natgillin/translations-raw huggingface dataset:
All three of these forces are boosted by economic integration, while the first two are also boosted by economic growth when business opportunities are expanding.
Kaikki nämä kolme voimaa saavat puhtia taloudellisesta yhdentymisestä. Lisäksi kaksi ensiksi mainittua saa lisäpontta myös talouskasvusta liiketoiminnan mahdollisuuksien laajentuessa.
(The effect on migration is less predictable since higher demand for labour in upturns in more prosperous regions may stimulate people to move but the lower unemployment in lagging re gions at such times may encourage them to stay.)
(Muuttoliikkeen vaikutus on vähemmän ennustettavissa, koska suurempi työvoiman kysyntä vauraammilla alueilla nousukausien aika na saattaa innostaa ihmisiä muuttamaan, mutta heikompi työllisyystilanne vastaavina aikoina hitaammin kehittyvillä alueilla saattaa rohkaista heitä pysymään aloillaan.)
Since the first two are the main mechanisms for con vergence at the EU level, convergence is likely to occur more in booms.
Koska kaksi ensiksi mainittua tekijää ovat lä hentymisen päämekanismeja EU:n tasolla, lähentyminen tapahtuu todennäköisimmin nousukausina.
Conversely since migration nas historically tended to be the main mechanism in the US, convergence there has tended to occur more during recessions.
USA:ssa sitä vastoin muuttoliike on ollut lähentymisen päämekanismi, joten siellä lähentymistä on tapahtunut enemmän lamakausien aikana.
manent disadvantage in terms of its capacity to ex pand economic activity.
alueiden matalampiin kustannuksiin on suosinut bkt:n lähentymistä vuosien 1986 ja 1996 välillä.
Closer integration in the EU, combined with lower costs in poorer regions, has tended to favour some convergence in GDP over the period 1986 to 1996.
Tämä lähentyminen kuitenkin keskittyi ajanjakson ensimmäisen puoliskon loppuun.
This, however, was concentrated in the first half of the period and at the very end, while, in between, the recession of the early 1990s weakened the forces favouring poorer regions and reduced investment in their productive base, in part, because of smaller inflows of capital from the more prosperous areas.
Toisaalta 1990-luvun alun lama heikensi niitä voimia, jotka suosivat köyhempiä alueita ja vähensi investointeja niiden tuotantopohjaan, osin siksi että niille virtasi vähemmän pääomaa vauraammilta alueilta.
Recovery since 1994 has been accompanied by renewed convergence, though, in this period and before, the extent varies between regions, reflecting their supply-side characteristics.
Vuo desta 1994 alkanut elpyminen on tuonut mukanaan uutta lähentymistä, vaikka sen määrä on vaihdellut (kuten se vaihteli aiemminkin) alueiden välillä heijastellen niiden erilaisia tuotanto-ominaisuuksia.
A final point is that there is nothing automatic about an individual region converging, even if this is happening generally.
Lopuksi voidaan todeta, ettei yksittäisen alueen lähentyminen ole mitenkään automaattista, vaikkakin niin yleensä tapahtuu.
It is not enough for investment and new technology — the two long-run determinants of growth — to be potentially available.
Ei riitä, että investointeja ja uutta teknologiaa — jotka ovat pitkän tähtäimen kasvun määrittelijät — on potentiaalisesti saatavilla.
A region must also possess the supply-side features to attract both and must also have the capacity to make effective use of them.
Alueella täytyy myös olla tarjontapuolen ominaisuuksia, joilla se houkuttelee investointeja teknologiaa. Sillä täytyy myös olla valmiuksia hyödyntää niitä tehokkaasti.
Secondly, different kinds of region perform differ ently.
Erityyppiset alueet myös menestyvät eri tavoin.
An obvious feature is the sectoral mix, regions where growing sectors are strongly represented tending :o do better than those with sectors undergoing restructuring.
Selkeä kehityspiirre on toimialojen sekoittuminen: alueet, joilla on paljon kasvavia toimialoja, menestyvät paremmin kuin ne, joiden toimialoilla ovat läpikäymässä uudelleenjärjestelyjä.
The ability to attain critical mass is also important.
Kyky saavuttaa kriittinen massa on myös tärkeä.
