natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The AAMS is a body answering directly to the Italian Ministry of Finance which performs the functions of a firm (production, import/export and wholesale distribution of tobacco products) and of a public authority (exercise of powers to ensure compliance with the Italian rules governing the tobacco products sector).
AAMS on suoraan Italian valtiovarainministeriön alainen laitos, joka harjoittaa samalla sekä yritystoimintaa (tehdasvalmisteisen tupakan tuotantoa, tuontia, vientiä ja tukkumyyntiä) että julkishallintoon liittyvää toimintaa (julkisen vallan käyttö tehdasvalmisteisen tupakan alaa koskevan Italian lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi).
The AAMS has the exclusive right to produce tobacco products in Italy and has a
Lisäksi ne asettavat ulkomaisille savukkeille epäoikeudenmukaisia pakkaus- ja valvontavaatimuksia.
Firstly, those contracts limited the opportunities for launching new foreign cigarettes in the Italian market. Secondly, they restricted the scope for expanding sales of foreign cigarettes already present in the market.
Päätöksessä AAMS määrättiin lopettamaan välittömästi nykyiset rikkomiset ja pidättäytymään asemansa väärinkäytön jatkamisesta tai toistamisesta.
These measures affected both foreign producers and Italian retailers.
AAMSdle määrättiin lisäksi 6 miljoonan ecun sakko.
The decision ordered the AAMS to put an immediate end to infringements still ongoing and to refrain from continuing or from repeating the abusive conduct.
Sakon määrää voidaan perustella sillä, että AAMS:n väärinkäytöksissä on kyse kilpailusääntöjen vakavasta rikkomisesta, joka jatkui kauan aikaa.
This case concerned a complaint by AFS (Alpha Flight Services), an in-flight caterer, about commercial fees at Paris airports (Orly and Roissy Charles-de-Gaulle).
Tämä asia koskee lentokoneiden ateriapalveluja (catering-palvelut) tarjoavan Alpha Flight Services (jäljempänä "AFS") -vhtiön nostamaa kannetta Pariisin lentokentillä (Orly ja Roissy Charles-de-Gaulle) sovellettua liikemaksujärjestelmää vastaan.
AFS and OAT, a subsidiary of the Air France group, compete for the supply of catering services at Orly.
AFS ja OAT. joka on Air France -yhtymän tytäryhtiö, kilpailevat catering-palvelujen tarjoamisesta Orlyn lentokentällä.
ADP (AeÂroports de Paris) charged different levels of commercial and occupancy fees respectively. Had AFS been charged on the same basis as OAT, its fee would have been smaller by some FRF 3.5 million.
Aéroports de Paris (jäljempänä 'ADP') veloittaa liikevaihtoon perustuvia ja kiinteistöjen käytöstä perittäviä maksuja, joiden määrä vaihtelee Jos AFSdtä perittäisiin saman suuruiset maksut kuin OATltä, AFS:n maksut alenisivat noin 3.5 miljoonalla frangilla.
The fee for airlines providing their own groundhandling services was either zero or less than that charged to third-party suppliers.
Catering-palveluistaan itse huolehtivilta lentoyhtiöiltä ei joko veloiteta lainkaan maksuja tai niiden maksut ovat pienempiä kuin kyseisiä palveluja kolmansille tarjoavien yhtiöiden maksut.
There was no objective justification for the differences, which discriminatorily reduced the net cost of providing the services for certain suppliers.
Maksujen välisiä eroja ei voida puolueettomasti perustella, ja ne alentavat syrjivällä tavalla joidenkin palvelujen tarjoajien kustannuksia.
Competition was distorted not only between groundhandling service suppliers but between air carriers, as some enjoyed cost advantages either through distortions between third-party suppliers or through the unfairly favourable treatment of selfhandling.
Tämä vääristää paitsi huolintapalvelujen tarjoajien, myös lentoyhtiöiden välistä kilpailua, sillä osa yhtiöistä saa kustannuksiin liittyvää etua joko kolmansille palveluja tarjoavien välisen kilpailun vääristymisen ansiosta tai omahuolintaa harjoittavien yhtiöiden perusteettoman suosituimmuuskohtelun takia.
