natgillin/translations-raw huggingface dataset:
61 The second question comprises two limbs.
61 Toinen ennakkoratkaisukysymys on kaksiosainen.
First limb of the second question
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen ensimmäinen osa
62 By this question the national court asks essentially whether Community law precludes a court from determining independently whether the criterion laid down in Article 859(1) of the implementing Regulation, namely that the timelimit ought to have been extended, is fulfilled where an application for an
62 Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä sitä, onko yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa se, että tuomioistuin tarkastelee täysin itsenäisesti, täyttyykö soveltamisasetuksen 859 artiklan 1 alakohdassa asetettu edellytys eli olisiko määräaikaa pitänyt pidentää, kun tulliviranomaiset ovat
As the Commission has noted, in a case such as that in the main proceedings, in which the customs authorities are alleging a failure on the part of the trader in that he did not comply with the timelimit laid down in Article 49(1) of the Customs Code after they had refused an extension of that timelimit by a now unappealable decision, no provision of the Customs Code or the implementing Regulation precludes a national court from determining independently whether the said failure is covered by Article 859(1) of the implementing Regulation.
On korostettava komission tavoin, että kun kyse on pääasiassa kyseessä olevan tapauksen kaltaisesta tapauksesta, jossa tulliviranomaiset syyttävät taloudellista toimijaa laiminlyönnistä, joka koostuu tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdassa säädetyn määräajan noudattamatta jättämisestä, sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat hylänneet tämän määräajan pidennyshakemuksen päätöksellä, jo hon ei voida enää hakea muutosta, tullikoodeksin tai soveltamisasetuksen missään säännöksessä ei kielletä kansallista tuomioistuinta arvioimasta täysin itsenäisesti sitä, kuuluuko kyseinen laiminlyönti soveltamisasetuksen 859 artiklan 1 alakohdan soveltamisalaan vai ei.
Contrary to the contentions of the United Kingdom Government, no such prohibition is apparent from the wording of Article 859(1) of the implementing Regulation.
On näet niin, että päinvastoin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus väittää, soveltamisasetuksen 859 artiklan 1 alakohdan sanamuodosta ei ilmene tällaista kieltoa.
That provision constitutes just one of the failures set out in Article 859 of the implementing Regulation which may, under certain conditions, be considered to have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question within the meaning of Article 204(1) of the Customs Code.
Tässä säännöksessä säädetään vain yhdestä soveltamisasetuksen 859 artiklassa mainituista laiminlyönneistä, joita tiettyjen edellytysten täyttyessä voidaan pitää sellaisina, etteivät ne tosiasiallisesti vaikuta väliaikaisen varastoinnin tai tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan tullikoodeksin 204 artik lan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Furthermore, although Article 243 of the Customs Code grants all traders a right to appeal against decisions taken by the customs authorities which relate to the application of customs legislation, and which concern them directly and individually, Article 245 of the Customs Code leaves it to the Member States to determine the provisions for the implementation of the appeals procedure.
Lisäksi on niin, että vaikka tullikoodeksin 243 artiklassa kaikille taloudellisille toimijoille annetaan oikeus hakea muutosta itseään suoraan ja henkilökohtaisesti koskevaan tullilainsäädännön soveltamiseen liittyvään tulliviranomaisten pää tökseen, tullikoodeksin 245 artiklassa jäsenvaltioiden tehtäväksi on jätetty muutoksenhakumenettelyn järjestämistä koskevien säännösten antaminen.
It should be added that in any event the Court has held that in the absence of Community rules governing a matter, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights
On lisättävä, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on joka tapauksessa niin, että jos tietyllä alalla ei ole annettu yhteisön säännöksiä, kunkin jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä on määriteltävä toimivaltaiset tuo mioistuimet ja annettava menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten,
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN which individuals derive from the direct effect of Community law, it being understood that such rules must not be less favourable than those governing similar domestic actions nor render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (see, in particular, Case 33/76 Rewe [1976] ECR 1989, at paragraph 5; Case 45/76 Comet [1976] ECR 2043, at paragraphs 12 to 16, and Case C-312/93 Peterbróeck [1995] ECR I-4599, at paragraph 12). 67
SÖHL & SÖHLKE joilla pyritään turvaamaan yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen perustuvat oikeussubjektien oikeudet, eivätkä nämä menettelysäännöt saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia, eivätkä ne saa olla sellaisia, että yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (ks. erityisesti asia 33/76, Rewę, tuomio 16.12.1976, Kok. 1976, s. 1989, 5 kohta; asia 45/76, Comet, tuomio 16.12.1976, Kok. 1976, s. 2043, 12—16 kohta ja asia C­312/93, Peterbroeck, tuomio 14.12.1995, Kok. 1995, s. 1­4599, 12 kohta). 67
In the light of the foregoing considerations, the answer to the first limb of the second question must be that Community law does not preclude a national court from determining independently whether the criterion laid down in Article 859(1) of the implementing Regulation, namely that the timelimit ought to have been extended, is fulfilled where an application for an extension made in time has been refused by a now unappealable decision of the customs authority.
