natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The staff report drawn up by [the reporting officer] constitutes an abu­sive and defamatory personal attack full of false allegations ...".
[Arvioijan] laatima arviointi on henki­lökohtainen hyökkäys, joka merkitsee väärinkäytöstä, ja se on täynnä vääriä väitteitä.— — '
Since I was first assigned to the Com­munication Directorate, [the reporting officer] marginalised me and never allocated me any secretarial work.
Jo siitä lähtien, kun minut otettiin palvelukseen tiedotusosastolle, [ar­vioija] on jättänyt minut toisarvoiseen asemaan eikä ole koskaan antanut minulle sihteerin tehtäviä.
On the rare occasions when he assigned me a task to perform, it was to make photocopies, send a fax or go to the documentation section to ask for a document. Only very sporadically would he dictate to me a text to type in French or Spanish. ...
Kun hän harvoissa tapauksissa antoi minulle jonkin työtehtävän, kyse oli valokopioiden ottamisesta, faksin lähettämisestä tai asiakirjan pyytämi­sestä arkistosta; ainoastaan hyvin satunnaisesti hän saneli jonkin tekstin espanjaksi tai ranskaksi konekirjoitet­tavaksi.
On 9 January 1995, the applicant acknowledged receipt of the definitive staff report, adopted by the reporting officer on 20 December 1994.
Kantaja vastaanotti 9.1.1995 lopulli­sen arvioinnin, jonka arvioija oli tehnyt 20.12.1994.
A mem­orandum accompanied the report, in which the reporting officer deplored the views which the applicant expressed in her letter of 16 December 1994.
Arviointiin on liitetty muistio, jossa arvioija valittelee kanta­jan 16.12.1994 päivätyssä kirjeessään esittämää arvostelua.
The applicant replied to this memorandum by a memorandum of 10 January 1995 to the reporting officer, with a copy for the appellate reporting officer, in which she set out again her above­cited com­ments and, for the rest, stated as follows:
Kantaja on kiistänyt tämän muistion sisällön 10.1.1995 päivätyllä ja arvioijalle osoitetulla kirjeellään, jossa on jäljennös arvioinnin tarkasta­jalle ja jossa hän toistaa edellä esitetyt huomautuksensa ja toteaa lisäksi seu­raavaa:
Given the above considerations, [the reporting officer] has no grounds to substantiate his assessment.
Edellä mainituista syistä [arvioijalla] ei ole mitään perusteita arviointinsa tueksi.
How and according to what criteria can he judge work which he never gave me, which he himself is not familiar with and which does not exist at the Commu­nication Directorate, since it is an artificial directorate, devoid of sub­stance or role ?
Miten ja millä kriteereillä hän voi arvioida työtä, jota minulle ei ole koskaan annettu, jota hän itse ei tunne ja jota tiedotusosastolla ei ole ole­massa, kun kyseessä on keinotekoinen, tyhjä ja sisällyksetön osasto, jolla ei ole mitään tehtäviä ?
During the period when I was assigned to the Directorate I was the victim of insults on the part of [the reporting officer]; unbeknown to me he sent a defamatory note to Mr [X] on
Sinä aikana, kun työskentelin osastolla, jouduin [arvioijan] solvauksen koh­teeksi: selkäni takana hän osoitti [X:lle] 28.3.1994 häpäisevän kirjeen,
"I would be grateful if you would refrain from taking note of my leave, since it does not concern you and is not within your competence.
'Pyydän Teitä olemaan ryhtymättä lomieni johdosta toimenpiteisiin, koska asia ei Teille kuulu eikä myöskään kuulu toimivaltaanne.
Similarly, I ask you to respect me and to confine yourself strictly to the pro visions laid down in the Staff Regulations and the rules in force.
Pyydän Teitä lisäksi kunnioittamaan minua ja toimimaan ainoastaan henki­löstösäännöissä ja voimassa olevissa säännöksissä vahvistetuissa rajoissa.
Stop defaming me and subjecting me to abuse and insults.
