natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the early 1990s, a clear deficit reduction policy led by various structural consolidation measures on the expenditure side has reduced government spending.
Sittemmin julkisia menoja on karsittu selkeällä alijäämän supistamiseen tähtäävällä politiikalla, johon on sisältynyt erilaisia rakenteellisia julkista taloutta vahvistavia toimenpiteitä.
This contributed to lowering the ratio of total government expenditure to GDP which, after having peaked at 62 % in 1993, declined to 55 % in 1997.
Tämä auttoi osaltaan alentamaan julkisten kokonais menojen suhdetta BKT.hen, joka oli korkeimmillaan 62 prosenttia vuonna 1993 ja laski 55 prosenttiin vuonna 1997.
A strengthening cycle and the cuts in government spending have contributed to a steady decline in the deficit since 1994.
Vahvistuvan suhdannekehityksen ja julkisten menojen leikkausten avulla alijäämää on supistettu tasaisesti vuodesta 1994.
The ratio of government revenues to GDP, on the other hand, has remained rather stable at around 53 %.
Julkisten tulojen suhde BKT:hen on toi saalta säilynyt varsin vakaana noin 53 prosentissa.
According to the Commission services' forecast, the general government deficit will turn into a
Komission ennusteiden mukaan julkisen talouden ali
The general government sector in the Finnish national accounting system comprises three subsectors: central
Suomen kansantalouden tilinpidossa julkisyhteisöihin kuuluu kolme sektoria: valtio, kunnat (joita on 452) ja
Government revenues and expenditure in Finland
Julkiset tulot ja menot Suomessa
Indirect taxes Direct taxes
Välilliset verot Välittömät verot
Social security contributions Other revenues
Sosiaaliturvamaksut Muut tulot
Total current transfers Subsidies
Tulonsiirrot Tuet
Current transfers to households Interest payments
Tulonsiirrot kotitalouksille Korkomenot
Current purchases of goods and services Final capital expenditure
Tavaroiden ja palveluiden ostot Lopulliset pääomamenot
Total expenditure Net lending (+) or net borrowing (-)
Menot yhteensä Nettoluotonanto (+) tai nettoluotonotto (-)
Source: National accounts (July 1998), except net lending/borrowing, which is presented according to the delinitions of the EU Treaty.
Lähde: Kansantalouden tilinpito (heinäkuu 1998), paitsi nettoluotonanlo/-otto, joka on esitetty EU:n perustamissopimuksen määritelmien mukaisesti.
Public finances and implementation of fiscal policy
Julkinen talous ja finanssipolitiikan toteuttaminen
Sectoral revenue and expenditure ratios
Sektorikohtaiset tulo­ ja menosuhteet
Central government
Tulot yhteensä
Total current revenues Indirect taxes Direct taxes Total expenditure Interest expenditure Subsidies Income transfers to other government sectors Consumption Investment Central government net lending
Välilliset verot Välittömät verot Menot yhteensä Korkomenot Tukipalkkiot Tulonsiirrot muille julkisen talouden sektoreille Kulutus Investoinnit Valtion nettoluotonanto
Total current revenues Direct taxes Income transfers from other government sectors Total expenditure Consumption Investment Local government net lending
Tulot yhteensä Välittömät verot Tulonsiirrot muilta julkisen talouden sektoreilta Menot yhteensä Kulutus Investoinnit Kuntien nettoluotonanto
Source: Finland's national accounts (July 1998).
Lähde: Kansantalouden tilinpito (heinäkuu 1998).
General government lending adjusted to comply with the Treaty definitions (differs slightly from the national accounts).
Julkisen talouden luotonanto on esitetty EU:n perustamissopimuksen määritelmien mukaan (poikkeaa hieman kansantalouden tilinpidosta).
government; local governments or municipalities (452 in number); and social security funds (')· The relative importance of each subsector is illustrated in Table 18, which shows the revenues and expenditures of each subsector of general government.
sosiaaliturvarahastot ('). Kunkin sektorin suhteellinen merkitys ilmenee taulukosta 18, josta ilmenee kunkin julkisyhteisöihin kuuluvan sektorin tulot ja menot.
respect deficit guidelines which are set for the general government as a whole.
on täytettävä alijäämätavoite, joka koskee kaikkia jul­kisyhteisöjä yhdessä.
