natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(4) The countries included were Australia, Belgium, Canada, Denmark. Finland, people, and the housing support for students; in addition, housing support can be paid in the form of a living allowance.
(4) Tutkimuksessa mukana olleet maat olivat Australia, Belgia, Kanada, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Italia, Japani, Alankomaat, Norja, Ruotsi ja voidaan maksaa toimeentulotuen muodossa.
Most of the recipients arc one­person households.
Useimmat tuensaajat ovat yhden hengen talouksia.
Graph 40: Components of households' disposable income in 1990,1994,1995 and 1996
Kuvio 40: Kotitalouksien käytettävissä olevien tulojen rakenne vuosina 1990,1994,1995 ja 1996
■ Wage and salary income
■ Yritys­ja pääomatulot
■ Entrepreneurial and capital income
Β Saadut tulonsiirrot
D Received transfers
■ Maksetut tulonsiirrot
60 70 80 % of gross incomes
% bruttotuloista
Source: Statistics Finland.
Lähde: Tilastokeskus.
Graph 41: Evolution of income differentials, 1990-96
Kuvio 41: Tuloerojen kehitys vuosina 1990-1996
Gini coefficient (1990 = 100)
Gini-kerroin (1990 = 100)
Factor income Disposable income
Tuotannontekijäkorvaukset Käytettävissä olevat tulot
Source: Törmälehto (1998).
Lähde: Törmälehto (1998).
balance to GDP deteriorated by 13 percentage points (i.e. from a surplus of 5 % of GDP to a deficit equal to 8 % of GDP).
pienintä 1980luvun puolivälissä (mitattuna käytettävissä olevien tulojen Gini-kertoimella).
After 1993, the government balance improved consistently so that in 1997 the actual deficit equalled 1.1 % of GDP.
1990luvun puoliväliin mennessä Suomen Gini-kerroin oli noussut hieman (21,2:sta 23,l:een), ja tuloerot olivat Suomessa kolmanneksi alhaisimmat Tanskan ja Ruotsin jälkeen.
displayed the smallest degree of income inequality in the mid-1980s (measured by the Gini coefficient for disposable income).
prosenttiyksikköä (eli 5 prosenttia ylijäämäisestä 8 pro senttia alijäämäiseksi suhteessa BKT:hen).
By the mid-1990s, Finland's Gini coefficient had risen slightly (from 21.2 to 23.1), and income differentials in Finland were the third lowest after Denmark and Sweden.
Vuoden 1993 jälkeen julkisen talouden rahoitustasapaino on parantunut tasaisesti niin, että vuonna 1997 tosiasiallinen alijäämä oli 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Introduction
5.1 Johdanto
To assess the underlying financial position of the government accounts, it is better to look at changes in the cyclically adjusted balance.
Julkisen talouden perusrahoitusasemaa arvioitaessa on syytä tarkastella suhdannekorjatun rahoitusaseman muutoksia.
The cyclically adjusted data in Table 23 show that the cyclically adjusted government balance had already deteriorated during the boom years at the end of the 1980s.
Taulukon 23 suhdannekorj aurista tiedoista ilmenee, että suhdannekorjattu julkisen talouden tasa paino heikkeni jo noususuhdanteen aikana 1980luvun lopulla.
This deterioration took place on the expenditure side, where (cyclically adjusted) government spending was increased significantly. cantly.
Heikentyminen tapahtui menojen puolella, jossa (suhdannekorjatut) julkiset menot kasvoivat merkittävästi. kittävästi.
Until the recession of the early 1990s, the general government recorded constant surpluses (see Graph 42 and Table 23).
Taantumaan saakka 1990luvun alussa julkinen talous oli ollut jatkuvasti ylijäämäinen (kuvio 42 ja taulukko 23).
The persistent surpluses were generated mainly in the social security sector, in the partly funded pension institutions' accounts, which accumulated assets to anticipate the retirement of the babyboom generation.
Jatkuvat ylijäämät syntyivät etupäässä sosiaaliturvasektorilla, osittain rahastoivien eläkelaitosten rahoitusasemassa, kun eläkelaitokset keräsivät varoja varautuessaan suurten ikäluokkien eläkkeisiin.
The financial position of central and local governments fluctuated around balance.
Valtion ja kuntien rahoitusasema vaihteli tasapainon molemmin puolin.
