natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mr Mietz having failed to meet in full his obligation to pay the price, Intership Yachting obtained the Netherlands judgment, by which Mr Mietz was ordered, inter alia, to pay to Intership Yachting the sum of DEM 143 750, plus interest.
Mietz laiminlöi velvoitteensa koko kauppahinnan maksamisesta, minkä seurauksena Intership Yachting vaatimuksesta annettiin kyseinen alankomaalainen tuomio, jolla Mietz velvoitettiin muun muassa maksamaan Intership Yachtingille yhteensä 143 750 DEM korkoineen.
That judgment was declared to be provisionally enforceable.
Tämä tuomio määrättiin väliaikaisesti täytäntöönpantavissa olevaksi.
On 29 October 1993 the Landgericht (Regional Court) Lüneburg (Germany), on the application of Intership Yachting, declared the Netherlands judgment to be enforceable and issued an order for its enforcement.
Landgericht Lüneburg (Saksa) hyväksyi 29.10.1993 Intership Yachtingin hakemuksen ottaa käsiteltäväkseen täytäntöönpanokelpoiseksi määrätty alankomaalainen tuomio, ja se antoi tätä tuomiota koskevan täytäntöönpanomääräyksen.
Those questions have arisen in proceedings brought before a German court with a view to securing an order in Germany for the enforcement of a judgment delivered on 12 May 1993 ('the Netherlands judgment') by the President of the Arrondissementsrechtbank te Leeuwarden (Regional Court, Leeuwarden) (Netherlands) ('the court of origin') following adversarial interim proceedings ('kort geding1) between Intership Yachting Sneek BV ('Intership Yachting'), a limited-liability company established in Sneek (Netherlands), and Mr Mietz, who is domiciled in Lüchow (Germany).
Nämä kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä saksalaisessa tuomioistuimessa, jossa vaaditaan täytäntöönpanomääräystä alankomaalaisen Arrondissementsrechtbank te Leeuwardenin (jäljempänä asiaa alun perin käsitellyt tuomioistuin) päällikkötuomarin 12.5.1993 antamalle tuomiolle (jäljempänä alankomaalainen tuomio); tämä tuomio on annettu väliaikaista määräystä koskevassa kontradiktorisessa menettelyssä ("kort geding"), jossa asianosaisina olivat yhtäältä rajavastuuyhtiö Intership Yachting Sneek BV (jäljempänä Intership Yachting), jonka kotipaikkana oli Sneek (Alankomaat) sekä toisaalta Hans-Hermann Mietz, jonka kotipaikkana oli Lüchow (Saksa).
Mr Mietz and Intership Yachting concluded in writing in Sneek a 'contract of sale' for the purchase of an Intership Type 1.150 G vessel, to which a number of alterations were to be made.
Mietz ja Intership Yachting tekivät Sneekissä kirjallisen "kauppasopimuksen" tyyppiä 1150 G
Mr Mietz appealed against that decision authorising enforcement.
Mietz haki muutosta tähän täytäntöönpanomääräystä koskevaan päätökseen.
He argued that Intership Yachting and himself had agreed on all of the details of the order for the vessel in question, which was intended for his own personal use, at the Boat Show in Düsseldorf (Germany) and that, when they met again in Sneek one week later, they had merely signed the contract and he had made the agreed advance payment of DEM 40 000.
Hän vetosi siihen, että Intership Yachting ja hän itse olivat sopineet kaikista kyseisen, hänen henkilökohtaiseen käyttöönsä tarkoitetun huviveneen tilauksen yksityiskohdista Düsseldorfissa (Saksa) pidetyillä venemessuilla (Bootsmesse) ja että viikkoa myöhemmin
domiciled, that is to say Germany, had exclusive jurisdiction in the matter.
1 kappaleen 3 kohdassa tarkoitettuna irtaimen tavaran toimituksena.