Article 82 provides that a firm in a dominant position in a substantial part of the common market may not apply dissimilar conditions to equivalent transactions with other trading parties, thereby placing them at a competitive disadvantage.
Perustamissopimuksen 82 artiklassa määrätään, että yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla määräävässä asemassa oleva yritys ei voi soveltaa erilaisia ehtoja eri kauppakumppaneiden samankaltaisiin suorituksiin kauppakumppaneita epäedulliseen kilpailuasemaan asettavalla tavalla.
The Commission decision of 11 June found that ADP had infringed that article by using its dominant position as the Paris airports operator to impose discriminatory commercial fees at the Paris airports of Orly and Roissy-Charles de Gaulle on service providers or airlines providing groundhandling or selfhandling services such as catering, cleaning and freight handling.
Kesäkuun 11. päivänä 1998 tehdyssä komission päätöksessä todetaan, että Aéroports dc Paris on rikkonut EY:n perustamissopimuksen 82 artiklaa käyttämällä määräävää asemaansa Pariisin lentokenttien pitäjänä määrätäkseen syrjiviä liikemaksuja yhtiöille, jotka tarjoavat tai käyttävät lentokoneiden catering-palveluihin (mm. ruuan ja juoman lastaaminen koneisiin ja niistä pois), lentokoneiden siivoamiseen ja rahtipalveluihin liittyviä maahuolintapalveluja omaan tai toisten lukuun Pariisin Orlyn ja Roissy-Charles de Gaullen lentokentillä.
This fees system mainly benefited the carriers with the best sites within the airport.
Kyseinen maksujärjestelmä hyödyttää erityisesti lentokentälle parhaiten sijoittautuneita lentoyhtiöitä.
Less well-located carriers, mainly those from other Member States, were therefore abusively discriminated against by the airport operator, which was in a dominant position.
Määräävässä asemassa oleva lentokentän pitäjä syrjii perusteettomasti huonommin sijoittautuneita lentoyhtiöitä, joista suurin osa on lähtöisin muista jäsenvaltioista.
The decision sought to put an end to the system, which impaired the smooth functioning of the single air transport market.
Päätöksen tavoitteena oli poistaa kyseinen maksujärjestelmä, joka haittaa lentoliikenteen alan yhteismarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
On 14 January the Commission adopted a decision under Article 82 finding that the groundhandling monopoly held by the operator of Frankfurt/Main Airport (Flughafen Frankfurt/Main AG Ð FAG) was the result of an abuse of a dominant position and ordering the firm to bring it to an end.13
KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN EUROOPAN UNIONISSA rajoituksia) komissio katsoi, että FAG:n päätös pitää itsellään monopoliasema kyseisen toiminnan harjoittamisessa muodosti määräävän aseman väärinkäytön, ja kehotti sitä esittämään yksityiskohtaisen suunnitelman markkinoiden avaamiseksi kilpailulle.
After having rejected the technical arguments put forward by FAG (in particular those relating to space constraints), the Commission found that FAG's decision to grant itself a monopoly of the activities in question constituted an abuse of a dominant position and asked the firm to submit a detailed plan for openingup the market.
Komission päätöksen vaikutukset olivat kuitenkin vaarassa kumoutua FAG:n päätettyä tarjota parhaille asiakkailleen pitkäaikaisia sopimuksia, jotka olisivat sitoneet asiakkaat FAG:hen 310 vuodeksi.
There was a risk, however, that this Commission decision might be circumvented by FAG's offering longterm contracts to its best customers for periods of three to ten years.
Kvseinen sopimuspolitiikkaa olisi sulkenut maahuolintapalveluiden markkinat kilpailulta ja antanut FAGMle mahdollisuuden säilyttää pääosin monopoliasemansa.
Thus, alongside the formal proceedings against FAG, the Commission also informed the firm that the contracts in question were contrary to Community law.
Komissio ilmoitti siten FAGdle sitä koskevan virallisen menettelyn aikana katsovansa, että kyseiset sopimukset rikkoivat yhteisön oikeutta.
FAG finally agreed to comply with the Commission's wishes.
FAG suostui lopulta mukautumaan komission näkemyksiin.
It refrained from appealing against the decision, submitted a plan to open up the market as from 1 January 1999 and announced that it would be making substantial changes to its policy on longterm contracts.
