesch, 11 rue Goethe, valittajana, jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin asiassa T­191/98 R, DSR­Senator Lines vastaan komissio, 21.7.1999 antaman määräyksen (ei vielä julkaistu oikeusta­pauskokoelmassa) kumoamista, sekä — ensisijaisesti EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/35.134 — Trans­Atlantic Conference ­sopimus) 16 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/243/EY (EYVL 1999, L 95, s.
— suspension of the operation of Commission Decision 1999/243/EC of 16 September 1998 relating to a proceeding pursuant to Articles 85 and 86 of the EC Treaty (Case No IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference Agreement) (OJ 1999 L 95, p. 1) in so far as, in Articles 8 and 10, it
1) täytäntöönpanon lykkäämistä siltä osin kuin kantajalle päätöksen
1999 — CASE C-364/99 P(R) imposes a fine of EUR 13 750 000 on the appellant, no attendant obligation to be placed on the appellant to provide a bank guarantee;
8 ja 10 artiklassa on määrätty 13 750 000 euron suuruinen sakko, ilman että kantajan olisi asetettava tätä koskeva pankkitakaus,
— in the alternative, suspension of the operation of the above Decision subject to the conditions proposed by the appellant to the Commission by letter of 1 June 1999;
— toissijaisesti, tämän päätöksen lykkäämistä niiden edellytysten mukaisesti, joita komissio ehdotti kantajalle 1.6.1999 päivätyssä kirjeessään,
— in the further alternative, referral of the case back to the Court of First Instance for a fresh decision; and
— tai ainakin, että yhteisöjen tuomioistuin palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja
— that costs be reserved, the other parties to the proceedings being:
— että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin, vastapuolina:
Commission of the European Communities, represented by R. Lyal, of its Legal Service, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of C. Gómez de la Cruz, also of the Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant at first instance,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies Richard Lyal, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa
Federal Republic of Germany, represented by W.-D. Plessing, Ministerialrat at the Federal Ministry of Economic Affairs, and C.-D. Quassowski, Regierungsdirektor at the same Ministry, acting as Agents, Postfach 13 08, D — 53117 Bonn, intervener at first instance,
Saksan liittotasavalta, asiamiehinään liittovaltion talousministeriön ministeri­neuvos Wolf­Dieter Plessing ja saman ministeriön ylijohtaja Claus­Dieter Quas­sowski, Bonn, väliintulijana ensimmäisessä oikeusasteessa,
THE PRESIDENT OF THE COURT after hearing the Advocate General, A. La Pergola, makes the following
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI on julkisasiamies A. La Pergolaa kuultuaan antanut seuraavan määräyksen
1999 — CASE C-364/99 P(R) proceeding pursuant to Articles 85 and 86 of the EC Treaty (Case No IV/ 35.134 — Trans-Atlantic Conference Agreement) (OJ 1999 L 95, p.
16 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/243/EY (EYVL 1999, L 95, s.
1) in so far as, in Articles 8 and 10, it imposes a fine of EUR 13 750 000 on the appellant.
1) täytäntöönpanon lykkäämisestä siltä osin kuin kanta jalle on päätöksen 8 ja 10 artiklassa määrätty 13 750 000 euron suuruinen sakko.
As well as seeking to have that order set aside, the appellant requests:
Valituksen kohteena olevan määräyksen kumoamisen lisäksi valittaja vaatii
— suspension of the operation of Decision 1999/243 with effect from 14 February 1999 in so far as, in Articles 8 and 10, it imposes a fine of EUR 13 750 000 on the appellant, no attendant obligation to be placed on the appellant to provide a bank guarantee;
— ensisijaisesti päätöksen 1999/243/EY täytäntöönpanon lykkäämistä siltä osin kuin kantajalle on päätöksen 8 ja 10 artiklassa määrätty 13 50 000 euron suuruinen sakko, ilman että kantajan olisi asetettava tätä koskeva pankkitakaus, takaus,
—■ in the alternative, suspension of the operation of the above Decision subject to the conditions proposed by the appellant to the Commission by letter of 1 June 1999;
— toissijaisesti, tämän päätöksen lykkäämistä niiden edellytysten mukaisesti, joita komissio ehdotti kantajalle 1.6.1999 päivätyssä kirjeessään,
— in the further alternative, referral of the case back to the Court of First Instance for a fresh decision; and
— tai ainakin, että yhteisöjen tuomioistuin palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja
— that costs be reserved.
— että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
By documents lodged at the Court Registry on 25 and 26 October 1999, the Federal Republic of Germany and the Commission submitted their written observations to the Court.
Saksan liittotasavalta jätti 25.10.1999 ja komissio 26.10.1999 yhteisöjen tuo­mioistuimeen toimittamissaan kirjelmissä kirjalliset huomautuksensa.
