natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In an increasingly global economy, such factors can contribute strongly to busi ness success and need to be at least of a minimum standard in order to avoid putting firms at a significant disadvantage as compared with those located else where.
Yhä globaalimmalla taloudessa tällaiset tekijät voivat vaikuttaa suuresti yritysten menestykseen. Niiden on täytettävä tietyt vähimmäisvaatimukset, jotteivät alueella toimivat yritykset olisi merkittävästi toisaalla toimivia yrityksiä epäedullisemmassa asemassa.
Moreover, business success will tend in itself to add to a region's competitiveness insofar as the externalities to which it gives rise facilitate the development of other firms in the sector, or sectors, in question and attract new investment into the area.
Lisäksi yritysten menestyminen on omiaan lisäämään alueen kilpailukykyä, koska sen kerrannaisvaikutukset edistävät muiden samalla tai sa moilla sektoreilla toimivien yritysten kehitystä ja houkuttelevat alueelle uusia investointeja.
Many of the indicators for measuring competitiveness which have been suggested reflect the underlying
Tältä pohjalta on kuitenkin vaikeaa kehittää yhtenäistä mittaria, mistä syystä raportissa
It should also be noted that the growth of GDP per head in any region is closely approximated by the sum of productivity growth and employment growth.
2.1 Johdatus kilpailukykyyn vun summa vastaa melko tarkkaan niiden asukaskohtai­sen bkt:n kasvua.
person employed rather than by increasing the num­ber of people in work. Of the growth in GDP of 2.2% a year over the 10 years 1986 to 1996, growth in output per person employed contributed 1.8% a year and growth in the number employed only 0.4% (Graph 12).
Nämä kaksi osatekijää selittävät yhtäläisesti eroa asu­kaskohtaisessa bkt:ssa EU:n ja Yhdysvaltain välillä: sekä tuottavuus että työllisyys olivat 20 prosenttia kor­keampia USA:ssa kuin EU:ssa.
The low employment­content of growth com­pares unfavourably with the US where, over the same period, the greater part of the growth in GDP of 2.5% a year stemmed from an increase in employment of 1.5% a year, output per person only rising by 1% a year.
Siten ero tuottavuudessa kuroutui umpeen kyseisellä ajanjaksolla, kun taas työlli­syysero kasvoi entisestään.4
In terms of levels, the gap in GDP per head between the EU and the US is accounted for equally by the two components, both productivity and employment be­ing around 20% higher in the US than in the EU.
Kuten edellisissä luvuissa todettiin, EU:ssa sekä asu­kaskohtaisen bkt:n taso että sen kasvu vaihtelevat suu­resti alueittain.
The gap in productivity, therefore, closed over the period, while the employment gap widened. '
Myös tarkasteltavien komponenttien, tuottavuuden ja työllisyyden, suhteellinen vaikutus vaih­telee suuresti — jopa alueilla, joiden asukaskohtainen bruttokansantuote on samalla tasolla.
As noted in previous sections, both the level and growth of GDP per head vary significantly between regions in the EU.
Tuottavuuden ja työllisyyden välinen suhde on rikas ja monimutkainen, ja siihen vaikuttavat monet taustatekijät.
The relative contribution of the two components, productivity and employment, also var­ies significantly, even for regions with similar levels of GDP per head.
Esimerkiksi tuottavuuden kasvua pidetään usein yh­teensopimattomana kasvavan työllisyyden kanssa, ja näin saattaakin karkeasti tarkastellen olla lyhyellä aika­välillä (vaikkapa rakennemuutosta läpikäyvillä alueilla).
The relationship between productivity and employ­ment is rich and complex with many underlying influ­ences.
Pidemmän ajan kuluessa näillä kahdella on kuitenkin tai­pumus täydentää toisiaan.
Growth of productivity, for example, is sometimes seen as being incompatible with increased employment, but whereas this may be true in simplistic terms in the short­term — eg for regions undergoing re­structuring — in the long­term, the two are more likely to be complementary, regions with high productivity growth tending to grow by more, to create and attract higher investment and, accordingly, to have higher rates of net job creation.