The large government surplus in 1990 turned into a deficit in 1991, and the deficit widened until 1993.
Julkisen talouden vuoden 1990 suuri ylijäämä kääntyi alijäämäksi vuonna 1991, ja alijäämä kasvoi vuoteen 1993 saakka.
Between 1990 and 1993, the ratio of actual government
Vuosina 1990-1993 julkisen talouden tosiasiallisen tasapainon suhde BKT:hen heikkeni 13
During the downturn of 1990-93, interest payments rose steeply and led to a worsening of the cyclically adjusted government balance.
Vuosina 1990-1993 korkomenot nousivat jyrkästi, mikä johti suhdannekorjatun julkisen talouden rahoitus aseman heikentymiseen.
The cyclically adjusted primary balance remained unchanged over the recession (1993 compared with 1990, see Table 23), as both the cyclically adjusted revenues and cyclically adjusted primary expenditures rose by similar amounts.
Suhdannekorjattu perusjäämä säilyi muuttumattomana taantuman ajan (vuosi 1993 verrattuna vuoteen 1990, ks. taulukko 23), koska sekä suhdannekorjatut tulot että suhdannekorjatut menot (ilman korkomenoja) nousivat yhtä paljon.
Graph 42: General government balance, expenditure and revenues, 1960-97
Kuvio 42: Julkisen talouden rahoitustasapaino, menot ja tulot vuosina 1960­1997
Net lending (left scale) Current receipts (right scale) Total expenditure (right scale)
Nettoluotonanto (vasen asteikko) Tulot (oikea asteikko) Kokonaismenot (oikea asteikko)
Actual and cyclically adjusted government net lending, 1986-97
Varsinainen ja suhdannekorjattu julkisen talouden nettoluotonanto 1989-1997
Source: Commission services (based on data as of spring 1998).
Lähde: komissio (perustuu kevään 1998 tietoihin).
1998, and register minor deficits thereafter, while the social security sector is estimated to maintain its surplus at its present level of 3v2 % of GDP (see Graph 43).
sen jälkeen, kun taas sosiaaliturvasektorin arvioidaan säilyvän ylijäämäisenä nykyisellä tasollaan 3Vi prosenttia suhteessa BKT:hen (kuvio 43).
During the recovery in 1994-97, the stance of fiscal policy turned countercyclical.
Vuosina 1994-1997 finanssipolitiikan viritys muuttui suhdannetta tasoittavaksi.
The tightening took place almost entirely on the expenditure side, where the continued rise in interest payments was more than offset by reductions in noninterest spending.
Finanssipolitiikkaa kiristettiin lähes yksinomaan menopuolella, jossa korkomenojen jatkuvan kasvun vastapainoksi vähennettiin muita menoja vielä enemmän.
Both the cyclically adjusted overall balance and the cyclically adjusted primary balance improved.
Sekä suhdannekorjattu yleinen tasapaino että suhdannekorjattu perusjäämä paranivat.
In 1997, the cyclically adjusted overall deficit was estimated to equal 1.3 % of trend GDP, while the cyclically adjusted primary balance recorded a surplus of 4 % of trend GDP.
Vuonna 1997 suhdannekorjatun yleisen alijäämän arveltiin olevan 1,3 prosenttia suhteessa BKT:n trendiin, kun taas suhdannekorjattu perusjäämä oli 4 pro senttia ylijäämäinen suhteessa BKT:n trendiin.
The structural expenditure cuts in the central government accounts constitute the core of the public finances consolidation strategy.
Julkisen talouden tasapainottamisstrategia perustuu pitkälti valtiontalouden rakenteellisiin menoleikkauksiin.
Finland's government, which took office in 1995, decided to make permanent the savings measures which the previous government had implemented on an annual basis between 1991 and 1995, and annual ceilings were set on total central government expenditures (see Graph 44).
Vuonna 1995 virkaansa astunut hallitus päätti tehdä pysyviä niistä säästötoimenpiteistä, joita edellinen hallitus oli toteuttanut vuosittain vuosina 1991-1995, ja julkisen talouden kokonaismenoille asetettiin vuotuinen kattomäärä (kuvio 44).
In addition, new expenditure cuts were decided upon.
Lisäksi päätettiin uusista menoleikkauksista.
The savings measures are outlined in Table 24.
Säästötoimenpiteet on esitetty taulukossa 24.