Regions which are rural, sparsely populated and/or less accessible are likely to find it difficult to accumulate an adequate level of demand or provide a sufficient range of services to compete at the European level, whereas urban areas are likely to find it easier.
Maaseutualueiden, harvaan asuttujen ja/tai vaikeiden kulkuyhteyksien päässä olevien alueiden on vaikeaa saavuttaa riittävää kysynnän tasoa tai tarjota riittävän monipuolisia palveluita kilpaillakseen eu rooppalaisella tasolla, kun taas kaupunkialueilla tämä on helpompaa.
Capital cities, in particular, are consistently among the richest areas in a country and the most prosperous regions in the EU are invariably urban, whether they contain a single large city or a dynamic network of smaller towns and cities.
Varsinkin pääkaupungit ovat johdonmukaisesti maidensa rikkaimpien alueiden joukossa, ja EU:n vauraimmat alueet ovat poikkeuksetta kaupunkialueita, muodostuivatpa ne sitten yhdestä suurkaupungista tai toimivasta pienten kaupunkien verkostosta.
Nevertheless, some urban areas can have inadequate infrastructure and a lowskilled work force and can form islands of poverty and social deprivation within a prosperous region.
Joillakin kaupunkialueilla voi kuitenkin olla riittämätön infrastruktruuri ja huonosti koulutettua työvoimaa.
Indeed, there is evidence in parts of the Union of 'patchwork development', where the
Tällöin voi varakkaan alueen sisään muodostua saarekkeita, joissa on työttömyyttä ja sosiaalisia ongelmia. Tällaisten "tilkku-
1.1 The economy duced by non-residents — rather than increased output per resident — see Box).
1.1 Talous
Extending the number of regions compared, GDP per head in the 25 where this was lowest increased from 52% of the EU average in 1986 to 59% in 1996.
Vertailtavien alueiden määrää kasvattamalla huomataan, että 25:llä alhaisimman bruttokansantuotteen alueella asukasta kohti laskettu bkt nousi EU:n keskiarvoon verrattuna vuoden 1986 52 prosentista 59 prosenttiin vuonna 1996.
GDP per head in the 25 richest regions declined from 2.7 times the level in the 25 poorest to 2.4 times over the 10 years.
Tarkasteltavan kymmenvuotisjakson alussa 25 rikkaimman alueen asukasta kohti laskettu bkt oli 2,7 kertaa 25 köyhimmän alueen tasoa korkeampi; vuonna 1996 kerroin oli 2,4.
This is all the more impressive, since the list of poorest regions in 1996 contains 5 East German re gions which were not included — and for which data were not available — in 1986.
Tämä kehitys on sitäkin vaikuttavampaa, koska vuoden 1996 köyhimpien alueiden listalla on viisi Itä-Saksan aluetta, jotka eivät olleet mukana (ja joista ei ollut tietoja saatavilla) vuonna 1986.
German unification pro vided a stimulus to growth in 1991-92, but the costs of transition have helped depress growth rates in Germany to below the average rate in the EU since then, even if growth, from a low base, was initially impressive in the East.
alle EU:n keskiarvon, vaikka kasvu entisessä Itä-Saksassa olikin matalasta alkutasosta johtuen aluksi vaikuttavaa.
In Finland, the decline in trade with the former Soviet Union (and the consequent col lapse in demand) depressed output sharply in the years 1990 to 1993 and outpaced the capacity of na tional and regional labour markets to adapt.
Suomessa kaupan väheneminen entisen Neuvostoliiton kanssa (ja siitä seurannut kysynnän romahtaminen) vähensi tuotosta jyrkästi vuodesta 1990 vuoteen 1993 ja vaikeutti sekä kansallisten että alueellisten työmarkkinoiden kykyä mukautua.
In the UK, the size and influence of financial markets and the closer links to the US led to recession coming earlier and being deeper than in most other parts of Europe.
Isossa-Britanniassa rahamarkkinoiden koko ja vaikutus sekä läheisemmät yhteydet USA:han johtivat siihen, että lama alkoi siellä aiemmin ja oli syvempi kuin suurimmassa osassa muuta Eurooppaa.
Indicators of regional disparity
Alueellisten erojen indikaattorit
An overall indication of changes in disparities in GDP per head can be obtained from statistical measures such as, in particular, the standard deviation (weighted for population), a measure of overall differ ences from the mean (Graph 1), which summarises developments in all regions rather than just the two extremes.
