natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There are larger differences in respect of further education, though these are not wholly in line with relative levels of GDP per head.
Jatko-opintoihin osallistumisessa on suurempia ero ja, vaikkakaan ne eivät täysin heijasta suhteellisia asukaskohtaisen bkt:n tasoja.
While in a number of the most developed Member States, the proportion of 19 to 22 year olds In education and training was around 60% or more in 1996, in Austria, the proportion was only 40%, in Sweden, 34% and in the UK, 31 % (Graph 33).
Vaikka monissa kehittyneimmissä jäsenmaissa opintoihin ja koulutukseen osallistuvien osuus 19-22-vuotiaista oli noin 60 pro senttia tai enemmän vuonna 1996, Itävallassa se oli vain 40 prosenttia, Ruotsissa 34 prosenttia ja Isossa-Britanniassa 31 prosenttia (kaavio 33).
In Spain, by contrast, the figure was 55%, in Portugal, 50% and in Greece, 44%, all higher than in these three countries, as it was in Ireland (41%), though only slightly so.
Näille maille olivat vastakohtia Espanja, jossa luku oli 55 pro senttia, ja Portugali (50 %) ja Kreikka (44 %), joissa kaikissa luku oli korkeampi kuin ensin mainituissa kolmessa maassa. Tilanne oli sama myös Irlannissa, jos sa luku oli tosin vain hieman suurempi (41 %).
The disparities, however, are gradually being re duced.
Erot ovat kuitenkin vähitellen kaventumassa.
For those aged 25 to 34, who completed their education within the past 15 years or so, the propor tion who have not progressed beyond basic school ing falls to 66% in Portugal, half in Spain, and only just over a third in Greece and just under a third in Ireland, in both cases less than in the UK as well as in Italy and Luxembourg (Graph 35).
Viimeisten 15 vuoden aikana opintonsa päättäneistä 25-34-vuotiaista vain peruskoulutuksen saaneiden osuus on Portugalissa enää 66 prosenttia, Espanjassa puolet ikäryhmästä, Kreikassa vain hieman yli kolmannes ja Irlannissa vain vähän alle kolmannes; kahdessa viimeisessä tapauksessa luku on pienempi kuin Isossa-Britanniassa (jossa se on sama kuin 25-59 -vuotiaiden kohdalla), Italiassa ja Luxemburgissa (kaavio 35).
At the same time, the pro portion of people in this age group with no qualifica tions beyond basic schooling is also much lower in most other Member States — under 20% in the three Nordic countries.
Vain peruskoulutuksen antaman pätevyyden omaavien ihmisten osuus tästä ikäryhmästä on myös paljon pienempi useimmissa muissa jäsenmaissa — kolmessa Pohjoismaassa se on alle 20 prosenttia.
Nevertheless, as young people who are completing their education at the present time join the work force, the gap should narrow further. ther.
Mutta kun nyt opiskelevat nuoret tulevat työmarkkinoille, kuilun pitäisi kaventua entisestään. tään.
Disparities in access to continuous training
Jatkokoulutusmahdollisuuksien erot
Of those remaining in education beyond compulsory schooling, however, a higher proportion tends to un dertake vocational courses — which arguably pro vide some young people with a more practical and skills-based preparation for the current demands of the labour market — in the more developed Member States than in the Cohesion countries, where a more traditional approach has been favoured.
Oppivelvollisuusiän jälkeen opiskelua jatkavista nuorista suurempi osa kuitenkin valitsee ammattikoulutuksen — jonka voidaan väittää valmistavan joitakin nuoria käytännönläheisellä ja erilaisia taitoja hyödyntävällä tavalla työelämän nykyisiin vaatimuksiin — ke hittyneemmissä jäsenmaissa kuin koheesiomaissa, joissa suositaan perinteisempää jatko-opintomallia.
While the relative number of young people aged 15 to 19 in vocational education and training ranged from just over 20% in Spain and Greece in 1993-94 to 17% in Ireland and just 12% in Portugal, in all of the other Member States, except Denmark (21%) and Finland (24%), the oroportion was over 25% and 40% or above in Germany (40%), Belgium (45%) and Austria (55%) (Graph 30).