Älkää halventako minua älkääkä saat­tako minua väärinkäytösten ja sol­vausten kohteeksi.
had been a failure to observe the Staff Regulations of Officials of the Eur opean Communities ("the Staff Regulations"), and contended that Article 87 of the Staff Regulations had been infringed and that the memorandum of 21 February 1995 gave inadequate reasons.
muistion, jossa hän kiisti jättäneensä noudattamatta Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstö­sääntöjä (jäljempänä henkilöstösään­nöt) ja totesi, ettei henkilöstösääntöjen 87 artiklaa ollut noudatettu ja että 21.2.1995 päivättyä kirjettä ei ollut asianmukaisesti perusteltu.
Article 57 of the Staff Regulations entitles an official to annual leave authorised by that official's superior.
Henkilöstösääntöjen 57 artiklassa tun­nustetaan virkamiehelle oikeus esimie­hen hyväksymään vuosilomaan: minun tapauksessani te ette varmastikaan ole kyseinen esimies.
In my case, that immediate superior is certainly not you.
Toimikaa vain oman toimivaltanne rajoissa.
On 9 November 1995, the Disciplinary Board issued an opinion in which it recommended that deferment of advancement to a higher step should be imposed on the applicant.
Kurinpitolautakunta antoi 9.11.1995 lausunnon, jossa se ehdottaa kantajan ikälisien kertymisen väliaikaista kes­keyttämistä.
This opinion was communicated to the applicant on 30 November 1995, and on 18 December 1995 the applicant was heard again.
Tämä lausunto annettiin kantajalle tiedoksi 30.11.1995, ja 18.12.1995 kantajaa kuultiin uudel­leen.
The fact that you refer, in your memorandum of 20 December 1994 (paragraph 4.a.3), to regular work is absurd, since you have never assigned to me either duties or any regular task.
Se, että 20.12.1994 päivätyssä kirjees­sänne (kohta 4.a.3) viittaatte säännöl­liseen työhön, on järjetöntä, koska ette ole koskaan antanut minulle tehtäviä tai säännöllistä työtä.
I was marginalised from the start of my assignment to the Directorate and unreasonably replaced by a typist from the Spanish pool who, on your instructions, took over my work and my job ..."'
Jo palvelukseen­tulostani lähtien minut on jätetty tois­arvoiseen asemaan ja sivuutettu epä­asianmukaisesti käyttämällä espanjan yksikön konekirjoittajaa, joka mää­räyksestänne on vienyt minulta työn ja toimen — —.'"
The judgment sets out the course of the disciplinary proceedings as follows:
Kurinpitomenettelyn kulusta todetaan samassa tuomiossa seuraavaa:
'7 By a memorandum of 21 February 1995, the applicant was informed that disciplinary proceedings had been commenced against her, as the result of the contents of her memorandum of 10 January 1995.
10 Nimittävä viranomainen päätti 18.1.1996 kantajan ikälisien kertymi­sen väliaikaisesta keskeyttämisestä henkilöstösääntöjen 12 ja 21 artiklan rikkomisen vuoksi, jolloin kantajan palkkataso aleni palkkaluokan C 3 tasolta 5 tasolle 2, ja päätti merkitä tämän kurinpitoseuraamuksen kanta­jan henkilökansioon.
The applicant was heard on 6 March 1995. At the hear ing, she submitted a document in which she stated in reply that there
Päätöksessä lue­tellaan myös useita tapauksia, joissa kantajan on vuosina 1991, 1992 ja 1994 katsottu käyttäytyneen epäkun­nioittavasti, sen osoittamiseksi, että nyt arvosteltu käyttäytyminen on ollut toistuvaa.
10 On 18 January 1996, the appointing authority decided to impose on the applicant, for infringement of Articles 12 and 21 of the Staff Regulations, the penalty of relegation in step, reducing her grade from Grade C 3, Step 5 to Grade C 3, Step 2, and to record this disciplinary measure on the applicant's personal file.
"7 Kantajalle ilmoitettiin 21.2.1995 päi­vätyllä kirjeellä, että hänen 10.1.1995 päivätyn kirjeensä sisällön vuoksi häntä vastaan oli aloitettu kurinpito­menettely.
OPINION OF MR MISCHO — CASE C­150/98 Ρ
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C­150/98 Ρ
11 The decision stated that it would take effect in law from the time it was communicated to the applicant, but that the financial consequences of the decision would be deferred until 29 February 1996.
