natgillin/translations-raw huggingface dataset:
the Belgian pension rules at issue in Romano,18Di Crescenzo19and Conti,20 which the Court defined as provisions on reduction, is essentially different from that of the provision at issue here.
pienentämistä koskevina säännöksinä, eroavat rakenteeltaan huomattavasti nyt esillä olevassa asiassa kyseessä olevista säännöksistä.
Those three cases concerned a fixed increase designed — by mean of national years or a supplement — to bring the pension paid in respect of periods actually completed up to the level payable in respect of a full employment record in each case.
Jokaisessa edellä mainituissa kolmessa asiassa oli kyse sellaisen eläkkeen kertaluonteisesta korottamisesta, joka oli saatu toteen näytettyjen työskentelykausien nojalla — joko laskennallisten vuosien tai lisän perusteella — jotta keskeytymättömään työskentelyyn perustuvan eläkeetuuden maksaminen olisi ollut mahdollista.
In the present case, by contrast, the question is how to fill gaps in the record which can be accurately localised in time.
Nyt esillä olevassa asiassa on sitä vastoin kyse näyttösäännöstä tilanteessa, jossa näyttö tietyn ajanjakson aikana suo ritetusta työnteosta on puutteellinen.
The purpose of the two sets of rules is also quite different.
Eri säännösten tarkoitukset poikkeavat nekin toisistaan.
Whereas in those three cases21the rules that gave rise to the judgments were intended to 'compensate' for factors associated with the person of the beneficiary and the work done (at least 25 years underground in the mining industry)
Säännökset, joista edellä mainituissa kolmessa asiassa oli kyse,21 koskivat eräänlaista "korvausta", joka perustui asianomaisen henkilöön ja työhön (vähintään kahdenkymmenenviiden vuo-
18 — Case 58/84, cited in footnote 8.
18 — Mainittu edellä alaviitteessä 8.
20 — Case C-143/97, cited in footnote 9.
20 — Mainittu edellä alaviitteessä 9.
21 — Case 58/84, cited in footnote 8; Joined Cases C-90/91 and C-91/91, cited in footnote 18 and Case C-143/97, cited in footnote 9.
21 — Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Romano; edellä ala viitteessä 19 mainittu asia Di Crescenzo ja Casagrande ja edellä alaviitteessä 9 mainittu asia Conti.
The war years presumption is therefore to be regarded as a rule of evidence, necessitated by the conditions which prevailed during the war, for substantiating periods relevant for pension purposes, a rule which will not come into play if another kind of pension insurance cover has been shown to exist.
Näin ollen sotavuosia koskevaa olettamaa on pidettävä eläkeoikeuden kannalta merkityksellisten ajanjaksojen toteennäyttämistä koskevana näyttösääntönä, jota voidaan perustella sotavuosien aikaisilla tosiasiallisilla olosuhteilla ja jota ei sovel leta silloin kun on osoitettu, että tämän ajanjakson perusteella on eläkeoikeus muun eläkejärjestelmän mukaan.
The definition of the war years presumption as a rule of evidence cannot be seriously challenged on the ground that, in the main proceedings, the Belgian pension was retroactively reduced because of the actual conditions and political circumstances prevailing in Germany.
Sitä seikkaa, että sotavuosia koskeva olettama on näyttösääntö, ei lähtökohtaisesti voida riitauttaa sillä, että esillä olevassa asiassa Belgian eläkettä on myöhemmin pienen netty Saksassa vallinneen tosiasiallisen ja poliittisen tilanteen vuoksi.
OPINION OF MR ALBER — CASE C-442/97 in the present case a rule of evidence is required to mitigate the problems of main taining regular employment in the difficult social and political conditions which prevailed during the war, on the one hand, and providing evidence of such regular employ ment, on the other.
JULKISASIAMIES ALBERIN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-442/97 den pituinen työskentely kaivoksessa), kun taas nyt esillä olevassa asiassa on kyse siitä, että näyttösäännön avulla vähennetään näyttövaikeuksia, jotka perustuvat osittain siihen, että sotatilanteessa on sosiaalisesti ja poliittisesti vaikea työskennellä, ja osit tain siihen, että tällaista työtä on vaikea näyttää toteen.
The earlier judgments do not therefore mean that the national provision at issue in the present case must be held to be a provision on reduction within the meaning of Regulation No 1408/71.