Edellä esitetty huomioon ottaen toisen ennakkoratkaisukysymyksen ensimmäi­seen osaan on vastattava, että yhteisön oikeus ei estä sitä, että kansallinen tuo­mioistuin tarkastelee täysin itsenäisesti, täyttyykö soveltamisasetuksen 859 artiklan 1 alakohdassa asetettu edellytys eli olisiko määräaikaa pitänyt pidentää, kun tulliviranomaiset ovat hylänneet ajoissa tehdyn määräajan piden­nyshakemuksen päätöksellä, johon ei enää voida hakea muutosta.
Second limb of the second question
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen toinen osa
By this question, the national court asks essentially, first of all, what circumstances can justify an extension of the timelimit referred to in Article 49(1) of the Customs Code and whether problems peculiar to an undertaking, such as the fact that employees have suddenly fallen ill or have been absent on leave, the induction of new employees, problems with the application of a data processing system developed for the purposes of carrying out customs formalities or, in cases involving outward processing, the excessive work involved in the preparation of attributions which ought normally to be prepared by the customs authorities, might constitute such a circumstance.
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee ensiksi lähinnä sitä, minkä olosuhteiden perusteella tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdassa tarkoitet­tua määräaikaa voidaan pidentää, ja sitä, voivatko tällaisia olosuhteita olla yri­tyksen erityiset ongelmat, kuten työntekijöiden poissaolo äkillisen sairastumisen tai vuosiloman vuoksi, uusien työntekijöiden työhön perehdyttäminen, tullisel­vitystä varten kehitetyn ATK­ohjelman käyttöön liittyvät ongelmat ja normaalisti tulliviranomaisten suoritettaviksi ulkoisen jalostuksen osalta kuuluvien laskel­mien tekemisestä aiheutuvat suuret lisäkustannukset.
Secondly, the national court seeks to ascertain whether an application for an extension must be made in respect of each declaration or whether a single application may be made in respect of several declarations to be made within a given period, that is to say a period of several months in the main proceedings.
Toiseksi kansallinen tuo­mioistuin haluaa tietää, onko määräajan pidennyshakemus tehtävä jokaisen ilmoituksen osalta vai voidaanko tehdä yksi ainoa hakemus useiden tiettynä ajanjaksona, joka pääasiassa on usean kuukauden pituinen, tehtyjen ilmoitusten osalta.
Lastly, the national court asks whether there is obvious negligence within the meaning of the second indent of
Lopuksi ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy, onko kyseessä soveltamisasetuksen 859 artiklan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu
As regards the circumstances which may justify an extension of the time-limit, it should be noted that Article 49(2) of the Customs Code allows customs authorities to extend the timelimit for carrying out the formalities required to assign to goods covered by a summary declaration a customsapproved treatment or use '[w]here circumstances so warrant', but such extension may not exceed 'the genuine requirements which are justified by the circumstances'.
Niiden olosuhteiden osalta, joiden perusteella määräaikaa voidaan pidentää, on todettava, että tullikoodeksin 49 artiklan 2 kohdan nojalla tulliviranomaiset voivat pidentää tulliselvitysmuodon osoittamisen edellyttämien muodollisuuksien suorittamisen määräaikaa sellaisten tavaroiden osalta, joista on tehty yleisilmoitus, jos "olosuhteet sitä edellyttävät", mutta määräaikaa ei kuitenkaan voi da pidentää enempää kuin "olosuhteet tosiasiallisesti edellyttävät".
Since it is not possible to determine the circumstances which can justify an extension from the wording of that Article, it is necessary to examine whether those circumstances may be determined from the purpose of that provision.
Koska tämän artiklan sanamuodon perusteella ei voida määritellä, minkä olosuhteiden perusteella tällainen määräajan pidennys voidaan myöntää, on selvitettävä, voidaanko nämä olosuhteet määritellä tämän säännöksen tavoitteen perusteella.
