natgillin/translations-raw huggingface dataset:
'In proceedings concerning entitlement to social security benefits, German social security authorities and courts arc not free to disregard the content of certificates of civil status that attest or rectify aspects of a Community citizen's civil status and have been issued to the person concerned by the competent authorities
Saksan sosiaaliturva-alan toimivaltaiset viranomaiset ja Saksan tuomioistuimet eivät niissä menettelyissä, joissa pyritään määrittelemään oikeus sosiaalietuuksiin, voi olla ottamatta huomioon niiden
of their country of origin. The above authorities and courts have to accord those certificates the same value as is attached to them in the legal system in which they originated'.
Viranomaisten ja tuomioistuinten on myönnettävä näille asiakirjoille vastaava todistusvoima kuin niille myönnetään siinä oikeusjärjestyksessä, josta ne ovat peräisin.
2 December 1997 companies Procedural time-limits under
2 päivänä joulukuuta 1997
Preliminary ruling (Directive 69/335/EEC — Registration charges on national law) (Full Court)
Ennakkoratkaisu "Direktiivi 69/335/ETY määräajat" (täysistunto) rekisteröintimenettelystä kuin osakeyhtiöiden osalta.
Article 154(3) of the Law on Public Limited Companies and Article 124(3) of the Law on Private Limited Companies initially gave the competent minister the power to determine the rates of the registration charges for those two categories of company.
Østre Landsret on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 8.6.1995 tekemällään päätöksellä kahdeksan ennakkoratkaisukysymystä 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (jäljempänä direktiivi) tulkinnasta.
By order of 8 June 1995, the Østre Landsret (Eastern Regional Court) referred to the Court for a preliminary ruling eight questions on the interpretation of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 ('the Directive'), as most recently amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985.
Osakeyhtiölain 154 §:n 3 momentissa ja rajavastuuyhtiökin 124 §:n 3 momentissa annettiin toimivaltaiselle ministerille alun perin oikeus vahvistaa näiden kahden yhtiömuodon rekisteröintimaksut.
There has been no change in the charging structure for the registration of new companies and of increases in their capital. It consists of a fixed basic charge and a supplementary charge calculated in proportion to the nominal value of the capital raised.
Uusien yhtiöiden ja yhtiöiden osakepääoman korotustenrekisteröintimaksujenrakennekoostui kiinteästä perusmaksusta ja lisämaksusta, joka määräytyi suhteessa merkityn pääoman nimellisarvoon.
The rates, however, have been amended on several occasions.
Sitä vastoin maksujen määrää muutettiin useaan kertaan.
Those questions were raised in actions brought by Fantask A/S and a number of other companies or groups of companies against the Industriministeriet (Erhvervsministeriet) [Danish Ministry of Industry (Ministry of Trade)] relating to charges levied on registration of new public and private limited companies and on the capital of such companies being increased.
Nämä kysymykset on esitetty asioissa, joissa asianosaisina ovat toisaalta Fantask A/S ja useita muita yhtiöitä tai konserneja sekä toisaalta Industriministeriet (Erhvervsministeriet) (Tanskan kauppa- ja teollisuusministeriö) ja jotka koskevat uusien osakeyhtiöiden ja rajavastuuyhtiöiden rekisteröinnistä ja niiden pääoman korotusten rekisteröinnistä kannettavia maksuja.
Law No 468 of 29 September 1917, the First Law on Public Limited Companies, made it compulsory for public limited companies and increases in their capital to be entered in a companies register.
Tanskassa 29.9.1917 annetulla ensimmäisellä osakeyhtiölailla nro 468 tehtiin pakolliseksi osakeyhtiöiden ja niiden osakepääoman korotusten rekisteröinti yhtiörekisteriin.
Entries in the register were subject to a charge at a rale to be determined by the competent minister.
Tästä rekisteröinnistä oli suoritettava maksu, jonka määrän vahvistaminen kuului toimivaltaiselle ministerille.
Law No 371 on Private Limited Companies was adopted, which lays down, in relation to such companies, registration formalities analogous to those applicable to public limited companies.
Rajavastuuyhtiölaissa nro 371 säädetään rajavastuuyhtiöiden osalta vastaavasta
Fantask and a number of other companies or groups of companies then asked the Trade and Companies Office to refund the supplementary charges which they had been obliged to pay to that directorate between 1983 and 1992. Only
Sen jälkeen, kun Tanskan tilintarkastusviraston selvityksessä oli todettu Erhvervs- og Selskabsstyrelsenin (kauppa- ja yhtiöosaston, jäljempänä Styrelsen) tulojen lisämaksujen kannon johdosta huomattavasti ylittävän keskusviraston menot, ja Tanskan oikeuden kannalta asetettu kyseenalaiseksi näiden lisämaksujen maksuunpanojen perusta, lisämaksujen kantamisesta luovuttiin 1.5.1992 alkaen.
