natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The applicant refers in that regard to a number of documents which the Commission seized from its premises during the administrative proceeding and which are annexed to the statement of objections of 22 April 1993 (documents IV/33705/1221, 1335, 1410, 1459, 1757 and 1762).
Tältä osin kantaja viittaa useiden komission sen tiloista hallinnollisen menettelyn aikana takavarikoimien ja 22.4.1993 päivättyyn väitetiedoksiantoon liitettyjen asiakirjojen sisältöön (asiakirjat IV/33705/1221, 1335, 1410, 1459, 1757 ja 1762).
Moreover, oral explanations were requested by the Commission's inspectors.
Kantajan mukaan komission tarkastajat ovat pyytäneet myös suullisia selityksiä.
269 The alleged effects of the applicant's privatisation in 1991 are not capable of demonstrating that the Commission was wrong in holding that the various abuses found to have been committed in Article 1 of the contested decision formed part of a sustained and comprehensive policy of abuse by the applicant for the whole of the infringement period.
269 Vaikutukset, joita kantajan vuonna 1991 tapahtuneella yksityistämisellä väite tään olleen, eivät osoita, että komissio olisi menetellyt virheellisesti katsoessaan, että tapahtuneet ja riidanalaisen päätöksen päätösosan 1 artiklassa todetut vää rinkäyttöä merkitsevät menettelytavat kuuluivat pitkäaikaiseen ja laaja-alaiseen politiikkaan, jota kantaja harjoitti kilpailusääntöjen rikkomisen koko kestoajan.
270 Apart from the fact that many of those abuses, which were committed after the applicant's privatisation in 1991, had the same purpose as those prior to the privatisation, namely to protect its domestic market and reduce the existing competition thereon, the Court finds that the applicant continued to apply its system of PFAs throughout the period in question until the adoption of the contested decision (see paragraphs 125 to 149 above).
270 Sen lisäksi, että useilla näistä kantajan vuonna 1991 tapahtuneen yksityistämisen jälkeen harjoitetuilla väärinkäyttöä merkitsevillä menettelytavoilla on ollut sama tarkoitus kuin yksityistämistä edeltäneillä vastaavilla menettelytavoilla, nimittäin kantajan kotimarkkinoiden suojeleminen ja niillä esiintyvän kilpailun vähentäminen, on todettava, että kantaja on jatkanut PFA-järjestelmänsä soveltamista koko kysymyksessä olevan ajanjakson aina riidanalaisen päätöksen tekemiseen asti (ks. edellä 125—149 kohta).
It cannot claim in that respect that the continuity is partially justified by the lack of reaction by the Commission after it became aware of the existence of the system in 1991.
Tältä osin kantaja ei voi väittää, että jatkuvuus olisi osittain oikeutettua sen vuoksi, ettei komissio olisi reagoinut järjestelmään saatuaan vuonna 1991 tiedon sen olemassaolosta.
In spite of the condemnation of those practices in the statement of objections of 25 March 1996, the applicant had still not terminated them by the date the contested decision was adopted.
Vaikka nämä menettelytavat oli mainittu 25.3.1996 päivätyssä väitetiedoksiannossa, kantaja ei siitä huolimatta lakannut noudattamasta niitä riidanalaisen päätöksen tekopäivään mennessä.
Little purpose would be served, accordingly, by determining the exact date on which the Commission actually became aware of the existence of the PFAs.
Sen vuoksi on tarpeetonta selvittää täsmällisesti, minä päivänä komissio on tosiasiallisesti tullut tietämään PFA-alennuksista.
271 Moreover, as the Commission has pointed out, the corrective decisions adopted by the applicant in 1991 following its privatisation did not prevent it from subsequently infringing Article 86 several times, not only in continuing to apply its system of PFAs but also by imposing discriminatory prices for industrial sugar supplied to competing sugar packers (Article 1(5) of the contested decision) and by granting target rebates and selective discounts to certain customers on the retail sugar market (Article 1(6) of the contested decision).