In the case of the central gov­ernment, the regular budgetary process is the main channel through which policies are set.
Valtion osalta talousarvioprosessi on pääkanava, jonka kautta vaikutetaan finanssipolitii­kan muotoutumiseen.
With regard to local government and social security finances, authori­ties at the central level can use various channels of influence, such as legal acts, regulations, and income transfers.
Keskushallinto voi vaikuttaa kun­tiin ja sosiaaliturvarahastoihin lakien, määräysten ja tulonsiirtojen avulla.
The ways in which the government can exercise control over all the subsectors of general government in order to pursue an overall deficit target is crucial in the third stage of EMU, when the EU Treaty provisions on gov­ernment deficits require the member countries to
Ne tavat, joilla hallitus voi vaikuttaa kaikkiin alasekto­reihin pyrkiessään alijäämän kokonaistavoitteeseen, ovat ratkaisevan tärkeitä EMUn kolmannessa vaiheessa, jolloin perustamissopimuksen julkisen talouden alijää­mää koskevien määräysten mukaisesti jäsenvaltioiden f1) Suomessa ei ole olemassa välitason rahoituksellisia yksiköitä valtion ja kuntien välillä kuten joissakin EU­maissa (valtiota edustaa alueellisella
This section will outline the structure of the general government by looking at each of the three subsectors separately.
Tässä luvussa hahmotellaan julkisen talouden raken­netta tarkastelemalla kutakin kolmea alasektoria erik­seen.
For central government, the focus is on the budgetary procedure and recent institutional changes introduced in it, most notably the introduction of expen­diture guidelines for the medium term.
Valtion osalta keskitytään talousarviomenettelyyn ja sen viimeaikaisiin institutionaalisiin muutoksiin, eri­tyisesti keskipitkän aikavälin menokehyksen käyt­töönottoon.
The economic and financial situation in Finland submitted to the parliament at the beginning of the new parliamentary session in September.
Taloudellinen tilanne ja rahoitusmarkkinat Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä käsitellään eduskunnassa syksyn aikana.
The budget proposal is debated in parliament in the course of the autumn.
Eduskuntakäsittely päättyy budjetin hyväksymiseen joulukuussa.
The implementation of the new budget then starts in January.
Uuden talousarvion täytäntöönpano alkaa tammikuussa.
government sector, attention is drawn to the recent changes in the size of and rules attached to the income transfers from the central government to municipalities.
tehtävien tulonsiirtojen määrien ja niihin liittyvien sääntöjen viimeaikaisia muutoksia.
After that, the financing structure of social security is described briefly, followed by a description of the public sector pension funds, which in the 1990s took an important role as creditors to the central government.
Sen jälkeen kuvataan lyhyesti sosiaaliturvan rahoitusrakennetta ja julkisen sektorin eläkerahastoja, joista on 1990luvulla tullut merkittäviä luotonantajia valtiolle.
Finally, some remarks are made on the coordination among the three subsectors of general government.
Lopuksi esitetään joitakin huomioita julkisen talouden kolmen alasektorin välisestä koordinaatiosta.
Central government
2.2 Valtio
In the course of the implementation of a budget, unforeseen events may call for changes in the adopted budget law.
Talousarvion täytäntöönpanon aikana hyväksyttyyn talousarvioon voidaan joutua tekemään muutoksia odottamattomien tapahtumien vuoksi.
The government can decide to submit to parliament one or several supplementary budgets in the course of the year.
Hallitus voi päättää antaa eduskunnalle yhden tai useita lisätalousarvioita vuoden aikana.
The supplementary budgets need not imply a higher deficit; some of them have, in fact, implied an increase in central government revenues or a decrease in expenditure.
Lisätalousarviot eivät välttämättä tarkoita alijäämän kasvua; joissakin lisätalousarvioissa ovat peräti valtion tulot kasvaneet tai menot vähentyneet.
It has been customary in the 1990s to present a (last) supplementary budget late in the year, taking account of the latest revenue and expenditure estimates.