The main part of the measures announced for 1996-99 were implemented in 1995-96.
Suurin osa vuosille 1996-1999 ilmoitetuista toi mista toteutettiin vuosina 1995-1996.
One half of the savings measures were targeted on various social transfers to households: unemployment benefits, child allowances, study grants and national pensions.
Neljäsosa toteutettiin vähentämällä valtion tulonsiirtoja kunnille ja loput säästämällä tukipalkkioissa, hallinnossa ja muualla.
One quarter were achieved through reducing income transfers from central to local government, and the remaining part through savings in subsidies, administration costs, etc.
Tämän suuruisilla säästöillä on ollut huomattava vaikutus kuntien taloudellisiin rajoitteisiin. Valtion tulonsiirtoihin vastattiin leikkaamalla kuntien menoja.
In April 1995, the Finnish Government adopted a frontloaded consolidation strategy for public finances for the government's election term 1995-99.
Suomen hallitus hyväksyi huhtikuussa 1995 etupainotteisen julkisen talouden vahvistamisstrategian vuosien 1995-1999 hallituskaudelle.
Although the deterioration in public finances during the recession of 199093 was mainly due to cyclical factors, the soaring government debt and rising interest expenditures called for budgetary consolidation.
Vaikka julkisen talouden tilan heikkeneminen taantumavuosina 1990-1993 johtui pääasiassa suhdanteista, jyrkästi kasvanut julkisen talouden velka ja kasvavat korkomenot edellyttivät rahoitusaseman vahvistamista.
The government's fiscal strategy focused heavily on discretionary cuts in central government expenditure.
Hallituksen finanssipoliittinen strategia perustui pääasiassa harkinnanvaraisiin valtion menojen leikkauksiin.
The spending cuts were incorporated into Finland's first convergence programme, which the government adopted in September of the same year.
Menoleikkaukset sisältyi vät Suomen ensimmäiseen lähentymisohjelmaan, jonka hallitus antoi saman vuoden syyskuussa.
The convergence programme was updated in September 1996 and, subsequently, in September 1997, both times in the context of the submission to parliament of the government's budget proposal.
Lähentymisohjelma päivitettiin syyskuussa 1996 ja sen jälkeen syyskuussa 1997 siinä yhteydessä, kun hallitus antoi tulo- ja menoarvioesityksensä eduskunnalle.
In September 1998, the Finnish Government approved its first stability programme, which covers the years 19982002.
Syyskuussa 1998 Suomen hallitus antoi ensimmäisen vakausohjelmansa, joka kattaa vuodet 1998-2002.
Savings of this order of magnitude have had a significant effect on the budget constraint of local governments.
Hallituksen strategia perustuu valtion rahoitusaseman parantamiseen.
The counterpart of the cuts in State transfer pay ments was a decline in local government spending.
Kuntatalouden odotetaan pysyvän tasa painossa vuonna 1998 ja olevan hieman alijäämäinen
The government strategy is based on an improvement in the central government budget balance.
Hallituksen tärkein finanssipoliittinen tavoite oli kään tää valtionvelan suhde BKT:hen laskuun hallituskaudella vuosina 1995-1999.
The local governments' accounts are expected to remain in balance in
Muut julkisen talouden ala sektorit kuin valtio ovat olleet ylijäämäisiä viime vuo-
Graph 43: Net lending in the subsectors of general government, 1994-2002
Kuvio 43: Nettoluotonanto julkisen talouden eri sektoreilla vuosina 1994-2002
Source: Finland's stability programme of September 1998.
Lähde: Suomen vakausohjelma syyskuussa 1998.
Graph 44: Medium-term budgetary planning, 1997-2002 Annual ceilings set on total central government expenditure
Kuvio 44: Keskipitkän aikavälin talousarvion suunnittelu
Adopted in February 1996 Adopted in February 1997 Adopted in March 1998
Hyväksytty helmikuussa 1996 Hyväksytty helmikuussa 1997 Hyväksytty maaliskuussa 1998
All prices have been converted to the 1997 price level assuming 2 % inflation per annum.
Kaikki hinnat on muunnettu vuoden 1997 hintatasoksi olettaen, että vuotuinen inflaatio on 2 prosenttia.
Source: Finnish Ministry of Finance.
Lähde: Valtiovarainministeriö.