Riidanalaisia kansallisia säännöksiä ei siis edellä mainittujen kolmen asian perusteella voida pitää asetuksessa N:o 1408/71 tarkoitettuina pienen tämistä koskevina säännöksinä.
Conclusion
C Ratkaisuehdotus
In the light of the foregoing remarks, I propose that the Court give the following answer to the question referred for a preliminary ruling:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että ennakkoratkaisukysymykseen vas tataan seuraavasti:
A provision such as that contained in the sixth paragraph of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967, under which the 'war years presumption' (being a presumption of uninterrupted employment subject to compulsory social security contributions throughout the Second World War) may be rebutted by periods in respect of which there is a pension entitlement under the scheme of another Member State, is not to be regarded as a provision on reduction, suspension or withdrawal laid down by the legislation of a Member State which, in that case, would not apply to the calculation of a pension under Article 46(1)(a)(i) of Regulation (EEC) No 1408/71 pursuant to Article 46b(2) of the regulation.
Sen kaltainen säännös, josta säädetään 21.12.1967 annetun kuninkaan asetuksen 32 §:n 1 momentissa ja jonka mukaan 'sotavuosia koskeva olettama' (jonka mukaan oletetaan, että työntekijä on toisen maailmansodan aikana työskennellyt keskeytyksettä vakuutusmaksuja maksaen) voidaan kumota, jos on näytetty toteen, että työntekijällä on toisessa maassa täyttyneitä vakuutuskausia, joiden perusteella hänellä on oikeus saada toisen jäsenvaltion eläkejärjestelmään perustuvaa eläkettä, ei ole sellainen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetty etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskeva säännös, jota — jos se olisi tällainen säännös — ei sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 30.4.1992 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1248/92, 46 b artiklan 2 kohdan perusteella saada soveltaa laskettaessa eläkettä saman asetuksen 46 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan perusteella.
JUDGMENT OF THE COURT (Fifth Chamber) 18 November 1999*
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto) 18 päivänä marraskuuta 1999 *
REFERENCE to the Court under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) by the Arbeidsrechtbank, Bruges, Belgium, for a preliminary ruling in the proceedings pending before that court between
Asiassa C-442/97, jonka Arbeidsrechtbank Brugge (Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Rijksdienst voor Pensioenen on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the
Rijksdienst voor Pensioenen ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen
* Language of the case: Dutch.
* Oikeudenkäyntikieli: hollanti.
Community, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992 (OJ 1992 L 136, p. 7),
(ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 30.4.1992 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1248/92 (EYVL L 136, s.
THE COURT (Fifth Chamber), composed of: D.A.O. Edward (Rapporteur), President of the Chamber, J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón, J.-R Puissochet and M. Wathelet, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J. C. Moitinho de Almeida, L. Sevón, J.-P. Puissochet ja M. Wathelet, julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— the Rijksdienst voor Pensioenen, by G. Perl, General Administrator,
— Rijksdienst voor Pensioenen, edustajanaan hallintovirkamies G. Perl,
— the Commission of the European Communities, by P.J. Kuijper, Legal Adviser, acting as Agent, having regard to the Report for the Hearing, after hearing the oral observations of the Rijksdienst voor Pensioenen, represented by J.C.A. De Clerck, Assistant Adviser, and of the Commission, represented by P.J. Kuijper, at the hearing on 24 March 1999, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 May 1999,
— Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja P. J. Kuijper, ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen, kuultuaan Rijksdienst voor Pensioenenin, edustajanaan apulaisneuvonantaja J. C. A. De Clerck, ja komission, edustajanaan P. J. Kuijper, 24.3.1999 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset, kuultuaan julkisasiamiehen 18.5.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen, suehdotuksen,
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN gives the following
VAN COILE on antanut seuraavan tuomion
By order of 22 December 1997, received at the Court on 30 December 1997, the Arbeidsrechtbank (Labour Court), Bruges, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) a question on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992 (OJ 1992 L 136, p.
Arbeidsrechtbank Brugge on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 22.12.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.12.1997, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla ennakkoratkaisukysymyksen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muu tettuna 30.4.1992 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1248/92 (EYVL L 136, s.
7; 'Regulation No 1408/71').
7; jäljempänä asetus N:o 1408/71), tulkinnasta.
