natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is the basic shared dynamic of the European social model, in all its diversity of systems and structures: that we need strong competition between companies to improve productivity and growth; but we also need strong solidarity between citizens to improve the conditions which generate a cohesive and inclusive society.
Yhteiskuntamalli käsittää monia aloja koulutuksesta työllisyyteen, terveyspalveluista ja sosiaaliturvasta työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun, työterveydestä ja työturvallisuudesta rasismin ja syrjinnän torjuntaan.
The model spans many policy areas: from education and training to employment; from health and welfare and social protection to dialogue between trades unions and employers; from health and safety at work to the fight against racism and discrimination.
Malli näkyy monissa asioissa, kuten sosiaalijärjestelmissä, työehtosopimuksissa ja palvelujen tarjonnassa.
It takes many forms: welfare systems, collective arrangements and delivery systems.
Se on kehittynyt monin eri tavoin, ja sitä myös sovelletaan monin tavoin osana erilaisia julkisten ja yksityisten tahojen, työmarkkinaosapuolten ja kolmannen sektorin välisiä järjestelyjä eri puolilla Euroopan unionia.
It has been conceived and applied in different ways, under different public, private, social partner and third sector arrangements in the various parts of the EU, as a function of our rich diversity of culture, tradition and political development. opment.
Tässä näkyy hyvin, miten monin eri tavoin kulttuuri, perinteet ja poliittiset olot ovat eri puolilla Eurooppaa kehittyneet.
This social dimension enables us to navigate change in our economies and societies.
Yhteiskuntamme sosiaalisen ulottuvuuden ansiosta pystymme toteuttamaan taloudellisia ja yhteiskunnallisia muutoksia.
It is cen tral to the remarkable economic success of the EU to date.
Sosiaalinen ulottuvuus on Euroopan unionin taloudellisen menestyksen keskeinen tekijä.
It will be central to our continued economic progress, and to making the next phase of enlargement work for new Member States, and for present Member States.
Sosiaaliasiat ovat tulevaisuudessa kin keskeisessä asemassa talouskehityksen jatkumisen ja unionin seuraavan laajentumisen kannalta niin uusien kuin nykyistenkin jäsenvaltioiden osalta. ta.
Across the EU, policy in this area shares a com mon foundation, based upon two great economic and social perceptions. One is that competition between companies is the engine of economic progress.
Sosiaalipolitiikka perustuu kaikkialla unionissa kahteen yhteiseen käsitykseen taloudesta ja yhteiskunnasta: yritysten välinen kilpailu edistää talou den kehittymistä, ja kaikkia hyödyttävän sosiaalisen yhteenkuuluvuuden perustana on kansalaisten välinen solidaarisuus.
The EU is becoming ever more interdependent, as a single market of 370 million consumers, and as a significant currency zone; we can no longer
Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat yhä enenevässä määrin riippuvaisia toisistaan. Muodostavathan ne yhdessä 370 miljoonan kuluttajan yhtenäismarkkinat ja merkittävän valuutta-alueen.
export economic, social, or monetary problems to each other, as companies, sectors or countries.
taloudellisia, sosiaalisia tai rahapoliittisia ongelmia muualle toisten kannettaviksi.
sure for the introduction of a social dimension to balance the effects of stronger cross-border competition and to ensure that the rewards of the new economic order were shared by work ers as well as companies.
tapainoksi sekä sen varmistamiseksi, että uuden talousjärjestelmän eduista pääsevät nauttimaan sekä yritykset että työntekijät, tarvitaan sosiaalipoliittisia keinoja.
That means we need to solve problems, and create opportunities, together.
Sen vuoksi meidän on yhdessä ratkaistava ongelmat ja luotava uusia mahdollisuuksia.
We need the Euro pean economic entity, as a whole, to be healthy, to draw the economic benefits of integration.
Euroopan unionin on oltava kokonaisuudessaan terveellä taloudellisella pohjalla, jotta integraatiosta saa daan taloudellista hyötyä.
And we must secure a level playing field, for the move ment and transaction of goods, services, labour and finance, if these benefits are to be translated fully into strong economic and employment performance.
