natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The increasing economic pressures on farmers, to improve competitiveness and to intensify or change management practices or abandon land, mean that society can no longer expect farmers to deliver environmental services for free.
Viljelijöihin kohdistuvat paineet kilpailukyvyn parantamiseksi ja viljelymenetelmien tehostamiseksi tai muuttamiseksi tai viljelymaasta luopumiseksi merkitsevät sitä, ettei yhteiskunta voi enää vaatia viljelijöillä ilmaisia ympäristöpalveluja.
Agriculture and forestry, the main land users in the Community, have a key role to play in the upkeep and management of Europe's countryside.
Yhteisön suurimmilla maankäyttäjillä maataloudella ja metsätaloudella on tärkeä asema Euroopan maaseutuympäristöä suojeltaessa ja hoidettaessa.
Taken together, these activities occupy up to 80% of the European Union's land area.
Niiden yhteenlaskettu osuus Euroopan unionin maankäytöstä on noin 80 prosenttia. tia.
Funding for agrienvironmental schemes would increase, with Member States obliged to include such schemes within integrated rural development programmes and to look at ways of co-ordinating such activities with other rural development measures, such as investment aid.
Myös metsitystoimenpiteiden hallinnossa on tarkoitus noudattaa vastaavaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jotta voitaisiin varmistaa tällaisten toimien ja muiden maa seudun kehittämistoimien yhteensopivuus.
While farmers are therefore in a unique position to play an active role in countryside management, such activities can be labour intensive.
Tästä syystä viljelijöillä on ainutlaatuinen mahdollisuus toimia aktiivisesti maaseutuympäristön hoidossa, vaikka kin tällainen toiminta saattaa vaatia paljon työvoimaa.
The knowledge, experience and effort farmers can bring to the protection of the environment can only be mobilised by reforming incentive systems.
Ainoastaan kannustinjärjestelmien uusiminen voi saada viljelijät kiinnostumaan tietojensa, kokemuksensa ja ponnistelujensa valjastamisesta ympäristönsuojelutarkoituksiin.
Schemes to compensate for natural handicaps in Less-Favoured Areas (LFAs) are to be improved and strengthened.
Epäsuotuisien alueiden (LFA-alueiden) luonnonhaittakorvausten järjestelmää on tarkoitus parantaa ja lujittaa.
Set up in 1975, the LFA schemes provide "compensatory allowances" to farmers in mountainous areas or in other areas where the physical landscape results in higher costs.
Nämä toimenpiteet otettiin käyttöön vuonna 1975, ja niiden tavoitteena on maksaa luonnonhaittakorvauksia viljelijöille vuoristoalueilla tai muilla alueilla, joiden fyysinen ympäristö aiheuttaa korkeampia tuotantokustannuksia.
In the future, LFA schemes would also cover areas subject to specific environmental constraints, ensure greater coherence with environmental needs, and contribute to enhancing biodiversity.
Tulevaisuudessa epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat myös erityisistä luonnonhaitoista kärsivät alueet. Toimenpiteiden ja ympäristötarpeiden yhteensopivuus pyritään varmistamaan ja biologista monimuotoisuutta edistämään.
Since the mid 1980s, the Community has been looking at ways in which to better integrate environmental considerations into all aspects of policy-making.
1980-luvun puolivälistä alkaen yhteisö on pyrkinyt ratkaisemaan, miten ympäristönäkökohdat voitaisiin yhdistää parhaalla mahdollisella tavalla kaikkeen poliittiseen pää töksentekoon.
Growing public concern at the damage being caused to the environment by all manner of economic activity, led to the decision in 1986 to place greater emphasis on the environmental implications of policy decided at Community level.
Kasvava huoli taloudellisen toiminnan aiheuttamista ympäristöhaitoista johti vuonna 1986 pää tökseen, jonka mukaan ympäristöseikat otetaan paremmin huomioon yhteisön tasolla tehdyissä päätöksissä.
In effect, the EC Treaty now calls for environmental protection requirements to be integrated into the definition and implementation of Community policies.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa edellytetäänkin tätä nykyä, että ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisällytettävä yhteisön muun politiikan määrittelyyn ja toteuttamiseen.