Alueilla, joiden tuottavuus kasvaa, on taipumus kasvaa enemmän, luoda ja houku­tella suurempia sijoituksia ja siten lisätä enemmän netto­työllisyyttä.
In addition, the underlying fac­tors may affect one component much more than the other, such as technological advance which will mainly boost productivity, or may affect both in different ways, such as training to improve labour force skills, which may not only raise productivity, but also increase the ability of people to find employment.3
Lisäksi taustatekijät voivat vaikuttaa johonkin tiettyyn komponenttiin paljon enemmän kuin johonkin toiseen. Esimerkiksi teknologiset edistysaskeleet saat­tavat lähinnä kasvattaa tuottavuutta, mutta ne voivat myös vaikuttaa eri tavoin molempiin, kuten työllistämis­koulutus, joka tuottavuuden lisäämisen ohella voi paran­taa ihmisten kykyä hankkia työpaikka.3
Trends in components of competitiveness
Kilpailukyvyn osatekijöiden kehitys
Growth in the EU, certainly since the war, has largely been achieved by raising the average output of each
Andaluisassa luku on vain 40 prosenttia, mikä kuuluu EU:n alhaisimpiin lukemiin ja on selvästi EU:n runsaan 60 prosentin alapuolella (kartta 22).
For example, while the regions in Portugal have a level of GDP per head which is similar to that in Span­ish regions (apart from the North­East), the level of productivity is much lower (typically only around 60% of the EU average as compared with around 90% of the average in Spain).
Niinpä tuottavuuden taso Espanjassa on lähes saavutta­nut EU:n keskiarvon, mutta työssä olevien suhteellinen määrä on edelleen sen alapuolella, ja työllisyyden lisää­minen on tärkein taloudellinen haaste. Sitä vastoin Portu­galissa, jossa työllisyyden taso on selvästi EU:n keskiar­von yläpuolella, tärkeämpää on tuottavuuden nostaminen (mikä mahdollistaisi reaalipalkkojen nou­sun).
Conversely, employment is some 68% of working­age population in Portugal, whereas in Spain, it is only around 45%, and only 40% in Andalucía, among the lowest rates in the EU and well below the EU average of just over 60% (Map 22).
Vuosina 1986­1996 kasvu työntekijää kohti lasketussa tuotannossa selitti 1,8 prosenttia ja kasvu työtä tekevien määrässä vain 0,4 prosenttia unionin bkt:n 2,2 prosentin vuosittaisesta kasvusta (kaavio 12).
12 Contribution of productivity and employment to GDP growth, 1986-96
12 Tuottavuuden ja työllisyyden vaikutus bkt:n kasvuun, 1986­1996
Annual average % change
Vuotuinen keskimääräinen muutos, %
GDP per person employed
Bkt/työntekijä
Therefore, while the level of productivity in Spain has largely converged on the EU average, the relative number in work is still substantially below and in­creasing employment is the main economic chal­lenge.
Tuottavuuden yli 3 prosentin vuo­tuinen kasvu Portugalissa oli (Irlannin jälkeen) EU:n toi­seksi korkein vuosina 1986­1996, ja työllisyyden lähes 1,5 prosentin vuotuinen kasvu Espanjassa kuului myös EU:n korkeimpiin.
In Portugal, on the other hand, where the level of employment is well above the EU average, the greater need is to raise productivity (giving room for real wage levels to rise).
Yhtä kaikki — otettaessa huomioon kummassakin tapauksessa vallitsevan eron suuruus — EU:n keskiarvon saavuttaminen on väistämättä pitkäai­kainen prosessi.
There is evidence that progress is being made in achieving these different objectives.
Sekä tuot­tavuus­ että työllisyystaso on alhainen, eikä kummassa­kaan tapauksessa ole nähtävissä merkkejä EU:n kes­kiarvon saavuttamisesta.
Productivity growth in Portugal, at over 3% a year, was the second highest in the EU (after Ireland) between 1986 and 1996, and employment growth in Spain, at almost 11/2% a year was also among the highest in the EU. In­
Tuottavuuden taso maan sisäosien maaseutu­ ja vuoristoalueilla on tyypillisesti vain noin 60 prosenttia EU:n keskiarvosta, mikä on joi­denkin Portugalin alueiden ohella EU:n alhaisin arvo.