Yleinen osoitus bkt:n eroista saadaan tilastollisilla menetelmillä, erityisesti (asukasluvun mukaan painotetulla) keskihajonnalla, jolla mitataan kokonaispoikkeamla kes kiarvosta (kaavio 1). Mittari tekee yhteenvedon kehityksestä kaikilla eikä vain asteikon ääripäissä olevilla alueilla.
Excluding the effect of the new Länder be coming part of the Union, there was a small decline in the measure over the 10 years 1986 to 1996, indicating a slight reduction in the average disparity.
Kun jätetään laskuista Saksan uusien osavaltioiden unioniin tulon vaikutukset, mittarissa on tapahtunut vä häistä pudotusta kymmenessä vuodessa eli vuosien 1986 ja 1996 välisenä aikana, mikä osoittaa hienoista vä hentymistä keskimääräisissä eroissa.
A small fall in the measure in the second half of the 1980s was followed by a small rise in the recession of the early 1990s and subsequently by a reduction to the prerecession level during the recovery between 1994 and 1996.
Pientä pudotusta mittarissa 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla seurasi pieni nousu 1990-luvun laman aikaan ja sen jälkeen uusi pudotus lamaa edeltäneelle tasolle elpymisen vuosina (1994-1996).
It remains to be seen whether the continued recovery in the remainder of the 1990s will have brought a further narrowing of disparities.
Nähtäväksi jää, kaventaako elpymisen jat kuminen 1990-luvun loppuvuosina eroja entisestään.
There are many possible measures of regional disparity.
Alueellisten erojen mahdollisia mittareita on monia.
For example, the GDP per head in the 10 poor est regions taken as a whole increased from 41% of the EU average in 1986 to 50% in 1996.
Esimerkiksi asukasta kohti laskettu bkt on kymmenellä köyhimmällä alueella kokonaisuutena kohonnut EU:n kes kiarvoon verrattuna vuoden 1986 41 prosentista 50 prosenttiin vuonna 1996.
Even adjust ing for the statistical effect of the accession of Eastern Germany (see box below), this represents a catching up of 71/2 percentage points in 10 years.
Jopa sen jälkeen, kun on huomioitu entisen Itä-Saksan liittymisen tilastollinen vaikutus (ks. oheinen tekstiruutu), mittari osoittaa 7,5 prosenttiyksikön kiinni kuromista kymmenessä vuodessa.
Relative GDP per head in the 10 richest regions has correspond ingly declined over the period from 3.7 times the level in the 10 poorest ones to 3.1 times (Table 2).
Suhteellinen asukasta kohti laskettu bkt kymmenellä rikkaimmalla alueella on vastaavasti laskenut tässä ajassa 3,7-kertalsesta 3,1-kertaiseen kymmeneen köyhimpään alueeseen verrattuna (taulukko 2).
However, the small reduction in the overall disparity is the result of a sharp decline in disparities below average GDP per head and an increase above the average.
Pieni kokonaiserojen vähentyminen johtuu erojen jyrkästä vähentymisestä siellä, missä asukasta kohti laskettu bkt on alle keskiarvon, sekä niiden lisääntymisestä kes kiarvon yläpuolella olevilla alueilla.
As noted above, the relative prosperity of both
Kuten yllä ilmeni, sekä rikkaimpien että köyhimpien alueiden suhteellinen hyvinvointi lisääntyi kymmenessä vuodessa.
Disparities in GDP per head, 1986-96
Eroja bkt:ssa/asukas, 1986-1996
PPS(EUR15=100), standard deviation
PPS(EUR15=100), keskihajonta
Disparity In GDP por head (by region)
Erot bkt:ssa/asukas alueittain
Disparity in GDP per head (by Member State)
Erot bkt:ssa/asukas jäsenmaittain
Without new Länder
Ilman Saksan uusia osavaltioita
Source: Eumstat
Lähde: Eurostal
The list of the 10 richest regions has also changed little and, again, 8 were included in both years.
Kymmenen rikkaimman alueen luettelo on niin ikään muuttunut ajan kuluessa vain vähän.
These consist of four capital cities (Brussels, Ile de France (Paris), Wien and London) and four regions in West Germany.
