natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These include technical trade barriers (estimated to cover around 63% of internal Community trade), tax distortions (harmful tax competition between Member States, double taxation, incoherent national VAT systems), and State aids (representing between 0.4 and 2.6% of GDP in the various Member States between 1992 and 1994).
Näitä ovat tekniset kaupan esteet (joiden arvioidaan koskevan noin 63 prosenttia yhteisön sisäkaupasta), verotuksen vääristymät (haitallinen jäsenvaltioiden välinen verokilpailu, kaksinkertainen vero tus, kirjavat kansalliset alv-järjestelmät) sekä valtiontuet (jotka vaihtelivat eri jäsenvaltioissa välillä 0,4—2,6 % BKT:sta vuosina 1992—1994).
Article 109j(l ) of the Treaty requires that this report shall take into account the situation and development of the balances of payments on current account.
Perustamissopimuksen 109 j artiklan 1 kohdassa määrätään, että tässä kertomuksessa on otettava huomioon vaihtotaseiden tilanne ja kehitys.
This requirement reflects the need to ensure that a sustainable current account position exists in the Member States entering EMU.
Tämä määräys on osoitus tarpeesta varmistaa, että EMUun osallistuvissa jäsenvaltioissa on kestävä vaihtotaseillanne.
The liberalisation of capital movements has increased private sector access to international credit and saving opportunities.
Pääomanliikkeiden vapauttaminen on lisännyt yksityisen sektorin mahdollisuuksia hyödyntää kansainvälisiä luotto-ja talletusmahdollisuuksia.
In consequence, the intertemporal optimisation of private sector spending and saving has improved with the result that the current account balance reflects to a larger extent than previously the saving/investment behaviour of the private sector.
Tämän seurauksena yksityisen sektorin pitkän aikavälin kulu-tus-ja säästämispäätösten suunnittelu on parantunut, minkä seurauk-
so long as they are sustainable in the longer term.
Vaihtotaseen alijäämä ei ole osoitus talouden epätasapainosta, mikäli se on pitkällä aikavälillä kestävä.
However, if current account deficits (coinciding with high levels of external debt) are per ceived to be unsustainable, confidence in the exchange rate may be undermined.
Jos vaihtotaseen alijäämän (joka esiintyy yhdessä suuren ulkomaisen velan kanssa) katsotaan olevan kestämätön, luottamus valuuttakurssiin voi heikentyä.
Such exchange rate considerations will be less relevant in the single currency environment of'EMU, but the current account balance remains a vital indicator of national debt sustainability.
Tällaisilla valuuttakurssia koskevilla näkökohdilla on vähemmän merkitystä EMUn kaltaisessa yhteisvaluuttajärjestelmässä, mutta vaihtotase on edelleen keskeinen kansantalouden velka-aseman kestävyyden osoitin.
In this sense, a review of' the current account balance supplements the Treaty criteria by providing a broader assessment of the Member States' capacity to sustain their overall — public and private sector — indebtedness.
Vaihtotaseen tarkastelu täydentää perustamissopimuksessa esitettyjä lähentymiskriteerejä, sillä se mahdollistaa laajemman arvion jäsenvaltioiden mahdollisuuksista huolehtia — julkisen ja yksityisen sektorin — velastaan.
The following analysis sheds some light on the current account positions of the Community as a whole and the Member States.
Seuraavassa tarkastelussa valaistaan sekä koko yhteisön että eri jäsen valtioiden vaihtotaseen tilaa.
Table 7.3 presents the trends in the current account balance of the Community as a whole and of the Member States in recent years.
Taulukossa 7.3 esitetään koko yhteisön ja jäsenvaltioiden viime vuosien vaihtotasetilanne.
The cur rent account surplus of the Community has increased progressively since 1994; this contrasts with the situation of the late 1980s and early 1990s when significant deficits were recorded.
Yhteisön vaihtotaseen ylijäämä on lisääntynyt asteittain vuodesta 1994.
The Community's external performance has benefited from a strong US dollar and growth in its main export markets.
Kehitys on ollut täysin vastakkaista kuin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa, jolloin alijäämät olivat suuria.
Meanwhile, import growth has been constrained by relatively sub dued domestic demand, particularly in some of the larger Member States.