Map 22 GDP per head, productivity and employment, 1996
2.1 Johdatus kilpailukykyyn
While productivity growth has been rela tively high, ranging from just under 2% (Sicilia) to over 3% (Basilicata) over the period 1986 to 1996, employ ment actually fell in all regions of Southern Italy, by around 1% a year in most cases.
2.1 Johdatus kilpailukykyyn hitaasti, vain prosentin vuodessa aikavälillä 1986-1996, mikä on hieman alle puolet EU:n keskiarvosta.
For regions in Greece, the picture is less favourable.
Ero on si ten suurentunut pikemminkin kuin supistunut.
While em ployment rates (partly because of high female participation rates, as noted above) are a little above the EU average in most regions (typically around 62-63%), output per person employed is in most cases only some 60% or less of the EU average.
laskettu tuotanto on useimmissa tapauksissa vain noin 60 prosenttia tai vähemmän EU:n keskiarvosta.
Although there are no data for the period 1986 to 1996 as a whole, the recent trend seems to be for the initially strong pro ductivity growth after unification to weaken and for employment rates to stabilise.
Vaikkei tietoja ole saatavilla koko kymmenvuotiskauden 1986-1996 ajalta, viimeaikainen kehitys viittaa siihen, että yhdistymistä seurannut vahva tuottavuuden kasvu on hidastumassa ja työllisyysaste on vakiintumassa.
The number employed, moreover, is not much more than half of workingage population in many regions (the figure for the country as a whole is only around 57%).
Monilla alueilla työllisten määrä ei sitä paitsi ole juurikaan enempää kuin puolet työikäisestä väestöstä (koko maan lukema on vain noin 57 %).
Employment growth, however, at around 0.7% a year, was slightly above the EU average between 1986 and 1996.
Työllisyyden noin 0,7 prosentin suuruinen vuotuinen kasvu oli kuitenkin hieman EU:n keskiarvon yläpuolella vuosina 1986-1996.
So although there was some convergence towards the EU level over this period, a high proportion of jobs remain in weaker sectors, and this plus the low growth of productivity could jeopardise future job growth.
Joten vaikka maa tänä aikana saavuttikin hieman EU:n tasoa, suuri osa työpaikoista on edelleen heikommilla sektoreilla, mikä tuottavuuden hitaan kasvun kanssa voi vaarantaa työpaikkojen kasvun tulevaisuudessa.
Employment rates in regions in the North and East of Finland have traditionally been high.
Pohjois- ja Itä-Suomen alueiden työllisyysaste on perin teisesti ollut korkea.
However, the slump in the early 1990s largely fell on employment, leaving productivity growth unaffected or even a little higher as industry restructured.
1990-luvun alun taantuma kuitenkin verotti pääosin työllisyyttä, mutta ei horjuttanut tuottavuuden kasvua tai jopa hieman nosti sitä teollisuuden ra kenteellisten uudistusten seurauksena.
In the worst affected region, Itä-Suomi, productivity growth — at 2% a year over the period 1986 to 1996 — has been similar to the EU average, but employment has fallen by 2% a year.
Pahimmin kärsi neellä alueella, Itä-Suomessa, tuottavuuden 2 prosentin vuotuinen kasvu jaksolla 1986-1996 vastasi EU:n keskimääräistä kasvua, mutta samaan aikaan alueen työllisyys laski 2 prosenttia vuodessa ja on nyt noin 55 pro senttia työikäisestä väestöstä.
It is now only around 55% of workingage population, less than the EU average and more typical of a Mediterranean than a Nordic region.
Tämä EU:n keskiarvoa alhaisempi luku tuo mieleen pikemminkin Välimeren kuin Pohjolan alueen.
The next section examines the factors underlying these differences in the components of GDP per head.
Seuraavassa tarkastellaan näiden asukaskohtaisen bkt:n komponenttien välisten erojen taustatekijöitä.
In Ireland, both components of GDP per head have performed strongly.
Irlannissa asukaskohtainen bkt on kasvanut vahvasti kummankin komponentin osalta.