Tämän vuosikymmenen aikana on ollut tapana esittää loppuvuodesta (viimeinen) lisätalousarvio, jossa otetaan huomioon viimeisimmät arviot tuloista ja menoista.
The central government budgetary process begins in February, when the government announces an overall spending ceiling for each ministry for the following year's budget (see Box 8).
Valtion talousarvion valmistelu alkaa helmikuussa, jolloin hallitus ilmoittaa hallinnonaloittaiset menokehykset seuraavan vuoden talousarviossa (kehikko 8).
These add up to an overall ceiling for central government expenditure.
Niistä yhteensä muodostuu valtion menokehys.
Within the given ceiling, each ministry has the room to plan its overall spending structure.
Menokehyksen puitteissa kullakin ministeriöllä on liikkumavaraa suunnitella oma menorakenteensa.
The ministries prepare their budget proposals during the spring, and present them to the Ministry of Finance in May.
Ministeriöt laativat talousarvioehdotuksensa kevään aikana ja esittävät ne valtiovarainministeriölle toukokuussa. kuussa.
During the summer, bilateral discussions between the Ministry of Finance and each other ministry take place.
Kesän aikana valtiovarainministeriö käy kahdenvälisiä keskusteluja kunkin ministeriön kanssa.
This culminates in the approval of the overall budget proposal by the government in August.
Tämä kierros päättyy, kun hallitus hyväksyy talousarvioesityksen elokuussa.
The proposal is
Talousarvioesitystä
In 1996, there were three supplementary budgets, which had a net effect of weakening the central government financial balance by FIM 2 billion.
Vuonna 1996 esitettiin kolme lisätalousarviota, joiden nettovaikutuksesta valtiontalouden rahoitusasema heikentyi 2 miljardia markkaa.
In 1997, two supplementary budgets were adopted, with a net effect of improving the balance by FIM 10 billion.
Vuonna 1997 annettiin kaksi lisätalousarviota, joiden nettovaikutuksesta rahoitusasema parani 10 miljardia markkaa.
In February 1998, the government adopted a proposal for a first supplementary budget for 1998, where revenues and expenditure were raised by the same amount.
Helmikuussa 1998 hallitus antoi ehdotuksen vuoden 1998 ensimmäiseksi lisätalousarvioksi, jossa tuloja ja menoja korotettiin saman verran.
Box 8: The budgetary process
Kehikko 8: Talousarvion laatimismenettely
In addition to the annual budget proposal, the practice of adopting expenditure ceilings for the medium term was introduced in 1991.
Vuosittaisen talousarvion lisäksi vuonna 1991 otettiin käyttöön keskipitkän aikavälin menokehykset.
The decision on medium-term ceilings is usually taken in February-March, in the context of deciding on the expenditure ceiling for the following year's budget proposal.
Niitä koskevat päätökset tehdään yleensä helmi-maaliskuussa samassa yhteydessä, jossa päätetään seuraavan vuoden talousarvioesityksen menokehyksistä.
March-April
Helmikuu
Ministries prepare their budget proposals
Hallitus ilmoittaa kunkin ministeriön menokaton
Ministries submit their proposals to Ministry of Finance
Ministeriöt laativat talousarvioehdotuksensa
Bilateral negotiations between Ministry of Finance and other ministries
Ministeriöt antavat ehdotuksensa valtiovarainministeriölle
August
Heinäkuu
The latest medium-term framework for budgetary plan ning was adopted by the government in March 1998.
Hallitus hyväksyi keskipitkän aikavälin toiminta- ja taloussuunnitelman maaliskuussa 1998.
It consists of annual expenditure ceilings, specified by ministry, for each year between 1999 and 2002.
Niihin sisältyvät vuosittaiset ministeriön täsmentämät menokehykset kullekin vuodelle ajanjaksolla 1999-2002.
The ceilings are defined in markka terms at constant 1999 prices.
Kehykset ovat markkamääräisiä kiinteisiin vuoden 1999 hintoihin.
The ceilings concerning the budgetary year 1999 form the basis for the drafting of the government's budget proposal, while the ceilings announced for the subsequent years are non-binding guidelines.