Se ei ole valittanut komission päätöksestä, on esittänyt suunnitelman markkinoiden riittävän laajasta avaamisesta kilpailulle 1. tammikuuta 1999 alkaen ja on lisäksi ilmoittanut aikovansa muuttaa olennaisesti pitkäaikaisiin sopimuksiin soveltamaansa politiikkaa.
On 28 July the Commission informed FAG that these measures brought the infringement to an end.
Komissio ilmoitti FAGdlc 28. heinäkuuta 1998. että kyseiset toimenpiteet saattavat havaitun rikkomisen päätökseen.
Trans-Atlantic Conference Agreement
Atlantin ylittävää linjakonferenssia koskeva sopimus
On 5 July 1994 the parties to the Trans-Atlantic Conference Agreement (TACA) submitted an application to the Commission for exemption under Article 81(3) of the EC Treaty.
Atlantin ylittävää linjakonferenssia koskevan sopimuksen (Trans-Atlantic Conference Agreement. jäljempänä TACA") osapuolet jättivät komissiolle 5. heinäkuuta 1994 EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaista poikkeuslupaa koskevan hakemuksen.
The TACA is a revised version of the Trans-Atlantic Agreement (TAA), of which the Commission was originally notified on 28 August 1992.
TACA on tarkistettu toisinto Trans-Atlantic Agreement -sopimuksesta (jäljempänä 'TAA'), josta ilmoitettiin komissiolle ensimmäistä kertaa 28. elokuuta 1992.
The Commission adopted a decision prohibiting the TAA on 19 October 1994.
Komissio kielsi TAA:n 19. lokakuuta 1994 tehdyllä päätöksellään.
The liner shipping companies comprising the TAA were all parties to the TACA, with the addition of Hanjin Shipping Co.
Kaikki TAA:n osapuolina olleet linjaliikennettä harjoittavat laivayhtiöt olivat sopimuspuolina myös TACA:ssa. ja lisäksi TACA:an liittyi kaksi korealaista laivayhtiötä.
Ltd and Hyndai Merchant Marine Co. Ltd, two Korean shipping lines which had previously been absent from the transatlantic trade.
Hanjin Shipping Co Ltd ja Hyundai Merchant Marine Co Ltd. jotka eivät olleet aiemmin toimineet transatlanttisilla markkinoilla.
On 16 September 1998 the Commission adopted a decision finding that the TACA comprised the following elements, which had the object or effect or preventing, restricting or distorting competition within the meaning of Article 81(1) of the EC Treaty and Article 53(1) of the EEA Agreement:
Komissio teki 16. syyskuuta 1998 päätöksen, jonka mukaan TACA-sopimus eslää. rajoittaa tai vääristää kilpailua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla seuraavien osa-alueidensa takia:
(a) the price agreements between the parties to the TACA relating to maritime transport;
TACA-sopimuksen osapuolten välinen hintasopimus laivaliikenteestä
(b) the price agreement between the parties to the TACA relating to inland transport services supplied within the territory of the Community to shippers in combination with other services as part of a multimodal transport operation for the carriage of containerised cargo (`carrier haulage services') between northern Europe and the United States of America;
TACA-sopimuksen osapuolten välinen hintasopimus yhteisön alueella suoritettavista maakuljetuspalveluista, joita tarjotaan rahdinantajille muiden palvelujen yhteydessä osana Pohjois-Euroopan ja Amerikan yhdysvaltojen välistä konttikuljetusten multimodaaliliikennetoimintaa ("carrier haulage services")
Commission Decision 98/190/EC of 14 January 1998 (OJ L 72, 11.3.1998).
TACA-sopimuksen osapuolten välinen sopimus huolitsijalle suoritettavan korvauksen enimmäismäärän määrittämisestä.
The Commission also found that the TACA parties were in a joint dominant position and that they had abused that position in two ways.
Komissio katsoo päätöksessään lisäksi, että TACA-sopimuksen osapuolilla on ollut yhteinen määräävä asema, jota ne ovat käyttäneet väärin kahdella tavalla.
First, by imposing two kinds of restriction on the availability of service contracts.
Ne asettivat ensiksikin palvelusopimusten saatavuudelle kahdenlaisia rajoituksia.