A contract such as that described in the present judgment is indeed a transaction in which the agreed price is discharged by way of several payments, so that such a contract could be described as a contract of sale, since transfer of possession and property takes place only after the agreed price has been paid in full.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että irtaimen kauppaa, jossa hinta on suoritettava maksuerissä, on pidettävä liiketoimena, jossa maksu suoritetaan useassa erässä tai johon liittyy rahoitussopimus.
The Bundesgerichtshof takes the view that recognition and enforcement of the Netherlands judgment could be refused, pursuant to the first paragraph of Article 28 of the Convention, only if Mr Mietz were able to rely on the rules governing jurisdiction over consumer contracts set out in Articles 13 and 14 of the Convention.
Bundesgerichtshof katsoo, että alankomaalaisen tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta voidaan yleissopimuksen 28 artiklan 1 kappaleen mukaisesti kieltäytyä vain siinä tapauksessa, että Mietzin eduksi olisi sovellettava yleissopimuksen 13 ja 14 artiklassa asetettuja kuluttajasopimuksia koskevia toimivaltasääntöjä.
Such a contract cannot, however, be described as a 'sale ... on instalment credit terms' within the meaning of Article 13, first paragraph, point 1, of the Convention.
Tällaista sopimusta ei kuitenkaan voida pitää yleissopimuksen 13 artiklan 1 kappaleen 1 kohdassa tarkoitettuna maksueräkauppana.
The Bundesgerichtshof decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling.
Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä:
The first and second questions
Ensimmäinen ja toinen kysymys
It follows from the wording of the Convention that Article 13, first paragraph, point 1, thereof is intended to protect the purchaser only where the vendor has granted him credit, that is to say, where the vendor has transferred to the purchaser possession of the goods in question before the purchaser has paid the full price.
Yleissopimuksessa käytetyistä ilmaisuista seuraa, että 13 artiklan 1 kappaleen 1 kohdassa suojataan ostajaa ainoastaan silloin, kun myyjä on myöntänyt ostajalle luottoa, jolloin myyjä toisin sanoen on luovuttanut kyseisen tavaran hallinnan ostajalle ennen, kuin tämä on maksanut koko kauppahinnan.
The fourth question
Neljäs kysymys
The crux of the Bundesgerichtshofs first question is whether the concept of the sale of goods on instalment credit terms within the meaning of Article 13, first paragraph, point 1, of the Convention must be understood as extending to a contract:
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä sitä, onko yleissopimuksen 13 artiklan 1 kappaleen 1 kohdassa tarkoitettua käsitettä sellaisesta irtaimen kaupasta, jonka hinta suoritetaan maksuerissä, tulkittava siten, että se kattaa sopimuksen,
— relating to the manufacture by the first contracting party of goods corresponding to a standard model, to which certain alterations have been made;
— jonka perusteella sopimuskumppani valmistaa eräin muutoksin vakiomallisen irtaimen esineen,
Articles 289 to 297 of the Netherlands Code of Civil Procedure ('the Netherlands Code') deal with a form of procedure known as 'kort geding", which allows the President of the Arrondissementsrechtbank to grant enforceable measures 'in all cases which, having regard to the interests of the parties, require an immediate measure on grounds of urgency' (Article 289(1)).
Alankomaiden siviiliprosessilain 289—297 §:n säännökset — jotka koskevat oikeudenkäyntiä, josta käytetään nimitystä kort geding — antavat Arrondissementsrechtbankinpäällikkötuomarille mahdollisuuden määrätä täytäntöönpanoa koskevista toimista "kaikissa asioissa, joissa asianosaisten intressit huomioon ottaen on asian kiireellisyyden vuoksi tarve välittömästi määrättäviin toimenpiteisiin" (289 §:n 1 momentti).
by which the first contracting party has undertaken to transfer the property in those goods to the second contracting party, who has undertaken, by way of consideration, to pay the price in several instalments; and
jolla sopimuskumppani on sitoutunut siirtämään mainitun esineen omistuksen sopimuskumppanilleen, joka vastasuorituksena on sitoutunut maksamaan sen hinnan useassa erässä, ja
Under Article 292 of the Netherlands Code, 'interim decisions are without prejudice to the main proceedings'.