11 Päätöksessä täsmennetään, että sen oikeusvaikutukset alkavat, kun se on annettu kantajalle tiedoksi, mutta päätöksen taloudellisia vaikutuksia lykätään 29.2.1996 asti kyseinen päivä mukaan lukien.
12 On 22 April 1996, the applicant sub­mitted a complaint against the penalty.
12 Kantaja teki 22.4.1996 valituksen kurinpitoseuraamuksesta.
That complaint was rejected by a letter of 14 August 1996.'
Valitus hylättiin 14.8.1996 päivätyllä kir­jeellä."
E relied on four pleas in law before the Court of First Instance, alleging, first, procedural irregularity, secondly, manifest errors of law and misuse of powers, thirdly, manifest errors of fact, and fourthly, failure to observe the principle of proportionality.
E vetosi ensimmäisen oikeusasteen tuo­mioistuimessa neljään valitusperusteeseen: ensinnäkin muotovirheeseen, toiseksi ilmeisiin oikeudellisiin virheisiin ja harkin­tavallan väärinkäyttöön, kolmanneksi ilmeisiin tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja neljänneksi suhteellisuusperiaatteen nou­dattamatta jättämiseen.
The Court of First Instance dismissed the first three pleas, but upheld the fourth, basing its decision on the following con­siderations:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kolme ensimmäistä valitusperus­tetta, mutta hyväksyi neljännen esittäen seuraavat perustelut:
59 In the present case, as the Court has found, ... the conduct attributable to the applicant is that when she used her right to communicate her observations on the staff report, she employed a tone and expressions which cannot be reconciled with the obligations relating to the dignity of the post and respect for the authorities of the institution.
59 Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuo­mioistuin on edellä todennut, tässä tapauksessa kantajan syyksi luettu teko on se, että hän on käyttänyt oikeuttaan tehdä arvioinnista huomautuksensa siten, että hän on käyttänyt sävyä ja ilmaisuja, jotka eivät sovi yhteen ase­man mukaisen arvokkuuden ja toimi­elimen hallinnon kunnioittamista kos­kevien velvoitteiden kanssa.
It was not, however, a serious breach of those obligations.
Kyseessä ei kuitenkaan ole näiden velvollisuuksien vakava rikkominen.
In the contested memorandum, the applicant did not use grossly insulting language and she gave reasons for her criticism of the reporting officer, setting out her own view of the working relationship she had with him and expressing her pro­found dissatisfaction with it.
Kiistanalaisessa kirjeessä kantaja ei nimittäin käyttänyt törkeän herjaavaa kieltä, ja hän perus­teli arvioijaan kohdistuneita moittei­taan omalla käsityksellään kyseisestä virkasuhteesta ja syvällä tyytymättö­myydellään siihen.
The breach of Articles 12 and 21 of the Staff Regulations therefore lies solely in the applicant's extreme and aggressive choice of words and in what she herself acknowledged in her application to be her unseemly conduct.
Henkilöstösääntö­jen 12 ja 21 artiklaa on rikottu vain sikäli, että kantaja on kirjoittanut kär­jekkäästi ja hyökkäävästi ja siten toi­minut sopimattomalla tavalla, minkä hän on itsekin myöntänyt vastaukses­saan.
'58 It should be pointed out, next, that it is for the disciplinary authority to choose the appropriate penalty, and that that authority must base its election on a comprehensive appraisal of all the particular facts and the aggravating or mitigating circumstances peculiar to the case.
"58 Lisäksi on huomattava, että asianmu­kaisen seuraamuksen valitseminen kuuluu kurinpitoviranomaiselle ja että tämän on perustettava valintansa kaikkien konkreettisten tosiseikkojen sekä vallitsevien raskauttavien ja lie­ventävien asianhaarojen kokonaisar­viointiin.
This Court is not entitled to substitute its judgment for that of the disciplinary authority.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi korvata kurinpito­viranomaisen suorittamaa arviointia omalla arvioinnillaan.
It is, however,
Ensimmäisen
60 The Court finds that, in those circum­stances, it was manifestly dispropor­tionate to impose on her the penalty of relegation by several steps. That is a
60 Ensimmäisen oikeusasteen tuomiois­tuin katsoo näin ollen, että usean palkkatason alentamista koskevan seuraamuksen määrääminen on ollut
Article 21 of the Staff Regulations applicable to officials and other ser vants of the European Communities ('the Staff Regulations'); serious measure which is rarely imposed on officials and which, in order to be proportionate, must correspond to facts much more serious than those of the present case.