271 Kuten komissio sitä paitsi huomauttaa, kantajan vuonna 1991 heti yksityistä misensä jälkeen tekemät päätökset tilanteen korjaamiseksi eivät ole estäneet kantajaa rikkomasta perustamissopimuksen 86 artiklaa sen jälkeen useaan otteeseen sekä jatkamalla PFA-järjestelmänsä soveltamista että myös vaatimalla syrjiviä hintoja kilpaileville sokerinpakkaajille toimitettavasta teollisuuskäyttöön tarkoitetusta sokerista (riidanalaisen päätöksen päätösosan 1 artiklan 5 kohta) ja myöntämällä tavoitealennuksia ja valikoivia alennuksia eräille asiakkaille vähittäismyyntiin tarkoitetun sokerin markkinoilla (päätösosan 1 artiklan 6 kohta).
272 This third part of the first alternative plea must therefore be dismissed.
272 Tämä toissijaisten vaatimusten tueksi esitetty ensimmäisen kanneperusteen kolmas osa on siten hylättävä.
The Commission's lack of diligence in dealing with the case
Komission huolellisuusvelvollisuuden laiminlyöminen asian käsittelyssä
273 The applicant considers that the Commission's decision to split the administrative proceedings, the number of officials entrusted with the case and the considerable length of the administrative proceeding should be considered a mitigating factor for the purpose of determining the amount of the fine, since they are indicative of the lack of diligence with which the Commission pursued its investigations
273 Kantaja väittää, että komission toteuttama hallinnollisen menettelyn hajottaminen, asiaa käsitelleiden virkamiesten määrä ja tämän hallinnollisen menettelyn huomattava kestoaika ovat useita lieventäviä asianhaaroja, jotka olisi pitänyt ottaa huomioon sakon määrää vahvistettaessa sillä perusteella, ettei komissio ole noudattanut asiaankuuluvaa huolellisuutta tutkintatoimissaan (em. yhdistetyt
(Commercial Solvents, paragraph 51).
IRISH SUGAR v. KOMISSIO asiat Istituto Chemioterapico Italiano ja Commercial Solvents ν. komissio, tuo­mion 51 kohta).
In particular, it criticises the Commission for unduly concentrating its investigations on the objections relating to Article 85, which by the hearings in October 1992 and September 1993 at the latest proved groundless, and for waiting too long before communicating the objections relating to Article 86, although it had been aware of the relevant facts since February 1991, the date of the second inspection.
Kantaja moittii komissiota erityisesti siitä, että tämä on liian suurelta osin keskittänyt tutkintansa perustamissopimuksen 85 artiklaan liitty­viin väitteisiin, jotka ovat viimeistään lokakuun 1992 ja syyskuun 1993 kuule­mistilaisuuksissa osoittautuneet perusteettomiksi, ja viivyttänyt liian kauan perustamissopimuksen 86 artiklaan liittyvien väitteiden tiedoksi antamista kan­tajalle, vaikka komissio oli helmikuussa 1991 suorittamansa toisen tarkastuksen jälkeen ollut tietoinen asiaan liittyvistä tosiseikoista.
274 The applicant emphasises that in accordance with a general principle of Community law the Commission is required to act within a reasonable time when adopting decisions following administrative proceedings relating to competition policy.
274 Kantaja korostaa, että yhteisön oikeuden yleisen periaatteen mukaan komissio on velvollinen tekemään kohtuullisessa ajassa päätöksen kilpailupolitiikan alaan kuuluvan hallinnollisen menettelyn päätteeksi.
In this instance neither the complexity of the case nor the applicant's conduct made such a lengthy proceeding necessary.
Kantaja on suullisessa käsittelyssä viitannut myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C­l85/95 P, Baustahlgewebe vastaan komissio, 17.12.1998 antamassa tuomiossa (Kok. 1998, s.
275 The applicant also rejects the Commission's allegation that it contributed during the administrative proceeding to the adoption of a decision pursuant to Article 11(5) of Regulation No 17 (Decision C(95)1837 final of 19 July 1995).
275 Kantaja kiistää lisäksi komission väitteen, jonka mukaan se olisi vaikuttanut siihen, että hallinnollisen menettelyn aikana tehtiin asetuksen N:o 17 11 artiklan 5 kohdan nojalla päätös (päätös C(95) 1837 lopullinen, 19.7.1995).