High growth in productivity (over 4% a year between 1986 and 1996, by far the highest rate in the EU, except in a few Portuguese regions), along with even higher growth in output, has begun to be translated into significant rates of net job creation (which averaged 2% a year over the period and 3% a year over the last 5 years).
Korkea tuottavuuden kasvu (yli 4 % vuodessa ajanjaksolla 1986-1996, mikä on selvästi EU:n korkein lukema lukuun ottamatta muuta mia Portugalin alueita) yhdessä vieläkin suuremman tuotannon kasvun kanssa on alkanut muuntua merkittäväksi nettolisäykseksi työpaikkojen määrässä (joka oli tällä ajanjaksolla keskimäärin 2 % vuodessa ja viimeisten viiden vuoden aikana 3 % vuodessa).
As a result, GDP per per son employed in Ireland has increased to above the EU average and the gap in the employment rate is narrowing rapidly (in 1997, employment was 58% of workingage population, only slightly less than the EU average).
Tämän seurauksena Irlannin työntekijää kohti laskettu bkt on noussut yli EU:n keskiarvon ja ero työllisyysasteessa kaventuu kovaa vauhtia (vuonna 1997 työikäisestä väestöstä oli työssä 58 prosenttia eli vain hieman EU:n kes kiarvoa vähemmän).
Explaining competitiveness: common features of successful regions
Kilpailukykyisiä alueita yhdistävät piirteet
Southern Italy is similar to Spain, in the sense that low GDP per head is mainly attributable to a low level of employment.
Etelä-Italia muistuttaa Espanjaa siinä, että sen alhainen asukasta kohti laskettu bkt voidaan selittää pääosin al haisella työllisyysasteella.
GDP per person employed is typically around 90%. of the EU average (although in Calabria, it is exceptionally low at just over 80%) while employ ment is generally only around 40% of workingage population, lower than anywhere else in the Union.
Työntekijää kohti laskettu bkt on tyypillisesti noin 90 prosenttia EU:n keskiarvosta (jos kin Kalabrian lukema on poikkeuksellisen alhainen, vain hieman yli 80 %). Työtä sen sijaan on vain noin 40 pro sentilla työikäisestä väestöstä, mikä on vähemmän kuin missään muualla unionissa.
In recent years, the issue of competitiveness has at tracted a lot of attention and has been the subject of many studies.
Viime vuosina kilpailukykyyn liittyviä tekijöitä kohtaan on tunnettu suurta mielenkiintoa. Aiheesta on myös tehty lu kuisia tutkimuksia.
These, however, have tended to con centrate on countries rather than regions, and many of the indicators used are not statistically robust.
Niissä on kuitenkin yleensä keskitytty maiden, ei niinkään alueiden tutkimiseen, eivätkä monet tutkimuksissa käytetyistä indikaattoreista anna tilastollisesti merkityksellisiä tuloksia.
Moreover, in many cases, the link between these indi-
Lisäksi näiden indikaattorien ja kilpailukyvyn välistä yhteyttä pidetään usein selviönä.
2.1 Introduction to competitiveness above average proportion of relatively highly qualified workers.
2.1 Johdatus kilpailukykyyn sessa bkt:ssa samoin kuin työntekijää kohti lasketussa bktssa.
cators and competitiveness is either assumed or, where it is analysed, so many indicators are included, often of a non-quantifiable kind, that the underlying relationship is not transparent.
Selvityksessä nousi esiin neljä tekijää, jotka kytkeytyvät läheisesti alueellisiin eroihin bruttokansantuotteessa:
These four indicators, in a statistical sense, 'explain' almost twothirds of the variation in GDP per head be tween regions in the EU, in the sense that on average around 65% of this variation is associated with differ ences in the factors represented (this being estimated using a simple linear regression equation).
- ikään haettujen patenttien määrä mittaa alueen innova tiivisia resursseja vain epäsuoraan. Sillä ei kenties juurikaan ole yhteyttä kehitettyjen uutuuksien määrään tai tuotantoprosessiin tehtyihin parannuksiin, ja se joka tapauksessa kallistuu teollisuustuotantoon ja vähättelee palvelualalla tehtyjen innovaatioiden merkitystä.