In 1992, the Community introduced obligatory schemes to promote forms of farming that benefit the environment, as well as initiatives to encourage the afforestation of farmland.
Vuonna 1992 yhteisössä tehtiin pakolliseksi ympäristöystävällisten viljelymenetelmien edistäminen ja esitettiin aloitteita maatalousmaan metsittämisen kannustamiseksi.
Since 1992, some 1.35 million agreements have been signed between farmers, national and regional authorities, with the Community providing financial support.
Sen jälkeen viljelijöiden sekä kansallisten ja alueellisten viranomaisten välillä on allekirjoitettu noin 1.35 miljoonaa sopimusta, joita yhteisö on tukenut taloudellisesti.
These agreements cover the diversity of situations including the promotion of more sustainable use of resources, the preservation of particular areas of environmental interest such as wetlands, and the encouragement of organic farming
Sopimusten aiheet ovat monenlaisia, esimerkiksi voimavarojen kestävän käytön edistäminen, ympäristön kannalta tärkeiden elinympäristöjen suojeleminen (esim. kosteikot) ja luonnonmukaisen viljelyn ja kokonaisvaltaisten tuotantotapojen rohkaiseminen.
14 < European agriculture Page 15
14 < Euroopan maatalous Page 15
On the markets, the Commission proposes linking direct income aid available under the Common Market Organisations (CMO) to respect for environmental conditions.
Markkinatukien osalta komissio ehdottaa, että yhteisten markkinajärjestelyjen mukaisiin suoriin tulotukiin liitetään ympäristöehtoja.
More specifically, in the beef CMO, incentives introduced in 1992 to encourage more extensive beef production systems are due to be increased, providing further impetus towards more sustainable farming methods in what is a key sector of EU agriculture.
Erityisesti lisätään naudanlihan yhteisessä markkinajärjestelyssä vuonna 1992 laajaperäisemmän naudanlihatuotannon edistämiseksi käyttöön otettuja kannustimia, mikä puolestaan vauhdittaa kestävämpien tuotantomenetelmien käyttöönottoa yhdellä EU:n maatalouden keskeisimmistä aloista.
A similar link between market mechanisms and environmental considerations was made in the 1996 reform of the fruit and vegetables sector.
Markkinatuet ja ympäristönäkökohdat kytkettiin yhteen vastaavalla tavalla myös uudistettaessa hedelmä- ja vihannesalaa vuonna 1996.
Other matters relating to environmental protection and landscape management include measures to regulate the level of nitrates from agricultural sources getting into the water supply, and rules on the use of fertilisers and pesticides.
Ympäristönsuojeluun ja maisemanhoitoon kuuluvat myös toimenpiteet, joilla säädellään maataloudesta vesistöihin joutuvien nitraattien määrää, ja säännöt lannoitteiden ja torjunta-aineiden käytöstä.
The links between farming and the environment are complex and delicate.
Viljelyn ja ympäristön välinen suhde on monimutkainen ja herkkä.
In its reform proposals, the Commission has sought to strike an appropriate balance between the needs and aspirations of society as a whole, while providing incentives to farmers moving into new areas of activity.
Komissio on pyrkinyt ehdotuksissaan saattamaan tasapainoon koko yhteiskunnan tarpeet ja toiveet kannustaen samalla viljelijöitä siirtymään uusille toimintaaloille.
Agenda 2000 proposes specific pre-accession aid for structural improvements in the farm sector, with funds of ECU 500 million per year from the EAGGF -Guarantee.
Edelleen tarvitaan suuria ponnisteluja standardien yhdenmukaistamisessa erityisesti laajentuneiden yhtenäismarkkinoiden edellyttämien eläinten ja kasvien terveyttä koske vien tarkastusten alalla.
Priority will be given to measures to improve the efficiency of farm structures and the agrifood industry, initiatives to improve land management, water resources management, the encouragement of economic diversification in rural areas, and programmes to promote a more sustainable approach to agriculture.
Maatalouden liittymistä edeltävän tuen lisäksi rakennerahastoista tuetaan suuria infrastruktuurihankkeita. Kaudella 2000-2006 tuen määrä on yhteensä 7 miljardia ecua.