15-19-vuotiaista nuorista valitsi vuosina 1993-1994 ammattikoulutuksen vain hieman yli 20 prosenttia Espanjassa ja Kreikassa, 17 prosenttia Irlannissa ja vain 12 prosenttia Portugalissa, kun taas kaikissa muissa jäsenmaissa paitsi Tanskassa (21 %) ja Suo messa (24 %) heidän osuutensa oli yli 25 prosenttia, ja se oli 40 prosenttia tai suurempi Saksassa (40 %), Belgiassa (45 %) ja Itävallassa (55 %) (kaavio 30).
Disparities in educational attainment
Koulutustason erot
The lack of reliable data across the Union on training once people have completed their education and joined the work force makes it impossible to assess satisfactorily the difference in provision between different parts of the EU.
Koska ei ole saatavissa riittävästi luotettavaa unioninlaajuista tietoa siitä, miten ihmiset kouluttautuvat sen jälkeen kun he ovat päättäneet peruskoulutuksensa ja siirtyneet työmarkkinoille, on mahdotonta arvioida kyllin tarkasti koulutustarjonnan eroja EU:n eri osien kesken.
Nevertheless, a recent survey of enterprises with 10 or more employees (conducted in all Member States apart from Austria, Finland and Sweden), found that fewer of them provide training to their workers in Portugal, Greece and Spain (under 30% in the last and under 20% in the first two) than in other Member States, except for Italy.
Äskettäin tehty kysely, joka suunnattiin vähin tään 10 henkeä työllistäville yrityksille (kaikissa jäsenmaissa paitsi Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa), osoitti, että ne tarjoavat koulutusta työntekijöilleen vä hiten Portugalissa, Kreikassa ja Espanjassa (alle 30 % viimeksi mainitussa ja alle 20 % kahdessa ensin mainitussa maassa), joissa yritysten koulutustarjonta on vähäisempää kuin muissa jäsenmaissa Italiaa lu kuun ottamatta.
In Ireland, on the other hand, the proportion (almost 80%) was above average (Graph 31).
Toisaalta Irlannissa (lähes 80 %) tarjonta oli keskimääräistä suurempaa (kaavio 31).
There remains, however, a question mark over the degree of comparability of these findings.
Näiden tulosten verrannollisuus on kuitenkin kyseenalaista. alaista.
The same applies, and to even greater extent, to the data available on the relative number of people in em ployment aged 30 and over who receive training.
Työikäisen väestön koulutustaso on tärkeä indikaattori mitattaessa taitavan työvoiman saatavuutta millä ta hansa alueella.
Participation in vocational education and training of 1519 year olds, 1993-94
30 15­19­vuotiaiden osuus ammattikoulutuksessa (%), 1993­1994
Enterprises with more than 10 employees providing training and rates of participation, 1993
Yritykset, joissa vähintään 10 työntekijää toimii koulutustehtävissä, sekä osallistumisaste, 1993
% of population 1519
% 15­19­vuotiaista
% enterprises/employees
% yrityksistä/työntekijöistä
O- < " 4" ^ < # Source: Eurostat: DGXXII: CEDEFOP
**· « # « Φ * s^ ^ < # Lähde: Eurostal: DGXXII: CEDEFOP
Source: Eurostat: DGXXII:
Lähde: Eurostat: DGXXII: CEDEFOP
Training of employed persons aged 30 and over, 1996
19­22­vuotiaiden kouluttautumisaste, 1996
Participation in education of 19-22 year olds, 1996
32 Vähintään 30­vuotiaiden työntekijöiden koulutus, 1996
% of employees > 30 %of population 19-22
% yli 30­vuotiaista työntekijöistä
Source: Eurostat. LPS
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus
Sourco: Eurostat. LPS
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus
Educational attainment levels of 25-59 year olds, 1996
25­59­vuotiaiden koulutustaso, 1996
Educational attainment levels of 25-34 year olds, 1996
35 25­34­vuotiaiden koulutustaso, 1996
% of population 25-34
% 25­34­vuotiaista
% of population 25-59
% 25­59­vuotiaista
^y < ^ ^ < ? ^v Source: Eurostal. LFS
Lähde: Eurostat, työvoimatutkim us
Source: Eurostat. LFS
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus
2.5 Infrastructure and human capital preceding four weeks, less than in any other Member State apart from France, while in Ireland, the figure was over 5%, more than in 5 countries with higher GDP per head (Graph 32).