Fantask also claimed repayment of the basic charge.
Ainoastaan Fantask vaati lisäksi myös perusmaksuna suorittamansa määrän palauttamista.
As regards the setting of the amount of duties paid by way of fees or dues, the Court stated in Ponente Carni that it may be difficult to determine the cost of certain transactions such as the registration of a company. In such a case the assessment of the cost can only be on a flat-rate basis and must be fixed in a reasonable manner, taking account, in particular, of the number and qualification of the officials, the time taken by them and the various material costs necessary for carrying out the transaction.
kustannuksiin tai jonka suuruutta ei ole määritetty sen hallintotoimen kustannusten perusteella, josta se on vastike, vaan hallintotoimesta vastaavalle viranomaiselle sen toiminnasta ja investoinneista aiheutuneiden kokonaismenojen pohjalta, pitäisi katsoa kokonaisuudessaan kuuluvan direktiivin 10 artiklassa säädetyn kiellon soveltamisalaan.
Since their requests for a refund were rejected, the companies in question commenced proceedings in the Østre Landsret against the Ministry of Industry.
Koska palauttamisvaatimukset hylättiin, kyseiset yhtiöt nostivat Østre Landsretissä kanteet Industriministerietiä vastaan.
In their actions they submitted inter alia that, in the light, in particular, of the judgment in Joined Cases C71/91 and C-178/91 Ponente Carni and Cispadana Costruzioni [1993] ECR 1-1915 ('Ponente Carni'), the supplementary charge - and in Fantask's case the basic charge too — was contrary to Articles 10 and 12 of the Directive.
Kantajayhtiöt esittivät kanteissaan ennen kaikkea, että erityisesti yhdistetyissä asioissa Ponente Carni ja Cispadana Costruzioni, 20.4.1993 annetun tuomion (jäljempänä asia Ponente Carni) perusteella lisämaksu — ja Fantaskin tapauksessa myös perusmaksu — on direktiivin 10 ja 12 artiklan vastainen.
Charges with no upper limit which increase directly in proportion to the nominal value of the capital raised cannot, by their very nature, amount to duties paid by way of fees or dues within the meaning of the Directive.
Suuruudeltaan suorassa ja rajoittamattomassa suhteessa merkityn pääoman nimellisarvoon määräytyvä maksu ei voi luonteensakaan vuoksi olla direktiivissä tarkoitettu korvausluonteinen maksu.
Even if there may be a link in some cases between the complexity of a registration and the amount of capital raised, the amount of such charges will generally bear no relation to the costs actually incurred by the authority on the registration formalities.
Vaikka joissakin tapauksissa voi olla yhteys rekisteröinti toimien monimutkaisuuden ja merkityn pääoman suuruuden välillä, tällaisen maksun määrä ei yleensä ole suhteessa viranomaiselle rekisteröintimenettelystä todellisuudessa aiheutuneisiin kuluihin.
In its first five questions, the national court essentially asks whether, on a sound construction of Article 12(1 )(c) of the Directive, in order for charges levied on registration of public and private limited companies and on their capital being increased to be by way of fees or dues, their amount must be calculated solely on the basis of the cost of the formalities in question, or whether it may be set so as to cover the whole or part of the costs of the authority responsible for registrations.
Viidellä ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko direktiivin 12 artiklani kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että osakeyhtiöiden ja rajavastuuyhtiöiden rekisteröinnistä sekä niiden pääoman korotusten rekisteröinnistä kannettavat maksut on määritettävä pelkästään kyseisistä menettelyistä aiheutuvien kustannusten perusteella, jotta niitä voitaisiin pitää korvausluonteisina, vai voidaanko ne vahvistaa siten, että ne kattavat kokonaisuudessaan tai osittain näistä hallintotoimista vastaavan rekisteriviranomaisen menot.
It should be noted that the term 'duties paid by way of fees or dues' is contained in a provision of Community law which does not refer to the law of the Member States in order to determine the term's meaning and scope.
On todettava, että ilmaisu korvausluonteinen maksu on osa yhteisön oikeuden säännöstä, jossa ei viitata jäsenvaltioiden oikeuteen määritellä säännöksen merkitystä ja soveltamisalaa.
It follows that the interpretation of the term at issue, considered in its entirety, cannot be left to the discretion of each Member State.
