natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case C-62/96 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Freedom of movement for persons
Asia C-62/96 Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Registration of vessels — Nationality
Alusten rekisteröinti
As regards vessels not used for the pursuit of an economic activity, the Court held in Commission ν Ireland, cited above, paragraph 13, that, under Community law, every national of a Member State is assured of freedom both to enter another Member State in order to pursue an activity as an employed or self-employed person and to reside there after having pursued such an activity. Access to leisure activities available in that State is a corollary to freedom of movement.
"Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta kansalaisuutta koskeva edellytys" (viides jaosto) myöntämistä kaikentyyppisille aluksille, ei tyydyttänyt komissiota, se nosti nyt esillä olevan kanteen.
The Commission issued a reasoned opinion on 27 July 1993 concerning the conditions for granting the Greek flag to vessels of all types in the Greek shipping register, the restrictions on the employment of crew members from other Member States on Greek fishing vessels and the conditions for granting licences for sponge fishing.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.3.1996 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että pitäessään voimassa lainsäädäntöä, jonka mukaan Kreikan alusrekisteriin voidaan rekisteröidä vain aluksia, joista Kreikan kansalainen tai kreikkalainen oikeushenkilö, josta Kreikan kansalaiset omistavat yli puolet, omistaa yli puolet, Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 6, 48, 52, 58 ja 221 artiklan, 29 päivänä kesäkuuta 1970 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1251/70 7 artiklan eikä 17 päivänä joulukuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 755/34/ETY 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
The Court concluded that registration by such a national of a pleasure craft in the host Member State falls within the scope of the Community provisions relating to freedom of movement for persons.
Yhteisöjen tuomioistuimen hyvin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kaupalliseen toimintaan käytettävien alusten osalta jäsenvaltion on noudatettava kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa käyttäessään toimivaltaansa määritellä "kansallisuutensa" myöntämisedellytykset aluksia varten ja että perustamissopimuksen 52 artiklassa ei sallita ehtoa, jonka mukaan aluksen omistavilla tai vuokralle ottavilla luonnollisilla henkilöillä tai yhtiön osalta pääoman omistajilla ja sen hallinnollisten toimielinten jäsenillä on oltava tietty kansalaisuus.
Although the Hellenic Republic replied to that reasoned opinion, the Commission was not satisfied with the reply concerning the conditions for granting Greek nationality to vessels of all types and lodged this application.
Komissio antoi 27.7.1993 perustellun lausunnon, joka koski Kreikan lipun myöntämisedellytyksiä kaikille Kreikan alusrekisterin mukaisille alustyypeille ja niitä rajoituksia, jotka koskevat muiden jäsenvaltioiden kansalaisten työhönottoa kreikkalaisille kalastusaluksille ja ammattimaisen sienenpyyntiluvan myöntämisedellytyksiä.
It is clear from those decisions that as regards vessels used for the pursuit of an economic
Mahdollisuus harrastaa tässä jäsenvaltiossa tarjolla olevaa
Secondly, the argument of the Hellenic Government that its legislation is not an obstacle to the activities of nationals of other Member States is not relevant under the second paragraph
Helleenien hallitus vastasi tähän perusteltuun lausuntoon. Koska tämä vastaus, jossa Helleenien hallitus käsitteli Kreikan kansallisuuden
of Article 52 of the Treaty.
ei estetä muiden jäsenvaltioiden kansalaisten toimintaa, ei ole merkitystä, kun sitä tarkastellaan perustamissopimuksen 52 artiklan toisen kohdan kannalta.
As the Court found in its judgment in Factortame and Others, cited above, freedom of establishment includes, in the case of nationals of a Member State, 'the right to take up and pursue activities as self-employed persons ... under the conditions laid down for its own nationals by the law of the country where such establishment is effected ...'.