Jotta taloudellinen hyöty voidaan muuntaa talouden vahvuudeksi ja hyväksi työllisyydeksi, on lisäksi varmistettava, että kaikki voivat osallistua tasavertaisina tavaroiden, palvelujen, työvoiman ja rahoituspalvelujen vapaaseen liikkumiseen ja niillä käytävään kauppaan.
Article 118a of the Treaty said that Member States should "pay particular attention to encouraging improvements, especially in the working environment, as regards the health and safety of work ers".
Yhtenäisasiakirjalla luodun EY:n perustamissopimuksen 118 a artiklan mukaan jäsenvaltiot "pyrkivät parantamaan erityisesti työympäristöä työn tekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi".
This reference to the working environment was significant. It was later applied to directives with an impact on working conditions, for example, in the areas of protection for pregnant women and working time.
Viittaus työympäristöön oli erittäin merkittävä, ja tätä kohtaa sovellettiin sittemmin työolosuhdedirektiiveissä muun muassa raskaana olevien naisten työajan osalta.
Finding this balance, in terms of employment systems, demands clear rules. These rules enable com panies to trade more easily.
Työllisyysjärjestelmien osalta tällaisen tasapainon saavuttaminen edellyttää selviä sääntöjä, joiden avulla yritykset voivat toimia helpommin.
They ensure transparent ways of measuring competitiveness and productivity growth, for consumers and investors.
Säännöt takaavat kuluttajille ja sijoittajille, että kilpailu kyvyn ja tuottavuuden kasvun mittarit ovat julkisesti tiedossa (avoimuus).
Transparency enables competitiveness to be based on human resource investment, innovation, added value, and high productivity; not on the short termism of low standards or low skills, or reducing rights to health, welfare or equal treatment. ment.
Avoimuuden ansiosta kilpailukyky voi perustua henkilöresurssiinvestointeihin, innovaatiotoimintaan, lisäarvoon ja korkeaan tuottavuuteen sen sijaan, että kilpailukykyä parannettaisiin lyhytjänteisesti käyttämällä alhaisia normeja, palkkaamalla ammattitaidotonta työvoimaa tai heikentämällä kansalaisten oikeutta terveydenhoito-ja sosiaaliturvapalveluihin tai yhtäläiseen kohteluun.
Article 118a also introduced qualified majority voting for the first time.
Myös määräenemmistöpäätös oli yksi 118 a artiklan tuomista uutuuksista.
And it required the Council to adopt "minimum requirements for gradual implementation, having regard to the conditions and technical rules obtaining in each of the Member States".
Lisäksi artiklassa edellytettiin, että neuvosto antaa säännökset "vähimmäisvaatimuksista, joita sovelletaan asteittain ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion edellytykset ja kussakin jäsenvaltiossa voimassa oleva tekninen sääntely".
This allowed Member States to main tain or introduce more stringent requirements, as long as a baseline was achieved.
Tämän perusteella jäsenvaltioiden on ollut mahdollista pitää voimassa tai asettaa uusia vaatimuksia, jotka ovat vähimmäisvaatimuksia tiukempia.
This idea of moving up rather than down was important for the spread of the values and achievements of the European socio-economic model among different national systems.
Ajatus siitä, että kansal liset vaatimukset voisivat olla yhteisiä vaatimuksia tiukempia, oli tärkeä tekijä eurooppalaisen sosioekonomisen mallin arvojen ja saavutusten leviämiselle jäsenvaltioihin.
Finding this balance means acknowledging that our systems are no longer effectively fulfilling their two basic purposes.
Tämän tasapainon saavuttaminen edellyttää sen tunnustamista, etteivät järjestelmämme enää täytä kahta perustarkoitustaan.
The first is to enhance economic performance, in response to economic, technological and social change.
Näistä ensimmäinen on talouden suorituskyvyn parantaminen taloudellisten, teknologisten ja yhteiskunnallisten muutosten mukaisesti.
The second is to moderate the effects of change upon the vulnerable and the deprived. In order to continue to meet these responsibilities, the EU has recognised two things.
Toinen perustarkoituksista on lieventää näiden muutosten negatiivisia vaikutuksia heikossa asemassa oleviin ihmisiin.