Public finances and implementation of fiscal policy
Julkinen talous ja finanssipolitiikan toteuttaminen nyt muuttumattomana.
The savings measures, which were implemented after 1991, were estimated to reduce annual central government expenditure by an amount equal to 8 % of GDP by 1999.
Vuoden 1991 jälkeen toteutettu jen säästötoimien arvioitiin vähentävän valtion vuotuisia menoja määrällä, joka on 8 prosenttia suhteessa BKT:hen, vuoteen 1999 mennessä.
The main fiscal policy objective of the government was to turn into decline the ratio of central government debt to GDP during the election period 1995­99.
Niinpä velkasuhteen alentamisen tavoite on valtion velkasuhteen osalta vaativampaa kuin julkisen talouden velkasuhteen alentaminen.
Indeed, the general government debt ratio has declined since its peak in 1994, while the central gov­ernment debt ratio rose until 1996 and turned into decline only in 1997.
Julkisen talouden velkasuhde onkin laskenut siitä, mitä se oli korkeimmillaan vuonna 1994, kun taas valtiontalouden velkasuhde nousi vuoteen 1996 saakka ja kääntyi laskuun vasta vuonna 1997.
The fiscal consolidation programme is based on an unchanged overall tax ratio.
Julkisen talouden vahvistamisohjelma perustuu koko naisveroasteen pysymiseen muuttumattomana.
Nevertheless, the structure of taxation has been modified with the aim of reducing the taxation on labour.
Verotuksen rakennetta on kuitenkin muutettu, ja tavoitteena on ollut työn verottamisen keventäminen.
The reduction in the tax burden on labour has taken place through cuts in social security contributions as well as modifications in the income tax rates and allowances.
Työn verottamista on kevennetty leikkaamalla sosiaaliturva maksuja sekä tarkistamalla tuloveroasteita ja verovähennyksiä.
To compensate for part of the rev­enue loss in the government accounts, the tax rate on corporate and capital income was raised from 25 to 28 % in 1996, and certain energy and environmental taxes have also been raised.
Julkisen talouden tulojen menetyksen korvaamiseksi yritys- ja pääomatuloveroastetta nostettiin 25 prosentista 28 prosenttiin vuonna 1996. Myös joita kin energia- ja ympäristöveroja on korotettu.
The targeted path for the general government deficit, as presented in the stability programme of September 1998, is shown in Graph 45.
Julkisen talouden alijäämän tavoiteltu kehitys syyskuun 1998 vakausohjelmassa on esitetty kuviossa 45.
The graph also illustrates how the initial convergence programme of September 1995 was modified in the first and the second updates in September 1996 and September 1997 respectively.
Kuviosta ilmenee myös, kuinka alkuperäistä syyskuussa 1995 laadittua lähentymisohjelmaa tarkistettiin syys kuun 1996 ja syyskuun 1997 päivitetyissä lähentymisohjelmissa.
The growth pause in the autumn of 1995 came as a sur­prise to some extent, and the first update of the conver­gence programme involved a 2 percentage point slow­down in the deficit reduction path.
Syksyn 1995 kasvupysähdys oli jossain määrin odottamaton, ja lähentymisohjelman ensimmäisessä päivityksessä alijäämän vähentämistavoitetta hidastettiin 2 prosenttiyksikköä.
In contrast, the sec­ond update introduced only minor changes to the yearly deficit targets path, which aimed at recording a surplus in 1999.
Toisessa päivityksessä sitä vastoin tehtiin vain vähäisempiä muutoksia vuosittaisiin alijäämätavoitteisiin ja tarkoituksena oli rahoitus aseman kääntäminen ylijäämäiseksi vuonna 1999.
Planned savings measures in central government expenditure, 1991-99 Estimated effect on central government finances in 1999
Valtion menojen säästötoimenpiteitä vuosina 1991-1999 Arvioitu vaikutus valtion talouteen vuonna 1999
Billion FIM
Mrd. markkaa
Income transfers to local governments Unemployment security Employment policies Pensions Sickness insurance Increased sickness insurance contributions etc.
Tulonsiirrot kunnille Työttömyysturva Työllisyyspolitiikka Eläkkeet Sairausvakuutus Korotetut sairausvakuutusmaksut jne.