Tuonnin kasvua on rajoittanut suhteellisen laimea kotimainen kysyntä erityisesti eräissä suurissa jäsenvaltioissa.
The improved current account balance is also the counterpart of higher national saving in many Member States as budgetary consolidation has pro ceeded.
Vaihtotaseen parantuminen on myös monissa jäsenvaltioissa julki sen talouden vakautumisen myötä lisääntyneen kansantalouden säästämisen kääntöpuoli.
In 1997, the Community current account surplus is estimated to have reached 1.3% of GDP, comprising a substantial trade surplus (about 2 % of GDP), partly offset by deficits in factor income and transfers.
Vuonna 1997 yhteisön vaihtotaseen yli jäämän arvioidaan olevan 1,3 % BKT:sta, mikä synty)' suuresta kauppataseen ylijäämästä (noin 2,4 % BKT:sta), josta osan kumoaa tuotannontekijätulojen ja tulonsiirtojen alijäämäisyys.
A surplus of this magnitude is unusual and was last recorded in 1986.
Näin suuri ylijäämä on harvinainen: viimeksi sellainen on toteutunut vuonna 1986.
As might be expected, the improvement in the external position of the Community mainly reflects corresponding trends in the larger Member States as deficits in German)' and the United Kingdom have narrowed towards balance and surpluses in France and Spain have widened.
Kuten voi odottaakin, yhteisön ulkoisen tasapainon parantuminen on pääasiassa seurausta suurimpien jäsenvaltioiden kehityksestä: Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan alijäämät ovat supistuneet lähelle tasapainoa, ja Ranskan ja Espanjan ylijäämät ovat kasvaneet.
The cur rent account trends in the other Member States have been mixed.
Muissa jäsenvaltioissa vaihtotaseiden kehitys on ollut vaihtelevaa.
In 1997, the current account balances of the Member States ranged from +6 to -3% of GDP.
Vuonna 1997 jäsenvaltioiden vaihtotaseet vaihtelivat +6 prosentista —3 pro-
In considering current account developments in the Member States, three groups can be distinguished.
Jäsenvaltioiden vaihtotaseita tarkasteltaessa voidaan havaita kolme ryhmää.
— The first group is Denmark, Germany, Spain, Austria, and the United Kingdom, where the current account was more or less in bal­ance.
Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat Tanska, Saksa, Espanja, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta, joissa vaihtotase oli jokseenkin tasapai­
(national accounts definition, as percentage of CDP)
(kansantalouden tilinpidon mukaan, prosenttia BKT:sta)
ing been in significant deficit since unification.
nossa. Tanskan suhdanne-elpyminen on hyvin pitkällä, ja sen vaihtotase on siirtynyt 1990-luvun alun suuresta ylijäämästä lähelle tasapainoa vuonna 1997.
High levels of consumption in the eastern part of the country have reduced export supply to third countries.
Saksassa vaihtotase on lähestynyt tasapainoa, vaikka se Saksan yhdistymisestä lähtien on ollut hyvin alijäämäinen. Maan itäosien korkea kulutus on vähentänyt vientitarjontaa.
Improved competitiveness should reduce the current account imbalance in coming years.
Kilpailukyvyn paraneminen vähentänee vaihtotaseen epätasapainoa tulevina vuosina.
However, surpluses on the preunification scale are unlikely to emerge as the cyclical upswing in the economy feeds through to domestic demand.
Yhdistymistä edeltäneen ajan ylijäämiä vastaavia ylijäämiä ei todennäköisesti kuitenkaan enää synny, sillä suhdannenousu heijastuu kotimaiseen kysyntään.
Germany still enjoys a positive net external asset position.
Saksan ulkomaiset saamiset ylittävät yhä ulkomaisten velkojen määrän.
In Spain, the current account balance has been steadily improving.
Espanjan vaihtotase on parantunut tasaisesti.
Sustained disinflation and budgetary consolidation have raised economic confidence which, together with low interest rates, has tended to stimulate domestic demand.
Jatkuva inflaation hidastuminen ja julkisen talouden vakauttaminen ovat lisänneet taloudellista luottamusta, joka yhdessä alhaisen korkotason kanssa on elvyttänyt kotimaista kysyntää.
