natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Determination of the scope of the protection which a Member State intends providing in its territory in relation to lotteries and other forms of gambling falls within the margin of appreciation which the Court recognised as being enjoyed by the national authorities.
Se, että pelejä ei ole täysin kielletty, ei ole riittävä osoitus siitä, että kansallisella lainsäädännöllä ei todellisuudessa pyrittäisi niihin yleisen edun mukaisiin päämääriin, joilla tätä lainsäädäntöä on perusteltu ja joita on tarkasteltava kokonaisuutena.
It is for those authorities to consider whether, in the context of the aim pursued, it is necessary to prohibit activities of that kind, totally or partially, or only to restrict them and to lay down more or less rigorous procedures for controlling them.
Nämä päämäärät voidaan nimittäin pyrkiä saavuttamaan myös niin, että rahapelitoimintaan annetaan erityis- tai yksinoikeuksia joillekin elimille, mistä on se etu, että pelihimo ja pelitoiminnan harjoittaminen saadaan kanavoitua valvotun järjestelmän alaiseksi, että tällaiseen toimintaan liittyvä petosten ja rikosten vaara voidaan välttää ja että tästä toiminnasta saatava tuotto voidaan käyttää yleishyödyllisiin tarkoituksiin.
However, such a limitation is acceptable only if, from the outset, it reflects a concern to bring about a genuine diminution in gambling opportunities and if the financing of social activities through a levy on the proceeds of authorised games constitutes only an incidental beneficial consequence and not the real justification for the restrictive policy adopted.
Pääasiassa kyseessä olevalla lainsäädännöllä tavoitellaan päämääriä, jollaisiin pyrittiin yhteisöjen tuomioistuimen mukaan Schindlertuomiossa kyseessä olleella arpajaisia koskevalla Britannian lainsäädännöllä, koska sillä pyritään estämään se, että näistä peleistä tulee yksityisen voitontavoittelun keino, välttämään rikosten ja petosten vaaraa sekä vahingollisia henkilökohtaisia ja yhteiskunnallisia seurauksia, jotka aiheutuvat siitä, että peleillä yllytetään rahan käyttöön, minkä lisäksi tällä lainsäädännöllä pyritään sallimaan pelit ainoastaan, jos ne ovat sosiaalisluontoisesti tarpeen kilpailun järjestämiseksi.
Even if it is not irrelevant that lotteries and other types of gambling may contribute significantly to the financing of benevolent or public-interest activities, that motive cannot in itself be regarded as an objective justification for restrictions on the freedom to provide services.
Arpajais- ja muulla rahapelitoiminnalla voidaan merkittävällä tavalla rahoittaa aatteellista tai yleisen edun mukaista toimintaa, mutta tätä seikkaa ei sinänsä voida pitää palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien rajoitusten objektiivisena oikeuttamisperusteena.
The provisions adopted must be assessed solely in the light of the objectives pursued by the national authorities of the Member State concerned and of the level of protection which they seek to ensure.
Lisäksi edellytyksenä on, että tällaisiin syihin perustuvilla toimenpiteillä voidaan saavuttaa niillä tavoitellut päämäärät ja että niillä ei rajoiteta kyseistä vapautta enempää kuin on tarpeen tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi.
The fact that the games in issue are not totally
Kullekin jäsenvaltiolle kuuluu nimittäin sen
It is for the national court to verify whether, having regard to the specific rules governing its application, the national legislation is genuinely directed to realising the objectives which are capable of justifying it and whether the restrictions which it imposes do not appear disproportionate in the light of those objectives.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia, voidaanko kansallisella lainsäädännöllä sen konkreettiset soveltamistavat huomioon ottaen todella saavuttaa tavoitteet, joilla sitä perustellaan, ja ovatko sillä asetetut rajoitukset näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.
'The EC Treaty provisions on the freedom to provide services do not preclude national legislation, such as the Italian legislation, which reserves to certain bodies the right to take bets on sporting events if that legislation is in f act justified by social-policy objectives intended to limit the harmful effects of such activities and if the restrictions which it imposes are not disproportionate in relation to those objectives.'
Palvelujen taqoamisen vapautta koskevat EY:n perustamissopimuksen määräykset eivät ole esteenä italian lainsäädännön kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla tietyille elimille annetaan yksinoikeus kerätä urheilukilpailujen vedonlyöntejä, jos tämä lainsäädäntö on tosiasiallisesti perusteltu niiden sosiaalipoliittisten tavoitteiden taida, joilla pyritään rajoittamaan tällaisen toiminnan vahingollisia vaikutuksia, ja jos sillä asetetut rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 20 May 1999.