Individual service contracts were openly banned by the TACA parties in 1995 and highly restrictive conditions applied to other service contracts after that date.
TACA-sopimuksen osapuolet kielsivät vuonna 1995 avoimesti yksittäiset palvelusopimukset ja vielä vuoden 1995 jälkeenkin palvelusopimuksia tehtiin vain erittäin rajoittavin ehdoin.
Second, the TACA parties abused their joint dominant position by inducing potential competitors to join the conference, thereby altering the competitive structure of the market.
TACA-sopimuksen osapuolet käyttivät lisäksi väärin yhteistä määräävää asemaansa suostutellessaan potentiaalisia kilpailijoita liittymään TACA-sopimukseen muuttaen siten markkinoiden kilpailurakennetta.
The TACA parties did this in a number of ways, in particular by agreeing that shipping lines which were not traditionally conference members should be allowed to charge a lower price in service contracts than the traditional members.
TACA-sopimuspuolet toteuttivat tämän useilla eri tavoilla, joita olivat erityisesti sopiminen siitä, että laivayhtiöt, jotka eivät vielä kuuluneet linjakonferenssiin, saivat luvan veloittaa palvelusopimuksista alhaisempia hintoja kuin konferenssiin aiemmin liittyneet sopimuspuolet.
The purpose and effect of the TACA's agreement to enter into dual-rate service contracts was to limit competition from independent shipowners by bringing them within the fold of the conference.
TACA-sopimuksen osapuolet olivat sopineet noudattavansa palvelusopimusjärjestelmää, jossa sovellettiin kahta eri maksutasoa ja jonka tavoitteena ja seurauksena oli rajoittaa riippumattomien varustamoiden taholta tulevaa kilpailua suostuttelemalla ne liittymään linjakonferenssiin.
In addition, the traditional conference members abstained from competing for certain contracts, thereby leaving that part of the market to shipping lines which were not traditional conference members.
Linjakonferenssin perustajajäsenet eivät myöskään kilpailleet tietyistä sopimuksista myöhemmin liittyneiden varustamoiden kanssa.
Fines totalling ECU 273 million were imposed on the TACA parties for the two breaches of Article 82.
TACA-sopimuksen osapuolille määrättiin yhteensä 273 miljoonan ecun sakot näistä kahdesta perustamissopimuksen 82 artiklaa rikkovasta toimenpiteestä.
The seriousness of the second infringement was partly related to the significance of the potential competition in liner shipping markets.
Markkinoiden kilpailurakenteen muuttamiseen liittynyttä rikkomista on pidettävä erityisen vakavana osittain siitä syystä, että potentiaalista kilpailua linjalaivaliikentecn markkinoilla pidetään erittäin tärkeänä.
The fines were calculated using the Commission's published guidelines on the imposition of fines.
Sakot on laskettu sakkojen määräämisestä annettujen komission suuntaviivojen perusteella.
The Commission decided on 26 November 1996 to lift immunity from fines in respect of inland ratefixing which the TACA parties may have enjoyed by virtue of the agreement having been formally notified, and may decide to impose fines at a later date in respect of this infringement.
Komissio päätti 26. marrraskuuta 1996 poistaa TACA-sopimuksen osapuolilta sisämaaliikenteen hintojen määräämiseen liittyviä sakkorangaistuksia koskevan suojan, jonka sopimuspuolet olivat saaneet ilmoitettuaan sopimuksesta virallisesti komissiolle, ja komissio saattaa lisäksi määrätä kyseisestä rikkomisesta myöhemmin sakkoja.
The Commission has decided not to raise any serious doubts about the joint venture set up between the Finnish carrier Finnair and the Danish-based carrier Maersk Air with a view to offering air-transport services between Stockholm and Copenhagen.
Käytännössä komissio antoi päätöksellään Finnairille ja Maersk Airille luvan jatkaa kuuden vuoden ajan yhteistä lentoliikennöintiä Kööpenhaminan ja Tukholman välillä. Tämä yhteisyritys hyväksyttiin siksi, että se edistää kilpailua kyseisellä reitillä, jolla yksi lentoyhtiö oli aikaisemmin määräävässä asemassa.