That decision formally repeated earlier questions which the applicant claims to have answered by letter of 18 May 1995 (annex 5 to the application).
Kantajan mukaan tässä päätöksessä toistetaan sanatarkasti aikaisemmat kysymykset, joi­hin kantaja väittää vastanneensa 18.5.1995 päivätyssä kirjeessä (kannekirjelmän liite 5).
The inadequacy of that first answer, resulting from the inaccuracy of certain information from third parties of which the applicant was unaware at the time, was not the fault of the applicant.
Tämän ensimmäisen vastauksen riittämättömyys johtui eräiden kolman­silta peräisin olevien tietojen virheellisyydestä, mistä kantaja ei ollut tuohon aikaan tietoinen, eikä sitä sen vuoksi voida katsoa kantajan viaksi.
Instead of checking the reliability of its sources, the Commission blindly relied on the information and requested the applicant, inevitably without success, to complete its answer of 18 May 1995, which the applicant claims to have attempted to do on 8 August and 20 October 1995.
Kantaja nimittäin toteaa, että lähteidensä luotettavuuden tarkistamisen sijasta komissio on sokeasti luottanut näihin tietoihin ja on sen vuoksi väistämättä turhaan pyytänyt kantajaa täydentämään 18.5.1995 päivättyä vastaustaan, minkä kan­taja väittää yrittäneensä tehdä 8.8.1995 ja 20.10.1995.
276 It is a general principle of Community law that the Commission must act within a reasonable time in adopting decisions following administrative proceedings relating to competition policy (SCK and FNK, paragraph 56).
276 Se, että komission on tehtävä kohtuullisessa ajassa hallinnollisen menettelyn päätteeksi kilpailupolitiikan alaan kuuluvat päätökset, on yhteisön oikeuden yleinen oikeusperiaate (em. yhdistetyt asiat SCK ja FNK v. komissio, tuomion 56 kohta).
It is therefore necessary to examine whether in this case the Commission infringed the general principle that it should act within a reasonable time in the procedure prior to the adoption of the contested decision.
Tästä syystä on tutkittava, onko komissio tässä tapauksessa loukannut kohtuullisen ajan noudattamista koskevaa yleistä oikeusperiaatetta riidanalaisen päätöksen tekemistä edeltäneessä menettelyssä.
277 In order to ascertain the total duration of the administrative proceeding which led to the adoption of the contested decision, it is necessary first to determine which periods need to be taken into account since the Commission's first investigation.
277 Riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneen hallinnollisen menettelyn koko kestoajan arvioimiseksi on ensiksi selvitettävä ne ajanjaksot, jotka on otettava huomioon komission ensimmäisestä tutkintatoimenpiteestä lähtien.
The Commission brought several proceedings against the applicant, of which only the third and last (see paragraphs 3 to 7 above) led to the adoption of a decision finding certain infringements.
Komissio on nimittäin käynnistänyt kantajaa vastaan useita menettelyjä, joista vain kolmannen eli viimeisen (ks. edellä 3—7 kohta) perusteella on tehty päätös, jossa todetaan eräitä rikkomisia.
The Commission's first inspection of the applicant's Dublin head office was on 25 September 1990 (point 165 of the contested decision).
Ensimmäinen komission toimittama tarkastus kan tajan pääkonttorissa Dublinissa tapahtui 25.9.1990 (riidanalaisen päätöksen 165 perustelukappale).
The administrative proceeding in this case thus took place between 25 September 1990 and 14 May 1997, the date on which the contested decision was adopted, thus giving a duration of approximately 80 months.
Hallinnollinen menettely nyt käsiteltävässä asiassa on siten alkanut 25.9.1990 ja päättynyt 14.5.1997, jolloin riidanalainen päätös on tehty, joten se on kestänyt on noin 80 kuukautta.
278 However, the question whether the duration of an administrative proceeding is reasonable must be determined in relation to the particular circumstances of each case and, in particular, its context, the various procedural stages followed by the Commission, the conduct of the parties in the course of the procedure and the complexity of the case (SCK and FNK, paragraph 57).