Julkisasiamies N. Fennelly on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 20 päivänä toukokuuta 1999.
He recommended that the Court respond as follows:
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Case C-233/98 Hauptzollamt Neubrandenburg ν Lensing & Brockhausen GmbH Free movement of goods 21 October 1999
Asia C-233/98 Hauptzollamt Neubrandenburg v. Lensin« & Brockhausen GmbH Tavaroiden vapaa liikkuvuus 21 päivänä lokakuuta 1999
Recovery of duties
Tullien kantaminen
Preliminary ruling (Community transit — Offence (First Chamber) the Hauptzollamt informed Lensing & Brockhausen that the transit procedure had not been completed. An inquiry notice sent to the office of destination on 3 May 1993 was not answered. When that office also failed to react to a formal letter of 12 October 1994, the Hauptzollamt issued a tax assessment for customs duty and VAT on import on 19 January 1995. By order of 28 April 1998, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 36 of Council Regulation (EEC) No 222/77 of 13 December 1976 as amended by Council Regulation (EEC) No 474/90 of 22 February 1990 and of Article Ha of Commission Regulation (EEC) No 1062/87 of 27 March 1987 as amended by Commission Regulation (EEC) No 1429/90 of 29 May 1990.
Tulliasioitsijana toiminut Lensing & Brockhausen pyysi 8.7.1992 Hauptzollamtia asettamaan Puolasta tulevan teräsprofiililähetyksen yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn. Niin sanotussa Τ 1 ­ilmoituksessa vastaanottajaksi ilmoitettiin Ateliers Metalgroup de Marcinelle ­niminen yhtiö (Belgia) ja määrätoimipaikaksi Charleroi (Belgia). Bundesfinanzhof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 28.4.1998 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 13.12.1976 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 222/77, sellaisena kuin se on muutettuna 22.2.1990 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 474/90, 36 artiklan ja 27.3.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1062/87, sellaisena kuin se on muutettuna 29.5.1990 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 1429/90, 11 a artiklan tulkinnasta.
On 8 July 1992 Lensing & Brockhausen, customs agents, asked the Hauptzollamt to clear a consignment of steel sections from Poland for the external Community transit procedure. The Τ 1 declaration gave as consignee Ateliers Metalgroup de Marcinelle, Belgium, and as office of destination Charleroi, Belgium. The consignment was to be produced by 16 July 1992 at the latest. By letter of 22 January 1993
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Lensing & Brockhausen GmbH ­niminen yhtiö vastaan Hauptzollamt Neubrandenburg ja joka koskee maahantuonnista kannettavia tulleja ja arvonlisäveroa. Tämän lähetyksen esittämisen viimeiseksi määräpäiväksi oli asetettu 16.7.1992.
Lensing & Brockhausen then brought proceedings in the Finanzgericht (Finance Court), arguing that a receipt for the goods had Page 7
Hauptzollamt ilmoitti 22.1.1993 päivätyllä kirjeellään Lensing & Brockhausenille, että passitusmenettelyä ei ollut saatettu loppuun. Määrätoimipaikkaan 3.5.1993 lähetettyyn etsintäilmoitukseen ei vastattu. Sen jälkeen, kun määrätoimipaikka ei myöskään vastannut Page 7
Regulation (EEC) No 1214/92 of 21 April 1992, applicable from 1 January 1994.
useita lähtökohtia, joiden avulla voidaan estää toimivaltaristiriitoja.
Under the first paragraph of Article 129 of Regulation No 1214/92, 'carriage' begun, in accordance with the provisions of Regulations No 222/77 and No 1062/87, 'on the last day that precedes the date of application of this Regulation, will be continued after that date under the conditions laid down in those Regulations'.
12.10.1994 lähetettyyn muistutukseen, Hauptzollamt teki 19.1.1995 päätöksen tuontiin liittyvien tullien ja arvonlisäveron kantamisesta.
been given by Ateliers Metalgroup on 9 July 1992, within the timelimit prescribed for their production.
Bundesfinanzhof on epävarma siitä, kuinka asetuksen N:o 222/77 36 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1062/87 11 a artiklan kanssa, on tulkittava.