In the United Kingdom, the current account has moved from substantial deficit since the mid-1980s to balance in 1997, despite the advanced cyclical position of the economy.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa vaihtotase on siirtynyt 1980-luvun huomattavasta alijäämästä tasapainoon vuonna 1997, vaikka talouden suhdannevaihe on hyvin pitkällä.
However, the significant appreciation of the pound sterling since end-1996 is likely to lead to a deterioration in the current account position in 1998.
Englannin punnan arvon huomattava vahvistuminen vuoden 1996 lopusta johtanee kuitenkin maksutasetilanteen heikkenemiseen vuonna 1998.
In Austria, the current account deficit is mainly the consequence of a sharp deterioration in the services balance.
Itävallan vaihtotaseen alijäämäjohtuu pääasiassa palvelutaseen jyrkästä heikentymisestä. sestä.
— A second group, comprising Belgium, France, Ireland, Italy, the Netherlands, Sweden and Finland, has achieved current account surpluses of more than 2% of GDP in 1997.
• Toiseen ryhmään kuuluvat Belgia, Ranska, Irlanti, Italia, Alankomaat, Ruotsi ja Suomi, joissa vaihtotaseen ylijäämä oli yli 2 % BKT:sta vuonna 1997.
In Belgium, the weakness of domestic demand relative to external demand is likely to have increased the already wide current surplus, while relative demand conditions will have also underpinned the French surplus.
Belgiassa heikko kotimainen kysyntä suhteessa ulkomaiseen kysyntään on todennäköisesti kasvattanut ennestäänkin suurta vaihtotaseen ylijäämää, ja kotimaisen ja ulkomaisen kysynnän suhde on tukenut myös Ranskan ylijäämää.
In Ireland, the current account surplus reflects a ver)' wide trade surplus and is further supported by substantial receipts from the Structural Funds.
Irlannin vaihtotaseen ylijäämä puolestaan johtuu hyvin suuresta kauppataseen ylijäämästä, jota tukevat huomattavat maksut rakennerahastoista.
The improve ment in the current account balance of Italy has been particularly striking.
Italian vaihtotaseen parantuminen on ollut erityisen huomattavaa.
The widening in the surplus to over 3% of GDP since 1996 primarily reflects higher national saving as budgetary imbalances have been reduced.
Ylijäämän kasvu yli 3 prosenttiin BKTsta vuodesta 1996 kuvastaa ensisijaisesti kansantalouden säästämisasteen nousua julkisen talouden vahvistuessa.
However, the prospect of lower interest rates in coming years may prompt a decline in the very high saving rate of private households (15% of gross disposable income in 1997) with a consequent boost to domestic demand and import growth.
Korkotason mahdollinen lasku lähivuosina voi kuitenkin alentaa nykyisellään hyvin korkeaa kotitalouksien säästämisastetta (15 % käytettävissä olevista bruttotuloista vuonna 1997), mikä lisäisi kotimaista kysyntää ja tuonnin kasvua.
The Netherlands has reached a fairly mature stage in the economic cycle and the Output gap' appears to have narrowed significantly.
Alankomaissa on tultu melko kypsään suhdannevaiheeseen ja "tuotantokuilu" näyttää kaventuneen huomattavasti.
In these circumstances, the large current account surplus would seem to reflect very favourable competitiveness rather than relative demand.
Tässä tilanteessa suuri vaihtotaseen ylijäämä näyttää kuvastavan pikem-
There were current account deficits of more than 2% of GDP in Greece and Portugal in 1997.
1 Kreikassa ja Portugalissa vaihtotaseen alijäämä oli yli 2 % BKT:sta vuonna 1997.
Greece still has a relatively large government deficit reducing the level of national savings.
Kreikan julkisen talouden alijäämä on edelleen suh teellisen suuri, mikä alentaa kansantalouden säästämisastetta.
Thus, budgetary consolidation will have a positive impact on the balance of current account.
Julkisen talouden vakauttamisella on positiivinen vaikutus vaihtotaseeseen.
In Portugal, rapidly rising import growth due to a domestically led recovery explains most of the current account deterioration.