First, that modernisation of our social and employment systems is crucial to eco nomic success. And secondly, that strong social policy, in the workplace, and across the social landscape from which we draw our creative and pro ductive capacity, is central to this modernisation.
Näiden velvollisuuksien täyttämiseksi Euroopan unionin on tunnustettava, että sosiaali-ja työllisyysjärjestelmiemme uudistaminen on taloudellisen menestyksen avaintekijä ja että vahva sosiaalipolitiikka työpaikoilla ja kaikkialla yhteiskunnassa on keskeinen tekijä tässä uudistustyössä.
Article 118b introduced the idea of dialogue between management and labour at European level - a European social dialogue (later developed in 1993 in the Agreement on Social Policy annexed to the Treaty of Maastricht).
Euroopan tasolla käytävä työnantajien ja työn tekijöiden välinen vuoropuhelu oli puolestaan 118 b artiklan mukanaan tuoma uutuus (mikä johti vuonna 1993 sosiaalipolitiikasta tehtyyn pöytäkirjaan, joka liitettiin Maastrichtin sopimukseen).
The subsequent Community Charter of Fundamental Social Rights was signed by 11 governments in 1989.
Vuonna 1989 yhteensä 11 valtiota allekirjoitti työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan.
The Charter set down a common core of fundamental principles to which all Member States could aspire.
Siinä asetettiin keskeiset yhteiset periaatteet, joita kaikki jäsenvaltiot voivat pyrkiä noudattamaan.
It has been a reference point for social policy ever since.
Peruskirja on ollut siitä saakka sosiaalipolitiikan keskeisiä asiakirjoja, ja sen vaikutuksesta luotiin toinen sosiaalinen toimintaohjelma.
From the Charter came the second Social Action Programme, which offered a range of measures, some legislative, others in the form of action programmes, proposed to give effect to the principles of the Charter.
Toimintaohjelma sisälsi monia lainsäädännöllisiä ja toimintaohjelmatyyppisiä toimenpiteitä, joiden tavoitteena oli siirtää pe ruskirjan periaatteet käytäntöön.
* There are a number of landmarks in this devel* oping recognition of the interdependence of eco nomic and social policy, and the interdependence of Europe as an economic entity.
Talous- ja sosiaalipolitiikan yhteyden ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisen taloudellisen riippuvuuden tunnustamisessa on ollut monta merkittävää vaihetta ennen nykyistä tilannetta.
The first was the 1987 Single European Act, which ushered in the themes which have shaped the European eco nomic and social agenda of the 1990s.
Vuonna 1987 hyväksyttiin ns. yhtenäisasiakirja.
Therefore, while the Single Act had the completion of the Single Market at its core, it also had the effect of demonstrating that the Single Mar ket had to have a strong social dimension, if it was to work well and be acceptable to Europe's citizens.
Siinä käsiteltiin juuri niitä aiheita, jotka ovat sittemmin muokanneet Euroopan talous-ja sosiaalipolitiikan toimia 1990luvulla.
The main concern of the Single European Act was the completion of a single market by 1992; but it carried implications for the future shape and dynamic of European social policy.
Yhtenäisasiakirjan tärkeimpänä aiheena oli yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen vuoteen 1992 mennessä. Se sisälsi kuitenkin myös seikkoja, jotka ovat vaikuttaneet Euroopan sosiaalipolitiikan muotoutumiseen.
Its emphasis on the single market was followed quickly by pres
Yhtenäismarkkina-ajatusta seurasi nopeasti ajatus siitä, että kovenevan, kansalliset rajat ylittävän kilpailun vas-
* The second landmark was 1993, a year which * transformed the way that employment would come to be defined, as a strategic issue and as an EU concern.
* Seuraava virstanpylväs oli vuosi 1993, jolloin y työllisyydestä tuli strateginen aihe ja Euroopan unionia koskeva asia.
This process began with the Commission's Community-wide framework for employment and the subsequent White Paper for Growth, Competitiveness and Employment.