Valtion talousarvioesityksen laatiminen perustuu talousarviovuoden 1999 menokehyksiin, kun taas muita vuosia koskevat kehykset ovat ei-sitovia ohjeita.
Government drafts the budget proposal
Kahdenväliset neuvottelut valtiovarainministeriön ja muiden ministeriöiden välillä
September
Elokuu
Budget bill submitted to parliament
Hallitus laatii talousarvioesityksen
Parliament approves the budget
Eduskunta hyväksyy budjetin
Source: Minist ry of Finance.
Lähde: Valtiov arainministeriö.
The medium-term expenditure ceilings can facilitate budgetary planning and give information on the government's fiscal policy intentions, while their role remains limited, as they are neither binding nor subject to parliament's approval.
Keskipitkän aikavälin menokehykset voivat auttaa talousarvion suunnittelussa ja ne antavat tietoa hallituksen finanssipoliittisista aikeista, vaikka niiden merkitys onkin rajoitettu, koska ne eivät ole sitovia eivätkä eduskunnan hyväksymiä.
Public finances and implementation of fiscal policy governments and the Church, according to a formula which is currently being amended in a legislative reform.
Julkinen talous ja finanssipolitiikan toteuttaminen
A gradual reform of the central government subsidy system was introduced in 1996, and its effects will be fully materialised by 2002.
Valtiontukia ryhdyttiin uudistamaan asteittain vuonna 1996 ja uudistuksen vaikutukset tuntuvat kokonaisuu­dessaan vuoteen 2002 mennessä.
The reformed system includes a system of revenue equalisation among the local governments.
Uudistettuun järjestel­mään kuuluu kuntien tulontasausjärjestelmä.
Each municipality is guaranteed 90 % of all municipalities' average tax revenue per resident.
Kullekin kunnalle taataan 90 prosenttia kaikkien kuntien keski­määräisistä verotuloista asukasta kohti.
If a municipality's actual tax revenue per resident does not reach 90 %, the municipality is entitled to receive the difference.
Jos kunnan tosi­asialliset verotulot henkeä kohti eivät ole 90 prosenttia, kunta on oikeutettu saamaan erotuksen.
If a municipality's tax revenue exceeds 90 %, it loses 40 % of the excess (the revenue loss is subject to an upper limit of 15 % of the municipality's total actual tax revenue).
Jos kunnan verotulot ylittävät 90 prosentin rajan, kunta menettää 40 prosenttia ylimenevästä osasta (tulonmenetys voi olla korkeintaan 15 prosenttia kunnan tosiasiallisista koko­naisverotuloista).
In order to facilitate budgetary consolidation, a constitutional amendment was approved in June 1992.
Julkisen talouden vahvistamisen helpottamiseksi hyväk­syttiin perustuslaillinen muutos kesäkuussa 1992.
Prior to the amendment, a one-third minority in parliament was sufficient to postpone a proposed cut in certain types of central government spending until after the following parliamentary session.
Ennen muutosta eduskunnan yhden kolmasosan vähem­mistö riitti lykkäämään tiettyjen valtion menojen leik­kauksia koskevat ehdotukset yli vaalien seuraaville val­tiopäiville.
This created an expansionary bias in the budget: it was relatively easy for par liament to increase central government spending, but once approved, it was more difficult to reduce or eliminate expenditures.
Tämä aiheutti elvyttävää harhaisuutta talousarvioon: eduskunnan oli suhteellisen helppo lisätä valtion menoja, mutta kun menolisäykset oli kerran hyväksytty, oli vaikeampaa vähentää tai poistaa menoja.
Since the entry into force of the constitutional amendment, a simple majority is in most cases (not where the citizens' 'basic rights' are concerned) sufficient to pass legal amendments, which reduce central government expenditure.
Muutoksen voimaantulon jälkeen valtion menoja leikkaavia lakiesityksiä voidaan useimmissa tapauksissa (ei kuitenkaan silloin, kun on kyse kansa­laisten perusoikeuksista) hyväksyä eduskunnan yksin­kertaisella enemmistöllä.
A large part of public services, most notably education, health and social services, are produced at the local level, while the costs of the services provision are subsidised through transfers from the central government.