Tällä perusteella yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että yhteisön oikeuden vapaata liikkuvuutta koskevia oikeussääntöjä on sovellettava silloin, kun toisen jäsenvaltion kansalainen merkitsee vapaa-ajan veneilyyn käytettävän aluksen alusrekisteriin vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Declares that, by maintaining in force legislative provisions which restrict the right to registration in the Greek shipping registers to vessels more than half the shares in which are owned by Greek nationals or owned by Greek legal persons more than half of whose capital is held by Greek nationals, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6,48, 52, 58 and 221 of the EC Treaty, Article 7 of Regulation (EEC) No 1251/70 of the Commission of 29 June 1970 on the right of workers to remain in the territory of a Member State after having been employed in that State and Article 7 of Council Directive 75/34/EEC of 17 December 1974 concerning the right of nationals of a Member State to remain in the territory of another Member State after having pursued therein an activity in a self-employed capacity.
Pitäessään voimassa lainsäädäntöä, jonka mukaan Kreikan alusrekisteriin voidaan rekisteröidä vain aluksia, joista Kreikan kansalainen tai kreikkalainen oikeushenkilö, josta Kreikan kansalainen omistaa yli puolet, omistaa yli puolet, Helleenien tasavalta ei ole noudattanut ETY:n perustamissopimuksen 6, 48, 52, 58 ja 221 artiklan, työntekijöiden oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siinä jäsenvaltiossa 29 päivänä kesäkuuta 1970 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1251/70 7 artiklan eikä jäsenvaltion kansalaisten oikeudesta jäädä toisen jäsenvaltion alueelle harjoitettuaan siellä itsenäistä ammattitoimintaa 17 päivänä joulukuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 75/34/ETY 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.' '
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 25 September 1997.
Julkisasiamies G. Tesauro on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 25 päivänä syyskuuta 1997.
1 declare that, by maintaining in force legislative provisions which restrict the right to registration in the Greek shipping registers and the right to the Greek flag to vessels more than half the shares in which are owned by Greek nationals or owned by Greek legal persons more than half of whose capital is held by Greek nationals, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6, 48, 52, 58 and 221 of the EC Treaty, Article 7 of Regulation (EEC) No 1251/70 of the Commission of 29 June 1970 on the right of workers to remain in the territory of a Member State after having been employed in that State and Article 7 of Council Directive 75/34/EEC of 17 December 1974, order the Hellenic Republic to pay the costs.'
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vahvistaa, että pitäessään voimassa lainsäädäntöä, jonka mukaan Kreikan alusrekisteriin voidaan rekisteröidä vain aluksia, joista Kreikan kansalainen tai kreikkalainen oikeushenkilö, josta Kreikan kansalainen omistaa yli puolet, omistaa yli puolet, Helleenien tasavalta ei ole noudattanut ETY:n perustamissopimuksen 6, 48, 52, 58 ja 221 artiklan, työntekijöiden oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siinä jäsenvaltiossa 29 päivänä kesäkuuta 1970 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1251/70 7 artiklan eikä jäsenvaltion kansalaisten oikeudesta jäädä toisen jäsenvaltion alueelle harjoitettuaan siellä itsenäistä ammattitoimintaa 17 päivänä joulukuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 75/34/ETY 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan, ja velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-137/96 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Approximation of laws
Asia C-137/96 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Saksan liittotasavalta Lainsäädännön lähentäminen
State to fulfil its obligations
Direktiivin 911414/ETY täytäntöönpanon
(Failure of a Member 91/414IEEC) (Fifth Chamber) already contains provisions which broadly overlap with those of the Directive; that completion of the draft amendment has been complicated by certain difficulties of interpretation; and, lastly, that the harmonization of trade in plant protection products, as provided for in Article 10 of the Directive, cannot produce any effects so long as no active substances have been listed in Annex I to the Directive.
"Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta laiminlyönti" (viides jaosto) suurelta osin päällekkäisiä direktiivin säännösten kanssa ja että muutosesityksen lopullinen toteuttaminen on monimutkaistunut tiettyjen tulkintavaikeuksien vuoksi ja että kasvinsuojeluaineiden vastaavuutta koskevien säännösten yhdenmukaistamisella siten kun 10 artiklassa säädetään ei voi olla minkäänlaista vaikutusta, koska yhtäkään tehoainetta ei vielä ole merkitty mainitun direktiivin liitteeseen I.