Tämän vuoksi kyseisen ilmaisun tulkintaa ei koko laajuudessaan voida jättää kunkin jäsenvaltion harkintaan.
Finally, as is evident from the judgment in Ponente Carni, the amount of duties paid by way of fees or dues does not necessarily have to vary in accordance with the costs actually incurred by the authority in effecting each registration and a Member State is entitled to prescribe in advance, on the basis of the projected average registration costs, standard charges for carrying out registration formalities in relation to capital companies.
Kuten asiassa Ponente Carni annetusta tuomiosta ilmenee, korvausluonteisen maksun määrän ei välttämättä tarvitse vaihdella viranomaiselle kustakin rekisteröintitoimesta tosiasiallisesti aiheutuneiden kulujen mukaan, ja jäsenvaltiolla on oikeus vahvistaa ennakoitavissa olevien rekisteröintikustannusten perusteella etukäteen kiinteät maksut pääomayhtiöiden rekisteröintimenettelystä.
Furthermore, there is nothing to prevent those charges from being set for an indefinite period, provided that the Member State checks at regular intervals, for example once a year, that they continue not to exceed the registration costs.
Mikään ei lisäksi ole esteenä sille, että näiden maksujen suuruus vahvistetaan pysyviksi tarkoitetuin säännöksin, kunhan jäsenvaltio varmistaa säännöllisin väliajoin, esimerkiksi vuosittain, että maksut eivät edelleenkään ylitä rekisteröinnistä aiheutuvia kustannuksia.
The Court has already held, in its judgment in Ponente Carni, that the distinction between taxes prohibited by Article 10 of the Directive and duties paid by way of fees or dues implies that the latter cover only payments collected on registration whose amount is calculated on the basis of the cost of the service rendered.
Yhteisöjen tuomioistuin on jo asiassa Ponente Carni antamassaan tuomiossa katsonut, että direktiivin 10 artiklassa kiellettyjen verojen ja korvausluonteisten maksujen välinen erottelu merkitsee sitä, että korvausluonteiset maksut käsittävät pelkät rekisteröinnin yhteydessä maksetut korvaukset, joiden suuruus määritetään suoritetusta palvelusta aiheutuneiden kustannusten perusteella.
A payment the amount of which had no link with the cost of the particular service or was calculated not on the basis of the cost of the transaction for which it is consideration bul on lhe basis of all the running and capital costs of the department responsible for that transaction would have to be regarded as a tax falling solely under the prohibition of Article 10 of the Directive.
Sellaisen korvauksen, jolla ei ole minkäänlaista yhteyttä tästä nimenomaisesta palvelusta aiheutuneisiin
By its sixth question, the national court seeks to ascertain whether Community law precludes actions for the recovery of charges levied in breach of the Directive from being dismissed on the ground that those charges were imposed as a result of an excusable error by the authorities of
Edellä esitetyn perusteella kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, missä määrin riidanalaiset maksut ovat korvausluonteisia, ja
down by national law within which proceedings must be initiated cannot begin to run before that time.
tarvittaessa määrättävä niiden mahdollisesta palauttamisesta.
the Member State inasmuch as they were levied over a long period without cither those authorities or the persons liable to them having been aware that they were unlawful.
Yhteisöjen tuomioistuin on siten katsonut yhteensopivaksi yhteisön oikeuden kanssa sen, että kanteen nostamista varten on säädetty kohtuullinen määräaika, jonka noudattamatta jättämistä seuraa oikeudenmenetys, sekä maksuvelvollisten että kyseisen viranomaisen oikeusturvan takaamiseksi.
A general principle of national law under which the courts of a Member State should dismiss claims for the recovery of charges levied over a long period in breach of Community law without either the authorities of that State or the persons liable to pay the charges having been aware that they were unlawful, would make it excessively difficult to obtain recovery of charges which are contrary to Community law.
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kuudennella kysymyksellään selvittämään, onko yhteisön oikeus esteenä sille, että direktiivin vastaisesti kannettujen maksujen palauttamista koskevat kanteet voidaan hylätä sillä perusteella, että näiden maksujen maksuunpano on tapahtunut jäsenvaltion viranomaisten anteeksiannettavan virheen johdosta siltä osin kuin kyseisiä maksuja on kannettu pitkän ajanjakson ajan ilman, että nämä viranomaiset tai maksuvelvolliset olisivat tienneet niiden lainvastaisuudesta.
However, as was confirmed by the judgment in Case C-410/92 Johnson ν Chief Adjudication Officer, it is clear from Case C-338/91 Steenhorst-Neerings ν Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor Detailhandel, Ambachten en Huisvrouwen that the solution adopted in Emmott was justified by the particular circumstances of that case, in which the time-bar had the result of depriving the applicant of any opportunity whatever to rely on her right to equal treatment under a Community directive.