Alueista neljä on pääkaupunkeja (Brysseli, Ile de France [Pariisi], Wien ja Lontoo), minkä lisäksi listalla on neljä aluetta Länsi-Saksasta.
Relative GDP per head in these regions in creased further over the period from 153% of the EU average to 158% (though this may possibly be due to increased commuting — ie more output being pro
Suhteellinen asukasta kohti laskettu bkt kasvoi näillä alueilla entisestään kymmenen vuoden tarkastelujaksolla EU:n keskitasoon verrattuna 153 prosentista 158 prosenttiin (mikä saattaa tosin olla selitettävissä pikemmin lisääntyneellä työmatkailulla eli sillä, että aiempaa suurempi osa tuotannosta perustuu muualla asuvaan työvoimaan, kuin paikallisten asukkaiden li sääntyneellä tuotoksella — ks. tekstiruutu).
1.1 The economy position of economic activity.
1.1 Talous on keskiarvon alapuolella) asukasta kohti laskettu bkt li sääntyy noin kolme prosenttiyksikköä EU:n keskiarvoon verrattuna.
There is a clear link be tween the two — for example, there is a close identity between rural areas and agricultural ones.
selkeä yhteys — esimerkiksi maaseutualueet ja maanviljelysalueet ovat hyvin samankaltaisia.
The follow ing stylised classification of regions can be used for analytical purposes: the richest and the poorest regions increased over the period.
Analyyseissä voidaan käyttää seuraavaa "ideaalityyppistä" alueiden luokittelua:
• urban regions distinguished in terms of population density and subdivided between:
Korkean asukastiheyden kaupunkialueet, jotka voi daan jakaa edelleen
• regions in which activity is concentrated in services
- alueisiin, joilla toiminta keskittyy palvelujen tuottamiseen, ja
• regions in which activity is concentrated in manufacturing
- alueisiin, joilla toiminta keskittyy teollisuuteen.
At the same time, there has been very little change in the ranking of particular regions, and the order in terms of GDP per head was much the same in 1996 as 10 years earlier (Spearman's rank correlation coefficient between the two rankings was 0.91 — 1 being a perfect match).
Samaan aikaan tiettyjen alueiden sijoitukset ovat muut tuneet hyvin vähän ja niiden järjestys verrattaessa bkt:ta asukasta kohti oli suurin piirtein sama vuonna 1996 kuin kymmenen vuotta aiemminkin. (Spearmanin järjestys korrelaatio näiden kahden sijoituksen välissä oli 0.91-1, eli ne olivat täysin yhteneväiset).
As GDP per head in regions with a relatively low level has converged on the average (or diverged away from the average in richer regions), it has, there fore, done so at a similar rate in regions with similar GDP per head right across the EU.
Asukaskohtainen bkt on lähentynyt keskiarvoa alueilla, joilla se on ollut suhteellisen matala (vastaavasti asukasta kohti laskettu bkt on etääntynyt keskiarvosta rikkaammilla alueilla).
rural regions distinguished by the sparseness of population and often where agriculture is rela tively important.
Maaseutualueet, jotka erottuvat vähäisellä asukasmäärällään ja joilla maanviljelyllä on usein suhteellisen tärkeä merkitys.
This is obviously only a very broad system of classification and many regions do not fit neatly into one of these categories.
Edellinen on selvästi hyvin lavea luokittelu, eivätkä monet alueet sovi siististi kumpaankaan ryhmään.
Urban areas, for example, may of ten have a significant proportion of activity in manufacturing even where they are classified as being predominantly service centres, and vice versa.
Esimerkiksi kaupunkialueiden toiminnoista huomattava osa saattaa suuntautua teollisuuteen silloinkin kun ne on luo kiteltu pääasiallisesti palvelukeskuksiksi ja päinvastoin.
More over, in rural areas, only a minor proportion of activity will be directly in agriculture.
Lisäksi maaseutualueilla vain pieni osa toiminnoista liittyy suoraan maanviljelyyn.
However, distinguishing groups of regions which most closely fit this classification may enable general features linked to a particular sector to be more clearly identified than in the case of more mixed regions.
Tähän luokitteluun parhaiten sopivien alueryhmien tunnistaminen saattaa kuitenkin mahdollistaa sen, että tiettyyn toimialaan liittyvät yleispiirteet voidaan tunnistaa selvemmin kuin seka-alueilla.