Unionin työvoima katsaus vuodelta 1996 osoitti, että vain noin 2 pro senttia tai vähemmän tutkimukseen osallistuneista henkilöistä oli osallistunut mihinkään koulutukseen viimeksi kuluneiden neljän viikon aikana Kreikassa, Portugalissa ja Espanjassa, mikä oli vähemmän kuin missään muussa jäsenmaassa Ranskaa lukuun ottamatta, kun taas Irlannissa luku oli yli 5 prosenttia eli suurempi kuin viidessä korkeamman asukaskohtai sen bkt:n maassa (kaavio 32).
While these figures are almost certainly not directly comparable between countries, primarily because of the different definitions of training adopted (in France and Portugal, they relate only to for mal training courses), they suggest that access to con tinuous training may well be less than elsewhere in the EU in at least three of the Cohesion countries.
Vaikka nämä luvut eivät lähes varmuudella ole suoraan vertailukelpoisia maiden kesken ennen muuta erilaisten koulutuksesta käytettävien määritelmien takia (Ranskassa ja Portugalissa niihin sisällytetään vain kurssimuotoinen koulutus), ne viittaavat siihen, että jatkokoulutusmahdollisuudet ovat muuta EU:ta huonommat ainakin kolmessa koheesiomaassa.
2.6 Institutions and social capital
2.6 Instituutiot ja sosiaalinen pääoma
Growth and development depend not just on tangible or'hard' - factors such as infrastructure and busi ness investment, but also on more intangible — or 'soft' —- factors, especially the underlying institutional structure.
Kasvu ja kehitys eivät riipu vain konkreettisista eli "kovista" tekijöistä kuten infrastruktuurista ja liike-elämän in vestoinneista vaan myös abstraktimmista "pehmeistä" tekijöistä, etenkin konkreettisten tekijöiden "alla" olevasta institutionaalisesta rakenteesta.
Factors such as social capital and the efficiency and effectiveness of public administration are increasingly recognised as key features contributing to regional development.
Sellaisia asioita kuin sosiaalinen pääoma ja julkishallinnon tehokkuus pidetään yhä laajemmin avaintekijöinä alueiden kehityksen kannalta.
This section highlights some of the issues surrounding such factors.
Tässä osiossa selostetaan joitakin tällaisiin te kijöihin liittyviä kysymyksiä.
Traditionally, economic analysis tended to neglect the role of such institutions, except insofar as they constituted barriers to effective competition.
Taloudelliset analyysit ovat perinteisesti jättäneet huomiotta tällaisten instituutioiden osuuden — paitsi silloin, kun ne ovat estäneet tehokasta kilpailua.
More recently, the focus has been broadened, with the discovery that many of the economic tools used to describe the functioning of markets can also be applied to explaining the working of institutions.
Viime aikoina näkökulma on laajentunut, kun on havaittu, että monia markkinoiden toimintoja kuvaavia talouselämän välineitä voidaan käyttää myös instituutioiden toiminnan selvittämiseen.
The rapidly growing literature highlights the fact that institutions are fundamental to the behaviour of economies, that their interaction with the market is rich and complex and that there are both positive and negative effects.
Asiasta julkaistaan yhä enemmän kirjallisuutta, joka korostaa, että instituutiot ovat talouksien käyttäytymisen yksi perustekijä, että niiden ja markkinoiden vuorovaikutus on rikasta ja monimuotoista, ja että tällä on sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia.
The first half of the section surveys the role of institutions in regional development, focusing, in particular, on social capital and public administration.
Tämän osion ensimmäinen puolisko tarkastelee instituutioiden osuutta alueiden kehityksessä, ja siinä keskitytään erityisesti sosiaaliseen pääomaan ja julkishallintoon.
The second half draws on the results of evaluations and on a study' (including interviews with those involved in six selected Member States: Germany, Spain, Ireland, Portugal, Finland and the UK) assessing the contribution which the delivery system for the Structural Funds has made to institutional development in the regions.