In December 1997, EU Heads of Government took the historic decision to initiate a further enlargement of the Union.
Joulukuussa 1997 EU:n valtioiden ja hallitusten päämiehet tekivät historiallisen päätöksen aloittaa unionin uusi laajentumiskierros.
The talks, begun at the London Conference held in March 1998, will increase membership of the Union to between 21 and 26 members over the coming years, with the accession of countries from Central and Eastern Europe and Cyprus.
Lontoossa maaliskuussa 1998 alkaneet neuvottelut nostavat tulevaisuudessa unionin jäsen valtioiden määrän 21-26 jäseneen Keski-ja Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen liittymisen yhteydessä.
The move will help to under pin European stability, while 100 million additional consumers will be added to the largest internal market in the world.
Kehitys lujittaa Euroopan vakautta, kun 100 miljoonaa uuttaa kulunajaa liittyy maailman laajimpiin sisämarkkinoihin.
Enlargement, however, poses new challenges, not least for the agricultural sector.
Laajentuminen on kuitenkin myös uusi haaste varsinkin unionin maatalousalalle.
A great deal of work will meanwhile be needed to harmonise standards, notably in the fields of veterinary and phytosanitary controls in readiness for the expanded Single Market.
Jäsenyyttä hakeneiden valtioiden talouselämälle on ominaista nykyistä unionia suurempi riippuvuus maataloudesta.
The economics of the accession candidates arc characterised by a greater dependence on agriculture than in the present Union.
Viljelyn osuus EU:n BKT:sta on 2,4 prosenttia ja sen parissa työskentelee 5,3 prosenttia unionin aktiiviväestöstä.
Where farming accounts for some 2.4% of EU GNP and employs some 5.3% of the Union's active population, in Central and Eastern European Countries, the equivalent figures are 9% and 22.5%.
Keski- ja Itä-Euroopan maissa vastaavat luvut puolestaan ovat 9 prosenttia ja 22,5 prosenttia.
There has been substantial structural adjustment since 1989 in the countries concerned, but much remains to be done.
Vuodesta 1989 alkaen kyseisissä valtioissa on tapahtunut merkittäviä rakenteellisia muutoksia, mutta paljon on vielä edessä.
Infrastructure is a main area where considerable modernisation needs to be undertaken.
Erityisesti infrastruktuureja on tarpeen nykyaikaistaa huomattavasti.
Restructuring is also necessary in the agricultural sector.
Myös maatalousalan rakenteita on uudistettava.
This applies as much to farms themselves as to upstream and downstream industries, like the agro-food sector, as well as in related activities such as the animal feed industry.
Tämä koskee yhtä lailla sekä itse maatiloja että maataloudesta riippuvia teollisuuden aloja, kuten elintarvikealaa, ja liitännäisaloja, kuten rehuteollisuutta.
Yet, enlargement provides great opportunities.
Kaikesta huolimatta laajentuminen tarjoaa myös suuria haasteita.
Many EU firms arc already on the ground developing new markets ahead of accession.
Monet EU:n yritykset ovatkin jo aloittaneet uusien markkinoiden kehittämisen tulevaa liittymistä silmällä pitäen.
Since 1989, a number of special arrangements have been put in place between the EU and the countries of Central and Eastern Europe (CEECs).
Jo vuodesta 1989 alkaen EU:n ja Keski-ja Itä-Euroopan maiden (KIE-maat) välillä on otettu käyttöön lukuisia eri tyisjärjestelyjä.
"Europe Agreements" laid the foundation for the talks that started in March 1998.
Maaliskuussa 1998 alkaneet jäsenyysneuvottelut perustuvatkin näihin nk.
Exchanges of officials, multinational conferences, and other initiatives have all helped to establish strong links that will be needed over the coming years.
KIE-maiden unionin jäsenyyteen valmistautumista on myös tuettu erilaisia yhteisön ohjelmia, kuten Phare-ohjel-maa toteuttamalla.
• commitments to reduce the use of export subsidies for all products.