This is reflected in the fact that, increasingly, disparities are not between but rather within Member States (Map 2, Table 3).
Tätä kuvastaa se tosiasia, että enenevässä määrin erot eivät ole jäsenmaiden välisiä vaan niiden sisäisiä (kartta 2, taulukko 3).
Catching up in the four Cohesion countries often stems more from growth in relatively rich urban centres, particularly capital cities, than from that in poorer regions.
Tilanteen parantuminen neljässä ko heesiomaassa johtuu enemmän kasvusta suhteellisen rikkaissa kaupunkikeskuksissa — erityisesti pääkaupungeissa — kuin köyhillä alueilla.
This corresponds to a well-known de velopment phenomenon, more favoured regions ini tially experiencing faster growth than the less favoured.
Tämä vastaa hyvin tunnettua kehitysilmiötä, jossa suotuisammilla alueilla on ensin nopeampaa kasvua kuin vähemmän suotuisilla alueilla.
In the first phase of development, therefore, disparities within a country often widen, while in the second phase, efforts need to be concentrated in the poorer regions to ensure they benefit from national success (from 'trickle down').
Näin ollen kehityksen ensimmäisessä vaiheessa erot maan sisällä usein lisääntyvät, kun taas toisessa vaiheessa ponnisteluja täytyy keskittää köyhemmille alueille, jotta varmistetaan niidenkin hyötyminen kansallisesta menestyksestä (ns. "trickle down" -vaikutus).
Narrowing disparities in Portugal suggest it may be in the second phase, while widening disparities in Greece suggest it is still in the first phase.
Kaventuvat erot Portugalissa viittaavat siihen, että maa on kakkosvaiheessa, kun taas kasvavat erot Kreikassa viittaavat siihen, että maa on yhä kehityksen ensimmäisessä vaiheessa.
A common approach is to distinguish densely populated areas (more than 500 inhabitants per square km), intermediate areas (500 to 100) and thinly populated ones (less than 100).
asukasta/km2) ja harvaan asutut alueet (alle 100 asukasta/km2).
For present purposes, the densely populated regions can be de fined as 'urban' and the sparsely populated as 'rural'3. Where possible, the classification is performed at the municipality (or commune) level but, for some purposes, data are only available for NUTS-2 regions (see Annex for the details of the classification).
Tässä yhteydessä tiheään asutut alueet voidaan määritellä "kaupunkialueiksi" ja harvaan asutut "maaseutualueiksi".3 Mahdollisuuksien mukaan luokittelu on tehty kuntatasolla, mutta joissakin tapauksissa tietoja on saatavilla vain NUTS2-alueista (luokittelun yksityiskohtaisemmat perusteet selviävät liitteestä).
The other major cause of growing disparilies in Member States is the effect of economic restructuring.
Toinen suuri kasvavien erojen syy jäsenmaissa on ta loudellisten rakenneuudistusten vaikutus.
Al though there are overall gains to increasing specialisation which enable firms in the same sector to benefit from externalities as well as economies of scale, regions relatively dependent on declining industries tend to lose, those where growth sectors predominate tend to gain.
Erikoistumisen lisäämisellä on kokonaisetuja, koska se mahdollistaa saman sektorin yritysten hyötymisen ulkoisista tekijöistä ja suurtuotannon eduista, alueet, jotka ovat suhteellisen riippuvaisia heikkenevistä teollisuudenhaaroista ovat häviäjiä ja ne, joissa kasvavat sektorit ovat vallitsevina, ovat voittajia.
Increasingly, the regions badly affected by this are ones in Northern Member States which were previously prosperous.
Enenevässä määrin alueet, jotka kärsivät tästä kehityksestä, ovat pohjoisten jäsenmaiden aiemmin varakkaita alueita.
Urban, rural and sectoral issues
Kaupungeista, maaseudusta ja toimialoista
Using this definition, half (49%) of the Community population lives in urban areas, just under a quarter (24%) in rural areas, and a little over a quarter in inter mediate areas.
Yllämainittua määritelmää käyttäen puolet (49 %) yh teisön väestöstä asuu kaupunkialueilla, hieman alle nel jännes (24 %) maaseutualueilla ja hieman yli neljännes välialueilla.
These urban areas account for only around 31/2% of the EU's surface area, the rural areas for over 80%.