By application lodged at the Court Registry on 24 April 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting within the period prescribed all the laws, regulations and administrative provisions necessary for the transposition into domestic law of Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 (hereinafter 'the Directive'), the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.4.19% ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (jäljempänä direktiivi) täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Pursuant to Article 23(1) of the Directive, the Member States must bring into force the provisions necessary to comply with the Directive within two years following notification thereof.
Direktiivin 23 artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
On the first point, suffice it to note that the German legislation in force cannot in any way be regarded as ensuring transposition of the Directive, which, in Article 23(1), second subparagraph, expressly requires the Member States to adopt provisions containing a reference to that Directive or accompanied by such reference.
Ensimmäisen väitteen osalta voidaan todeta, että Saksassa voimassa olevalla lainsäädännöllä ei millään tavoin varmisteta direktiivin täytäntöönpanoa, ja että direktiivin 23 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa nimenomaisesti edellytetään, että jäsenvaltiot antavat säädökset, joissa viitataan direktiiviin tai säädöksiin liitetään tällainen viittaus.
The Commission then issued a reasoned opinion on 3 October 1994 to the effect that the Federal Republic of Germany had failed to fulfil its obligations and calling on it to take the necessary measures within two months.
Komissio antoi 3.10.1994 perustellun lausunnon, jossa todettiin Saksan liittotasavallan laiminlyöneen velvollisuutensa ja kehotettiin sitä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa.
Finding the German Government's reply of 10 November 1994 unsatisfactory, the Commission brought the present proceedings.
Koska Saksan hallituksen antama vastaus ei tyydyttänyt komissiota, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Secondly, the Commission explained — and the German Government did not demur — that it had been advised of only one difficulty in the way of implementation, concerning a rule laid down in Article 13 of the Directive, which could be settled at national level and which in any case did not in any way prevent or delay transposition of that provision in the other Member States.
Toisen väitteen osalta komissio on esittänyt, eikä Saksan hallitus ole sitä kiistänyt, että sille on mainittu vain yhdestä, direktiivin 13 artiklaa koskevasta soveltamisongelmasta, joka voitaisiin kuitenkin ratkaista kansallisilla säännöksillä ja joka ei ole millään tavoin haitannut tai viivästyttänytsäännöksen täytäntöönpanoa muissa jäsenvaltioissa.
The German Government does not deny that the Directive has not yet been transposed into domestic law and states that it is making every effort to expedite the adoption of the draft first amendment to the Pflanzenschutzgesetz (Law on Plant Health Protection). It maintains, however, that the version of the Pflanzenschutzgesetz
Se ettei yhtäkään tehoainetta ole vielä merkitty direktiivin liitteeseen I, ei voi tätä koskevan nimenomaisen säännöksen puuttuessa vapauttaa jäsenvaltioita velvollisuudestaan toteuttaa asetetussa määräajassa direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.
Lastly, the fact that no active substances have yet been listed in Annex I to the Directive cannot, in the absence of express provision to that effect, relieve Member States of their obligation to adopt within the period prescribed the measures necessary to comply with the Directive.
Saksan hallitus ei kiistä sitä, että direktiiviä ei ole vielä saatettu voimaan kansallisessa oikeusjärjestyksessä ja sanoo tämän vuoksi pyrkivänsä nopeuttamaan Pflanzenschutzgesetzin (kasvinsuojelua koskeva laki) ensimmäistä muutosesitystä.
Declares that, by not having within the period prescribed adopted all the laws, regulations and administrative provisions necessary to ensure that Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market with the exception of Article 10(1), second indent, thereof — was transposed
Hallitus väittää kuitenkin, että kyseinen laki sisältää jo säännöksiä, jotka ovat
into domestic law, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that Directive;
Saksan liittotasavalta on laiminlyönyt kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY direktiivin nojalla sille kuuluvat velvoitteet, lukuunottamatta direktiivin 10 artiklan 1 kohdan toista luetelmakohtaa, koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.' '
Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 9 October 1997.
