natgillin/translations-raw huggingface dataset:
16) and, secondly, annulment of an alleged implied refusal to provide the applicant with the information on the file and, thirdly, annulment of an alleged implied decision to join the applicant's complaint with other complaints and, fourthly, compensation for damage,
16) perusteella, toiseksi kumoamaan oletetun implisiittisen päätöksen, jolla komissio olisi kieltäytynyt antamasta kantajalle tiedoksi asiakirja­aineistoon sisältyviä asiakirjoja, kolmanneksi kumoamaan oletetun implisiittisen päätöksen, jolla kantajan kantelu olisi yhdistetty muihin kanteluihin, ja neljänneksi määräämään vahingonkorvausta,
Registrar: H. Jung, having regard to the written procedure and further to the hearing on 2 March 1999,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit J. Pirrung ja M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 2.3.1999 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,
The distribution agreement was terminated by Automobiles Peugeot SA, the manufacturer of Peugeot and Citroën cars (hereinafter 'PSA'), on a date which is not clear from the file.
Peugeot- ja Citroën-merkkisten ajoneuvojen valmistaja Automobiles Peugeot SA (jäljempänä PSA) irtisanoi jälleenmyyntisopimuksen, joskaan irtisanomispäivä ei ilmene asiakirja-aineistosta.
On 17 December 1992 the applicant filed a declaration of suspension of payments.
Kantaja antoi 17.12.1992 ilmoituksen maksukyvyttömyydestään.
On 24 July 1996 it was put into judicial liquidation.
Se asetettiin konkurssiin 24.7.1996.
Proceedings are pending before the French courts between the applicant and PSA in which the applicant has applied for PSA to be ordered to meet its liabilities of FRF 14 million.
Ranskan tuomioistuimissa on käsiteltävänä kantajan ja PSA:n välinen riita, jonka yhteydessä kantaja vaatii PSA:n velvoittamista maksamaan kantajan 14 miljoonaa FRF:n suuruiset velat.
On 1 July 1994 the applicant lodged a complaint with the Commission against PSA under Article 3(2) of Council Regulation No 17 of 6 February 1962: First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (OJ, English Special Edition, First Series 1959-62, p.
Kantaja teki PSA:sta 1.7.1994 komissiolle 6.2.1962 annetun neuvoston asetuk sen N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöön panoasetus, EYVL 1962, 13, s.
87, hereinafter 'Regulation No 17').
204, jäljempänä asetus N:o 17) 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kantelun.
The applicant claimed that the distribution agreement entered into by it was, in regard both to its wording and implementation, incompatible with Article 85 of the EC Treaty (now Article 81 EC) and Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the EEC Treaty to
Kantaja vetosi siihen, että sen tekemä jälleen myyntisopimus oli sekä sanamuodoltaan että soveltamisensa perusteella ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan (josta on tullut EY 81 artikla) ja ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalveluja koskevien sopimusten ryhmiin
SODIMA V COMMISSION certain categories of motor vehicles distribution and servicing agreements (OJ 1985 L 15, p. 16).
12 päivänä joulukuuta 1984 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 123/85 (EYVL 1985, L 15, s.
The applicant asked the Commission to withdraw the benefit of the block exemption in accordance with Article 10 of Regulation No 123/85 of 12 December 1984, cited above, and Article 8 of Regulation No 17, and to adopt interim measures.
Kantaja vaati komissiolta ryhmäpoikkeuksen peruuttamista edellä mainitun 12.12.1984 annetun asetuksen N:o 123/85 10 artiklan ja asetuksen N:o 17 8 artiklan mukaisesti sekä väliaikaisiin toimen­piteisiin ryhtymistä.
On 5 August 1994 the Commission sent Sodima's complaint, together with a list of the documents produced by Sodima as evidence, to PSA for comment.
Komissio antoi 5.8.1994 PSA:lle tiedoksi Sodiman kantelun ja luettelon sen esittämistä asiakirjoista, jotta PSA ottaisi asiaan kantaa.