71 It should be noted that Article 49(1) of the Customs Code lays down short timelimits to ensure that goods presented to customs are quickly assigned a customsapproved treatment or use.
71 Tältä osin on korostettava, että tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdassa asetetaan lyhyet määräajat, jotta tullille esitetyille tavaroille osoitettaisiin nopeasti tulliselvitysmuoto.
Until such time as they are assigned such a customsapproved treatment or use, goods presented to customs have the status of goods in temporary storage.
Odotettaessa tämän tulliselvitysmuodon osoittamista tullille esi tetyillä tavaroilla on väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema.
72 The objective of Article 49(1) of the Customs Code would not be achieved if traders were able to rely on circumstances which were in no way exceptional in order to obtain an extension.
72 Tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdan tavoitetta ei kuitenkaan saavutettaisi, jos taloudelliset toimijat voisivat vedota olosuhteisiin, joissa ei ole mitään poik keuksellista, saadakseen määräajan pidennettyä.
Such an interpretation of the term 'circumstances' contained in that provision would lead to the result that temporary storage could
Tässä säännöksessä käytetyn ilmaisun "olosuhteet" tällainen tulkinta johtaisi nimittäin siihen, että väliaikaista
SÖHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN be regularly extended and the temporary storage procedure might, in time, be transformed into a customs warehousing procedure. 73
SÖHL & SÖHLKE varastointia voitaisiin säännönmukaisesti pidentää, ja se voisi ajan myötä johtaa väliaikaisen varastoinnin menettelyn muuttumiseen tullivarastointimenettelyksi. 73
Therefore, the term 'circumstances' within the meaning of Article 49(2) of the Customs Code must be interpreted as referring to circumstances which are liable to put the applicant in an exceptional situation in relation to other traders carrying on the same activity.
Näin ollen on todettava, että tullikoodeksin 49 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua "olosuhteiden" käsitettä on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan sellaisia olosuhteita, joiden johdosta määräajan pidennyksen hakija joutuu muihin samaa toimintaa harjoittaviin taloudellisiin toimijoihin nähden poikkeukselliseen asemaan. maan.
Exceptional circumstances which, although not unknown to the trader, are not events which normally confront any trader in the exercise of his occupation, may constitute such circumstances.
Tällaisia olosuhteita voivat olla poikkeukselliset olosuhteet, jotka — vaikka ne eivät olisikaan taloudelliselle toimijalle tuntemattomia — eivät ole tapahtumia, joita jokainen taloudellinen toimija normaalisti kohtaa toiminnassaan.
It is for the customs authorities and the national courts and tribunals to determine in each case whether such circumstances exist.
Tulliviranomaisten ja kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on arvioida tapauskohtaisesti, ovatko kyseessä tällaiset olosuhteet.
It should, however, be added that in any event circumstances such as those given by way of example by the national court do not constitute circumstances which may justify an extension of the timelimit referred to in Article 49(1) of the Customs Code.
On kuitenkin lisättävä, että joka tapauksessa on niin, että kansallisen tuomio istuimen esimerkkeinä mainitsemien olosuhteiden kaltaiset olosuhteet eivät ole sellaisia olosuhteita, joiden johdosta tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdassa tar koitettua määräaikaa voidaan pidentää.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the first part of the second limb of the second question must be that only circumstances liable to put the applicant in an exceptional situation in relation to other traders carrying on the same activity can justify an extension of the timelimit referred to in Article 49(1) of the Customs Code. Exceptional circumstances which, although
Edellä esitetyn johdosta toisen ennakkoratkaisukysymyksen jälkimmäisen koh dan ensimmäiseen osaan on vastattava, että tullikoodeksin 49 artiklan 1 koh dassa tarkoitettua määräaikaa voidaan pidentää ainoastaan sellaisten olosuhteiden perusteella, joiden johdosta määräajan pidennyksen hakija joutuu muihin samaa toimintaa harjoittaviin taloudellisiin toimijoihin nähden poik-
It is for the customs authorities and the national courts to determine in each case whether such circumstances exist.
Tulliviranomaisten ja kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on arvioida tapauskohtaisesti, ovatko kyseessä tällaiset olosuhteet.
As regards the question whether an application for an extension must be made for each declaration or whether a single application may be made for several declarations to be made within a given period — a period of several months in the main proceedings — it must be noted, first, that the wording of Article 49(2) of the Customs Code does not preclude a trader from lodging a single application for several summary declarations.