In practice, this decision means that the Commission has authorised Finnair and Maersk Air to continue their joint operations on this route for a period of
Finnair ja Maersk Air aloittivat säännöllisen reittiliikenteen Kööpenhaminan ja Tukholman välillä huhtikuussa 1997.
147 six years. The joint venture was authorised because it enhances competition on this route, which was previously dominated by one carrier.
KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN EUROOPAN UNIONISSA matkustajaa vuodessa, yhdellä lentoyhtiöllä oli käytännössä lähes monopoliasema ja hintataso oli korkea.
Finnair and Maersk Air started to offer regular scheduled flights between Copenhagen and Stockholm in April 1997.
Komissio katsoi, että Finnairin ja Maerskin välinen yhteistyö poisti Kööpenhaminan ja Tukholman välisen reitin monopolitilanteen.
At that time the market was suffering from a lack of competition: despite the fact that traffic on the route exceeded a million passengers a year, one carrier in practice enjoyed a virtual monopoly and prices were high.
Komissio arvioi, että Finnairin ja Maersk Airin välisen sopimuksen myönteinen vaikutus oli paljon suurempi kuin ne rajoittavat vaikutukset, joita liittyy joihinkin sen määräyksistä (esimerkiksi yhteistunnuksen käyttöön ja hintojen yhteensovittamiseen).
The Commission recognised that the cooperation between Finnair and Maersk Air had brought the monopoly situation on the Stockholm-Copenhagen route to an end.
Lisäksi kuluttajat hyötyvät uudesta markkinatilanteesta.
In this respect, the Commission also noted that the level of prices had decreased significantly since the entry of the second operator.
Komissio oli jo havainnut, että reitin hintataso oli laskenut huomattavasti tämän toisen liikenteenharjoittajan tultua markkinoille.
This case related to cooperation between five manufacturers of photographic equipment with a view to developing and exploiting under licence a new advanced photographic system (APS) as an alternative to previous systems and electronic imagery.
Tässä asiassa on kyse viiden valokuvaustarvikkeiden valmistajan välisestä yhteistyöstä uuden edistyksellisen valokuvausjärjestelmän (Advanced Photographic System, jäljempänä 'APS') kehittämiseksi ja lisensioimiseksi.
The project involved the production of new types of cameras, films and photo-finishing equipment.
Uusi järjestelmä on vaihtoehto aiemmille valokuvausjärjestclmille ja elektroniselle valokuvaukselle.
Back in 1991, Kodak (with Fuji, one of the world's leading film manufacturers), Canon, Minolta and Nikon had concluded an agreement on the development of a system of this nature.
Kodak, joka yhdessä Fujin kanssa on yksi maailman suurimmista filmin valmistajista), Canon, Minolta ja Nikon olivat tehneet jo vuonna 1991 sopimuksen kyseisen järjestelmän kehittämisestä.
Difficulties in perfecting the system made it necessary to link up with Fuji.
Järjestelmän kehittämisessä ilmenneet vaikeudet aiheuttivat sen, että myös Fuji oli otettava mukaan yhteistyöhön.
In 1993, the parties notified to the Commission the agreements which had been concluded; although these were not all entirely complete, the cooperation between the parties continued both on a technical level and on that of finalising the legal documents governing their relations.
Osapuolet ilmoittivat vuonna 1993 komissiolle tekemistään sopimuksista; vaikka sopimukset eivät olleet täysin valmiita, yhtiöiden välinen yhteistyö jatkui sekä teknisellä tasolla että yhtiöiden välisen suhteen määrittelevien juridisten asiakirjojen viimeistelyssä.
Following lengthy negotiations, the parties supplemented their notification at the beginning of 1997, in so doing taking account of the Commission's desire for certain aspects it considered unacceptable from a competition point of view to be eliminated.
Käytyään asiasta pitkiä neuvotteluita ilmoituksen tehneet osapuolet täydensivät ilmoitusta vuoden 1997 alkupuolella ottaakseen huomioon komission esittämät toivomukset kilpailusääntöjen kanssa ristiriidassa olevien kohtien poistamisesta.
The Commission therefore published an Article 19(3) notice in the Official Journal,14 which did not give rise to any comments from third parties. The procedure was the n completed by consulting the
Komissio julkaisi sen jälkeen EYVL:ssä14asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon, jonka perusteella muut. joiden etua asia koskee, eivät esittäneet asiasta huomautuksia.