On 26 October 1994, having received several similar complaints, the Commission sent PSA a request for information under Article 11 of Regulation No 17.
Saatuaan käsiteltäväk­seen useita samankaltaisia kanteluja komissio lähetti 26.10.1994 PSA:lle ase­tuksen N:o 17 11 artiklassa tarkoitetun tietopyynnön.
PSA asked to be sent all the documents submitted by Sodima, upon which the Commission asked the applicant if it had any business-secrecy objection to that.
Koska PSA oli pyytänyt, että sille annettaisiin tiedoksi Sodiman esittämät asia­kirjat kokonaisuudessaan, komissio tiedusteli kantajalta, vastustiko se tällaista tiedoksiantoa liikesalaisuuksiin liittyvistä syistä.
The applicant consented, subject to its documents not being supplied to third parties or used in other procedures being dealt with by the Commission.
Kantaja antoi suostumuksensa mutta ilmoitti vastustavansa sitä, että sen asiakirjoja annettaisiin tiedoksi kol­mansille tahoille tai käytettäisiin muissa komission eri yksiköiden käymissä menettelyissä.
By letters of 13 December 1994 and 16 January 1995 and then of 23 January, 7 February and 1 March 1995, the applicant asked the Commission to send it the request for information sent to PSA and PSA's comments on its complaint, but it received no reply.
Kantaja vaati 13.12.1994 ja 16.1.1995 päivätyillä kirjeillään ja tämän jälkeen 23.1., 7.2. ja 1.3.1995 päivätyillä kirjeillään komissiota antamaan sille tiedoksi PSA:lle osoitetun tietopyynnön sekä PSA:n kantelun johdosta esittämät huo­mautukset saamatta kirjeisiinsä vastausta.
On 15 February 1995 PSA replied to the Commission's request for information, but refused permission to send its replies to the complainant on grounds of business confidentiality.
PSA vastasi 15.2.1995 komission tietopyyntöön mutta ilmoitti vastustavansa vastaustensa tiedoksiantamista kantelijalle sillä perusteella, että oli kyse liikesa­laisuuksista.
On 27 February 1995 PSA sent the Commission its comments on the applicant's complaint.
PSA esitti 27.2.1995 komissiolle näkemyksensä kantajan tekemästä kantelusta.
In a letter of 14 March 1995 the applicant formally called upon the Commission to adopt a position under Article 175 of the Treaty as soon as possible.
Kantaja lähetti 14.3.1995 komissiolle perustamissopimuksen 175 artiklassa tarkoitetun vaatimuskirjeen, jossa se vaati komissiolta mahdollisimman pikaista ratkaisua.
On 12 October 1995 the applicant brought the action in Case T-190/95, which was followed by a supplementary pleading of 17 May 1996.
Kantaja nosti 12.10.1995 asiassa T-190/95 kanteen, jota se täydensi 17.5.1996 päivätyllä kirjelmällä.
By separate document of 8 December 1995 the Commission raised a plea of inadmissibility; a decision on that plea was, by order of 30 January 1997, reserved for final judgment.
Komissio esitti erillisellä 8.12.1995 päivätyllä asiakirjalla oikeudenkäyntiväitteen, joka määrättiin 30.1.1997 annetulla määräyksellä käsiteltäväksi pääasian yhteydessä.
10 By letter of 4 January 1996 the applicant again formally called upon the Commission to notify PSA of the complaints.
10 Kantaja osoitti 4.1.1996 komissiolle uuden vaatimuskirjeen, jossa se vaati väitetiedoksiannon osoittamista PSA:lle.
11 On 27 March 1996 the applicant brought the action in Case T-45/96.
11 Kantaja nosti 27.3.1996 kanteen asiassa T-45/96.
12 On 27 January 1997 the Commission notified the applicant under Article 6 of Regulation No 99/63/EEC of the Commission of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17 (OJ, English Special Edition First Series 1963-64, p.