Alankomaiden siviiliprosessilain 292 §:n mukaan "vaikutuksiltaan väliaikaisilla päätöksillä ei rajoiteta oikeudenkäyntiä itse pääasiassa".
Kort geding may be instituted without the need to bring substantive proceedings before the court having jurisdiction.
Tämä kort geding -menettely voidaan saattaa vireille ilman, että olisi tarpeen nostaa pääasiakanne toimivaltaisessa tuomioistuimessa.
in which provision is made for the final instalment to be paid before possession of the goods is transferred definitively to the second contracting party.
jossa määrätään viimeinen maksuerä suoritettavaksi ennen, kuin kyseisen esineen hallinta lopullisesti luovutetaan sopimuskumppanilta toiselle.
It must be held that kort geding is a procedure of the type envisaged in Article 24 of the Convention, under which a court is authorised, by the law of its State, to order provisional or protective measures even if, under the Convention, it does not have jurisdiction as to the substance of the matter.
On katsottava, että kort geding on sellainen oikeudenkäyntimenettely, jota tarkoitetaan yleissopimuksen 24 artiklassa, jonka mukaan tuomioistuin voi sijaintivaltionsa lainsääntöä soveltaen määrätä väliaikaisia toimenpiteitä ja
If the answer is in the negative, the Bundesgerichtshof asks, by its second question, whether such a contract must be treated as a contract for the supply of goods within the meaning of Article 13, first paragraph, point 3, of the Convention.
Siinä tapauksessa että vastaus on kieltävä, kansallinen tuomioistuin pyytää toisella kysymyksellään vastausta siihen, onko tällaista sopimusta pidettävä yleissopimuksen 13 artiklan
The Bundesgerichtshofs fourth question must be construed as seeking to ascertain whether a judgment ordering payment of contractual consideration, delivered at the end of a procedure such as kort geding, is a provisional measure which may be granted by virtue of the
turvaamistoimia, vaikka se yleissopimuksen mukaan ei ole toimivaltainen tutkimaan pääasiaa.
Jurisdiction provided for under Article 24 of the Convention.
Ennakkoratkaisukysymyksistä neljäs on ymmärrettävä niin, että sillä halutaan selvittää, onko tuomio, jolla määrätään maksamaan sopimuksen mukainen vastasuoritus ja joka on annettu kort gedingin kaltaisessa menettelyssä, sellainen väliaikainen toimenpide, josta voidaan määrätään yleissopimuksen 24 artiklan mukaista toimivalta käyttäen.
- it is limited to ordering the payment of a contractual consideration, without, on the one hand, repayment to the defendant of the sum awarded being guaranteed if the plaintiff is unsuccessful as regards the substance of his claim or, on the other, the measure sought relating only to specific assets of the defendant located or to be located within the confines of the territorial jurisdiction of the court to which application is made.
ja siinä rajoitutaan määräämään sopimuksen mukaisen vastasuorituksen maksamisesta, ilman että takaisinmaksu vastaajalle kuitenkaan olisi turvattu siinä tapauksessa, että toimenpidettä vaatinut ei voita pääasiaa, ja toisaalta annettu määräys koskee vain tiettyjä sellaisia vastaajan varoja, jotka sijaitsevat tai joiden pitäisi sijaita paikassa, jonka nojalla asiaa käsittelevä tuomioistuin on alueellisesti toimivaltainen.
In the case of a judgment delivered solely by virtue of the jurisdiction provided for under Article 24 of the Convention and ordering interim payment of a contractual consideration, such a judgment does not constitute a provisional measure within the meaning of Article 24 unless, first, repayment to the defendant of the sum awarded is guaranteed if the plaintiff is unsuccessful as regards the substance of his claim and, second, the measure ordered relates only to specific assets of the defendant located or to be located within the confines of the territorial jurisdiction of the court to which application is made.