Prosessi alkoi komission laa­timasta yhteisön työllisyyttä koskevasta kehyk­sestä ja sitä seuranneesta valkoisesta kirjasta Kasvu, kilpailukykyjä työllisyys.
employee organisations in preparing proposals, and - for the first time - gave "social partners" the option of reaching European-level contractual agreements which could take the place of legislation.
Sopimukseen sisältyi myös järjestelmä, jonka avul­la työnantaja­ja työntekijäjärjestöjen mielipiteet voidaan ottaa paremmin huomioon lainsäädäntöä valmisteltaessa.
In introducing a new basis for action, the Agreement opened up a new role for the social partners, and the European social dialogue as a whole, in the shaping and making of social and employment policy.
Tällä tavoin sopi­mus tarjosi työmarkkinaosapuolille ja koko Euroo­pan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle aivan uuden toimintamahdollisuuden sosiaali­ja työl­lisyyspolitiikan muotoilussa ja toteuttamisessa.
At the centre of action to realise the potential of these political developments was the Commission initiative for a Green and, subsequently, a White Paper, on the future of European Social Policy.
Vihreä kirja julkais­tiin vuonna 1993, ja samalla käynnistettiin laaja keskustelu siinä esitetyistä ajatuksista.
The 1993 Green Paper launched wide ranging consultation which generated nearly 600 written responses.
Komissio sai vastauksena lähes 600 kirjallista kannanottoa.
The 1993 White Paper did two important things for the very first time.
Valkoinen kirja sisälsi kaksi tärkeää uutta ajatus­ta.
First, it asserted the need for the Member States, and their partners in pol icy-making, to act decisively across a mix of poli cies: from taxation to training; from education to economics; from social protection to social part nership; in order to generate the maximum employment from economic growth.
Ensinnäkin siinä tuotiin esille, että jäsenval­tioiden ja niiden toimintalinjojen muotoiluun osal­listuvien yhteistyötahojen on ryhdyttävä päättäväisesti toimiin hyvin monilla osa­alueilla, joita ovat mm. verotus, koulutus, talous, sosiaali­turva ja työmarkkinapoliittinen yhteistyö.
It made clear that labour market measures were essential, but not sufficient, to raise employment performance significantly.
Val­koisessa kirjassa tuli selvästi esille, että vaikka työ­markkinatoimenpiteet ovat erittäin tärkeitä, ne eivät yksinään riitä, jos työllisyyttä halutaan paran­taa merkittävästi.
It argued that economic growth, too, was essential, but not sufficient, to turning eco nomic success into jobs.
Myöskään talouskasvu ei yksinään lisää työpaikkoja.
It moved the EU on from compartmentalising policies; from categorising people as problems; from short termism.
Tämän takia Euroo­pan unioni luopui eri toiminta­alueiden loke­roinnista erilleen, ihmisten luokittelemisesta ongelmiksi ja lyhytjänteisestä toiminnasta.
It shift ed the focus towards a more holistic agenda: structural reforms to address structural policies; and incentives and investment in education, training and labour market systems, to enable people to contribute, and markets to respond.
Sen sijaan asioita ryhdyttiin tarkastelemaan koko­naisvaltaisesti, mihin sisältyi rakennemuutoksia rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseksi sekä sel­laisia kannustimia ja investointeja koulutukseen ja työmarkkinajärjestelmiin, joiden ansiosta ihmi­set voivat ¡tse osallistua toimintaan ja markkinat voivat vastata toteutettuihin toimiin.
In July 1994, the Commission adopted the White Paper on European Social Policy. It set out the EU's strategy for the development of European social policy for the next six years and beyond.
Heinäkuussa 1994 komissio hyväksyi sosiaalipo­litiikkaa koskevan valkoisen kirjan, jossa määri­teltiin unionin strategia sosiaalipolitiikan kehittä­miseksi kuuden vuoden ajaksi ja pitemmällekin.
It confirmed the value and distinctive nature of the European social model.
Siinä tuotiin esille eurooppalaisen yhteiskunta­mallin arvo ja omaleimaisuus sekä tarve muut­taa sitä nykytarpeita vastaavaksi.