12 Komissio ilmoitti 27.1.1997 kantajalle neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyistä kuulemisista 25 päivänä heinäkuuta 1963 annetun asetuksen N:o 99/63/ETY (EYVL 1963, 127, s.
47, hereinafter 'Regulation No 99/73') of its intention to dismiss the complaint.
2268) 6 artiklassa tarkoitetulla tavalla aikomuksestaan hylätä kantelu.
Under cover of that letter, the Commission sent the applicant the information provided by PSA not covered by business secrecy.
Tämän kirjeen liitteessä komissio toimitti kantajalle ne PSA:n antamat tiedot, jotka eivät olleet liikesalaisuuksia.
On 13 March 1997 the applicant replied that it was not in a position validly to submit its observations because only part of the file had been disclosed to it.
Kantaja vastasi 13.3.1997, ettei se voinut esittää asianmukaisesti huomautuksiaan, koska asiakirja-aineisto oli annettu sille vain osittain tiedoksi.
13 By decision of 5 January 1999 the Commission dismissed the complaint.
13 Komissio hylkäsi kantelun 5.1.1999 tekemällään päätöksellä.
The applicant brought an action against that decision (Case T-62/99).
Kantaja nosti kanteen tästä päätöksestä (asia T-62/99).
14 By order of 21 January 1999 the President of the First Chamber of the Court of First Instance decided to join Cases T-190/95 and T-45/96 for the purposes of the hearing and judgment.
14 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 21.1.1999 antamalla määräyksellä asiat T­190/95 ja T­45/96 yhdistettiin suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten.
15 The parties presented oral argument and replied to the questions of the Court at the hearing of 2 March 1999.
15 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 2.3.1999 pidetyssä istunnossa.
16 By a letter which reached the Registry of the Court on 25 March 1999, the applicant requested that Case T-62/99 be joined to these two joined cases.
16 Kantaja on kirjeessään, joka on saapunut ensimmäisen oikeusasteen tuomiois­tuimen kirjaamoon 25.3.1999, vaatinut asian T­62/99 yhdistämistä nyt käsitel­täviin yhdistettyihin asioihin.
It stated that it would withdraw its application for a declaration of failure to act if these two cases were joined with Case T-62/99.
Se on ilmoittanut luopuvansa laiminlyönnin toteamiseen liittyvistä vaatimuksistaan, jos edellä mainitut asiat yhdistetään asiaan T­62/99.
17 Since these cases are ready to be determined, the Court considers it inappropriate to grant the application for joinder.
17 Koska nyt käsiteltävät asiat ovat ratkaisunantamisvaiheessa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei ole syytä antaa ratkaisua vaaditusta asioiden yhdistämisestä.
18 In Case T-190/95, the applicant claims that the Court should:
18 Kantaja vaatii asiassa T­190/95, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— annul the implied refusal to notify;
— kumoaa implisiittisen päätöksen kieltäytyä tiedoksiantamisesta;
— annul the implied decision to join the cases;
— kumoaa implisiittisen päätöksen käsiteltävien asioiden yhdistämisestä;
— find the Commission liable for damages and declare it bound to pay compensation for damage suffered in the amount of EUR 200 000 per annum from 14 March 1995;
— toteaa komission olevan sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ja määrää sen korvaamaan 200 000 euron suuruisen vuosittaisen vahingon 14.3.1995 lähtien ja
19 The Commission contends that the Court should:
19 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— in the alternative, declare the application
— toissijaisesti toteaa, että
— devoid of purpose and, furthermore, unfounded as regards the failure to act and invocation of the Commission's non-contractual liability;
— kanteella ei ole kohdetta ja että se on lisäksi perusteeton siltä osin kuin on kyse komission laiminlyönnistä ja sen sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymisestä;
— unfounded as regards the application for annulment of the alleged implied refusal to send the documents and join the cases;
— kanne on perusteeton siltä osin kuin on kyse vaatimuksesta, jonka mukaan oletetut implisiittiset päätökset kieltäytyä asiakirjojen tiedoksiantamisesta ja yhdistää käsiteltävät asiat olisi kumottava ja
20 In Case T-45/96, the applicant claims that the Court should:
20 Kantaja vaatii asiassa T­45/96, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— find the Commission to be liable in damages and declare it bound to pay compensation in the amount of EUR 200 000 per annum from 14 March 1995;
— toteaa komission olevan sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ja määrää sen korvaamaan 200 000 euron suuruisen vuosittaisen vahingon 14.3.1995 lähtien ja
21 The Commission contends that the Court should:
21 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the actions for a declaration of failure to act and annulment as inadmissible and, in the alternative, as unfounded;
— jättää tämän laiminlyönti­ ja kumoamiskanteen tutkimatta tai toissijaisesti toteaa sen olevan perusteeton ja
Admissibility of the action in Case T-190/95
Kanteen tutkittavaksi ottaminen asiassa T-190/95
Application for a declaration of failure to act
Laiminlyönnin toteamista koskevat vaatimukset
The Commission contends that the action for a declaration of failure to act is out of time and, in the alternative, that it has become devoid of purpose given that the Commission has written to the applicant under Article 6 of Regulation No 99/63.