On totta, että asiassa Emmott 25.7.1991 annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että ennen kuin jäsenyysvelvoitteidensa vastaisesti toimiva jäsenvaltio on asianmukaisesti saattanut direktiivin osaksi kansallista oikeusjärjestystään, sillä ei ole oikeutta vedota yksityisen direktiivin säännöksen mukaisten oikeuksiensa turvaamiseksi sitä vastaan nostaman kanteen vireillepanoa koskevan määräajan umpeenkulumiseen, vaan kansallisen oikeuden mukainen määräaika kanteen nostamiselle voi alkaa vasta siitä ajankohdasta, kun direktiivi on asianmukaisesti saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
Question 8
Seitsemäs kysymys
By its eighth question, the national court asks whether Article 10 of the Directive in conjunction with Article 12(l)(e) thereof gives rise to rights on which individuals may rely before national courts.
Kuten asiassa Johnson, 6.12.1994 annetussa tuomiossa on vahvistettu, asiassa Steenhorst-Neerings, 27.10.1993 annetusta tuomiosta ilmenee, että ratkaisu asiassa Emmott annetussa tuomiossa oli perusteltavissa juuri tuon asian erityisillä olosuhteilla, joiden johdosta määräajan umpeenkulumisen seurauksena pääasian kantaja menetti kokonaan mahdollisuutensa vedota yhteisön direktiiviin perustuvaan oikeuteensa tasa-arvoiseen kohteluun.
It is sufficient to observe that the prohibition laid down in Article 10 of the Directive and the derogation from that prohibition in Article 12(l)(e) are expressed in sufficiently precise and unconditional terms to be invoked by individuals in their national courts in order to contest a provision of national law which infringes the Directive.
Kansallinen tuomioistuin pyrkii seitsemännellä kysymyksellään ennen kaikkea selvittämään, kielletäänkö yhteisön oikeudessa jäsenvaltiota vastustamasta direktiivin vastaisesti kannettujen maksujen palauttamista koskevia kanteita vetoamalla kansalliseen vanhentumisaikaan niin kauan kuin tämä jäsenvaltio ei ole asianmukaisesti saattanut kyseistä direktiiviä asianmukaisesti osaksi kansallista oikeusjärjestystään.
It is settled case-law that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to lay down the detailed procedural rules for actions seeking the recovery of sums wrongly paid, provided that those rules arc not less favourable than those governing similar domestic actions and do not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law.
Kansallisen tuomioistuimen kahdeksas kysymys koskee sitä, muodostuuko direktiivin 10 artiklan ja 12 artiklan 1 kohdan e alakohdan säännösten perusteella niitä yhdessä tulkittaessa yksityisille oikeuksia, joihin he voivat vedota kansallisissa tuomioistuimissa.
The Court has thus acknowledged, in the interests of legal certainty which protects both the taxpayer and the authority concerned, that the setting of reasonable limitation periods for bringing proceedings is compatible with Community law.
Riittää, että todetaan direktiivin 10 artiklan kiellon samoin kuin 12 artiklan 1 kohdan e alakohdan kiellon olevan säädetty riittävän täsmällisiksi ja ehdottomiksi, jotta niihin voidaan vedota kansallisissa tuomioistuimissa vastaperusteena direktiivin kanssa ristiriidassa olevalle kansalliselle säännökselle.
It is true that the Court held in Case C- 208/90 Emmott \ Minister for Social Welfare [1991] ECR 1-4269 that, until such time as a directive has been properly transposed, a defaulting Member State may not rely on an individual's delay in initiating proceedings against it in order to protect rights conferred upon him by the provisions of the directive and that a period laid
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti yhteisön oikeuden säännösten puuttuessa kyseiseltä alalta kunkin jäsenvaltion on omassa oikeusjärjestyksessään säänneltävä perusteettomien suoritusten palauttamiskanteita koskevaa menettelyä siten, että nämä menettelysäännökset eivät ole epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia kanteita, eivätkä tee yhteisön oikeuden mukaisten oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi.
In calculating their amount, a Member State is entitled to take account of all the costs related to the effecting of registration, including the proportion of the overheads which may be attributed thereto.
Jäsenvaltiolla on näitä määriä laskiessaan oikeus ottaa huomioon kaikki rekisteröintitoimiin liittyvät kustannukset, mukaan lukien niihin kohdistettavissa oleva osuusyleiskuluista.