• sitoumukset vähentää tuettua vientiä kaikkien tuotteiden osalta
• commitments to reduce the level of domestic support to the farm sector;
• sitoumukset vähentää maatalousalan kansallista tukea
• a "peace clause" up to 2003 to prevent nations taking action in the WTO against domestic support policies.
• vuoteen 2003 sovellettava nk. rauhalauseke, ¡olla estetään valtioita ryhtymään WT0:ssa kansallisten tukipolitiikkojen vastaisiin toimenpiteisiin
• recognition of the equivalence of sanitary and phytosanitary measures (the SPS accord).
• terveys- ¡a kasvinsuojelutoimien vastaavuuden tunnustaminen (SPS-sopimus).
The Community has also targeted programmes such as PHARE on helping the CEECs prepare for Union membership.
Agenda 2000 -asiakirjassa ehdotetaan maatalousalalla eri tyistä liittymistä edeltävää tukea, jota rahoitetaan 500 miljoonalla eculla vuodessa EMOTR:n tukiosastosta.
In the agricultural sector these support programmes have covered fields as varied as improving land registries, encouraging new management techniques, and promoting the modernisation of the agroindustrial sector.
Etusijalle asetetaan toimenpiteet, joilla parannetaan maatilojen rakenteiden tehokuutta ja maatalouden raaka-aineita jalostavaa teollisuutta, aloitteet maaperän hoidon parantamiseksi, vesivarojen käytön yleissuunnittelu, maaseutualueiden elinkeinoelämän monipuolistamisen edistäminen sekä ohjelmat kestävän maatalouden tukemiseksi.
16 < European agriculture Page 17
16 < Euroopan maatalous Page 17
Preparing the ground for international trade talks
Kansainvälisiin kauppaneuvotteluihin valmistautuminen
At the end of 1999, a new round of multinational trade talks begin under the auspices of the World Trade Organisation.
Uudet monenväliset kauppaneuvottelut aloitetaan vuonna 1999 Maailman kauppajärjestössä (WTO).
The trend is towards greater liberalisation of the farm sector internationally.
Neuvotteluissa korostuu voimakkaasti pyrkimys jatkaa maatalousalan vapauttamista kansainvälisellä tasolla.
The agenda for the talks was defined by the conclusions of the previous Uruguay Round.
Neuvottelujen esityslista lyötiin lukkoon edellisen Uruguayn kierroksen päätelmissä.
As part of a more open global market, European farmers will witness many important changes early in the next century : increased market access for third country products, less use of subsidised exports and a "decoupling" of public support for producers from the levels of production they achieve.
Päästessään osallisiksi entistä avoimemmista maailmanmarkkinoista Euroopan viljelijät tulevat näkemään monia tärkeitä muutoksia ensi vuosituhannen alussa. Esimerkkeinä mainittakoon kolmansien maiden tuotteiden suurempi osuus markkinoilla, tuetun viennin väheneminen ja tuottajille maksettavan julkisen tuen irrottaminen näiden tuottamista määristä.
The reform proposals set out in Agenda 2000 provide a solid basis for negotiations in the next round of WTO trade talks: .
Agenda 2000 -uudistusehdotukset muodostavat WTO:n kauppaneuvottelujen seuraavalle kierrokselle vakaan perustan:
• cuts in support prices will bring them closer to world market levels and will reduce or eliminate the need to subsidise exports.
• Hintatukien leikkaukset lähentävät hintoja maailman markkinoiden tasoon ja vähentävät tuetun viennin tarvetta tai poistavat sen kokonaan.
This will also provide incentives for EU farmers to pursue opportunities in the many growing world markets.
Tämä voi innostaa myös EU:n viljelijöitä käyttämään hyväksi maailman markkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia.
• The increasing emphasis on direct support, which characterises the Commission's proposals for all the main sectors, will lead to a decoupling of direct support from production decisions.
• Komissio ehdottaa suoran tuen merkityksen vahvistamista kaikilla tärkeimmillä tuotealoilla, mikä puolestaan edesauttaa suoran tuen ja tuotantopäätösten irrottamista toisistaan.
The rules governing trade in agricultural products have to take into account a range of factors.
Maataloustuotteiden kauppaa koskevissa säännöissä on otettava huomioon monia eri tekijöitä.