Sen osalta, onko määräajan pidennyshakemus tehtävä jokaisen yleisilmoituksen osalta vai voidaanko useiden tiettynä ajanjaksona — kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa usean kuukauden pituisena ajanjaksona — tehty jen yleisilmoitusten osalta tehdä yksi ainoa määräajan pidennyshakemus, on ensiksi todettava, että tullikoodeksin 49 artiklan 2 kohdan sanamuodon kanssa ei ole ristiriidassa se, että taloudellinen toimija jättää yhden ainoan määräajan pidennyshakemuksen usean yleisilmoituksen osalta.
Secondly, as is apparent from the sixth recital in the preamble to the Customs Code, a particular objective thereof is to ensure that 'customs formalities and controls should be ... kept to a minimum'.
Toiseksi on todettava, että kuten tullikoodeksin kuudennesta perustelukappa leesta ilmenee, tullikoodeksin tavoitteena on muun muassa rajoittaa mahdollisimman paljon tullimuodollisuuksia ja -tarkastuksia.
The fact that a trader may lodge a single application for an extension of the prescribed timelimit for assigning to goods covered by several summary declarations a customsapproved treatment or use limits the customs formalities which that trader has to carry out.
Se, että taloudellinen toimija voi jättää yhden ainoan pidennyshakemuksen sellaisen määräajan osalta, joka on varattu tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tavaroille, joista on tehty useita yleisilmoituksia, merkitsee tämän taloudellisen toimijan suoritettavaksi kuuluvien tullimuodollisuuksien määrän rajoittamista.
80 Therefore, nothing precludes, in principle, a trader from lodging a single application for an extension of the prescribed timelimit for assigning to goods covered by several summary declarations a customsapproved treatment or use.
80 Tästä seuraa, että mikään ei periaatteessa estä taloudellista toimijaa tekemästä yhtä ainoata pidennyshakemusta sellaisen määräajan osalta, joka on varattu tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tavaroille, joista on tehty useita yleisilmoituksia. tuksia.
81 However, it follows from Article 49 of the Customs Code, read in conjunction with Article 859(1) of the implementing Regulation, that an application for an extension of the prescribed timelimit for assigning to goods in temporary storage a customsapproved treatment or use cannot be lodged with valid effect before
81 Tullikoodeksin 49 artiklasta ja soveltamisasetuksen 859 artiklan 1 alakohdasta ilmenee kuitenkin, että väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tulliselvitysmuodon osoittamiselle varatun määräajan pidennyshakemus voidaan pätevästi tehdä vain ennen tämän määräajan päättymistä. Näin ollen siinä tapauksessa, että tehdään
SÖHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN that timelimit has expired. Therefore, in the case of a single application a timelimit may be extended only in respect of goods in relation to which the prescribed timelimit for assigning a customsapproved treatment or use has not yet expired. 82
SÖHL & SÖHLKE vain yksi ainoa hakemus, määräaikaa voidaan pidentää vain sellaisten tavaroiden osalta, joiden osalta tulliselvitysmuodon osoittamiseen varattu määräaika ei vielä ole päättynyt. 82
In the light of the foregoing considerations, the answer to the second part of the second limb of the second question must be that Community law does not preclude a trader from lodging a single application for an extension of the prescribed timelimit for assigning to goods covered by several summary declarations a customsapproved treatment or use.
Edellä esitetty huomioon ottaen toisen ennakkoratkaisukysymyksen jälkimmäisen osan toiseen kohtaan on vastattava, että yhteisön oikeus ei estä taloudellista toimijaa tekemästä yhtä ainoata pidennyshakemusta sellaisen määräajan osalta, joka on varattu tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tavaroille, joista on tehty useita yleisilmoituksia.
However, even in the case of a single application, the timelimit may be extended only in respect of goods in relation to which the prescribed timelimit for assigning a customsapproved treatment or use has not yet expired.
Myös siinä tapauksessa, että tehdään vain yksi ainoa hakemus, määräaikaa voidaan kuitenkin pidentää vain sellaisten tavaroiden osalta, joiden osalta tulliselvitysmuodon osoittamiseen varattu määräaika ei vielä ole päättynyt.
As regards the third part of the second limb of the second question, it is for the national court to determine whether, having regard to the criteria set out in paragraphs 51 to 60 of this judgment, there is obvious negligence within the meaning of the second indent of Article 859 of the implementing Regulation.