Portugalissa nopeasti kiihtyvä tuonnin kasvu, joka johtuu kotimaisen kysynnän vetämästä elpymisestä, selittää suurimman osan vaihtotaseen heikkenemisestä.
Portugal is, how ever, experiencing high productivity growth in the exposed sector com pensating for unit labour cost increases in the overall economy.
Portugalissa tuottavuus kuitenkin kasvaa nopeasti avoimella sektorilla, mikä kompensoi yksikkö työkustannusten nousun koko taloudessa.
Furthermore, inflows of foreign direct investment remain strong in Portugal, indicating that the current account deficit is sustainable at least for the foreseeable period.
Lisäksi ulkomaisia suoria sijoituksia virtaa Portugaliin edelleen paljon, mikä viittaa siihen, että nykyinen vaihtotaseen alijäämä on kestävä ainakin lähitulevaisuudessa. dessa.
Among the Member States, the Nordic countries have a significant net external debtor position (Denmark: 25% of GDP in 1996, Finland and Sweden: both 43% of GDP, see Graph 7.2).
Jäsenvaltioista pohjoismailla on erityisen paljon nettomääräistä ulkomaista velkaa (Tanska: 25 % BKTsta vuonna 1996, Suomi ja Ruotsi: 43 % BKTsta, ks. kuvio 7.2).
The current account surplus prevailing in Sweden and Finland will reduce this exposure over time, making these economies less vulnerable to external monetary developments.
Ruotsin ja Suomen vaihtotaseiden ylijäämät vähentävät tätä velkaisuutta ajan mittaan, jolloin nämä maat eivät enää ole niin riippuvaisia ulkomaisesta valuuttakehityksestä.
However, other countries with an even higher current account surplus (Belgium, the Netherlands) also have a sizeable external creditor position.
Mutta muilla mailla, joilla on vielä suurempi vaihtotaseen ylijäämä (Belgia, Alankomaat), ulkomaisten saatavien määrä ylittää huomattavasti ulkomaisten velkojen määrän.
The other Member States have either a small external creditor position (the net asset positions of Germany and the United Kingdom have been shrinking) or a net liability position (Italy's position has come close to balance). ance).
Muiden jäsen valtioiden ulkomaiset saatavat joko hienoisesti ylittävät ulkomaisen velan määrän (Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaiset nettosaatavat ovat supistuneet) tai niillä on enemmän ulkomaista velkaa kuin saatavia (Italia on siirtynyt lähelle tasapainoa).
Current account — net foreign assets (') — 1996
Vaihtotase — ulkomainen nettovarallisuusasema ('), 1996
Net foreign assets (as percentage of GDP)
Ulkomainen nettovarallisuus (% BKT:sta)
(') Data on net foreign assets not available for Ireland and Luxembourg.
(') Ulkomaista nettovaratEisuutta koskevia tietoja ei ole saatavana Irlannista ja Luxemburgista.
All data for 1996 except Dutch net for­eign assets (figure for 1995).
Kuvion tiedot kos­kevat vuotta 1996, paitsi Alankomaiden tiedot vuotta 1995.
Sources: EMI (net foreign assets), spring 1998 economic forecasts (current account balance).
Lähteet: ERI (nettovarallisuus), Euroopan komissio, kevään 1998 talousennuste (vaihtotase).
Indices of final consumer prices constitute accurate and timely indicators for assessing the trend in the general level of prices, since they capture price developments at the end of the economic process.
Lopputuotteiden kuluttajahintaindeksit ovat tarkkoja ja ajantasaisia yleisen hintatason kehityksen indikaattoreita, sillä niihin sisältyy hin takehitys talousprosessin loppupäässä.
However, they are less appropriate for the assessment of the causes of price inflation and the sustainability of the inflation performance.
Inflaation syiden ja inflaatiokehityksen jatkuvuuden arviointiin ne kuitenkin soveltuvat huonommin.
Therefore, the Treaty (Article 109j ( 1 ) ) also requires that 'the development of unit labour costs and other price indices' should be considered.
Sen vuoksi perustamissopimuksessa (109 j artiklan 1 kohta) edellytetään myös, että on otettava huomioon "yksikkötyökustannusten ja muiden hintaosoittimien kehitys".
As a key factor underlying trends in consumer prices, developments in unit labour costs have been examined in detail in Section 3.4.2 of the present report.