278 Hallinnollisen menettelyn kestoajan kohtuullisuutta on kuitenkin arvioitava tapauskohtaisesti ja arvioinnissa on otettava huomioon muun muassa asiayhteys, komission käyttämät eri menettelyvaiheet, asianosaisten käyttäytyminen menettelyn aikana ja asian vaikeusaste (em. yhdistetyt asiat SCK ja FNK v. komissio, tuomion 57 kohta).
279 In this case, the proceeding comprised many stages which were punctuated by the lodging of complaints (see, in that respect, paragraphs 1 to 5 of the application) and the examination of the arguments in defence put forward by the applicant.
279 Tässä tapauksessa menettelyyn on sisältynyt useita vaiheita, joiden ajoitus on määräytynyt kantelujen tekemisen (ks. tältä osin kannekirjelmän 1—5 kohta) ja kantajan puolustuksekseen esittämien väitteiden tutkimisen perusteella.
The first inspections carried out by the Commission at the applicant's head office and at the head office of its subsidiary, McKinney, in 1990 and 1991, in the context of a wider inquiry concerning conduct contrary to Article 85 on the part of several refineries, led the Commission to send the applicant a first statement of objections on 4 May 1992.
Ensimmäiset komission suorittamat tarkastukset kantajan ja sen tytäryhtiön McKin-neyn pääkonttorissa vuosina 1990 ja 1991 sisältyivät useiden jalostajien perustamissopimuksen 85 artiklan vastaisia menettelytapoja koskevaan tutki mukseen ja johtivat siihen, että komissio lähetti kantajalle ensimmäisen väite tiedoksiannon 4.5.1992.
That first proceeding was closed on 2 August 1995 (see paragraph 3 above).
Tämä ensimmäinen menettely päätettiin 2.8.1995 (ks. edellä 3 kohta).
The second proceeding commenced on 22 April 1993 with the despatch of a second statement of objections concerning conduct contrary to Articles 85 and 86.
Toinen menettely alkoi 22.4.1993, kun toinen väitetiedoksianto, joka sisälsi väitteitä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan vastaisista menettelytavoista, lähetettiin.
On 28 June 1995, the Commission notified the applicant of the closure of the part of that second proceeding concerning Article 85 (see paragraph 4 above).
Komissio ilmoitti 28.6.1995 kantajalle tämän toisen menettelyn perustamissopimuksen 85 artiklaa koskevan osan päättämisestä (ks. edellä 4 kohta).
On 19 July 1995, the Commission adopted a decision under Article 11 of Regulation No 17 (see paragraph 4 above).
Komissio teki 19.7.1995 päätöksen asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla (ks. edellä 4 kohta).
In January 1995, the Commission pursued its on-the-spot investigations (see paragraph 5 above).
Komissio jatkoi tammikuussa 1995 tarkastuksiaan paikan päällä (ks. edellä 5 kohta).
On 25 March 1996, finally, it sent the statement of objections.
Lopuksi komissio lähetti kantajalle väitetiedoksiannon 25.3.1996.
280 Therefore, although many months elapsed between the commencement and the closure of the administrative proceeding, it is clear that the Commission adopted a series of measures during that period.
280 Tästä seuraa, että vaikka hallinnollisen menettelyn aloittamisen ja sen päättämisen välillä kuluneiden kuukausien määrä on suuri, on kuitenkin todettava, että komissio on ryhtynyt useisiin toimenpiteisiin tämän ajan kuluessa.
Moreover, the applicant does not accuse the Commission of taking no action during that period, but rather of devoting too much time to the objections concerning Article 85.
Kantaja ei sitä paitsi arvostele komissiota siitä, ettei komissio olisi toiminut tänä aikana, vaan siitä, että se on käyttänyt liikaa aikaa perustamissopimuksen 85 artiklaan perustuviin väitteisiin.
In that respect, however, the two proceedings concerning the conduct contrary to Article 86 (the second and third proceedings) began at the earliest on 22 April 1993, the date on which the second statement of objections was sent.
Asiassa ilmenee kuitenkin, että molemmat perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisiin tekoihin kohdistetut menettelyt (toinen ja kolmas menettely) ovat alkaneet aikaisintaan 22.4.1993 eli toisen väitetiedoksiannon lähettämispäivänä.