Kun kysymys on tuomiosta, joka oli annettu yksinomaan yleissopimuksen 24 artiklassa määrättyä toimivaltaa käyttäen ja jossa velvoitettiin väliaikaisesti maksamaan sopimuksen mukainen vastasuoritus, tällainen tuomio ei ole yleissopimuksen tässä artiklassa tarkoitettu väliaikainen toimenpide, ellei toisaalta kyseisessä tuomiossa määrätyn summan palauttamista vastaajalle taata siinä tapauksessa, että tuomiota vaatinut ei voita pääasiaa, ja ellei toisaalta tuomiolla määrätty toimenpide koske vain tiettyjä sellaisia vastaajan varoja, jotka sijaitsevat tai joiden pitäisi sijaita paikassa, jonka nojalla asiaa käsittelevä tuomioistuin on alueellisesti toimivaltainen.
It follows from the reply to the fourth question that, if the court of origin had expressly indicated in its judgment that it had based its jurisdiction on its national law in conjunction with Article 24 of the Convention, the court to which application for enforcement was made would have had to conclude that the measure ordered — namely unconditional interim payment — was not a provisional or protective measure within the meaning of that article and was therefore not capable of being the subject of an enforcement order under Title III of the Convention.
Neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen annetusta vastauksesta seuraa, että siinäkin tapauksessa, että asiaa alun perin käsitellyt tuomioistuin olisi nimenomaisesti todennut päätöksessään perustaneensa toimivaltansa kansalliseen oikeuteensa ja yleissopimuksen 24 artiklaan, asiaa sittemmin käsittelevän tuomioistuimen pitää voida katsoa, että annettu päätös — ehdottomasti ja väliaikaisesti suoritettavasta maksusta — ei ole tässä artiklassa tarkoitettu väliaikainen toimenpide tai turvaamistoimi, minkä vuoksi sille ei voida antaa yleissopimuksen III osaston nojalla täytäntöönpanomääräystä.
By this question, the Bundesgerichtshof is asking in substance whether the court to which application for enforcement is made may, in the context of the procedure for ordering enforcement set out in Title III of the Convention, take account of new facts relied on by one party for the purpose of establishing that a contract such as that described in the present judgment satisfies the conditions listed in Article 13, first paragraph, point 3, heads (a) and (b), of the Convention.
Tällä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin kysyy lähinnä sitä, voiko asiaa käsittelevä tuomioistuin yleissopimuksen III osaston mukaista täytäntöönpanomääräystä koskevassa oikeudenkäynnissä ottaa huomioon uusia seikkoja, joihin asianosainen on vedonnut sen osoittamiseksi, että senkaltainen sopimus, joka on kuvattu tässä tuomiossa, täyttää yleissopimuksen 13 artiklan 1 kappaleen 3 kohdan a ja b alakohdassa luetellut edellytykset.
— it was delivered at the end of proceedings which were not, by their very nature, proceedings as to substance, but summary proceedings for the granting of interim measures;
Alankomaalainen tuomio, jolle oikeudenkäynnissäkansallisessatuomioistuimessa haetaan täytäntöönpanomääräystä, poikkeaa seuraavasti:
It follows that, in a case having the characteristics set out in the present judgment, the court to which application for enforcement was made should conclude that the measure ordered is not a provisional measure within the meaning of Article 24 and for that reason cannot be the subject of an enforcement order under Title III of the Convention.
Näin ollen asiaa alun perin käsitelleen tuomioistuimen toimivaltaperustastaan vaikenemisesta on katsottava, että yleissopimuksen säännösten kiertämisen estämiseksi asiaa alun perin käsitelleen tuomioistuimen päätös on ymmärrettävä siten, että sen on katsottava perustaneensa toimivaltansa väliaikaisten toimenpiteiden määräämiseen kansalliseen turvaamistoimia koskevaan oikeuteensa eikä yleissopimuksen mukaiseen toimivaltaan tutkia pääasia.
the defendant was not domiciled in the Contracting State of the court of origin and it does not appear from the Netherlands judgment that, for other reasons, that court had jurisdiction under the Convention as to the substance of the matter,
se annettiin kiireellisesti käytävässä oikeudenkäynnissä, jossa pääasiaa ei tutkita ja jonka tarkoituksena on väliaikaisten toimenpiteiden määrääminen;
It is consequently unnecessary for that court to examine whether, and under what circumstances, it might take account of new facts for the purpose of possible application of the second paragraph of Article 28 of the Convention.