A meeting of farm ministers from the leading trading powers, held in March 1998 in Paris, agreed that moves towards liberalising trade in the sector need to be set in the context of wider traditions and values, where the social, environmental, and consumer dimensions of agriculture are fully recognised.
Maaliskuussa 1998 Pariisissa pidetyssä johtavien kauppamahtien maatalous ministerien kokouksessa sovittiin, että maatalousalan kaupan vapauttamista jatketaan ottaen huomioon perinteiden ja arvojen muodostama laajempi viitekehys, jossa maata louden yhteiskuntaa, ympäristöä ja kuluttajia koskevat ulottuvuudet on täysin hyväksytty.
A level playing field that respects the needs and priorities of the international community will be one of the main themes of debate in the next round of talks.
Yksi seuraavan neuvottelukierroksen tärkeimmistä keskustelunaiheista on kansainvälisen yhteisön tarpeita ja ensisijaisia tavoitteita kunnioittavan pelikentän luominen.
For the EU, the correct balance must be struck between reform and the need to maintain the specificity of the European agricultural model.
EU:n kannalta on tärkeää löytää oikea tasapaino uudistuksen ja Euroopan maatalousmallin erityisyyden säilyttämisen välillä.
The CAP has come a long way in the four decades since its introduction.
40-vuotiaalla YMP:lla on monivaiheinen historia.
While its basic principles remain as valid now as they were then, over the years it has adapted to evolving political and economic priorities.
Vaikka sen perusperiaatteita sovelletaan edelleenkin, sen on pystynyt vuosien saatossa mukautumaan uusiin poliittisiin ja taloudellisiin tilanteisiin.
The CAP of today places greater emphasis on developing rural economies, on encouraging sustainable forms of agriculture, and on facing up to the challenges at world level.
Nykyisessä YMP:ssa painotetaan maaseudun elinkeinoelämän kehittämistä, kestävien maa talouden muotojen edistämistä ja kansainvälisiin haasteisiin vastaamista.
These form the basis of a new model of European agriculture for the next century, that will have the following priorities:
Tähän perustuu uusi eurooppalainen maatalousmain, jonka ensisijaiset tavoitteet ovat
• a competitive agricultural sector in a global market place;
• kilpailukykyinen maatalousala maailmanlaajuisilla markkinoilla
• an agricultural sector that places greater emphasis on quality rather than quantity;
• pikemminkin laatua kuin määrää kunnioittava maatalousala sala
• an agricultural sector that protects the environment, preserves rural landscapes, and is concerned with animal welfare;
• ympäristöä ja maaseutumaisemia suojeleva sekä eläinten terveyden huomioon ottava maatalousala
• an agriculture sector at the heart of vibrant rural economies; nomies;
• elinkelpoisen maaseudun talouselämän ytimen muodostava maatalousala
• an agricultural policy closer to its citizens, with simpler rules that can be understood by all;
• kansalaisia lähellä oleva maatalouspolitiikka, jonka selkeytetyt säännöt ovat kaikille tuttuja
• an agricultural policy that is more decentralised, in recognition of the richness and diversity of European farming;
• hajautetumpi maatalouspolitiikka, joka ottaa huomioon Euroopan maatalouden rikkauden ja monimuotoisuuden
• an agricultural policy that establishes a new contract between the European taxpayer and the farming community and which recognises the full range of services farmers provide.
• maatalouspolitiikka, joka luo Euroopan veronmaksajien ja maaseutuyhteisön välille uudenlaisen suhteen ja jossa otetaan huomioon viljelijöiden tuottamien palveluiden täysi kirjo.
A significantly reformed Common Agricultural Policy and a new policy framework for rural development arc the means for bringing this new agricultural model into being.
Tämän uuden maatalousmallin toteuttamista edistävät perinpohjaisesti uudistettu yhteinen maatalouspolitiikka ja maaseudun kehittämisen uusi poliittinen kehys.