Toisessa puoliskossa tehdään päätelmiä suoritettujen arviointien tuloksista ja tutkimuksesta' (jos sa haastateltiin asianosaisia tahoja kuudessa jäsenmaassa: Saksassa, Espanjassa, Irlannissa, Portugalissa, Suomessa ja Isossa-Britanniassa), jolla arvioitiin rakennerahastojen jakelujärjestelmän osuutta alueiden instituutioiden kehityksessä.
Indeed in modern capitalist economies it is impossible to disentangle the two.
Nykyisissä kapitalistisissa talouksissa on todellakin mahdotonta erottaa näitä kahta toisistaan.
Markets cannot function effectively without suitable institutions, as exemplified by the behaviour of the Russian economy since the former regime came to end, while the principles which guide action in the market (such as pricing and competition) are increasingly being applied to the op eration of institutions.
Markkinat ei vät voi toimia tehokkaasti ilman sopivia instituutioita, mistä on esimerkkinä Venäjän talouden käyttäytyminen entisen hallintojärjestelmän kaaduttua, kun taas markkinoilla toimimista ohjaavia periaatteita (kuten hinnoittelua ja kilpailua) sovelletaan yhä enemmän instituutioiden toiminnassa.
Obvious examples are:
Selviä esimerkkejä tästä ovat:
The role of institutions in regional development market functioning is virtually impossible without secure property rights, backed up by legislation and social norms and, in their absence, price in centives, which are a fundamental part of market forces, are effectively blunted.
Instituutioiden osuus alueiden kehityksessä markkinoiden toiminta on lähes mahdotonta ilman taattuja omistusoikeuksia, joiden tukena on lainsäädäntö ja yhteiskunnalliset normit. Jos näitä el ole, hintahoukuttimet, jotka ovat markkinavoimien yksi keskeinen tekijä, eivät olisi juurikaan mahdollisia.
The establishment of enforceable property rights has been one of the greatest challenges in the transition of Central and Eastern European economies.
Puolustettavissa olevien omistusoikeuksien luonti on ollut yksi suurimmista haasteista Keski- ja Itä-Euroopan maiden taloudellisessa siirtymäprosessissa.
In the Euro pean Union, it is apparent that economic development is obstructed where social norms and legal sanctions are weak in protecting property, such as in severely deprived urban areas or where there is organised crime;
Euroopan unionin piirissä on ilmeistä, että taloudellinen kehitys estyy siellä, missä yhteiskunnalliset normit ja lakiin perustuva seuraamuskäytäntö kykenevät suojaamaan omaisuutta vain heikosti.
The institutional structure can broadly be defined as 'the rules of the game in a society or, more formally, the humanly devised constraints that shape human interaction.
Institutionaalinen rakenne voidaan laajasti määritellä "yhteiskunnassa vallitseviksi pelisäännöiksi tai muodollisemmin ihmisten laatimiksi rajoitteiksi, jotka muovaavat ihmisten välistä vuorovaikutusta.
In consequence, they structure incentives in human exchange, whether political, social or economic'.'
Tämän seurauksena ne toimivat kannustimina ihmisten välisissä vuorovaikutustapahtumissa, niin poliittisissa, yhteiskunnallisissa kuin taloudellisissakin"2.
It, therefore, incorporates both the 'institutions', such as businesses, trade unions and gov ernment, which are the decisionmaking units within an economy and the 'institutional' framework within which they make their decisions.
Tämän vuoksi institutionaaliseen rakenteeseen kuuluu sekä liikeyritysten, ammattiliittojen ja hallituksen kaltaisia "instituutioita", jotka tekevät talouteen liittyviä päätöksiä, että "institutionaalinen" kehys, jossa ne tekevät päätöksiään.
The latter includes aspects such as the prevailing culture, historical tradition, social norms of behaviour and the legal and fiscal systems which have been established.