That question was raised in proceedings between Mr Van Coile and the Rijksdienst voor Pensioenen (the National Pensions Office, hereinafter 'the RVP') concerning the award of an old-age pension.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Van Coile ja Rijksdienst voor Pensioenen (jäljempänä RVP) ja joka koskee vanhuuseläkkeen myöntämistä.
Article 46(1) of Regulation No 1408/71 states:
Asetuksen N:o 1408/71 46 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraa vaa:
Where the conditions required by the legislation of a Member State for entitlement to benefits have been satisfied without having to apply Article 45
Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vaaditut edellytykset etuuksia kos kevan oikeuden saamiseksi ovat täyttyneet ilman, että 45 artiklan [muiden
[consideration of other periods of insurance or of residence] or Article 40(3) [invalidity benefits], the following rules shall apply:
TUOMIO 18.11.1999 — ASIA C-442/97 vakuutus- tai asumiskausien huomioonottaminen] tai 40 artiklan 3 kohdan [työkyvyttömyysetuudet] säännösten soveltaminen on välttämätöntä, sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) toimivaltainen laitos laskee sille kuuluvan etuuden määrän: i) yhtäältä ainoastaan sen soveltaman lainsäädännön säännösten mukaan; ii) toisaalta
Regulation No 1248/92 inserted, inter alia, Article 46b in Regulation No 1408/71, which contains special provisions applicable in the case of overlapping of benefits of the same kind payable under the legislation of two or more Member States.
Asetukseen N:o 1408/71 lisättiin asetuksella N:o 1248/92 muun muassa 46 b artikla, jossa on erityissäännöksiä, joita sovelletaan, kun kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön perusteella maksettavat samanlaiset etuudet ovat päällekkäisiä. Sen 2 kohdassa säädetään seuraavasti:
'The provisions on reduction, suspension or withdrawal laid down by the legislation of a Member State shall apply to a benefit calculated in accordance with Article 46(l)(a)(i) only if the benefit concerned is:
Jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista, sovelletaan 46 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan säännösten mukaisesti laskettuun etuuteen ainoastaan, jos kysymyksessä oleva etuus on: a) joko etuus, jota tarkoitetaan liitteessä IV olevassa D osassa ja jonka määrä on riippumaton täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien kestosta;
(b) a benefit, the amount of which is determined on the basis of a credited period deemed to have been completed between the date on which the risk materialised and a later date.
VAN COILE tai b) etuus, jonka määrä lasketaan täyttyneeksi katsotun riskin toteutumispäivän ja myöhemmän päivän välisen laskennallisen kauden perusteella.
(i) either with a benefit of the same kind, except where an agreement has been concluded between two or more Member States providing that one and the same credited period may not be taken into account two or more times;
Viimeksi mainitussa tapauksessa sanottuja säännöksiä sovelletaan tällaisen etuuden ollessa päällekkäinen: i) joko samanlaisen etuuden kanssa, paitsi jos kahden tai useamman jäsen valtion välillä on tehty sopimus, jonka tarkoituksena on estää saman laskennallisen kauden huomioon ottaminen kahdesti tai useammin; ii) tai a kohdassa tarkoitetun etuuden kanssa.
The benefits and agreements referred to in (b) are mentioned in Annex IV, part D.'
Etuudet ja sopimukset, joita tarkoitetaan b kohdassa, luetellaan liitteessä IV olevassa D osassa."
The main proceedings concern the application of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 laying down general rules concerning retirement and
Pääasian oikeudenkäynnissä on kyse palkattujen työntekijöiden vanhuus- ja les keneläkkeitä koskevista yleisistä säännöksistä 21.12.1967 tehdyn kuninkaan
Article 15(3) of Royal Decree No 50 of 24 October 1967 (Moniteur Belge of 27 October 1967) provides:
Kuninkaan päätöksen nro 50, joka on tehty 24.10.1967 (Moniteur belge, 27.10.1967), 15 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
'The King shall determine the way in which evidence is to be adduced of employment giving entitlement to a retirement pension and the arrangements under which periods not established are assimilated to periods of employment.'
"Kuningas määrittää, millainen selvitys vanhuuseläkkeen saantioikeuden perus tana olevasta ansiotyöstä on esitettävä ja antaa yksityiskohtaiset säännöt siitä, miten työskentelykaudet, joista ei ole esitetty selvitystä, rinnastetaan ansiotyön kausiin."