The factual background to the dispute was described in the order under appeal as follows:
Asian perusteena olevat tosiseikat on riidanalaisessa päätöksessä esitetty seu­raavasti:
On 19 October 1994 the Commission adopted Decision 94/980/EC relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/34.446 — Trans-Atlantic Agreement) (OJ 1994 L 376, p.
Komissio teki 19.10.1994 päätöksen 94/980/EY EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/34.446 — Trans­Atlantic Agree­ment, EYVL L 376, s.
1), in which, first, it found that certain provisions of the TAA, in particular those relating to certain inland transport services in Community territory, infringed Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) and, second, it refused to apply to those provisions Article 85(3) of the Treaty and Article 5 of Regulation (EEC) No 1017/68 of the Council of 19 July 1968 applying rules of competition to
1), jossa se totesi, että TAA­sopimuksen tietyt mää­räykset, kuten ne, jotka koskivat tiettyjä maakuljetuspalveluja Euroopan yhteisön alueella, olivat EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan (josta on tullut EY 81 artikla) 1 kohdan vastaisia, ja jossa se kieltäytyi soveltamasta perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohtaa sekä kilpailusääntöjen sovelta­misesta rautatie­, maantie­ ja sisävesiliikenteeseen 19 päivänä heinäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen 1017/68 (EYVL L 175, s. 1) 5 artiklaa
Following numerous discussions with the Commission, the parties to the TAA notified to the Commission on 5 July 1994 a new agreement intended to replace the TAA, called the Trans-Atlantic Conference Agreement ("the TACA"), which entered into force on 24 October 1994.
Komission yksiköiden kanssa käytyjen lukuisten keskustelujen seurauksena TAA-sopimuksen sopimuspuolet ilmoittivat komissiolle 5.7.1994 uuden sopimuksen, jonka tarkoituksena oli korvata TAA-sopimus ja jonka nimi oli Trans-Atlantic Conference Agreement -sopimus (jäljempänä TACA-sopi-mus). Sopimus tuli voimaan 24.10.1994.
Because of a succession of amendments, five new versions of the TACA were notified to the Commission after 5 July 1994.
Perättäisten muutosten vuoksi viisi uutta versiota TACA-sopimuksesta on ilmoitettu komissiolle 5.7.1994 jälkeen. keen.
On 16 September 1998 the Commission adopted Decision 1999/243 ...
Komissio teki 16.9.1998 päätöksen 1999/243/EY
According to Articles 1, 2 and 3 of [Decision 1999/243], the parties to the TACA infringed Article 85(1) of the Treaty, Article 53(1) of the Agreement establishing the European Economic Area (EEA) and Article 2 of Regulation No 1017/68 by entering into an agreement under which they engaged in various anti-competitive activities.
Päätöksen 1, 2 ja 3 artiklan mukaan TACA-sopimuksen sopimuspuolet ovat rikkoneet perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan, ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan ja 19.7.1968 annetun asetuksen N:o 1017/68 2 artiklan säännöksiä tekemällä sopimuksen, jonka perusteella ne ovat har joittaneet eri toimintoja kilpailusäännösten vastaisesti.
Articles 5 and 6 of [Decision 1999/243] state that the applicant and the other parties to the TACA have infringed Article 86 of the Treaty (now Article 82 EC) and Article 54 of the EEA Agreement by altering the competitive structure of the market so as to reinforce their collective dominant position and by placing restrictions on the availability and contents of service contracts.
Päätöksen 5 ja 6 artiklan mukaan kantaja ja muut sopimuspuolet ovat rikkoneet perustamissopimuksen 86 artiklaa (josta on tullut EY 82 artikla) ja ETA-sopimuksen 54 artiklaa muuttamalla markkinoiden kilpailurakennetta niiden määräävän markkina-aseman vahvistamiseksi ja rajoittamalla palve lusopimusten tekemistä ja sopimusten sisältöä.
Article 8 of [Decision 1999/243] imposes a fine of EUR 13 750 000 on the applicant in respect of the infringements found in Articles 5 and 6.
Päätöksen 8 artiklassa kantajalle määrätään 13 750 000 euron suuruinen sakko päätöksen 5 ja 6 artiklassa todetuista rikkomisista.
Article 10
Päätöksen
DSR-SENATOR LINES V COMMISSION provides that the fines laid down in Article 8 are to be paid within three months of the date of notification of the Decision.
10 artiklassa määrätään, että 8 artiklassa määrätyt sakot on maksettava kolmen kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta.
By letter of 25 September 1998 the Commission notified the applicant of [Decision 1999/243].
Komissio antoi 25.9.1998 päivätyllä kirjeellään päätöksen tiedoksi kanta­jalle.