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 9 päivänä lokakuuta 1997.
'Grant the application and order the defendant State to pay the costs, in accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure.'
Hyväksyy esitetyn kanteen ja velvoittaa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti vastaajajäsenvaltion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Preliminary ruling (Common agricultural policy —Regulation (EEC) No 1765/92 — Support system for producers of certain arable crops — Establishment of production regions — Obligation to indicate the criteria used — Relevance of soil fertility) (Sixth Chamber)
Ennakkoratkaisu "Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (ETY) N:o 1765/92 — Tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijäqestelmä —Tuotantoalueiden määrittely — Velvollisuus ilmoittaa määrittelyperusteet — Maaperän hedelmällisyyden huomioon ottaminen" (kuudes jaosto) joka koskee Wittille peltokasvien viljelijänä maksettavia korvauksia.
Mr Witt is a farmer in the Land Schleswig-Holstein.
Pääasian oikeudenkäynti
By order of 27 October 1995, the Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Higher Administrative Court for Schleswig-Holstein) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of the first subparagraph of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1765/92 of 30 June 1992 (hereinafter 'the Regulation').
Schleswig-HolsteinischesOberverwaltungsgericht on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 27.10.1995 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1765/92 (jäljempänä asetus) 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan tulkinnasta.
By decision of 18 November 1993 the Amt für Land- und Wasserwirtschaft awarded Mr Witt compensatory payments of DM 73 323.93 for the 1993/94 marketing year.
Nämä kysymykset on esitetty Wittin ja Amt für Land-und Wasserwirtschaft välisessä riitaasiassa,
Those questions were raised in the course of a dispute between Mr Witt and the Amt für Landund Wasserwirtschaft (Office for Agriculture and Water Management) concerning the amount of the compensatory payments due to him as a producer of arable crops.
Witt toimii maanviljelijänä Schleswig-Holsteinissa. Hän haki Amt für Land- und Wasserwirtschaftilta viljaa, öljysiemeniä ja
Mr Witt's objection to that decision was rejected by decision of 4 March 1994. On 5 April 1994 he brought an action before the Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Administrative Court for Schleswig-Holstein), claiming that under the Regulation he was
valkuaiskasveja koskevaa korvausta sekä tuotannosta poistettua alaa koskevaa korvausta.
directly entitled to an additional compensatory payment of DM 11 961.
Witt teki päätöksestä oikaisuvaatimuksen, joka hylättiin 4.3.1994 tehdyllä päätöksellä; tämän jälkeen hän nosti 5.4.1994 Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgerichtissä kanteen, jonka perusteeksi hän esitti, että hänellä on oikeus saada suoraan asetuksen mukaan lisäkorvausta 11 961 DEM.
By judgment of 6 October 1994 the Schleswig-Holstcinisches Verwaltungsgericht dismissed the action essentially on the ground that there was no basis in law for the claim to an additional compensatory payment of DM 11 961 made by Mr Witt.
Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht hylkäsi kanteen 6.10.1994 antamallaan päätöksellä ennen kaikkea sillä perusteella, että Wittin vaatima 11 961 DEM:n suuruinen lisäkorvausvaatimus oli perusteeton. Witt valitti 18.11.1994 tuomiosta Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgerichtiin.
In its first question the national court essentially seeks to ascertain whether the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation requires the Member States, in establishing production regions, to indicate the criteria used in the provisions implementing the Regulation.
Kansallinen tuomioistuin kysyy toisella kysymyksellä pääasiallisesti sitä, onko asetuksen 3 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltio, joka tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen virkkeen mukaisesti ei ole määritellyt alueelliseksi perusviljelyalaksi valtionsa koko aluetta, vaan ainoastaan sen eri osat, voi määritellä koko kunkin alueellisen perusviljelyalan alueen tuotantoalueeksi, vai edellyttävätkö tuotokseen vaikuttavat rakenteelliset erityispiirteet tietyissä tapauksissa sitä, että alueelliset perusviljelyalat jaetaan edelleen eri tuotantoalueiksi.