The fifth and sixth paragraphs of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967, adopted pursuant to Royal Decree No 50, provide:
Kuninkaan päätöksen nro 50 täytäntöönpanosta 21.12.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen 32 b §:n 5 ja 6 momentissa säädetään seuraavaa:
'An employed person who was in employment during the period between 1 January 1938 and 1 January 1945 in respect of which a contribution was paid of an amount equivalent to the annual amount referred to in the second paragraph shall be deemed to have paid sufficient contributions to establish that he was normally and principally employed throughout the period between the date on which the period of employment established came to an end and 1 January 1946.
"Palkatun työntekijän, joka on 1.1.1938 ja 1.1.1945 välisenä aikana työskennellyt tässä ominaisuudessa ja jonka osalta on maksettu 2 momentissa mainitun vakuutusmaksun vuosittaista määrää vastaava vakuutusmaksu, katsotaan maksaneen riittävästi vakuutusmaksuja, jotta voidaan pitää selvitettynä, että hän on ollut tavanomaisessa ja päätoimisessa ansiotyössä koko sen ajanjakson ajan, joka on kulunut selvitetyn ansiotyön päättymisajankohdan ja 1.1.1946 välillä.
The presumption laid down in the two previous paragraphs may be rebutted only in respect of periods of employment for which the person concerned can claim a pension under another Belgian scheme, with the exception of the scheme for selfemployed persons, or under a scheme of a foreign country. It may also be rebutted
Kahdessa edellisessä momentissa tarkoitettu olettama on kumottavissa vain sel laisten ansiotyön kausien osalta, joilta asianomainen saa eläkettä muun kuin itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevan Belgian järjestelmän tai ulkomaisen jär-
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN where the person concerned provides evidence of employment as a mineworker, seaman or fisherman.'
VAN COILE jestelmän perusteella. Olettama on kumottavissa myös, jos asianomainen osoittaa työskennelleensä kaivostyöntekijänä, merimiehenä tai kalastajana."
The presumption thus laid down is called 'the [statutory] war years presumption'.
Näin säädettyä olettamaa kutsutaan "sotavuosia koskevaksi [lailliseksi] olettamaksi". maksi".
10 The provisions of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 were repealed by Article 50(1)(1) of the Royal Decree of 4 December 1990 (Moniteur Belge of 20 December 1990), but remained applicable to pensions which, like Mr Van Coile's pension, actually became payable before 1 January 1991.
10 Edellä mainitun 21.12.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen 32 b §:n säännökset kumottiin 4.12.1990 tehdyn kuninkaan päätöksen 50 §:n 1 momentin 1 koh dalla (Moniteur belge, 20.12.1990), mutta niitä sovelletaan edelleen eläkkeisiin, joita — kuten Van Coilen eläkettä — on tosiasiallisesti alettu maksaa ennen 1.1.1991.
11 Mr Van Coile, who was born in 1924, worked in Belgium from October 1941 until March 1943, and then from October 1945.
11 Van Coile, joka on syntynyt vuonna 1924, työskenteli Belgiassa lokakuun 1941 ja maaliskuun 1943 välisen ajan ja tämän jälkeen lokakuusta 1945 lähtien.
In addition, he worked in Germany from March 1943 until May 1945, first in Nuremberg, and then in the Dresden area.
Lisäksi hän työskenteli Saksassa maaliskuun 1943 ja toukokuun 1945 välisen ajan, ensin Nürnbergissä ja sitten Dresdenin lähettyvillä.
12 On 22 September 1988, Mr Van Coile submitted a claim for a Belgian employed person's pension as from 1 September 1989.
12 Van Coile haki 22.9.1988 palkatuille työntekijöille myönnettävää Belgian eläkettä 1.9.1989 lähtien.
At about the same time, he also submitted a claim to the competent institutions of the Federal Republic of Germany for an employed person's pension in respect of the period during which he had worked in Nuremberg.
Samoihin aikoihin hän haki myös Saksan liittotasavallan toimivaltaisilta laitoksilta palkatuille työntekijöille myönnettävää eläkettä ajalta, jonka hän oli työskennellyt Niirnbergissä.
13 By a provisional decision of 6 March 1989, the RVP granted Mr Van Coile a pension calculated on the basis of an employment record of 42/45ths, taking into
13 RVP myönsi 6.3.1989 tekemällään alustavalla päätöksellä Van Coilelle eläkkeen, joka oli 42/45 täydestä eläkkeestä, ottaen muun muassa huomioon
14 By decision of 29 January 1990, the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (Regional Insurance Office for Rhine Province) awarded Mr Van Coile a pension payable by the Federal Republic of Germany in respect of the period during which he had worked in Nuremberg in 1943.