Komissio katsoo, että laiminlyöntikanne on esitetty liian myöhään ja toissijaisesti että sillä ei ole enää kohdetta, koska komissio on osoittanut kantajalle asetuksen N:o 99/63/ETY 6 artiklassa tarkoitetun tiedoksiannon.
The applicant claims that its action must be declared admissible by virtue of the principle of the protection of legitimate expectations.
Kantaja väittää, että sen kanne on tutkittava luottamuksensuojan periaatteen perusteella.
Moreover, the act by the Registry of the Court of First Instance of notifying the Commission of the action could be considered to amount to a new letter of formal notice such that the preconditions for the second paragraph of Article 175 of the EC Treaty (now the second paragraph of Article 232 EC) to apply are met.
Lisäksi sitä, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamo antoi kanteen tiedoksi komissiolle, voidaan kantajan mielestä pitää uutena toimintakehotuksena, joten EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan toisen kohdan (josta on tullut EY 232 artiklan toinen kohta) soveltamisedellytykset täyttyvät.
The letter of formal notice sent by the applicant to the Commission is dated 14 March 1995.
Kantajan komissiolle osoittama vaatimuskirje on päivätty 14.3.1995.
It is not clear from the file when the Commission received that letter but the applicant does not dispute that the total period of four months provided for in the second paragraph of Article 175 of the Treaty had expired when it brought its action.
Asiakirjaaineistosta ei ilmene, milloin komissio sai tämän kirjeen, mutta kantaja ei kiistä sitä, että perustamissopimuksen 175 artiklan toisen kohdan mukainen yhteensä neljän kuukauden määräaika oli päättynyt, kun se nosti kanteensa.
The applicant cannot rely on the principle of the protection of legitimate expectations in order to avoid application of the second paragraph of Article 175 of the Treaty, by reference to the contact it had with the Commission after the letter of formal notice.
Kantaja ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen, jonka perusteella perustamissopimuksen 175 artiklan toista kohtaa ei pitäisi soveltaa, viittaamalla yhteyksiinsä, joita sillä on ollut komissioon toimintakehotuksen esittämisen jäl­keen.
Therefore, neither statements by the Commission in its correspondence with the applicant nor public declarations of its position can affect the admissibility of the action.
Näin ollen toteamuksilla, jotka komissio on esittänyt kantajan kanssa käymässään kirjeenvaihdossa, tai kyseisen toimielimen julkisilla kannanotoilla ei voi olla vaikutusta kanteen tutkittavaksi ottamiseen.
In any event, the statements relied on by the applicant in this case relate to the manner in which the Commission intended to deal with the complaint and the Commission's activities in the automobile sector in general, but contain no information which might be capable of creating confusion in relation to the timelimits for initiating proceedings laid down in the second paragraph of Article 175 of the Treaty.