It also confirmed that it must be reformed to fit the needs of the modern era. It identified the key characteristics of change: globalisation of world trade and the impact of new technologies on work and individuals; demographic developments and the gradual ageing of our society, with a smaller pro portion of the population economically active and higher rates of expenditure on health care and pensions.
Valkoisessa kir­jassa lueteltiin merkittävimmät muutokseen vaikuttavat tekijät: maailmankaupan globalisoi­tuminen, uuden teknologian vaikutukset työhön ja yksilöihin, väestörakenteen muutokset ja väestön ikääntyminen, joka merkitsee sitä, että entistä pienempi osa väestöstä on työelämässä ja että terveydenhuolto­ja eläkemenot kasvavat.
Secondly, the White Paper marked a second impor tant change in employment policy.
Valkoinen kirja sisälsi myös toisen merkittävän muutoksen työllisyyspolitiikan osalta.
It looked, for the first time, at how the Union itself could become a central player in helping Member States and their partners, to address common employment problems.
Siinä tar­kasteltiin ensimmäistä kertaa sitä, miten Euroo­pan unioni voisi itse toimia keskeisenä tekijänä ja auttaa jäsenvaltioita ja niiden yhteistyötaho­ja ratkaisemaan yhteisiä työllisyysongelmia.
It moved us, for the first time, to ask how - rather than whether - the Member States that make up this Union should work together to solve our employment problems.
Ensimmäistä kertaa kysymys ei ollutkaan siitä, pitäisikö jäsenvaltioiden yrittää ratkaista työlli­syysongelmat yhdessä, vaan siitä miten ne olisi ratkaistava.
The White Paper marked the point where Euro pean social policy began to be as much about employment as about unemployment.
Valkoinen kirja oli myös käännekohta siinä mie­lessä, että sosiaalipolitiikka alkoi suuntautua työttömyyden lisäksi työllisyyteen.
It proposed an action plan to re-design employment systems.
Siinä ehdo­tettiin toimintasuunnitelmaa työllisyysjärjestelmien muuttamiseksi.
The European Council agreed the plan, and the medium-term Social Action Programme for 1995-97 took it forward.
Eurooppa­neuvosto hyväksyi suunnitelman, ja keskipitkän aikavälin sosiaalisella toimintaohjelmalla 1995­1997 suunnitelmaa vie­tiin eteenpäin.
The Programme focused on employment; the consolidation and develop ment of legislation where necessary and appropriate; equal opportunities for women and men; the building of an active society for all; and the need for ongoing research to support this new policy approach.
Toimintaohjelmassa keskityttiin työllisyyteen, lainsäädännön parantamiseen ja tar­vittaessa sen laatimiseen, miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin, aktiiviseen kaiken­ikäisten yhteiskuntaan sekä tarpeeseen tehdä jat­kuvasti tutkimusta uuden lähestymistavan tuek­si.
* This development was cemented in two ways. * The Treaty on European Union, the Maastricht Treaty, entered into force in November 1993.
* Edellä mainittu kehityssuunta sai tukea kah­­· delta suunnalta.
This introduced new possibilities in the social field, notably in the shape of the Agreement on Social Policy, adopted by all the Member States, except for the United Kingdom.
Marraskuussa 1993 voimaan tul­lut sopimus Euroopan unionista (Maastrichtin sopimus) sisälsi uusia sosiaalipolitiikkaan vaikut­tavia tekijöitä, kuten sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan, jonka kaikki muut jäsenvaltiot paitsi Yhdistynyt kuningaskunta hyväksyivät.
The Agreement stated that the 11 Member States "wish to continue along the path laid down in the 1989 Social Charter" and provided for adoption by qualified majority of measures in areas previously requiring unanimity, such as working conditions and information and consultation of workers.
Pöytäkirjassa todetaan, että 11 jäsenvaltiota "haluavat jatkaa vuoden 1989 sosiaalisella perus­kirjalla viitoitetulla tiellä".
The Agreement also set out an enhanced mechanism for consultation of the employer and
Lisäksi siinä määrät­tiin, että eräät päätökset, jotka ennen edellyttivät yksimielisyyttä (esimerkiksi työolosuhteet, työn­tekijöille suunnattu tiedotus ja työntekijöiden kuu­leminen), voidaan tehdä määräenemmistö­päätöksinä.