— valituksenalaisen tuomion puutteelliset perustelut ja henkilöstösääntöjen 86 ja 87 artiklan väärä tulkinta
61 It follows from the foregoing that this alternative plea is well founded.'
61 Edellä todetusta seuraa, että tämä toissijainen valitusperuste on perus­teltu."
— defects of reasoning in the contested judgment and misinterpretation of Article 86 and Article 87 of the Staff Regulations;
— suhteellisuusperiaatteen väärä sovelta­minen ja henkilöstösääntöjen 12 ja 21 artiklan väärä tulkinta.
The Court of First Instance therefore annulled the decision imposing a penalty and ordered the Economic and Social Committee to pay the costs of the proceedings. ings.
Tämän johdosta ensimmäisen oikeusas­teen tuomioistuin kumosi seuraamusta koskevan päätöksen ja velvoitti TSK:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
On 17 April 1998, the Economic and Social Committee lodged an appeal against that judgment, in which it requests the Court of Justice to set aside the judgment of the Court of First Instance, definitively to determine the dispute by upholding the ESC's contention at first instance that E's application should be dismissed, to order the parties to bear their own costs and to give E's full name in its judgment.
TSK haki 17.4.1998 tuomioon muutosta pyytäen yhteisöjen tuomioistuinta kumoa­maan ensimmäisen oikeusasteen tuomiois­tuimen tuomion ja ratkaisemaan riidan lopullisesti niin, että TSK:n ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset E:n kanteen hylkäämiseksi hyväksytään, kukin asianosainen velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja E:n nimi ilmoitetaan annettavassa tuomiossa kokonaisena.
The appeal is based on three pleas in law, which the Economic and Social Committee itself sums up as follows:
Aloittakaamme tutkimalla TSK:n ensimmäistä valitusperustetta, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuo­mioistuin on tuomionsa 59 kohdassa todennut henkilöstösääntöjen 12 ja 21 artiklaa rikotun "vain sikäli, että kan­taja on kirjoittanut hyökkäävästi ja siten toiminut sopimattomalla tavalla", kun taas TSK:n mielestä kyse on kunnioituksen puutteesta.
— erroneous finding as to the legal classification to be attributed to the facts, and misinterpretation of Article 12 and
Tämä valitus perustuu kolmeen valitus­perusteeseen, jotka TSK itse esittää seu­raavasti:
In the submission of the ESC, that finding constitutes an assessment of the
TSK:n mukaan kyse on tosiseikaston oikeudellisesta arvioinnista, jota vali­
OPINION OF MR MISCHO — CASE C­150/98 Ρ legal nature of the facts and must be subject to review by the Court of Justice ruling on appeal.
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C­150/98 Ρ tuksen ratkaisevan tuomioistuimen on valvottava.
ate a particular penalty with any particular conduct.
tällaisesta käytöksestä minkäänlaista ran­gaistusta.
What is significant in E's case is the fact that, in her relations with her immediate superior, she engaged in a cer­tain form of conduct, whose occurrence the Court of First Instance never questioned, whether that conduct is classified as a lack of deference, a lack of courtesy or unseemly conduct.
E:n tapauksessa olennaista on, että hän on käyttäytynyt tietyllä tavalla, jonka osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole kyseenalaistanut sitä tosiasiaa, että tätä E:n käytöstä suhteessa esimieheensä on pidettävä kunnioituksen puutteena, epäkohteliaisuutena tai sopi­mattomuutena.
I am able to agree with it on this point, but cannot otherwise accept its ground of challenge since it appears that the Court of First Instance, also in paragraph 59, found that E used 'a tone and expressions which cannot be reconciled with the obligations relating to the dignity of the post and respect for the authorities of the institu­tion'.
Tältä osin olen samaa mieltä TSK:n kanssa. Muilta osin en kuitenkaan voi yhtyä sen väitteisiin, sillä samassa 59 koh­dassa ensimmäisen oikeusasteen tuomiois­tuin toteaa E:n käyttäneen "sävyä ja ilmaisuja, jotka eivät sovi yhteen aseman mukaisen arvokkuuden ja toimielimen hallinnon kunnioittamista koskevien vel­voitteiden kanssa".