Less than half the total duration of the administrative proceeding was therefore devoted exclusively to Article 85.
Yksinomaan perustamissopimuksen 85 artiklaa varten on siten käytetty vähemmän kuin puolet hallinnollisen menettelyn koko kestoajasta.
281 Moreover, as the Commission points out, the applicant cannot claim to have been harmed by the attention with which the Commission examined the objections based on infringement of Article 85, since all those objections were abandoned.
281 Kuten komissio sitä paitsi korostaa, kantaja ei voi menestyksekkäästi väittää, että sille olisi aiheutunut vahinkoa tarkkuudesta, jolla komissio on tutkinut perusta missopimuksen 85 artiklan rikkomiseen perustuvat väitteet, sillä kaikista näistä väitteistä on luovuttu.
The applicant also had the opportunity on each occasion to state its views on the objections under Article 85 that were sent to it.
Kantajalla on myös ollut joka kerran tilaisuus ilmaista käsityksensä siihen kohdistuvista perustamissopimuksen 85 artiklaan perustu vista väitteistä.
In reply to a question from the Court, it stated that it had replied to the first two statements of objections on 11 September 1992 and 1 September 1993, and that it had taken part in hearings on 6 October 1992 and 21 and 22 September 1993.
Vastatessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen erääseen kysymykseen kantaja on täsmentänyt, että se oli vastannut kahteen ensimmäiseen väitetiedoksiantoon 11.9.1992 ja 1.9.1993 ja osallistunut kuulemistilaisuuksiin 6.10.1992 sekä 21.9. ja 22.9.1993.
282 As regards the objections under Article 86, the first period to be taken into consideration is therefore that which elapsed between the despatch of the second statement of objections on 22 April 1993 and the despatch of the third statement of objections on 25 March 1996, a period of 35 months.
282 Perustamissopimuksen 86 artiklaan perustuvien väitteiden osalta ensimmäinen huomioon otettava ajanjakso on siten toisen väitetiedoksiannon lähettämisestä 22.4.1993 kolmannen väitetiedoksiannon lähettämiseen 25.3.1996 kulunut aika eli 35 kuukautta.
It should be noted, however, that during that period the applicant had the opportunity to reply to the second statement of objections on 1 September 1993.
On kuitenkin huomautettava, että kantajalla on ollut tämän ajan kuluessa tilaisuus vastata 1.9.1993 toiseen väitetiedoksiantoon.
After hearing the applicant's arguments in reply to the second statement of objections, the Commission informed the applicant that it was abandoning the two proceedings commenced under Article 85 on 28 June and 2 August 1995, and ordered it to reply to a request for information under Article 11 of Regulation No 17 on 19 July 1995.
Tutustuttuaan kantajan toiseen väitetiedoksiantoon vastatessaan esittämiin perusteluihin komissio on ilmoittanut sille 28.6.1995 ja 2.8.1995, että molemmista perusta missopimuksen 85 artiklan perusteella käynnistetyistä menettelyistä luovutaan, sekä kehottanut 19.7.1995 kantajaa vastaamaan asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla esitettyyn tietojensaantipyyntöön.
Although the parties differ as to the significance of that instruction, the explanations put forward by the applicant in the present proceedings do not support the conclusion that its adoption was the result of an error by the Commission in dealing with the case.
Vaikka asianosaiset ovat eri mieltä tämän kehotuksen tarpeellisuudesta, on syytä huomauttaa, että kantajan tässä oikeudenkäynnissä esittämistä selityksistä ei voida päätellä, että kehotuksen esittämisestä päättäminen olisi johtunut komission asiaa käsitellessään tekemästä virheestä.
This was, moreover, a factually complex case in which the Commission had to deal with various complaints, as the applicant has not denied. The period of 35 months which elapsed between the
Tältä osin on lisäksi edelleen muistutettava asian tosiasiapuolen vai keudesta ja komission käsiteltäväksi saatettujen erilaisten kantelujen määrästä,
JUDGMENT OF 7. 10.