Yksikkötyökustannusten kehitystä kuluttajahintojen muodostumisen keskeisenä tekijänä on tarkasteltu yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen jaksossa 3.4.2.
The major conclusion from this analysis is that, at the Community level, moderate increases in unit labour costs have been one of the major contributory forces behind the favourable inflation performance during the second stage.
Tarkastelun päätulos on, että yhteisön tasolla yksikkötyökustannusten maltillinen nousu on ollut tärkeimpiä syitä siihen, että inflaatiokehitys on toisen vaiheen aikana ollut niin suotuisaa.
Developments at the country level show a clear convergence between Member States towards a low rate of growth of unit labour costs.
Jäsenvaltiotasolla tapahtunut kehitys osoittaa, että yksikkötyökustannusten hitaan kasvun osalta jäsenvaltiot ovat lähentyneet toi siaan.
The appropriate behaviour of unit labour costs does not result from an acceleration in labour productivity growth but from moderate growth in nominal compensation per employee.
Yksikkötyökustannusten maltillinen kehitys ei johdu työn tuottavuuden kasvun kiihtymisestä vaan siitä, että nimelliset työvoimakustannukset työntekijää kohden ovat nousseet hyvin maltillisesti.
This has been common to all Member States and can be attributed to three main factors: low inflation expectations, heightened awareness of supply constraints and an improve ment in labour supply.
Tämä kaikille jäsenvaltioille yhteinen suuntaus on selitettävissä kolmella päätekijällä: alhaisilla inflaatio-odotuksilla, lisääntyneellä tietoisuudella tarjonnan rajoitteista sekä työvoiman tarjonnan parantumisella.
These factors constitute important structural changes, which are likely to ensure wage developments consistent with the objective of price stability in the coming years.
Nämä tekijät yhdessä aiheuttivat rakennemuutoksia, jotka todennäköisesti turvaavat hintavakaustavoitetta tukevan palkkakehityksen lähivuosina.
Like unit labour costs, import prices are an important determinant of price developments and have therefore also been analysed in Chapter 3.
Yksikkötyökustannusten tavoin myös tuontihinnat ovat tärkeä hintakehityksen määrittäjä ja sen vuoksi myös niitä on analysoitu luvussa 3.
Increases in international commodity prices were moderate during the second stage of EMU, but the beneficial effect on domestic prices has depended very much on the evolution of exchange rates.
Kansainvälisten raaka-ainehintojen nousu oli maltillista EMUn toisen vaiheen aikana, mutta suotuisa vaikutus kotimaisiin hintoihin on riippunut hyvin paljon valuuttakurssien kehityksestä.
In countries whose currencies remained strong, import prices had a moderating impact on domestic inflation.
Tuontihinnoilla oli hillitsevä vaikutus kotimaiseen inflaatioon niissä maissa, joiden valuu tat olivat vahvoja.
In countries whose currencies were subject to considerable downward pressure during the mid-1990s, import prices rose by less than expected.
Tuontihinnat nousivat odotettua vähemmän maissa, joiden valuuttoihin kohdistui huomattavia heikentymispaineita 1990-1 uvun puolivälissä.
Moreover, the rise in import prices was passed on to consumer prices to a limited extent only, thanks to a vigorous implementation of anti-inflationary macroeconomic policies complemented by structural policies aimed at a more efficient functioning of product, service and labour markets.
Lisäksi tuontihintojen nousu siirtyi vain osittain kuluttajahintoihin, sillä jäsenvaltioissa toteutettiin voimakkaasti inflaationvastaista talouspolitiikkaa, jota vielä täydennettiin tuote-, palvelu- ja työmarkkinoiden toimintaa tehostavalla rakennepolitiikalla. kalla.
As a measure of price trends at an early stage of the distribution process, the producer price index (PPI) may signal inflationary pressures before the latter is clearly perceptible in the consumer price index.
Hintatrendien mittarina jakeluketjun alkupäässä tuottajahintaindeksi (PPI) voi antaa merkkejä inflaatiopaineista ennen kuin ne näkyvät kuluttajahintaindeksissä.
In addition, the coverage of the PPI includes some goods like raw materials and semifinished goods, which are sensitive to variations in some important underlying factors of inflation, like international prices, exchange rates and labour costs.