18 < European agricultar Page 19
18 < Euroopan maatalous Page 19
The Agricultural Situation in the European Union- 1997 Report
Maatalouden tilanne Euroopan unionissa­ Kertomus vuodelta 1997
Agenda 2000 - for a stronger and wider Union
Agenda 2000 ­ Kohti vahvempaa ja laajempaa unionia
CAP 2000 Working Documents:
CAP 2000 Working Documents YMP 2000 ­valmisteluasiakirjat ((EN only):
Agenda 2000 - legislative proposals in the market sectors and in rural development (COM-1998-158 final)
Agenda 2000 ­ tuotealoja ja maaseudun kehittämistä koskevat lainsäädäntöehdo­tukset (KOM­1998­158 lopullinen)
Special issues:
Special issues:Erityisjulkaisut:
1995 The Agrimonetary System in the Single Market, 1996 Agriculture and Environment, 1997
Lisätietoja EU:n maatalouden ja maaseudun kehittämistä koskevista politiikoista saa
If you would like more information on European agricultural and rural development policies, please visit Europa, the Commission's web site: http://europa.eu.int/en/comm/dg06
Internetistä Europa­palvelimella osoitteesta: http://curopa.eu.int/cn/comin/dg06
This brochure is aimed at promoting a better understanding of the policy and its wider implications.
on tehdä itse politiikka ja sen laajemmat seuraukset helpommin tf ymmärrettäviksi.
The common agricultural policy:
Yhteinen maatalouspolitiikka:
European Union Agriculture and rural development
Euroopan unioni Maatalous ¡a maaseudun kehitys
European agriculture
Euroopan maatalous
An agricultural sector tor tomorrow's Europe
Maatalous huomisen
A new phase for the Common Agricultural Policy
Yhteisen maatalouspolitiikan uusi vaihe
Throughout its existence, the Common Agricultural Policy (CAP) has demonstrated its ability to adapt and to move forward, rising to the successive challenges it has faced.
Yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) on perustamisestaan saakka ollut sopeutuvaa ja kehittyvää ja pyrkinyt samalla vastaamaan uusiin haasteisiin.
Past achievements include meeting the objectives set out in Article 39 of the Treaty of Rome, dealing with agricultural surpluses and establishing new policy directions that combine competitiveness and direct support.
Ensin saavutettiin Rooman sopimuksen artiklassa 39 esitetyt tavoitteet, sen jälkeen tartuttiin ylituotantoon ja lopulta aloitettiin kilpailukyvyn ja suoran tuen yhdistelmään perustuva uusi suuntaus.
The time has now come for the CAP to undergo further reform that builds on the approach started in 1992.
Nyt on jälleen aika antaa uutta vauhtia yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja siirtyä uuteen vaiheeseen maatalouden uudistamisessa, joka aloitettiin vuonna 1992.
Strengthening the European model of agriculture
Euroopan maatalousmallin vahvistaminen
• a competitive agricultural industry, able to compete on world markets whilst ensuring a fair standard of living and a reliable income for farmers;
• kilpailukykyinen maatalous, joka kykenee vähitellen pitämään puolensa maailmanmarkkinoilla ja takaa samalla viljelijöille kohtuullisen elintason ja vakaat tulot
• sustainable, quality agriculture geared to using healthy, environmentally-friendly production methods and providing quality produce that meets consumer expectations;
• kestävä ja laadukas maatalous, joka käyttää terveellisiä, ympäristöystävällisiä ja kuluttajien odotusten mukaisia laatutuotteita tuottavia menetelmiä
• an agricultural sector at the service of vibrant rural areas, rich in diversity and tradition which not only produces but also main tains an active countryside and preserves the quality of rural areas and landscapes;
• elävän maaseudun palveluksessa oleva maatalous, joka on monipuolinen ja perinteikäs, ja jonka tehtävänä on tuotannon lisäksi maaseudun elinvoimaisuuden ja aktiivisuuden sekä maaseutualueiden ja maaseutumaiseman laadun säilyttäminen
• an agricultural policy closer to citizens, whose expenditure is justified and which plays a role in promoting farming that meets the demands and expectations of society now and in the future;
• kansalaisia lähempänä oleva maatalouspolitiikka, jonka menot ovat oikeutettuja, ja joka osaltaan edistää nykyisen ja tulevaisuuden yhteiskunnan vaatimusten ja toiveiden mukaista maataloutta.