The next landmark was, of course, the 1997 Treaty of Amsterdam.
Seuraava käännekohta oli Amsterdamin sopi­mus vuonna 1997.
One of the prime tasks of the 1997 IGC (Inter-Governmental Conference) was to demonstrate the Union's commitment -and build its ability - to help reflect better the
Tuolloin järjestetyn hallitus­tenvälisen konferenssin yhtenä päätavoitteena oli osoittaa, että unioni haluaa ottaa kansalaisten edut
basic concerns of people, in a world marked -perhaps more than our institutions could have imagined 10 years ago - by integration of Europe's markets for goods, services and labour. The response was clear.
Toimintaympäristö on muuttunut Euroopan tavara-, palveluja työmarkkinoiden yhdistymisen seurauksena, ja sen vaikutus on ollut suurempi kuin EU:n toimielimissä olisi ehkä 10 vuotta sitten osattu uskoakaan.
Beyond the employment context, the new Treaty introduces other new legal bases which can support the EU's broader social policy objectives.
Muutettu perustamissopimus sisältää lisäksi muita uusia oikeudellisia keinoja, joilla voidaan tukea Euroopan unionin laajoja sosiaalipolitiikan tavoitteita.
Article 137 of the Treaty provides a mandate for action by the EU to combat social exclusion and promote inclusion.
Perustamissopimuksen 137 (entinen 118) artiklassa unionille annetaan valtuutus toimia syrjäytymisen torjumiseksi ja edistää osallisuutta.
This makes it possible to pro mote the inclusion of vulnerable groups beyond the scope of actions in the context of employment policy.
Tämän artiklan perusteella on mahdollista parantaa heikossa asemassa olevien ryhmien integroitumista yhteiskuntaan muutenkin kuin työllisyyspolitiikan keinoin.
This is based on the recognition that, while work remains the central means of participation in society for most people, directly or indirectly, as individuals and as families, there are many other ways in which people can be excluded from economic, civil and institutional society.
Takana on ajatus siitä, että vaikka työ on useimmille ihmisille tärkein keino osallistua yhteiskunnan toimintaan suo raan tai välillisesti yksilöinä ja perheinä, ihmiset voivat syrjäytyä talouselämästä, kansalaisyhteiskunnasta ja yhteiskunnan rakenteesta monin eri tavoin.
The Cardiff European Council, June 1998
Eurooppaneuvoston kokous Cardiffissa kesäkuussa 1998.
The Treaty states that: "Member States shall regard employment as a matter of common concern and "shall coordinate action."
EY:n perustamissopimuksen (uuden, Amsterdamin sopimuksessa lisätyn) 126 artiklan mukaan "jäsenvaltiot pitävät työllisyyden edistämistä yhteistä etua koskevana asiana ja sovittavat — yhteen sitä koskevan toimintansa".
This common concern became detailed commitments, in national action plans, within months.
Tämä periaate näkyi jo muutamassa kuukaudessa yksityiskohtaisina sitoumuksina kansallisissa toimintasuunnitelmissa.
The commitments were framed under the four pillars of: employability, entrepreneurship, adaptability and equality of opportunity.
Jäsenvaltioiden tekemät sitoumukset koottiin neljäksi pilariksi: työllistyvyys, yrittäjyys, sopeutumiskyky ja yhtäläiset mahdollisuudet.
The Member States' national action plans are based on applying these four priorities, through specific guidelines, in local circumstances, to local conditions.
Kansal liset toimintasuunnitelmat perustuvat näiden periaatteiden toteuttamiseen paikallisissa olosuhteissa erityisten työllisyyden suuntaviivojen mukaisesti. ti.
This innovation in the Treaty has delivered real policy coordination, in a practical way, based on the principle of employment as a matter of com mon concern.
Perustamissopimukseen sisältyvät uutta luovat ajatukset ovat saaneet aikaan sen, että todellinen politiikan koordinointi perustuu nykyään käytännöllisesti siihen periaatteeseen, että työllisyys on yhteinen asia.