Lisäksi PPI sisältää esimerkiksi raaka-aineet ja puolivalmisteet, jotka ovat herkkiä eräille piileville inflaation osatekijöille, kuten kansainvälisille hinnoille, valuuttakursseille tai työvoimakustannuksille. makustannuksille.
Developments in PPI over the last two years may therefore give some indication on the prospects for inflation.
Tuottajahintaindeksin kehitys kahden viime vuoden aikana voi siten antaa viitteitä inflaationäkymistä.
At the Community level, the increase in PPI has remained very subdued, less than 1 % both in 1996 and 1997 ("').
Koko yhteisössä PPLn nousu on ollut hyvin vähäistä, alle yhden prosentin sekä vuonna 1996 että vuonna 1997 (').
This modest rise is common to nearly all the Member States (see Table 7.4).
Nousu on ollut näin vähäistä melkein kaikissa jäsenvaltioissa (taulukko 7.4).
The most remarkable feature is the sharp deceleration in produce price inflation in Member States where inflation was still relatively high in 1995
Huomattavin piirre on tuottajahintainflaation jyrkkä hidastuminen niissä jäsenvaltioissa, joissa inflaatio edelleen oli suhteellisen nopeaa vuonna 1995 (Espanja, Italia, Portugali).
(') Regarding 1997, only the- first 11 months of the year are available.
(') Vuodelta 1997 on saatavilla ainoastaan 11 ensimmäisen kuukauden tiedot.
Table 7.4
Taulukko 7.4
Producer prices
Tuottajahinnat
Domestic output of total industry excluding construction (national currency, percentage change)
Koko teollisuuden kotimainen tuotanto (pl. rakentaminen) (kansallisena valuuttana, prosenttimuutos)
Average until November 1997 over same months in 1996. General wholesale price index.
Keskiarvo syyskuuhun 1997 saakka vuoden 1996 vastaavista kuukausista, Yleinen tukkuhintaindeksi.
Source: Commission services, 0ECD.
Lähde: Euroopan komissio, OECD.
During stage two, all Member States relied, but to a varying extent, on increases in indirect taxes to reduce their government deficits.
Toisen vaiheen aikana kaikki jäsenvaltiot ovat käyttäneet välillisten verojen korotuksia julkisen talouden alijäämien kaventamiseen, vaik­kakin korotusten suuruus on vaihdellut.
In several countries, these increases were important and have contributed signifi­cantly to increases in inflation, as is suggested in Table 7.5 which shows
Monessa maassa nämä koro­tukset olivat tuntuvia ja nopeuttivat merkittävästi inflaatiota, mikä
This does not seem to have been the case in any of these countries.
ilmenee taulukosta 7.5.
After showing a blip, inflation came down swiftly in all countries which have experienced significant increases in indirect taxes.
Siinä esitetään arviot välillisen verotuksen muutosten suorasta mekaanisesta vaikutuksesta olettaen, että välillis­ten verojen muutokset ovat siirtyneet sellaisinaan kuluttajahintoihin.
Table 7.5
Taulukko 7.5
Effects of indirect tax changes on consumer price inflation
Välillisen verotuksen muutosten vaikutus kuluttajahintainflaatioon
(percentage points)
(prosenttiyksikköinä)
EURO 1999 — 25 March 1998 — Report on progress towards convergence and the recommendation with a view to the transition to the third stage of economic and monetary union — Part 2: Report
EURO 1999 — 25. maaliskuuta 1998 — Talouksien lähentymisen arviointi ja talous­ ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymistä koskeva suositus — Osa 2: Lähentymiskehityksen arviointi
THE NEW COMMON FISHERIES POLICY
UUSI YHTEINEN KALASTUSPOLITIIKKA
EUROPEAN COMMISSION DIRECTORATE-GENERAL FOR FISHERIES
EUROOPAN KOMISSIO KALASTUSASIOIDEN PÄÄOSASTO
Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities. 1994
Luxemburg: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 1996
Reproduction is authorized except for commercial purposes, provided the source is acknowledged.
Tekstin jäljentäminen on sallittua muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin, kunhan lähdetiedot mainitaan.