Suuri osa julkisista palveluista, erityisesti koulutus­, ter­veydenhuolto­ ja sosiaalipalvelut, tuotetaan kuntata­solla, mutta niiden kustannuksia tuetaan valtion tulon­siirroilla.
Prior to the 1996 reform, the central government financed a fixed share of the actual costs in services provision without an upper limit on unit costs.
Ennen vuoden 1996 uudistusta valtio rahoitti kiinteän osan palveluiden tosiasiallisista tuotantokus­tannuksista ilman yksikkökustannuksille asetettua ylä­rajaa.
In certain circumstances, the central government subsidy could amount to 100 % of the actual cost.
Joskus valtiontuki saattoi olla 100 prosenttia tosi­asiallisista kustannuksista.
The 1996 reform sought to improve the local governments' financial incentives to cost-efficiency by fixing the level of the subsidy in advance: in the new system, the central government subsidy is based on a national standard (average) cost per unit (resident, pupil, patient, etc.), and any cost savings at the local level will accrue to the local government itself.
Vuoden 1996 uudistuksella pyrittiin kannustamaan kuntia parempaan kustannuste­hokkuuteen kiinnittämällä tuen taso etukäteen: uudessa järjestelmässä valtiontuki perustuu kansalliseen (keski­määräiseen) vakioituun yksikkökustannukseen (asukas, oppilas, potilas jne.) ja mahdolliset kustannussäästöt koituvat kunnan itsensä hyväksi.
The Finnish social security system covers the social insurance systems and various social services.
Suomen sosiaaliturvajärjestelmä kattaa sosiaalivakuu­tusjärjestelmät ja erilaiset sosiaalipalvelut.
Statutory social insurance includes the national pensions, occupational pensions, sickness and employment accident insurance, and unemployment insurance.
Lakisääteiseen sosiaalivakuutukseen sisältyvät kansan­eläkkeet, työeläkkeet, sairaus­ ja työtapaturmavakuutus ja työttömyysvakuutus.
Income transfers from central government represent a significant part of local governments' revenues, although their share in total revenues has declined (from 46 % in 1993 to less than 30 % in 1997) as a result of the savings programme in central government finances (see also Section 2.1, Table 18).
Valtion tulonsiirrot muodostavat huomattavan osan kuntien tuloista, vaikka niiden osuus kokonaistuloista on laskenut (46 prosentista vuonna 1993 alle 30 pro­senttiin vuonna 1997) valtiontalouden säästöohjelman vuoksi (ks. myös taulukko 18 luvussa 2.1).
The local governments collect a proportional income tax, the rate of which they decide according to their financial needs and subject to some tax competition among the local governments.
Kunnat peri­vät suhteellista tuloveroa, jonka aste määräytyy kuntien rahoitustarpeen ja jonkin asteisen kuntienvälisen vero­kilpailun mukaisesti.
In 1998, the municipal tax rates varied between 15.00 and 19.75 %, averaging 17.5 % for the country as a whole. Revenues from the corporate tax are shared between the central government, local
Vuonna 1998 kunnallisveroaste vaihteli 15,00 prosentista 19,75 prosenttiin ja oli keski­määrin 17,5 prosenttia koko maassa.
(') The si/e of the population and land area vary significantly among the municipalities: every 10th Finn lives in the municipality of Helsinki, while the smallest 50 municipalities have a population of less than I 500 persons.
Yritysverojen tuo­ton jakavat valtio, kunnat ja kirkko keskenään, ja siinä käytettävää jakotapaa ollaan juuri muuttamassa lakiuu­distuksella.
First, the social insurance system guarantees a minimum security for everyone.
Sosiaalivakuutusjärjestelmä takaa kaikille vähimmäis­turvan.
The basic security is mainly financed through the general tax system, and eligibility is normally based on residence, independently of whether or not the person has paid contributions to the system.
Perusturva rahoitetaan pääasiassa yleisen vero­järjestelmän kautta ja sen saaminen perustuu yleensä asumiseen riippumatta siitä, onko henkilö maksanut sosiaaliturvamaksuja vai ei.
Second, besides guaranteeing basic security, the social insurance system also includes earningsrelated types of insurance.