This result, however, needs to be interpreted with a good deal of caution.
Taloudellisen toiminnan rakenne.
In the first place, the association is only an average one and there are many regions which diverge from the average in, for example, having a relatively high level of GDP per head whilst having relatively low values for one or more of the indicators.
Tämä esitettiin yksinkertaisesti työllisyyden jakautumisena maatalouden, tuotantoteollisuuden, rakennusteollisuuden sekä yksityisten palveluiden ja julkisten palveluiden välille. Työllisyys alueilla, joilla on korkein asukaskohtainen bkt, keskittyy yleensä varsin voimakkaasti yksityisiin palveluihin ja/tai tehdastuotantoon.
A study performed for the Commission5and further work undertaken within the Commission represent first steps towards filling this gap.
Keskimääräinen suhde bkt:n ja esiteltyjen tekijöiden vä lillä ei myöskään sinänsä kerro mitään syysuhteen suun nasta.
The aim has been to reduce the issue to the most basic but important elements, by constructing a simple model of the relation ship between GDP per head by region and the most significant features contributing to this.
- taa taloudellisen toiminnan rakennetta (esimerkiksi Innovatiivisen toiminnan laajuus.
Four factors emerged as being closely linked with re gional differences in the GDP measures:
Yhtä lailla parannukset liikennejärjestelyissä ja siten alueen yhteyksissä muualle voivat johtua korkeammasta asu kaskohtaisesta bkt:sta, mutta ne voivat myös kasvattaa sitä.
• the structure of economic activity, which for this purpose was simply represented as the division of employment between agriculture, manufacturing, construction, market services and nonmarket services, the regions with the highest levels of GDP per head tending to have a relatively high concentration of employment in market services and/or manufacturing;
Työvoiman osaaminen, jota mitattiin sillä, kuinka suurella suhteellisella osuudella 25-59-vuotiaista oli korkeakoulutason tai keskitason tutkinto tai pelkkä peruskoulututkinto. Suhteellisen korkeasti koulutettujen työntekijöiden osuus oli yleensä keskimääräistä korkeampi parhaiten pärjäävillä alueilla.
• the extent of innovative activity, which was measured by the number of patent applications, the best performing regions tending to be the source of more applications than others;
Tilastollisesti nämä neljä indikaattoria "selittävät" melkein kaksi kolmasosaa asukaskohtaisen bkt:n vaihtelusta EU:n alueiden välillä siinä mielessä, että keskimäärin 65 prosenttia tästä vaihtelusta kytkeytyy eroihin esitetyissä tekijöissä (arvio perustuu yksinkertaisen lineaarisen regression laskemiseen).
This, in part, reflects the relatively simple nature of the indicators themselves.
On myös huomattava, että toisiinsa sidoksissa olevilla tekijöillä voi olla sama vaikutus toisistaan erilläänkin.
In particular, regional differ ences in the composition of market servces or of manufacturing — the extent to which activity is con centrated in advanced, high valueadded sectors as opposed to more basic, low valueadded sectors -may be at least as important as differences in the division of employment between broad sectors.
Esimerkiksi parannukset liikennejärjestelyissä ja niistä seuraava yhteyksien paraneminen eivät kenties nopeuta alueellista kehitystä juuri lainkaan, jollei niihin liity parannuksia muissa tekijöissä. Kokemus osoittaakin, että näiden samoin kuin muiden tekijöiden on vaikutettava yh dessä, jotta niillä olisi merkittävä ja pitkäaikainen vaikutus alueelliseen kehitykseen.
Similarly, the innovative capacity of a region is only indirectly measured by the number of patents applied for, which may bear little relationship to the number of new products developed or the improvements made to the production process and which, in any event, is likely to be biased towards manufacturing and under state innovation in services.
On erityisen vaikeaa kuvitella, että alueella tehtäisiin runsaasti innovaatioita il man korkeasti koulutettua työvoimaa, tai että alueen ta loudellisen toiminnan painopiste voisi siirtyä kohti korkean lisäarvon palveluita ilman osaavaa työvoimaa tai tarvittavia liikenneyhteyksiä.