The Finanzgericht gave judgment in favour of Lensing & Brockhausen, holding that it was for the Belgian customs authorities, not the German authorities, to require payment of the duty. The Hauptzollamt appealed on a point of law to the Bundesfinanzhof, arguing in particular that the conditions for a refund under the third subparagraph of Article 36(3) of Regulation No 222/77 were not satisfied.
Lensing & Brockhausen teki 5.2.1995 oikaisuvaatimuksen näyttääkseen, että Ateliers Metalgroup de Marcinelle oli vastaanottanut ja maksanut teräsprofiilit. Kansallinen tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessään, että lähtötoimipaikka ei ollut asettanut passituksesta vastaavalle asetuksen N:o 1062/87 11 a artiklassa tarkoitettua määräaikaa, jonka kuluessa todiste passituksen säännönmukaisuudesta tai rikkomuksen tosiasiallisesta tapahtumapaikasta voidaanesittää. esittää.
Since it was uncertain as to the inferences to be drawn from failure to comply with the procedure under Article 11a of Regulation No 1062/87, in particular where because of the expiry of the limitation period the duty on import can no longer be levied in the Member State where the offence is eventually proved to have been committed, the Bundesfinanzhof referred several questions to the Court for a preliminary ruling
Belgian viranomaiset vahvistivat 6.9.1995 päivätyllä kirjeellään, että lähetystä ei ollut esitetty määrätoimipaikassa, ja antoivat tiedon Ateliers Metalgroupin ilmoituksesta, jonka mukaan kyseiset tavarat oli toimitettu DVL Industries -nimiselle yritykselle.
The purpose of Article 36 of Regulation No 222/77 is to determine the competent State for recovery of duty on entry, where an offence or irregularity has been committed in the course of a Community transit operation.
Saksan viranomaiset alensivat 2.1.1996 tekemällään päätöksellä tuontiin liittyvien tullien ja arvonlisäveron määrän yhteensä 6 544, 90 Saksan markkaan, mutta muilta osin oikaisuvaatimus hylättiin perusteettomana.
For cases in which the place of the offence or irregularity cannot be established, Article 36(2) and (3) sets out a series of presumptions which enable conflicts of jurisdiction to be avoided.
21.4.1992 annettu komission asetus N:o 1214/92 koskee tällaisia toimenpiteitä, ja sitä sovelletaan 1.1.1994 alkaen.
By its first question, the national court essentially asks whether Article 36(3) of Regulation No 222/77 in conjunction with Article lla(2) of Regulation No 1062/87 must be interpreted as meaning that the Member State to which the office of departure belongs may recover duty on import only if it has indicated to the principal that he has three months in which to prove where the offence or irregularity was actually committed and such proof has not been provided within that period.
Asetuksen N:o 1214/92 129 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan "viimeistään tämän asetuksen voimaantulopäivää edeltäneenä päivänä" asetusten N:o 222/77 ja N:o 1062/87 mukaisesti aloitetut "kuljetukset toteutetaan tämän päivän jälkeenkin edellä mainituissa asetuksissa säädettyjen edellytysten mukaisesti."
The Bundesfinanzhof was uncertain as to the interpretation of Article 36 of Regulation No 222/77 in conjunction with Article 11a of Regulation No 1062/87.
Lensing & Brockhausen vetosi Finanzgerichtissä nostamansa kanteen tueksi siihen, että Ateliers Metalgroup oli vastaanottanut tavarat 9.7.1992 eli tavaran esittämistä varten asetetussa määräajassa. Tullien kantaminen oli näin ollen sen mukaan yksin sen jäsenvaltion asiana, jonka alueella rikkomuksen oli todettu tapahtuneen, eikä asiaan juuri vaikuttanut se, että Belgian tulliviranomaiset eivät ole pystyneet perimään näitä tulleja vastaanottajayritykseltä. Finanzgericht hyväksyi kanteen ja totesi, ettei ollut Saksan hallinnon vaan Belgian tulliviranomaisten asiana vaatia tullien maksamista. Hauptzollamt esitti Bundesfinanzhofiin tekemänsä Revision-muutoksenhaun tueksi muun muassa, että asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan mukaiset palauttamista koskevat edellytykset eivät täyttyneet.
In the order for reference the Bundesfinanzhof states that the office of departure did not fix, with regard to the principal, the timelimit referred to in Article 11a of Regulation No 1062/87 within which proof could be furnished of the regularity of the transit operation or the place where the offence was actually committed.