Viimeksi mainittu kehys käsittää sellaisia asioita kuin vallitseva kulttuuri, historiasta juontuvat perinteet, yhteiskunnalliset käyttäytymissäännöt sekä luodut lainsäädäntö- ja varainhoitojärjestelmät.
price incentives, and therefore the efficient functioning of the market, are also dependent on a se cure and stable currency, which, in turn, is
hintahoukuttimet ja niiden mahdollistama tehokas markkinoiden toiminta riippuvat myös turvallisesta ja vakaasta valuutasta, joka puolestaan on rlippu-
2.6 Institutions and social capital dependent on an appropriate institutional and policy framework;
2.6 Instituutiot ja sosiaalinen pääoma oman", sekä kansallisten ja EU:n instituutioiden ja toimintatapojen muodostama kehys.
'social capital', comprising the habits, customs and local culture, and the national and EU institutional and policy framework.
vainen asianmukaisesta institutionaalisesta ja poliittisesta toimintakehyksestä;
Although the internal characteristics of firms which determine whether they are successful or unsuccessful is an interesting theme for analysis, the 'Ocus here is on the twin aspects of social capital and public administration which affect all firms in a region.
Vaikka olisi mielenkiintoista tutkia, mitkä yhtiöiden sisäiset ominaisuudet määräävät yhtiöiden menestyksen tai sen puutteen, jäljempänä kohdistetaan huomio kahteen asiaan: sosiaaliseen pääomaan ja julkishallintoon, jotka vaikuttavat minkä tahansa alueen kaikkien yhtiöiden toimintaan. mintaan.
within firms, decisionmaking is increasingly be ing decentralised, with local managers being judged by their performance in the market, while at the same time there is growing emphasis on cooperation and the formation of links between companies, especially between suppliers and customers, in areas where there is a common in terest;
yhtiöissä päätöksentekoa hajautetaan koko ajan enemmän, niin että paikallistason johtajien suorituksia arvioidaan sen perusteella, kuinka he toimivat markkinoilla, ja samalla korostetaan yhä enemmän yhteistoimintaa ja yritysten välisten yhteyksien luo mista varsinkin toimittajien ja asiakkaiden välillä niillä alueilla, joilla on yhteisiä tarpeita;
• in the labour market, as noted earlier in the Re port, the structure of households and social norms play a key role in determining the participation of women, while availability of jobs (particularly part-time and in services) and pay levels, in turn, influence household behaviour and social attitudes.
Sosiaalinen pääoma ja verkostot kuten aikaisemmin tässä kertomuksessa on todettu, työmarkkinoilla kotitalouksien rakenteet ja yhteiskunnalliset normit vaikuttavat aivan oleellisesti naisten osallistumiseen työelämään, kun taas työpaikkojen saatavuus (erityisesti osa- aikatöiden ja palvelualojen töiden) ja palkkataso vaikuttavat kotitalouksien käyttäytymiseen ja yhteiskunnallisiin asenteisiin.
The efficiency of the institutional structure of a re gion is, therefore, increasingly considered to be a significant factor in regional development, exercising an influence at least equal to that of more traditional, tangible factors such as infrastructure.3 The following diagram summarises the influence of some key institutions on the regional economy:
Alueen institutionaalisen rakenteen tehokkuuden katso taan tämän vuoksi yhä yleisemmin olevan merkittävä te kijä alueellisen kehityksen kannalta; sen merkitystä pi detään vähintään yhtä suurena kuin infrastruktuurin ja muiden perinteisempien, konkreettisten tekijöiden vai kutuksia3. Seuraava kuvio kuvaa yhteenvedonomaisesti joidenkin keskeisten instituutioiden vaikutusta alueiden taloudelle:
Social capital can be defined as 'features of social or ganisation, such as trust, norms and networks, that can improve the efficiency of society by facilitating co ordinated actions"' Such capital improves the functioning of both markets and institutions by reducing the effort expended in contracting, monitoring and enforcing the terms of transactions.
Sosiaalinen pääoma voidaan määritellä "luottamukseksi, normeiksi, verkostoiksi ja muiksi yhteiskunnallisen organisaation piirteiksi, jotka voivat parantaa yhteiskunnan tehokkuutta helpottamalla yhteensopivien toimien suoritusta'6. Tällainen pääoma edistää sekä markkinoiden että instituutioiden toimintaa, koska se vähentää liiketoimien sopimusjärjestelyihin sekä valvontaan ja to teutukseen tarvittavan työn määrää.