In its second question the national court essentially asks whether the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation must be interpreted as meaning that a Member State which, pursuant to the third sentence of the second subparagraph of Article 2(2), has not designated its whole territory as a regional base area but merely different parts of it, is entitled to establish the whole territory of a specific regional base area as a production region, or whether in certain cases the specific characteristics that influence yields require regional base areas to be further subdivided into different production regions.
Kansallinen tuomioistuin kysyy ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään pääasiallisesti sitä, asetetaanko asetuksen 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa jäsenvaltioille velvollisuus eri tuotantoalueita määritellessään ilmoittaa asetuksen täytäntöönpanosäännöksissä määrittelyssä käytetyt perusteet.
With regard to the first part of the question, it is clear first of all from the scheme of the Regulation and its objectives that the Member States have a wide margin of discretion in defining production regions.
Kysymyksen ensimmäisen osan osalta on todettava, että asetuksen systematiikasta ja sen päämääristä käy selvästi ilmi, että jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta tuotantoalueiden määrittelyssä.
In the exercise of that discretion, they may, inter alia, in accordance with Article 2(2) of the Regulation, designate either their national territory or different parts of it as regional base area for the purpose of calculating compensatory payments.
Jäsenvaltiot voivat harkintavaltansa nojalla muun muassa määritellä asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti korvausten laskemiseen käytettäväksi alueelliseksi perusviljelyalaksi valtionsa koko alueen tai alueensa eri osat.
It must be observed that, whilst under the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation each Member State must establish a regionalization plan to serve as the basis for calculating compensatory payments, indicating the criteria used in establishing the various production regions, it is clear from Article 3(3) that the addressee of the regionalization plan is the Commission and that the purpose is to enable the Commission to ensure that each plan is based on appropriate, objective criteria and is consistent with available historical information.
On todettava, että vaikka asetuksen 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jokaisen jäsenvaltion on laadittava alueellistamissuunniteima, jota käytetään korvausten laskemisen perusteena ja joka sisältää eri tuotantoalueiden määrittelyperusteet, 3 artiklan 3 kohdasta käy selvästi ilmi, että alueellistamissuunnitelma osoitetaan komissiolle ja että näin tehdään, jotta komissio voi huolehtia siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja objektiivisiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia tietoja.
Upon examination of the plan the Commission satisfied itself that it met the requirements of Article 3(1) and, in particular, that it was based on appropriate and objective criteria.
Saksan alueellistamissuunnitelman osalta komissio varmistui siitä, että suunnitelma oli 3 artiklan 1 kohdan vaatimusten mukainen, ja etenkin siitä, että se perustui asianmukaisiin ja objektiivisiin perusteisiin.
It must be noted that, the criteria mentioned in Article 3(1) of the Regulation lay down the general legal framework for establishing the production regions and that, within their wide margin of discretion in that connection, the Member States may take account of other criteria, such as the administrative feasibility of a solution or the homogeneity of a region as regards all arable crops.
Kysymyksen toisen osan osalta on todettava, että asetuksen 3 artiklani kohdassa nimetyt perusteet muodostavat yleiset oikeudelliset puitteet tuotantoalueiden määrittelemiseksi ja että jäsenvaltiot voivat niillä tältä osin olevan laajan harkintavallan nojalla ottaa huomioon muita perusteita, kuten valinnan hallinnollisen käytännöllisyyden tai alueen yhtenäisyyden kaikkien peltokasvien osalta.
The first subparagraph of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1765/92 of 30 June 1992 establishing a support system f or producers of certain arable crops does not
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
require the Member States, in establishing production regions, to indicate the criteria used in the provisions implementing that regulation.
Tukijäqestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa jäsenvaltioille ei aseteta velvollisuutta eri tuotantoalueita määritellessään ilmoittaa asetuksen täytäntöönpanosäännöksissä määrittelyssä käytettyjä perusteita.