Moreover, education at tainment levels measure the formal qualifications of the work force and may not reflect the skills acquired through less formal means, such as through learning by doing.
Samoin yhteyksiä parantavat investoinnit liikenneinfrastruktuuriin edellyttävät yleensä sellaista taloudellisen toiminnan tasoa, joka ta kaa niille riittävän tuoton kohtuullisessa ajassa.
Secondly, the average relationship as such says nothing about the direction of causation.
Lopuksi on syytä mainita, että — ja tämä saattaa olla tärkeintä — analysoitavat tekijät ovat mitattavia.
Increases in GDP per head may themselves give rise to changes in the structure of economic activity, as, for instance, the demand for market services expands with higher income, or to greater demand for education, as young people have more opportunity to study for longer.
Niin teoreettisesta näkökulmasta kuin vuosien saatossa tehtyjen yksityiskohtaisten tutkimustenkin perusteella voidaan olettaa, että kullakin niistä on suuri vaikutus alueelliseen talouskehitykseen. On kuitenkin muita, paljon vaikeammin mitattavia tekijöitä, joilla saattaa olla yhtä suuri tai suurempikin merkitys.
Equally, improvements in transport systems, and therefore in accessibility, may be a consequence of higher levels of GDP per head as well as a contributing factor, while increased innovative capacity may similarly result indirectly from the improved higher ed ucation system associated with real income growth.
Näihin kuuluvat ennen kaikkea sellaiset institutionaaliset tekijät kuin alue-ja paikallishallinnon tehokkuus, saatavilla olevat yritystukipalvelut ja alueen sosiaalinen infrastruktuuri.
Thirdly, the factors themselves are not only interrelated but may not have the same effect in isolation of each other.
Näiden tekijöiden suhteellinen tärkeys ei ¡Imene pelkästään siinä, että tarkasteluun valitut neljä indikaattoria ei vät anna tilastollista selitystä 35 prosentille asukaskohtaisen bkt:n alueittaisesta vaihtelusta.
An improvement in the transport system and a resulting increase in accessibility, for example, may do little to accelerate regional development if it is not accompanied by improvements in other features.
Esimerkiksi taloudellisen toiminnan painopiste ei todennäköisesti siirry kohti yksityisiä palveluja, jollei alueen toimielinrakenne kykene tukemaan tätä kehitystä ja houkuttelemaan uusia yritysinvestointeja.
Indeed, as is evident from experience, it may well be that these and other features have to co-exist, or op erate in combination, for the effect on regional development to be significant and long-lasting.
Vaihtelu taloudellisen toiminnan rakenteessa liittyy sel vemmin asukaskohtaisen bkt:n alueittaisiin eroihin kuin mikään muu tarkasteluun valituista tekijöistä.
In particular, it is difficult to envisage a high level of innovation in a region without a highly qualified work force or shifts in the structure of economic activity towards high valueadded market services without the requisite skills existing in the labour force or without a minimum level of accessibility.
Tämä il mentää sitä, miten tärkeää kokonaistuottavuuden ja työ paikkojen syntymisen kannalta on, että työllisyys keskittyy korkeaa lisäarvoa tuottaville toimialoille.
Similarly, the investment in transport systems necessary to improve access is it self likely to require a level of economic activity which ensures an adequate return within a reasonable pe riod of time.
On myös huomattava, että vaikka seuraava tarkastelu voikin osoittaa ne muutokset, jotka on tehtävä tietyillä alueilla niiden asukaskohtaisen bkt:n nostamiseksi, se on vain yksi askel pyrittäessä määrittelemään alueellista kehitystä tehokkaimmin edistävät toimenpiteet.
Although a successful regional development path must almost certainly involve simultaneous changes in a wide range of factors, it is informative to examine differences across the Union in the four factors identified above and the extent to which they are associated with high or low levels of GDP per head in different regions.
Yksityisten palveluiden työssäkäyvää kohti laskettu arvonlisä on keskimäärin kaksi kertaa niin suuri kuin maa talouden, ja niiden työllisyysvaikutus pikemminkin kas vaa kuin supistuu.