Family support Subsidies to housing Study support Other social security Subsidies to agriculture Subsidies to enterprises Administrative costs of central government Central government investment Increased revenues from National Lottery Development aid Total
Perhekohtaiset tuet Asumistuki Opintotuki Muu sosiaaliturva Maataloustuet Yritystuet Valtion hallinnolliset kustannukset Valtion investoinnit Loton korotettu tuotto Kehitysapu Yhteensä
The figures should be taken as rough estimates; factors such as the implementation of the common agricultural policy since Finland's accession to the EU in 1995 make it difficult to estimate the impact of earlier savings measures on the level of agricultural subsidies in 1999.
Luvut ovat karkeita arvioita; sellaiset tekijät kuin esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen Suomen EUrhun liittymisen jälkeen vaikeuttavat arviointia siitä, kuinka aikaisemmat säästötoimet vaikuttavat maataloustukien tasoon 1999.
Source: Ministry of Finance (1998b); GDP estimates for 1999: Commission services.
Lähde: Valtiovarainministeriö (1998b). BKT-arvio vuodelle 1999: komissio.
Graph 45: Government net lending in the convergence and stability programmes
Kuvio 45: Julkisen talouden nettoluotonanto lähentymis- ja vakausohjelmissa
— Convergence programme, -5.8 September 1995
— Lähentymisohjelma, syyskuu 1995
— Convergence programme, update September 1996
— Lähentymisohjelman päivitys, syyskuu 1996
— Convergence programme, update September 1997
— Lähentymisohjelman päivitys, syyskuu 1997
— Stability programme, September 1998
— Vakausohjelma, syyskuu 1998
Source: Finland's convergence programme update of September 1997 and stability programme of September 1998.
Lähde: Suomen lähentymisohjelman päivitys syyskuussa 1997 ja syyskuun 1998 vakausohjelma.
The stability programme expects a surplus of 1.1 % of GDP for 1998.
Vakausohjelmassa odotetaan 1,1 prosentin ylijäämää suhteessa BKT:hen vuodelle 1998.
In the period 1999-2002, the government surplus is projected to remain above 2 % of GDP.
Vuosina 1999-2002 julkisen talouden ylijäämän on ennustettu olevan yli 2 prosenttia suhteessa BKT:hen.
The general government debt ratio soared from 15 % of GDP to almost 60 % of GDP in just three recession years (')· While the general government debt ratio stabilised in 1993 and has since decreased, the central government debt ratio continued to increase until 1996 and finally turned into a decline in 1997.
Julkisen talouden velkasuhde nousi jyrkästi 15 prosentista suhteessa BKT:hen lähes 60 prosenttiin suhteessa BKT:hen nopeasti, vain kolmen taantumavuoden aikana ('). Vaikka julkisen talouden velkasuhde vakaan tui vuonna 1993 ja on sen jälkeen supistunut, valtion velkasuhteen kasvu jatkui vuoteen 1996 ja kääntyi lopulta laskuun vuonna 1997.
Although central government is a subsector of general government, its debt ratio is presently higher than the general government EMU debt.
Vaikka valtio on yksi julkisen talouden alasektoreista, sen velkasuhde on tällä hetkellä korkeampi kuin julkisen talouden EMU-velka.
The reason for this is the elimination of intrasectoral liabilities within the general government sector in the calculation of the EMU debt.
Tämä johtuu siitä, että EMU-velkaa laskettaessa julki sen sektorin eri alasektoreiden väliset velat eliminoidaan.
In the Finnish case, this operation essentially consists in deducting from gross government debt the value of central government bonds which the public pension funds hold in their portfolios (see also Section 2.4, Box 9).
Suomen tapauksessa tämä tarkoittaa pääasiassa sitä, että julkisen talouden bruttovelasta vähennetään julkisten eläkerahastojen sijoitussalkuissa olevien valtion velkakirjojen arvo (ks. luvun 2.4 kehikkoa 9).
Although the general government balance deteriorated quite dramatically during the early 1990s, the government debt ratio rose even faster than the deficits alone would have implied.
Vaikka julkisen talouden rahoitusasema heikkeni varsin dramaattisesti 1990luvun alussa, julkisen talouden velkasuhde nousi vielä nopeammin kuin mitä pelkästään alijäämistä johtui.
This is illustrated by the central government net borrowing, which — in particular in 1992 and 1993 — clearly exceeded the central government deficit expressed in national account terms (see Graph 46).