Tästä seuraa, että tässä tuomiossa tiivistetysti esitettyjen seikkojen määrittämässä tapauksessa asiaa käsittelevän tuomioistuimen olisi vastaajan kotipaikka ei ollut siinä sopimusvaltiossa, jossa asiaa alun perin
Article 13, first paragraph, point 1, of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britam and Northern Ireland, and by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic, must be construed as not applying to a contract between two parties having the following characteristics, that is to say, a contract: relating to the manufacture by the first contracting party of goods corresponding to a standard model, to which certain alterations have been made; by which the first contracting party has undertaken to transfer the property in those goods to the second contracting party, who has undertaken, by way of consideration, to pay the price in several instalments; and in which provision is made for the final instalment to be paid before possession of the goods is transferred definitively to the second contracting party.
Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Iriannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9.10.1978 tehdyllä yleissopimuksella sekä Helleenien tasavallan liittymisestä 25.10.1982 tehdyllä yleissopimuksella, 13 artiklan 1 kappaleen 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta kahden osapuolen välillä tehtyyn senkaltaiseen sopimukseen, jonka perusteella sopimuskumppani valmistaa eräin muutoksin vakiomallisen irtaimen esineen, jolla sopimuskumppani on sitoutunut siirtämään mainitun esineen omistuksen sopimuskumppanilleen, joka vastasuorituksena on sitoutunut maksamaan sen hinnan useassa erässä, ja jossa määrätään viimeinen maksuerä suoritettavaksi ennen, kuin kyseisen esineen hallinta lopullisesti luovutetaan sopimuskumppanilta toiselle.
Itäin this regard irrelevant that the contracting parties have described their contract as a "contract of sale".
Tältä osin on vailla merkitystä se, että sopimuskumppanit ovat luokitelleet sopimuksensa "kauppasopimukseksi''.
A contract having the characteristics mentioned above is however to be classified as a contract for the supply of services or of goods within the meaning of Article 13, first paragraph, point 3, of the Convention of 27 September 1968.
Sen sijaan on katsottava, että jos sopimuksella on edellä mainittu sisältö, sitä on pidettävä 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 13 artiklan 1 kappaleen 3 kohdassa tarkoitettuna sopimuksena palvelun tai irtaimen tavaran toimittamisesta.
It is for the national court, should the need arise, to determine whether the particular case before it involves a supply of services or a supply of goods.
Kansallisen tuomioistuimen on tarvittaessa määritettävä, onko asiassa konkreettisesti kysymys palvelun vai irtaimen tavaran toimittamisesta.
The concept of "sale of goods on instalment credit terms", within the meaning of point 1 of the first paragraph of Article 13 of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters, cannot be understood as including a transaction having as its object the supply of goods to a person acting for a purpose which can be regarded as being
Tuomio, jossa velvoitetaan väliaikaisesti maksamaan sopimuksen mukainen vastasuoritus ja joka on annettu Alankomaiden siviiliprosessilain 289—297 §:ssä säädetyn kaltaisessa menettelyssä sellaisessa tuomioistuimessa, joka 27.9.1968 attekûjoitetun yleissopimuksen mukaan ei ole toimivaltainen tutkimaan pääasiaa, ei ole sellainen väliaikainen toimenpide, josta voidaan määrätä tämän yleissopimuksen 24 artiklan nojalla, ellei kyseisessä tuomiossa määrätyn summan palauttamista vastaajalle taata siinä tapauksessa, että tuomiota vaatinut ei voita pääasiaa, ja ellei toisaalta tuomiolla määrätty toimenpide koske vain tiettyjä sellaisia vastaajan varoja, jotka sijaitsevat tai joiden pitäisi sijaita paikassa, jonka nojalla asiaa käsittelevä tuomioistuin on alueellisesti toimivaltainen.
outside his trade or profession, when the price, payable in instalments, is fully due before the final delivery of the goods to the consumer who has purchased them.