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen jälkimmäisen osan kolmannen kohdan osalta on muistettava, että kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko tämän tuomion 51—60 kohdassa todetut arviointiperusteet huomioon ottaen kyseessä soveltamisasetuksen 859 artiklan toisessa luetelmakohdassa tar koitettu ilmeinen huolimattomuus.
Fourth question
Neljäs ennakkoratkaisukysymys
As regards the fourth question, it is sufficient to point out that it is quite clear from the wording of Article 900(1 )(o) of the implementing Regulation that that provision is designed to apply only to a case in which it is established that 'if the imported goods had been entered for free circulation they would have been eligible for Community treatment or preferential tariff treatment, provided the other conditions referred to in Article 890 were satisfied'.
Neljännen ennakkoratkaisukysymyksen osalta riittää, kun todetaan, että sovel tamisasetuksen 900 artiklan 1 kohdan o alakohdan sanamuodosta ilmenee yksiselitteisesti, että tätä säännöstä on tarkoitus soveltaa vain tapauksessa, jossa osoitetaan, "että maahan tuoduille tavaroille olisi voitu, jos ne olisi ilmoitettu vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi, myöntää yhteisökohtelu tai tullietuuskohtelu, jos muut 890 artiklassa säädetyt edellytykset olisivat täyttyneet". On
That interpretation is supported by the 15th recital in the preamble to Regulation No 3254/94 which added Article 900(1 )(o) to the implementing Regulation.
Tätä tulkintaa tukee asetuksen N:o 3254/94, jolla soveltamisasetukseen lisättiin 900 artiklan 1 kohdan o alakohta, 15. perustelukappale.
It is clear from that recital that the Article is designed to apply only to cases in which the importer is able to produce a document showing entitlement to such 'preferential treatment' but the customs debt has been incurred for reasons other than release for free circulation.
Tästä perustelukappa leesta nimittäin ilmenee selvästi, että tätä artiklaa on tarkoitus soveltaa vain siinä tapauksessa, että tullivelka syntyy muutoin kuin tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta, mutta että tuoja voi tässä tapauksessa esittää asiakirjan, jonka perusteella hänelle voidaan myöntää "etuuskohtelu".
In the light of the foregoing considerations, the answer to the fourth question must be that Article 900(1 )(o) of the implementing Regulation applies to cases in which the goods would have been eligible for Community treatment or preferential tariff treatment, but not to cases in which the goods would have been eligible for other forms of favourable treatment.
Edellä esitetyn perusteella neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että soveltamisasetuksen 900 artiklan 1 kohdan o alakohta soveltuu tapauksiin, joissa tavaroille olisi voitu myöntää yhteisökohtelu tai tullietuuskohtelu, mutta ei tapauksiin, joissa tavaroille olisi voitu myöntää muita edullisia kohteluja.
By its fifth question the national court asks essentially whether the customs authority or national court to which an application has been submitted for the repayment or remission of duties referred to in Article 239 of the Customs Code
Viidennellä ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko tulliviranomaisen tai kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltä väksi on saatettu tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitettu tullien palautus- tai
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN is required, where that application is based on Article 900(1 )(o) of the implementing Regulation and repayment cannot be made pursuant to that provision, to examine of its own motion the merits of that application in the light of the other provisions of Article 900 and Articles 901 to 905 of the implementing Regulation. 88
SÖHL & SÖHLKE peruutushakemus, tutkittava viran puolesta, voidaanko hakemus hyväksyä soveltamisasetuksen 900 ja 901—905 artiklan muiden säännösten perusteella, kun hakemus perustuu soveltamisasetuksen 900 artiklan 1 kohdan o alakohtaan ja kun palautusta ei voida myöntää tämän säännöksen nojalla. 88
In that context, it should be noted, first, that it is apparent from the wording of Article 899 of the implementing Regulation that the decisionmaking customs authority must examine whether an application for repayment or remission submitted to it under Article 239(2) of the Code 'is based on grounds corresponding to one of the circumstances referred to' in Articles 900 to 904 of the implementing Regulation.
Tältä osin on korostettava, että soveltamisasetuksen 899 artiklan sanamuodosta ilmenee, että tullikoodeksin 239 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua palautus- tai peruutushakemusta käsittelevän tulliviranomaisen on tutkittava, vastaavatko hakemuksen tueksi esitetyt perustelut jotakin soveltamisasetuksen 900—904 artiklassa tarkoitettuja olosuhteita.