TUOMIO 7.10.1999 — ASIA T-228/97 joita kantaja ei ole kiistänyt.
1999 — CASE T-228/97 second and the third statements of objections does not therefore appear unreasonable.
Toisen ja kolmannen väitetiedoksiannon välillä kulunut 35 kuukauden aika ei siten ole kohtuuton.
283 The final period to be taken into consideration is that which elapsed between the adoption of the third statement of objections on 25 March 1996 and the adoption of the contested decision on 14 May 1997.
283 Viimeinen huomioon otettava aika on kolmannen väitetiedoksiannon lähettämisestä päättämisestä, mikä tapahtui 25.3.1996, riidanalaisen päätöksen tekemiseen, mikä tapahtui 14.5.1997.
During that period, on 12 July 1996, the applicant sent its reply to the statement of objections (see paragraph 6 above).
Tänä ajanjaksona kantaja on 12.7.1996 toimittanut vastauksensa väitetiedoksiantoon (ks. edellä 6 kohta).
The passage of a period of about 10 months for the drafting of a final decision in all the official languages of the Community does not constitute an infringement of the principle that the Commission should act within a reasonable time in an administrative proceeding concerning competition policy (SCK and FNK, paragraph 66).
Noin kymmenen kuukauden pituisen ajan kuluminen lopullisen päätöksen laatimiseen yhteisön kaikilla virallisilla kielillä ei merkitse kohtuullisen ajan noudattamisen periaatteen rikkomista kilpailupolitiikan alaan kuuluvassa hallinnollisessa menettelyssä (ks. em. yhdistetyt asiat SCK ja FNK v. komissio, tuomion 66 kohta).
284 Nor can the applicant rely on its own conduct during the administrative proceeding in order to increase the significance of the proceeding's duration.
284 Kantaja ei myöskään voi vedota omaan käyttäytymiseensä hallinnollisen menettelyn aikana lisätäkseen sen kestoajalle annettavaa merkitystä.
Even if it took care on each occasion to respond within the time-limits specified, it had not yet put an end to a number of the abuses already identified in the statement of objections (those referred to in Article 1(4), (5) and (6)) at the time the contested decision was adopted.
Riittää nimittäin, kun todetaan, että vaikka kantaja on joka kerran toiminut sille annettuja määräaikoja tarkoin noudattaen, se ei vielä riidanalaisen päätöksen antamishetkellä ollut lopettanut eräitä väärinkäytöksi katsottuja menettelytapoja, jotka oli yksilöity jo väitetiedoksiannossa (1 artiklan 4, 5 ja 6 kohdassa tarkoitetut menettelytavat).
285 Therefore, despite the total duration of the administrative proceeding prior to the adoption of the contested decision, the decision is not, bearing in mind the particular circumstances of the case, vitiated by an infringement of the principle requiring that the Commission must act within a reasonable time.
285 Huolimatta riidanalaisen päätöksen tekemistä edeltäneen hallinnollisen menettelyn koko kestoajan pituudesta päätöstä ei siten tämän asian erityispiirteet huomioon ottaen rasita kohtuullisen ajan noudattamisen periaatteen loukkaa minen.
In any event, the applicant cannot rely on the judgment in Baustahlgewebe, since the periods at issue in that case concerned the duration of the procedure before the Community judicature and not just that of the administrative proceeding.
Kantaja ei missään tapauksessa voi esittää edellä mainitussa asiassa Baustahlgewebe vastaan komissio annettuun tuomioon perustuvia väitteitä, koska tuossa asiassa tarkastellut ajanjaksot koskivat oikeudenkäynnin kestoaikaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa eivätkä pelkän hallinnollisen menettelyn kestoaikaa.
286 It follows from the above that the fourth branch of this first alternative plea must be dismissed.
286 Edellä lausutusta seuraa, että toissijaisten vaatimusten perusteeksi esitetyn ensimmäisen kanneperusteen neljäs osa on hylättävä.
IRISH SUGAR V COMMISSION
IRISH SUGAR v. KOMISSIO vakiintumatto
The novelty of the concept of the abuse of a joint dominant position
Yhteisen määräävän markkinaaseman väärinkäytön käsitteen muus