Julkisasiamies Ph. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 8 päivänä lokakuuta 1997.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Sales promotion scheme — Goods supplied on redemption of vouchers — Supply for consideration — Price discounts and rebates — Definition) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Kuudes alv-direktiivi — Myynninedistämiskampanja — Ostoseteleitä vastaan annetut — Vastikkeellinen luovutus — Käsite hinnanalennukset tai hyvitykset hinnasta (täysistunto)
By order of 15 January 1997 the VAT and Duties Tribunal, London, referred to the Court for a preliminary ruling five questions on the interpretation of Articles 2, point 1, 5(6), HA(3)(b) and 27 of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
VAT and Duties Tribunal, Lontoo, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 15.1.1997 tekemällään päätöksellä viisi ennakkoratkaisukysymystä 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohdan, 5 artiklan 6 kohdan, 11 artiklan A kohdan 3 alakohdan b alakohdan ja 27 artiklan tulkinnasta.
Between 1991 and 1996 Kuwait Petroleum operated a sales promotion scheme, in which both the company-owned service stations and approximately 160 independent retailers took part.
Vuosina 1991-1996 Kuwaitilla oli myynninedistämiskampanja, johon osallistuivat sen omistamat huoltoasemat sekä noin 160 riippumatontajälleenmyyjää.
Under this scheme, customers were offered a 'Q8 sail' (hereinafter 'a Q8 voucher') with every 12 litres of fuel purchased.
Tässäjärjestelmässä asiakkaille tarjottiin Q8 Sails -ostoseteli jokaisesta ostetusta 12 litran erästä polttoainetta.
Whether or not the customer accepted the vouchers, the price of the fuel was the same.
Polttoaineen hinta oli sama riippumatta siitä, ottiko asiakas vastaan hänelle tarjotun Q8 Sails -ostosetelin (jäljempänä Q8-ostoseteli) vai ei.
When a customer had collected enough vouchers, he was entitled to redeem them for goods chosen from a 'gift catalogue'.
Kun asiakas oli kerännyt tietyn määrän Q8ostoseteleitä, hänellä oli oikeus ostoseteleitä vastaan valita niin kutsutusta lahjakuvastosta tavaroita tai toisinaan palveluita, joista annettiin lippu (kuten teatterilippu), ja Kuwait sitoutui toimittamaan nämä tavarat asiakkaalle tietyn ajan kuluessa.
In the present case, the exchange of goods for Q8 vouchers was effected for business purposes, since — as the national court found — the object of the promotion scheme was, both for Kuwait Petroleum and for the independent retailers taking part, to increase fuel sales. For that reason, a taxable person in the same situation as Kuwait Petroleum is authorised to deduct, in accordance with Article 17(2)(a) of the Sixth Directive, the amount of input VAT paid for the purchase of those goods.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Kuwait Petroleum (GB) Ltd (jäljempänä Kuwait) ja Commissioners of Customs & Excise (jäljempänä Commissioners), joka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa arvonlisäveron (alv) kantamisen osalta toimivaltainen viranomainen, ja jossa on kyse siitä, onko Kuwait alv-velvollinen joidenkin vuosina 1991 — 1996 toteuttamissaan myynninedistämiskampanjoissa tarjoamiensa tuotteiden osalta. Kuwait myy Q8-merkkistä polttoainetta, jonka vähittäismyyntiä se harjoittaa itse omistamillaan noin 110 huoltoasemalla, joita se hoitaa tai joita hoidetaan sen lukuun, ja jonka tukkumyyntiä se harjoittaa myymällä tätä polttoainetta noin 500 itsenäiselle,riippumattomallejälleenmyyjälle.