Advisory Committee and sending a comfort letter of the exemption type on 24 March.
Menettely päättyi näin ollen neuvoa-antavan komitean kuulemiseen ja poikkeuksen myöntämistä koskevan hallinnollisen kirjeen lähettämiseen 24. maaliskuuta 1998.
As for the merits of the case, it was, from the outset, clear to the notifying parties that, if the APS were to be successful or indeed become a new standard, they would have to ensure that it became widely available not only on the basis of their own products but by granting licences to competitors.
Ilmoituksen tehneille osapuolille oli alusta lähtien selvää, että niiden oli varmistettava APS-järjestelmän leviäminen valmistamalla itse APS-tuotteita ja myöntämällä lisäksi lisenssejä kilpailijoille, jotta APS-järjestelmä menestyisi ja siitä tulisi jopa uusi standardi.
The Commission's aim was to ensure that, once licences had been granted, third parties could arrive on the market with licensed products in time to compete with the five firms involved.
Komission tarkoituksena oli varmistaa, että lisenssinhaltijat pystyvät tuomaan lisenssituotteet markkinoille riittävän ajoissa, jotta ne kykenisivät kilpailemaan järjestelmän kehittämiseen osallistuneiden viiden yrityksen kanssa.
Following the Commission's intervention, licensing policy was liberalised somewhat.
Komission puuttuminen asiaan johti lisenssipolitiikan tietynasteiseen vapautumiseen.
More technical know-how and assistance were offered to licensees than originally proposed, either for a fee or free of charge.
Lisenssinhaltijoille tarjottiin maksua vastaan tai maksutta teknistä tietotaitoa ja neuvontapalveluita alkuperäisiä suunnitelmia laajemmassa mittakaavassa.
Moreover, clauses limiting the licensees' industrial freedom were to be phased out in such away that cooperation between licensees would be completely unrestricted by 2004.
Lisenssinhaltijoiden teollista vapautta rajoittavat lausekkeet poistetaan lisäksi asteittain, minkä ansiosta lisenssinhaltijoiden välinen yhteistyö vapautuu kokonaan viimeistään vuonna 2004.
Accordingly, after various technical meetings with the Commission departments, it was felt that the five firms had shown their readiness to take whatever measures were necessary to afford licensees access to the market in good time and on terms which no longer gave rise to competition concerns.
Komissio arvioi näin ollen, että kyseiset yhtiöt onnistuivat osoittamaan komission yksiköiden kanssa pidetyissä teknisissä kokouksissa valmiutensa kaikkien sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseen, jotka ovat tarpeen lisenssinhaltijoiden pääsemiseksi markkinoille haluamanaan ajankohtana sellaisin ehdoin, jotka eivät aiheuta kilpailuongelmia.
On 26 June the Commission approved a licensing agreement between Tuborg International A/S (ªTuborgº) and AB Pripps Bryggerier (ªPrippsº) for Tuborg beer in Sweden, but only after the licence had been made non-exclusive and a second licensee had been appointed.
Komissio hyväksyi 26. kesäkuuta 1998 Tuborg International A/S:n (jäljempänä 'Tuborg') ja AB Pripps Bryggerierin (jäljempänä 'Pripps') Ruotsissa valmistettavaa Tuborg-olutta koskevan lisenssisopimuksen, mutta vasta sen jälkeen, kun lisenssistä oli poistettu yksinoikeusjärjcstclyt ja Tuborg-oluellc oli nimetty toinenkin lisenssinhaltija.
Pripps belongs to the Norwegian Orkla group and is the leading brewer on the Swedish market.
Pripps kuuluu norjalaiseen Orkla-konserniin ja on Ruotsin markkinoiden johtava panimoyritys.
Tuborg is part of the Danish Carlsberg group, which is Denmark's leading brewer and is also present on the Swedish market through its holdings in Falcon Bryggerier AB (ªFalconº).
Tuborg kuuluu tanskalaiseen Carlsberg-konserniin. joka puolestaan on Tanskan johtava panimoyritys ja joka toimii myös Ruotsin markkinoilla Falcon Bryggerier AB:n (jäljempänä 'Falcon') osakeomistuksen kautta.