It creates the possibility of deeper economic relationships and a longer-term per spective and helps build trust in businesses on the part of both customers and trading partners which is be coming a key determinant of competitiveness.
Se mahdollistaa syvemmät taloudelliset suhteet ja pitkän aikavälin suun nittelun ja edistää sekä asiakkaiden että liikekumppanien luottamusta liike-elämässä — tällaisesta luottamuksesta on tulossa keskeinen kilpailukykyä määräävä tekijä.
Social capital can also foster cooperation between diverse economic actors, both public and private, where this would otherwise be difficult.
Sosiaalinen pääoma voi myös luoda yhteistyötä talouselämän erilaisten osapuolten välillä sekä julkisella että yksityisellä sektorilla silloinkin, kun se muuten olisi vaikeaa.
Institutional factors and regional economic development4
Kuvio 1: Institutionaaliset tekijät ja alueellinen talouskehitys "
Economic growth
Taloudellinen kasvu
Intra- and Inter-firm capabilities
Alueellinen institutionaalinen kehys i k
National/supranational institutional setting
Kansalllner /yl i kan sallinen institu jtiokeh ys
Networks between businesses are particularly important for regional development.
Institutionaalisia tasoja on erilaisia.
These can be either vertical or horizontal (and may even be both) and the relations between the firms involved tend to entail both institutional aspects (ie the relationship is usually long-term) and market aspects (ie participants can opt out if they wish).
Ensiksi on yhtiöiden omia (yhtiönsisäisiä) institutionaalisia järjestelyjä, jotka yhtiöiden välisten järjestelyjen kanssa yhdessä toimiessaan ovat tärkeimpiä taloudelliseen kasvuun ja alueiden talouteen suoraan vaikuttavia tekijöitä.
Networks potentially combine the best of both worlds: economies of scale usually associated with large firms and the dynamism and flexibility characterising firms competing under market conditions.
Lisäksi on kaksi välillistä vaikuttajaa: alueiden institutionaalinen asetelma, joka käsittää julkishallinnon ja tavoista ja paikalliskulttuurista osaltaan muodostuvan "sosiaalisen pää-
Different institutional levels are distinguished.
Liikeyritysten väliset verkostot ovat erityisen tärkeitä alueiden kehitykselle.
First, there are the institutional arrangements within firms (intra-firm), which, combined with those between firms, are the main direct influences on economic growth and the regional economy.
Ne voivat olla vertikaalisia tai horisontaalisia (tai jopa molempia yhtä aikaa), ja niihin kuuluvien yhtiöiden suhteissa esiintyy sekä institutionaalisia piirteitä (eli suhde on tavallisesti pitkäaikainen) että markkinatalouden piirteitä (eli jäsenet voivat halutessaan irtautua verkostosta).
In addition, there are two indirect influences: the regional institutional setting, consisting of the public administration, and
Verkostoissa on mahdollista yhdistää kahden eri asian parhaat puolet: suurtuotannon edut, jotka tavallisesti liitetään isojen yhtiöiden toimintaan, ja dynaamisuus ja joustavuus, jotka ovat luonteenomaista markkinoiden ehdoilla kilpaileville yhtiöille.
2.6 Institutions and social capital significant economies of scale and networks enable firms to tap into the knowledge and know-how accumulated by all those involved.
Tiedon tuottamisen ja hankinnan edellytyksenä on tyypillisesti mittava taloudellinen toiminta, ja verkostojen avulla yhtiöt pääsevät osallisiksi kaikkien osapuolten keräämästä tiedosta ja tietotaidosta.
Equally importantly, networks often generate new knowledge, or innovations, as in Silicon valley in the US, for example, and in the so-called 'third Italy', which small firms would not be able to do acting alone.
Yhtä tärkeää on se, että verkostot usein tuottavat uutta tietoa tai innovaatioita tavalla, johon pienet yhtiöt eivät yksin pystyisi. Näin on käynyt esimerkiksi Kalifornian Piilaaksossa ja "kolmannessa Italiassa".