Koska kansallinen tuomioistuin oli epävarma siitä, minkälaisia seuraamuksia oli katsottava aiheutuvan siitä, että asetuksen N:o 1062/87 11a artiklan mukaista menettelyä ei ollut noudatettu, erityisesti silloin kun tuontitulleja ei voida enää periä jäsenvaltiossa, jossa rikkomuksen voidaan lopulta näyttää tapahtuneen, sen vuoksi että vanhentumisaika on jo kulunut umpeen, se päätti esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymykset.
Under Article 36(3) of Regulation No 222/77 when the consignment has not been produced at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, that offence or irregularity is deemed to have been committed in the Member State to which the office of departure belongs, unless "within a period to be determined' proof is furnished of the regularity of the transit operation or of the place where the offence or irregularity has actually been committed.
Asetuksen N:o 222/77 36 artiklan tarkoituksena on määrittää tuontitullien kantamisessa toimivaltainen valtio silloin kun yhteisön passituksen aikana tai yhteydessä on tapahtunut rikkomus tai säännönvastaisuus.
Article lla(2) of Regulation No 1062/87 prescribes that the office of departure's notification to the principal is to indicate, in particular, the timelimit by which the proof of the regularity of the transit operation or of the place where the offence or iiregularity has actually been committed must be furnished to the
Sellaisten tapausten varalta, että rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikkaa ei voida todeta, tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa esitetään
Regulation No 222/77 was repealed by Article 46(1) of Council Regulation (EEC) No 2726/90 of 17 September 1990 on Community transit and the transit procedure at issue in the main proceedings was commenced in 1992, before the Commission adopted transitional provisions pursuant to Article 46(2) of Regulation No 2726/90 applicable to Community transit operations commenced before 1 January 1993. Such measures were introduced by Commission
Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa ennen kaikkea tietää, onko asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1062/87 11a artiklan 2
definitively acquired sole jurisdiction to levy the duty on the entry of the goods.
kohdan kanssa, tulkittava siten, että jäsenvaltiolla, johon lähtötoimipaikka kuuluu, on toimivalta kantaa tuontitulleja vain silloin, kun se on ilmoittanut passituksesta vastaavalle, että tällä on kolmen kuukauden määräaika esittää todiste rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasiallisesta tapahtumapaikasta, ja kun tätä todistetta ei ole esitetty tässä määräajassa.
office of departure', and that that 'time-limit [is to] be three months...'.
passituksesta vastaavalle ei olekaan asetettu määräaikaa, jossa tämän on esitettävä todiste rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasiallisesta tapahtumapaikasta asetuksen N:o 1062/87 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaisesti, ja onko tällaisessa tilanteessa sääntöjenvastaisesti kannettujen tullien palauttamisen edellytyksenä, että passituksesta vastaava on suorittanut maksettavina olleet tullit siinä jäsenvaltiossa, jossa rikkomus on tapahtunut.
It thus follows from the wording of Article 36(3) of Regulation No 222/77 and Article lla(2) of Regulation No 1062/87 that the indication by the office of departure of the timelimit within which proof of the place of the offence may be furnished by the principal is obligatory.
Kun lähetystä ei ole esitetty määrätoimipaikassa ja kun rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikkaa ei voida todeta, katsotaan asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan mukaan tämä rikkomus tai säännönvastaisuus tapahtuneeksi siinä jäsenvaltiossa, johon lähtötoimipaikka kuuluu, ellei "määräajassa, joka on määritettävä", esitetä todistetta passituksen säännönmukaisuudesta tai rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasiallisesta tapahtumapaikasta.
That makes it possible to invite the principal to produce any evidence he may have within a mandatory time-limit, with a view to determining without delay the State with jurisdiction to recover duty under the conditions laid down in Article 36(1) and (3) of Regulation No 222/77.
Asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan mukaan, jos jäsenvaltio, jossa rikkomus tai säännönvastaisuus on tosiasiallisesti tapahtunut, todetaan ennen kuin kolme vuotta on kulunut Τ 1 ­ilmoituksen kirjaamispäivästä, tästä jäsenvaltiosta tulee toimivaltainen kantamaan tullit ja muut maksut, lukuun ottamatta niitä, jotka on kannettu yhteisön omina varoina.