Joka tapauksessa toteamukset, joihin kantaja tässä tapauksessa vetoaa, liittyvät siihen, miten komissio aikoi kantelun perusteella menetellä, ja sen toimintaan autoalalla yleisesti, mutta niihin ei sisälly sellaisia seikkoja, jotka voisivat aiheuttaa väärinkäsityksiä perustamissopimuksen 175 artiklan toisen kohdan mukaisesta kanteen nostamisen määräajasta.
Nor does the judgment in Case C-107/91 ENU v Commission [1993] ECR I-599 assist the applicant's case.
Kantaja ei voi vedota myöskään asiassa C­107/91, ENU vastaan komissio, 16.2.1993 annettuun yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon (Kok. 1993, s. I­599).
Finally, both the wording and the scheme of Article 175 of the Treaty preclude viewing mere notification of the action as a letter of formal notice.
28 Lopuksi todettakoon, että sekä perustamissopimuksen 175 artiklan sanamuoto että sen rakenne ovat ristiriidassa sen kanssa, että kanteen itsensä tiedoksiantoa voitaisiin pitää toimintakehotuksena.
Accordingly, the application for failure to act must be dismissed as inadmissible.
29 Tästä syystä laiminlyönnin toteamista koskevat vaatimukset on jätettävä tutki­matta.
Admissibility of the action for annulment
Kumoamisvaatimusten tutkittavaksi ottaminen
Arguments of the parties
Asianosaisten vaatimukset ja niiden perustelut
30 The applicant claims that the Commission's silence following its letter of 14 March 1995 amounts to an implied decision constituting an actionable measure and that the Commission also took an implied decision to join the various complaints.
30 Kantaja katsoo, että komission toimettomuus kantajan 14.3.1995 päivätyn kirjeen jälkeen merkitsee implisiittistä päätöstä, joka on kannekelpoinen, ja että komissio on tehnyt myös implisiittisen päätöksen yhdistää eri kantelut.
Mere silence on the part of an institution cannot produce such effects other than where that result is expressly contemplated by a provision of Community law.
Pelkällä toimielimen toimimattomuudella ei voi olla tällaisia vaikutuksia, ellei tällaisesta vaikutuksesta säädetä nimenomaisesti yhteisön oikeussäännössä.
32 Community law provides that, in certain specific instances, silence on the part of an institution is deemed to constitute a decision where the institution has been called upon to express its view and has not done so by the end of a given period.
32 Yhteisön oikeuden mukaan toimielimen toimimattomuus vastaa tietyissä eri tyistapauksissa päätöstä, jos kyseistä toimielintä on kehotettu tekemään ratkaisu eikä se määrittele kantaansa tietyn määräajan kuluessa. Kun ei ole olemassa
Where there are no such express provisions laying down a deadline by which an implied decision is deemed to have been taken and prescribing the content of the decision, an institution's inaction cannot be deemed to be equivalent to a decision without calling into question the system of remedies instituted by the Treaty.
KOMISSIO tällaisia nimenomaisia oikeussääntöjä, joissa säädettäisiin määräajasta, jonka päättyessä implisiittisen päätöksen on katsottava syntyneen, ja joissa määritel­täisiin tämän päätöksen sisältö, toimielimen toimimattomuutta ei voida rinnastaa päätökseen, koska muussa tapauksessa vaarannettaisiin perustamissopimuksella käyttöön otettu oikeussuojakeinojärjestelmä.
Regulations Nos 17 and 99/63 do not provide that silence on the part of the Commission following a request for documents constitutes an implied refusal.
Asetuksissa N:o 17 ja N:o 99/63/ETY ei säädetä siitä, että se, että komissio ei vastaa asiakirjojen tiedoksiantamista koskevaan vaatimukseen, vastaisi impli­siittistä hylkäävää päätöstä.
If no action is taken following its request, the complainant may either give the Commission formal notice under Article 175 of the Treaty and, if appropriate, bring an action for failure to act, or invoke any illegality arising as a result in an action for annulment of the decision ultimately adopted by the Commission at the close of the procedure.