Tämä näkyy valtion nettoluotonotossa, joka - erityisesti vuosina 1992 ja 1993 - ylitti sel västi kansantalouden tilinpidon määritelmän mukaisen valtiontalouden alijäämän (kuvio 46).
One important reason for the rise in the debt ratio was the banking crisis and the associated injections of government funds into the ailing banking system.
Eräs tärkeä syy velkasuhteen kasvulle oli pankkikriisi ja siihen liittyvä valtion pääomatuki vaikeuksissa olevalle pankkijärjestelmälle.
Bank support for a total of 10 % of GDP was paid in 1992-96, almost half of the total in 1992.
Pankkitukea maksettiin yhteensä 10 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 1992-1996, ja lähes puolet tästä määrästä maksettiin vuonna 1992.
Consequently, while the cumulated central government deficits in the years 1992-94 equalled some 30 % of GDP, the ratio of central government debt to GDP rose clearly more than that, by 43 percentage points in the same three-year period.
Niinpä vaikka kumuloitu valtiontalouden alijäämä vuosina 1992-1994 oli noin 30 prosenttia suhteessa BKT:hen, valtionvelka suhteessa BKT:hen nousi selvästi sitä enemmän,
(') Practically all the new debt incurred to the central government (sec also Graph 12 in the main text).
(') Käytännöllisesti katsoen uusi velka kertyi kokonaisuudessaan valtiolle (ks. päätekstin kuvio 12).
Initially, most of the new borrowing was taken in foreign currencies, but, after 1994, the share of foreign currency denominated debt started to decline.
Aluksi uusi luotonotto oli pääosin ulkomaan valuutan määräistä, mutta vuoden 1994 jälkeen valuuttamääräisen velan osuus alkoi supistua.
A disadvantage related to foreign currency denominated debt was the volatility of interest payments during the first half of the 1990s, when changes in the value of the markka were significant.
Valuuttamääräiseen velkaan liittyvä hankaluus oli korkomenojen epävakaus 1990luvun alkupuolella, jolloin markan arvo vaihteli huomattavasti.
Graph 46: Central government financial balance: surplus (+), deficit (-)
Kuvio 46: Valtion talouden rahoitustasapaino: ylijäämä (+), alijäämä (-)
— Central government primary balance — Central government financial balance — Central government net borrow ing (-), net redemptions (+)
talouden velkakirjojen määrä eläkerahastojen salkuissa oli 15 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Source: Ministry of Finance, 'Economic survey' (various issues).
Pankeille myönnetty pääomatuki paisutti tätä erää taantuman aikana.
The 'growth and deficit dynamics' also contributed to the increase in the government debt ratio in the first half of the 1990s.
"Kasvun ja velan dynamiikka" vaikutti myös julkisen talouden velkasuhteen kasvuun 1990luvun alkupuolella.
The primary balance moved from a surplus into a deficit in 1992, while the interest payments started to rise at a rapid pace.
Perusjäämä kääntyi ylijäämäisestä alijäämäiseksi vuonna 1992, kun taas korkomenot alkoivat kasvaa nopeasti.
Nominal GDP declined in 1991 and 1992, which further worsened the ratio of debt to GDP.
Nimellinen BKT supistui vuonna 1991 ja 1992, mikä edelleen heikensi velkasuhdetta.
Nevertheless, in the quadrupling of the debt ratio over 1990-93, the impact of the deficit and GDP was not as important as that of the financial operations.
Velkasuhteen nelinkertaistumisessa vuosina 1990-1993 alijäämän ja BKT:n vaikutus ei kuitenkaan ollut niin merkittävä kuin rahoitusoperaatioiden vaikutus.
In 1994, the role of these factors reversed: since then, financial operations have had a much smaller role, while the deficit and GDP growth have been the major determinants in the evolution of the government debt ratio.
Vuonna 1994 näiden tekijöiden rooli muuttui: sen jälkeen rahoitusoperaatioiden merkitys on ollut paljon pienempi, kun taas alijäämän ja BKT:n kasvu ovat olleet tärkeimpiä julkisen talouden velkasuhteen kehittymisen määrittäjiä.
The pension funds' share in the financing of the central government deficit is deducted under the heading 'consolidation of intragovernment liabilities'.
Eläkerahastojen osuus valtion alijäämän rahoituksesta on vähennetty kohdassa "luotonotto julkisen sektorin sisällä".