Sen lisäksi, että sosiaaliva­kuutusjärjestelmällä taataan perusturva, siihen sisältyy myös ansiosidonnaisia vakuutuksia.
In the latter, contribution rates and benefit levels of the insured are related to their individual earnings.
Jälkimmäisissä vakuutusmaksujen ja ­korvausten taso suhteutetaan vakuutetun ansiotasoon.
a land area of 15 173 km:and a population of' 7 700, while in the smallest municipality.
Harvaan asutussa Pohjois­suomessa sijaitsevan Inarin kunnan pinta­ala on 15 173 km: ja väestömäärä 7 700. kun taas Kauniaisissa, pienimmässä kunnassa, asuu 8 500 henkeä 5,9 km1 suuruisella alueella.
Kauniainen, 8 500 people live on a land area of 5.9 km;.
Perusturvaan liittyvää toimintaa hoitaa eduskunnan val­vonnan alainen Kansaneläkelaitos.
Financing of social expenditure (')
Sosiaalimenojen rahoitus ( ' )
(% of total)
(% kaikista menoista)
Employers
Valtio
Total
Vakuutetut
Property income
Käyttäjät
Local government
Yhteensä
(') Including services produced by local government.
(') Mukaan lukien kuntien tuottamat palvelut.
Source: Ministry of Social Affairs and Health (in Statistics Finland, 1997); estimates (e) for 1998: Ministry of Social Affairs and Health (1997b).
Lähde: Sosiaali-ja terveysministeriö (Tilastokeskus, Suomen tilastollinen vuosikirja 1997); vuoden 1998 arviot (a): sosiaali-ja terveysministeriö (1997b).
Box 9: The Finnish pension system as part of the public sector
Kehikko 9: Suomen eläkejärjestelmä osana julkista sektoria
Structure and coverage tion.
Rakenne ja kattavuus ja kattaa koko aktiivisen väestön.
It is an integral and essential part of the Finnish social security system.
Se on kiinteä ja olennainen osa Suomen sosiaaliturvajärjestelmää.
The rules on contribution rates and other terms and conditions relating to pensions are set by the government and are uniform to all the employment pension funds.
Hallitus määrää maksuja koskevat säännöt ja muut eläke-ehdot ja ne ovat samanlaiset kaikille eläkerahastoille.
Besides, it is possible for the government to use the contribution and/or benefit rates as instruments of general economic policy, as it has done in the past.
Lisäksi hallitus voi käyttää maksu- ja/tai etuusmääriä yleisen talous politiikan välineinä.
For example, contribution rates were lowered by 2.5 percentage points in 1992 to enhance competitiveness; as part of the savings package in the early 1990s, the index-related increases in pension benefits were cancelled.
Esimerkiksi vuonna 1992 maksuja alennettiin 2,5 prosenttiyksikköä kilpailukyvyn parantamiseksi; 1990luvun alussa toteutetun säästöpaketin yhteydessä eläke-etujen indeksikorotukset poistetuin.
The Finnish pension system is divided into two main schemes, which are complementary: the national pension; and the employment-based pension insurance.
Suomen eläkejärjestelmä jakautuu kahteen toisiaan täydentävään pääjärjestelmään: kansaneläke ja ansioeläke.
These schemes are statutory and compulsory, and together cover the whole resident population.
Järjestelmät ovat lakisääteisiä ja pakollisia ja ne kattavat koko Suomessa asuvan väestön.
Benefits received from the employment pension system reduce the old-age national pension; when the employment pension benefit exceeds a given ceiling, no national pension benefits are paid.
Työeläkejärjestelmästä saadut eläkkeet pienentävät kansaneläkettä; kun työeläke ylittää tietyn ylärajan, kansaneläkettä ei makseta.
As the replacement ratios in the employment pension scheme are fairly high, supplementary private pension schemes in Finland are of minor importance (some large companies have supplementary pension schemes for their employees).
Koska työeläkkeiden korvausasteet ovat Suomessa melko korkeita, yksityisten lisäeläkkeiden merkitys on melko vähäinen (joillakin suuryrityksillä on lisäeläkejärjestelmiä työntekijöilleen).
Classification in the government sector
Julkisen sektorin eläkejärjestelmän luokittelu