Nor can I share the view expressed by the Economic and Social Committee that the tone and expressions which E employed in the memorandum for which she is criticised and the context of the radical deterioration in relations between E and her superiors are irreconcilable with a classification as unseemly conduct.
En myöskään voi ymmärtää TSK:aa siltä osin kuin se väittää, että E:n kiistan­alaisessa kirjeessään käyttämä sävy ja ilmaisut sekä taustatilanne, jossa E:n ja tämän esimiehen suhteet olivat vakavasti heikentyneet, eivät voi olla luonnehditta­vissa pelkäksi sopimattomuudeksi.
Can one, moreover, seriously maintain that classifying E's conduct as unseemly rather than lacking in deference was an erroneous assessment of the legal nature of the facts, when consultation of the Le Petit Robert dictionary reveals that 'bienséance' ('seemly conduct') and 'respect' ('defer­ence') have a common synonym, 'politesse' ('courtesy')?
Voidaanko sitten vakavasti ottaen pitää virheellisenä oikeudellisena arviointina sitä, että E:n käytöstä on luonnehdittu kun­nioituksen puutteen sijasta sopimattomuu­deksi, kun Le Petit Robert ­sanakirjan mukaan sopivaisuudella (bienséance) ja kunnioituksella (respect) on yhteinen synonyymi, kohteliaisuus (politesse)?
That context, admittedly, is not a matter of indifference, and must even be taken into account when it comes to choosing the disciplinary measure, but it is not relevant in terms of classifying the infringement.
Tämä taustatilanne ei kylläkään ole yhdentekevä, ja se on jopa otettava huo­mioon seuraamusta valittaessa, mutta se ei ole merkityksellinen rikkomuksen luon­nehtimisen kannalta.
The words and expressions used were unacceptable in themselves, regardless of whether E's behaviour in relation to her superiors was already sus­ceptible to criticism before she sent the memorandum in question.
Käytetyt ilmaisut eivät ole sellaisina hyväksyttävissä, eikä tämä riipu siitä, oliko E:n käytös esimie­hiään kohtaan moitittavaa jo ennen kysei­sen kirjeen lähettämistä.
I could understand the ESC's insistence on this point if the Staff Regulations attached a specific penalty to lack of deference or, at least, furnished guidelines for assessing, and therefore penalising, conduct which indicates a lack of defer­ence.
Ymmärtäisin TSK:n näkemyksen, jos henkilöstösäännöissä määrättäisiin erik­seen rangaistus kunnioituksen puutteesta tai edes ilmaistaisiin, millä tavoin on ar­vioitava ja siten rangaistava käytöksestä, jossa voidaan havaita kunnioituksen puu­tetta.
That is not, however, so, since, as will be seen below and as, moreover, the Economic and Social Committee acknowl­edges, the Staff Regulations do not associ­
Näin ei kuitenkaan ole, sillä kuten jäl­jempänä näemme ja kuten TSK itsekin myöntää, henkilöstösäännöissä ei määrätä
I am therefore of the view that the ESC's first plea cannot be upheld.
Katson näin ollen, ettei TSK:n ensim­mäistä valitusperustetta voida hyväksyä.
By way of its third plea, the Economic and Social Committee alleges erroneous application, by the Court of First Instance, of the principle of proportionality, and misinterpretation of Article 12 and Article 21 of the Staff Regulations.
Nähdäkseni TSK:n kahta muuta, mie­lestäni toisiinsa täysin sidoksissa olevaa valitusperustetta on käsiteltävä yhdessä.
It argues that applying the principle of proportion ality in the exercise of disciplinary action requires the penalty chosen to be strictly necessary, in the sense that there must be a close correlation between the penalty and the gravity of the infringement.
TSK:n toisena esittämä peruste pohjautuu siihen, että tuomio on puutteellisesti perusteltu ja että henkilöstösääntöjen 86 ja 87 artiklaa on tulkittu väärin.
The admin istration responsible for imposing a disciplinary measure must, therefore, choose that measure which is least restrictive and which corresponds most closely to the infringement committed.