It is implicit from the wording of the third subparagraph of Article 36(3) of Regulation No 222/77 that application of that provision presupposes that the authorities of the Member State to which the office of departure belongs are authorised to recover the duty and other taxes.
Asetuksen N:o 1062/87 11 a artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että lähtötoimipaikan passituksesta vastaavalle antamassa tiedonannossa "on mainittava erityisesti määräaika, jonka kuluessa todiste passituksen säännönmukaisuudesta tai rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasiallisesta tapahtumapaikasta voidaan esittää lähtötoimipaikassa", ja että "[tjämän määräajan on oltava kolme kuukautta ­ ­ ."
From the answer to Question 1 it follows that as the principal had not been notified of the threemonth period referred to in Article lla(2) of Regulation No 1062/87 those authorities could not validly have acquired jurisdiction to levy the duty on the entry of the goods.
Asiakirjoista ilmenee, että Lensing & Brockhausen on esittänyt mainitussa määräajassa todisteen siitä, että rikkomus oli tapahtunut Belgiassa, joten tämä jäsenvaltio on joka tapauksessa tullut lopullisesti yksin toimivaltaiseksi kantamaan näiden tavaroiden maahantuontiin liittyvät tullit. Näin ollen sekä asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan että asetuksen N:o 1062/87 11a artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan lähtötoimipaikan tiedonanto määräajasta, jossa todisteerityisesti rikkomuksen tapahtumapaikasta on esitettävä, on pakollinen.
They cannot therefore oppose the refund of sums which they were not authorised to recover and no distinction should be drawn between duty levied as own resources of the Community and other duties and taxes.
Näin voidaan passituksesta vastaavaa kehottaa esittämään pakottavassa määräajassa ne todisteet, jotka sillä on hallussaan, jotta tarvittaessa voitaisiin nopeasti osoittaa tullien kannossa toimivaltainen jäsenvaltio asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti.
By its second question, the national court essentially asks whether the third subparagraph of Article 36(3) of Regulation No 222/77 is to be interpreted as applying also to a case in which the Member State to which the office of departure belongs has recovered duty due in respect of goods cleared for the Community transit procedure even though the principal has not been set a timelimit for furnishing proof of the place where the offence or irregularity was actually committed, in accordance with Article lla(2) of Regulation No 1062/87, and whether in such a case the refund of the duty irregularly recovered is subject to the condition that the duty due from the principal has been paid in the Member State where the offence was committed.
Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa ennen kaikkea tietää, onko asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että sitä sovelletaan sellaiseen tapaukseen, jossa jäsenvaltio, johon lähtötoimipaikka kuuluu, on kantanut yhteisön passitusmenettelyyn asetettuihin tavaroihin liittyvät tullit, vaikka
Under the third subparagraph of Article 36(3) of Regulation No 222/77, if before the expiry of the period of three years from the date of registration of the Τ 1 declaration the Member State where the offence or irregularity was actually committed is determined, that State acquires jurisdiction to recover the duty and other taxes, apart from those levied as own resources of the Community.
Asetuksen N:o 222/77 36 artiklan 3 kohdan kolmannesta alakohdasta ilmenee nimittäin implisiittisesti, että tämän säännöksen soveltaminen edellyttää, että sen jäsenvaltion viranomaiset, johon lähtötoimipaikka kuuluu, ovat toimivaltaisia kantamaan tullit ja muut maksut.
In that case, once proof of such recovery is provided, the duty and taxes initially levied on the basis of the presumption that the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction are to be refunded, apart from those levied as own resources of the Community.
Ensimmäiseen kysymykseen esitetystä kysymyksestä ilmenee kuitenkin, että kun nämä viranomaiset eivät ole ilmoittaneet passituksesta vastaavalle asetuksen N:o 1062/87 11a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua kolmen kuukauden määräaikaa, ne eivät ole pätevästi voineet tulla toimivaltaisiksi kantamaan näiden tavaroiden maahantuontiin liittyviä tulleja.
It appears from the case-file that Lensing & Brockhausen produced proof within the timelimit that the offence had been committed in Belgium, so that that Member State in any event Page 9
Ne eivät siten voi kieltäytyä niiden summien palauttamisesta, joita niillä ei ollut oikeutta kantaa, eikä lisäksi ole tarpeen tehdä eroa yhteisön varoina kannettujen maksujen ja muiden tullien ja maksujen välillä.