Jos kantelijan vaatimukseen ei vastata, kantelija voi joko osoittaa komissiolle perustamissopimuksen 175 artiklassa tarkoitetun vaa­timuskirjeen ja nostaa tarvittaessa laiminlyöntikanteen tai vedota kaikkiin tästä mahdollisesti seuraaviin lainvastaisuuksiin sellaisen kumoamiskanteen yhtey­dessä, jonka se nostaa komission menettelyn päätteeksi tekemästä päätöksestä.
It follows that the Commission's failure to grant the applicant's request to be supplied with certain documents cannot be deemed to constitute an actionable decision.
Tästä seuraa, ettei komission pidättymistä suostumasta kantajan tiettyjen asia­kirjojen tiedoksiantamista koskeneeseen vaatimukseen voida pitää kannekelpoi­sena päätöksenä.
It is true that the applicant obtained some of the documents it had requested by way of attachment to the letter under Article 6 of Regulation No 99/63 written in January 1997.
Kantajalle on kylläkin toimitettu asetuksen N:o 99/63/ETY 6 artiklassa tarkoitetun, tammikuussa 1997 päivätyn tiedoksiannon liitteenä osa sen pyytämistä asiakirjoista.
None the less, since it received those documents after it had brought the actions which are the subject of this judgment, their disclosure cannot be challenged in this action.
Koska tämä toimitus on kuitenkin tapahtunut vasta tämän tuomion kohteena olevan kanteen nostamisen jälkeen, sitä ei voida riitauttaa tämän oikeudenkäynnin yhteydessä.
As regards, next, the alleged implied decision to join the cases, it need merely be observed that the applicant has not shown that such a decision was taken, or demonstrated how joining the cases could adversely affect it. In particular, the
Oletetusta käsiteltävien asioiden yhdistämisestä tehdystä päätöksestä on puo­lestaan todettava vain se, ettei kantaja ole näyttänyt toteen, että tällainen päätös olisi tehty, eikä osoittanut, millä tavoin käsiteltävien asioiden yhdistäminen olisi
JUDGMENT OF 13. 12.
TUOMIO 13.12.1999 — YHDISTETYT ASIAT T-190/95 JA T-45/96 ollut kantajan edun vastaista.
1999 — JOINED CASES T-190/95 AND T-45/96 criticism that the Commission sent documents submitted by the applicant to other complainants has not been corroborated by anything on the case-file.
Esimerkiksi väitettä, jonka mukaan komissio olisi antanut kantajan esittämät asiakirjat tiedoksi muille kantelijoille, ei tue yksikään asiakirja-aineiston asiakirja.
It follows that the application for annulment is inadmissible.
Tästä seuraa, että kumoamisvaatimukset on jätettävä tutkimatta.
Admissibility of the application for compensation
Vahingonkorvausvaatimusten tutkittavaksi ottaminen
The Commission contends that the inadmissibility of the action for compensation follows from the inadmissibility of the action for failure to act.
Komissio väittää, että vahingonkorvauskanne on jätettävä tutkimatta sen vuoksi, että laiminlyöntikanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat.
Furthermore, it considers that the action does not comply with the requirements of Article 19 of the EC Statute of the Court of Justice, which applies to the Court of First Instance by virtue of the first paragraph of Article 46 of the EC Statute of the Court of Justice and Article 44(1 )(c) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Sefikat soo lisäksi, ettei kannekirjelmä täytä EY:n tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa, jota on sovellettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen perussäännön 46 artiklan ensimmäisen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan perusteella, asetettuja edellytyksiä.
Finally, since the action for failure to act has become devoid of purpose, the same is true of the action for damages.
Koska laiminlyöntikanteella ei ole enää kohdetta, tilanne on komission mukaan sama myös vahingonkorvauskanteen osalta.
39 The applicant relies on the autonomy of remedies.
Kantaja vetoaa oikeussuojakeinojen keskinäiseen riippumattomuuteen.