TSK väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois­tuin on ottanut huomioon vain E:n vas­tuulle pannun konkreettisen teon, eikä ole perustellut sitä, että se ei ottanut huomioon kokonaistilannetta, joka koostuu nimittä­vän viranomaisen päätöksessä esitetyistä raskauttavista asianhaaroista, ja on näin jättänyt huomiotta, että henkilöstösääntö­jen 86—89 artiklassa edellytetään seuraa­muksen riippuvan kaikkien konkreettisten seikkojen ja yksittäistapauksessa vallitse­vien seikkojen kokonaisarvioinnista.
According to the ESC, the Court of First Instance's finding that the disciplinary measure imposed on E by the Economic and Social Committee was disproportionate is erroneous and stems from, on the one hand, the fact that the Court of First Instance classified E's conduct as 'unseemly' and, on the other, from the lack of reasons given as regards the grounds on which it was necessary to take into con sideration all the circumstances of the case.
TSK:n mukaan ensimmäisen oikeusas­teen tuomioistuimen arviointi, jonka mukaan TSK:n E:lle määräämä seuraamus on suhteeton, on virheellinen ja johtuu osaksi siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin piti E:n käytöstä "sopimatto­mana", ja osaksi perustelujen puuttumi­sesta niiden syiden osalta, joiden johdosta ei ollut syytä ottaa kokonaistilannetta huomioon.
It seems to me appropriate to address the two other pleas in law on which the Economic and Social Committee relies together, since they are, in my view, linked in all respects.
Lisäksi TSK:n riidanalainen päätös sisältää toimielimen itsensä mukaan kaikki valitun seuraamuksen perustelemiseksi tar­vittavat tarkat tiedot.
Nor, in so determining the appropriate penalty, was the Court of First Instance entitled, in the submission of the ESC, to substitute its judgment for that of the appointing authority. ity.
Kaikki raskauttavat asianhaarat olisivat väistämättä johtaneet kolmen palkkatason alennuksen määrää­miseen varsinkin kun E:n hyväksi ei voitu lukea lieventäviä seikkoja.
Furthermore, according to the ESC, its contested decision contained all the particulars necessary to justify the disciplinary measure chosen.
TSK korostaa, että tässä tapauksessa perustelujen puuttuminen niiden syiden osalta, jotka olivat johtaneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jättämään huomiotta raskauttavat asianhaarat, on vakavaa semminkin, kun riidanalainen TSK:n päätös perustuu nimenomaisesti näihin raskauttaviin seikkoihin ja kun nämä ovat erityisen merkittäviä.
The aggravating circumstances taken as a whole dictated the imposition of relegation by three steps, and all the more so because no mitigating circumstances could be established in E's favour.
Tämän vuoksi toimielimen mielestä perustelut ovat puutteelliset ja henkilöstösääntöjen 86 ja 87 artiklaa on tulkittu väärin.
According to the ESC, the contents of the memorandum written by E, in conjunction with all the aggravating circumstances of the case, justify the choice of a penalty
Kolmantena perusteena TSK vetoaa siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuo­
This gives rise, in its submission, to defects of reasoning and misinterpretation of Article 86 and Article 87 of the Staff Regulations.
TSK:n mukaan E:n laatiman kirjeen sisältö — yhdessä raskauttavien asianhaa­rojen kanssa — oikeuttaa sellaisen seuraa­muksen valitsemiseen, josta asianomaiselle
OPINION OF MR MISCHO — CASE C­150/98 Ρ review which it considers it should exercise over disciplinary measures, as expressed, in particular, in the judgment in Case 403/85 F ν Commission.2In that judgment the Court of Justice held: with an immediate economic impact on the party concerned.
JULKISASIAMIES MISCHON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C­150/98 Ρ kuin se ilmenee muun muassa asiassa F vastaan komissio annetusta tuomiosta. 2
None the less, in so far as it chose the least severe of the penalties with direct economic effect, the Economic and Social Committee did act in accor­dance with the principle of proportionality.
Mikäli TSK kuitenkin olisi valinnut vähemmän ankaran, välittömän taloudelli­sen vaikutuksen omaavan sanktion, se olisi noudattanut suhteellisuusperiaatetta.