Kaupunkialueet kattavat vain noin 3,5 pro senttia EU:n pinta-alasta, kun taas maaseutualueet kattavat siitä yli 80 prosenttia.
Urban areas are concentrated in or near the rich central part of the EU, reflecting the as sociation of cities with wealth creation (Map 3), and
Kaupunkialueet ovat keskitty neet EU:n rikkaaseen keskiosaan tai sen lähelle, mikä heijastaa kaupunkien yhteyttä varallisuuden luomiseen (kartta 3).
Map 2 Growth of GDP by region, 1986-96
Kartta 2 Bkt:n kasvu alueittain, 1986­1996
Annual average % change
Keskimääräinen vuotuinen muutos (%)
< 1.5 EUR15 = 2.1 Standard deviation = 0.8
EUR15 = 2,1 Keskihajonta = 0,8
D: excluding new Länder F(DOM): 1986-94
D: Ei sisällä Saksan uusia osavaltioita F(DOM): 1986­94
No dala
Ei tietoja
1.1 The economy administrative and trading centres of Amsterdam and the Hague (7 million people in total).
Saksan ja Italian ulkopuolella tällaisia alueita löytyy vain keskikokoisten kaupunkien läheltä Pohjois-Espanjassa.
an urban ribbon can be distinguished running from Belgium and the Netherlands through Western Germany to Northern Italy.
Keskusalueen ulkopuolella asutuskuvio jakautuu jyrkemmin kahtia: tärkeisiin kaupunkialueisiin — jotka ovat usein pääkaupunkeja ja/tai rannikkotaajamia — ja niitä erottaviin laajoihin ja harvaan asuttuihin seutuihin.
Most of the other major urban areas, such as Paris, Rome, the South-East and North-West of England and Copenhagen lie close to this.
Monilla reuna-alueilla, erityisesti Skotlannissa, Pohjois-lrlan-nissa ja Irlannissa, Kreikassa, Ruotsissa ja Suomessa, suhteellisen pienet kaupunkialueet on ripoteltu hallitsevien maaseutualueiden sekaan.
Most of the top 25 manufacturing regions are in or near central and Southern Germany and Northern Italy and contain such net works.
Unionin 25 maatalousvaltaisinta aluetta olivat odotetusti syrjäisiä maaseutualueita Pohjoismaissa ja Välimeren maissa.
In fact, Germany accounts for just over half (13) of the 25 regions with the highest share of em ployment concentrated in manufacturing.
Kärkikymmenikön alueista yhdeksän on Kreikassa.
The only ones outside Germany and Italy are based around mediumsized cities in Northern Spain.
Kaikilla niillä maanviljely työllistää kolmasosan työvoimasta, kun koko EU:n keskiarvo on viisi prosenttia.
The 25 regions with the highest concentration of agriculture are, as would be expected, rural, peripheral areas in Scandinavia and the Mediterranean.
Kaikki Kreikan alueet lukuun ottamatta Ateenaa ja Egean saaristoa ovat 25 tärkeimmän maaseutualueen joukossa.
Trends in these areas
Alueiden kehityssuuntia
A final point to note is the distinction between monocentric and polycentric urban networks.
Lopuksi voidaan mainita jaottelu yksi- ja monikeskuksisiin kaupunkiverkostoihin.
Large cities generally dominate the surrounding area and are often where services and economic activity, vital for the region as a whole, are concentrated.
Yleensä suuret kaupungit hallitsevat ympärillä olevia alueita, ja koko alueen kannalta elintärkeät palvelut ja elinkeinoelämä ovat usein keskittyneet niihin.
They are often important transport hubs.
Suurkaupungit ovat usein tärkeitä liikennesolmuja.
Relatively small, lone cities, such as Dublin or Helsinki, perform some of these functions for surrounding areas of low population.
Keskikokoiset yksinäiset kaupungit, kuten Dublin tai Helsinki, tarjoavat palveluja ympärillään oleville harvaan asutuille alueille.
On the other hand, smaller towns or cities often form networks, where no one of them is dominant, and tend to be characterised by certain types of activity, particularly within manufacturing.
Toisaalta pienemmät kaupungit muodostavat usein verkostoja, joissa mikään niistä ei ole hallitsevassa asemassa ja joita leimaavat tietyntyyppiset toiminnot (erityisesti teollisuusaloilla).