Furthermore, a Member State may impose flat-rate charges and fix their amount for an indefinite period, provided that it checks at regular intervals that they continue not to exceed the average cost of the registrations at issue.
Lisäksi jäsenvaltiolla on oikeus säätää kiinteistä maksuista ja vahvistaa pysyvästi niiden suuruus, kunhan se varmistaa säännöllisin vähäjoin, että nämä määrät eivät edelleenkään ylitä kyseisten hallintotoimien keskimääräisiä kustannuksia.
Community law precludes actions for the recovery of charges levied in breach of Directive 69/335, as amended, from being dismissed on the ground that those charges were imposed as a result of an excusable error by the authorities of the Member State inasmuch as they were levied over a long period without either those authorities or the persons liable to them having been aware that they were unlawful
Yhteisön oikeus on esteenä sille, että direktiivin vastaisesti kannettujen maksujen palauttamista koskevat kanteet voidaan hylätä sillä perusteella, että näiden maksujen maksuunpano on tapahtunut jäsenvaltion viranomaisten anteeksiannettavan virheen johdosta siltä osin kuin kyseisiä maksuja on kannettu pitkän ajanjakson ajan ilman, että nämä viranomaiset tai maksuvelvolliset olisivat tienneet niiden lainvastaisuudesta.
Community law, as it now stands, does not prevent a Member State which has not properly transposed Directive 69/335, as amended, from resisting actions for the repayment of charges levied in breach thereof by relying on a limitation period under national law which runs from the date on which the charges in question became payable, provided that such a period is not less favourable for actions based on Community law than for actions based on national law and does not render virtually impossible or excessively difficult the exercùe of rights conferred by Community law.
Yhteisön oikeus ei tällä hetkellä ole esteenä sille, että jäsenvaltio, joka ei ole asianmukaisesti saattanut direktiiviä osaksi kansallista oikeusjärjestystään, vastustaa direktiivin vastaisesti kannettujen maksujen palauttamista koskevia kanteita vetoamalla kansalliseen vanhentumisaikaan, joka alkaa kulua kyseisten maksujen eräpäivästä, kun tällainen määräaika ei ole yhteisön oikeuteen perustuvien kanteiden osalta epäedullisempi kuin kansalliseen oikeuteen perustuvien kanteiden osalta ja kun se ei tee yhteisön oikeuden mukaisten oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 26 June 1997.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 26 päivänä kesäkuuta 1997.
He proposed that the questions referred by the Østre Landsret should be answered as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
The expression "fees or dues' in Article 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC means fees or dues charged to defray the cost of specific services supplied to companies by the public authorities of a Member State, including certain mandatory services performed in the public interest.
Neuvoston direktiivin 69/335/ETY 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa mainituilla korvausluonteisilla maksuilla tarkoitetaan sellaisia korvausluonteisia maksuja, jotka kannetaan jäsenvaltion viranomaisen yrityksille suorittamista palveluista aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, mukaan lukien tietyt pakolliset, yleisen edun vuoksi suoritetut palvelut.
Such services include maintenance of a file for the company in the statutory companies register and verification of compliance with filing and disclosure requirements laid down by Community and national law.
varmistaminen, että yhteisön oikeudessa ja kansallisessa oikeudessa säädettyjä asiakirjojen toimittamista ja julkisuutta koskevia vaatimuksia noudatetaan.
As regards more particularly examination of accounts and bookkeeping, a Member State is entitled to impose charges for verifying that the accounts filed comply with statutory or stock exchange requirements but is not entitled to charge for further work duplicating that performed by the statutory auditor.
Yhtiön tilinpäätösasiakirjojen ja kirjanpidon tarkastuksen yhteydessä jäsenvaltioilla on oikeus kantaa maksuja erityisesti sen tarkastamisesta, että toimitetut tilinpäätösasiakirjat ovat lain tai pörssisääntöjen mukaisia, mutta se ei saa ottaa vastaan maksua tehtävistä, jotka ovat päällekkäisiä lakisääteisten tilintarkastajien suorittamien tehtävien kanssa.
The services for which a charge may be made do not include more general activities, such as preparatory legal work in the field of company law.
Maksua ei voida kantaa yleisemmistä tehtävistä, kuten lainvalmistelusta yhtiöoikeuden alalla.
In fixing the fees or dues to be charged for such services the Member State is entitled to take into account all costs, including overheads, that are directly related to the services.
Laskettaessa sellaisten korvausluonteisten maksujen määrää, jotka kannetaan vastikkeeksi palveluista, jäsenvaltio voi ottaa huomioon kaikki näihin palveluihin suoranaisesti liittyvät kustannukset yleiskulut mukaan lukien.