14 Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (Saksan sosiaaliturvalaitos) myönsi Van Coilelle 29.1.1990 tekemällään päätöksellä Saksan liittotasavallan eläkkeen ajalta, jonka tämä oli vuonna 1943 työskennellyt Nürnbergissä.
The RVP then took a final decision on 20 April 1990 and awarded a pension in respect of the employment record of the person concerned as from October 1941, on the basis of a fraction of 41/45, including the period during which he had worked in the Dresden area.
RVP teki tämän jälkeen 20.4.1990 lopullisen päätöksen myöntäen lokakuussa 1941 alkaneeseen työuraan perustuvan eläkkeen, joka oli 41/45 täydestä eläkkeestä ja lukien mukaan ajanjakson, jonka tämä oli työskennellyt Dresdenin lähettyvillä.
15 On 12 January 1995, following German reunification in 1990, Mr Van Coile lodged at the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz an application for review seeking a German pension also in respect of his period of employment in the former German Democratic Republic.
15 Saksojen vuonna 1990 tapahtuneen yhdistymisen jälkeen Van Coile jätti 12.1.1995 Landesversicherungsanstalt Rheinprovinzille hakemuksen, jossa hän vaati tehdyn päätöksen muuttamista siten, että hänelle myönnettäisiin eläke myös entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueella tehdystä työstä.
By decision of 19 June 1995, the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz awarded him a pension as from 1 January 1995 calculated on the basis of all the periods of employment which he had completed in Germany, including those completed in the former German Democratic Republic.
Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz myönsi hänelle 19.6.1995 tekemällään päätöksellä 1.1.1995 lähtien eläkkeen, joka oli laskettu hänen Saksassa täyttyneiden työskentelykausiensa yhteenlasketun pituuden perusteella, mukaan lukien entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa täyttyneet kaudet.
16 On 26 July 1995, following that award, the RVP recalculated Mr Van Coile's Belgian pension.
16 Tämän päätöksen seurauksena RVP laski 26.7.1995 uudelleen Van Coilen belgialaisen eläkkeen.
Contrary to the RVP's previous decision, the amount of the pension was thus calculated on the basis of a fraction of 40/45 and not 41/45, in the light of the rebuttal of the war years presumption for the periods in respect of which Mr Van Coile can claim a German pension.
Toisin kuin RVP:n aikaisemmassa päätöksessä, eläkkeen määräksi laskettiin 40/45 täydestä eläkkeestä entisen 41/45 :n sijasta, koska sotavuosia koskeva olettama oli kumoutunut niiden työskentelykausien osalta, joiden perusteella Van Coile voi vaatia Saksan eläkettä.
Since the sum of the Belgian and German pensions was higher than the 'domestic law' pension, the RVP, pursuant to Article 50 of Regulation No 1408/71, did not award a supplement.
Koska Belgian ja Saksan eläkkeiden yhteenlaskettu määrä oli "kansallisen oikeuden" mukaan maksettavaa eläkettä suurempi, RVP ei myöntänyt asetuksen N:o 1408/71 50 artiklan mukaista lisää.
17 Mr Van Coile challenged the RVP's decision before the Arbeidsrechtbank, Bruges. Relying on Community law and the caselaw of the Court of Justice he sought to
17 Van Coile riitautti RVP:n päätöksen Arbeidsrechtbank Bruggessa vedoten yhteisön oikeuteen ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön osoittaak-
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN show that the reduction in his Belgian pension was incompatible with the rules on provisions against overlapping in Regulation No 1408/71 and, in particular, Article 46b(2) of that regulation.
VAN COILE seen, että hänen belgialaisen eläkkeensä pienentäminen ei sopinut yhteen asetuksessa N:o 1408/71 olevien päällekkäisyyden estävien sääntöjen ja erityisesti tämän asetuksen 46 b artiklan 2 kohdan kanssa.
8 In those circumstances, the Arbeidsrechtbank, Bruges, decided to stay proceed ings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
18 Arbeidsrechtbank Brugge päätti tällöin lykätä asian käsittelyä ja esittää yhtei söjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: