natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Successful budgetary retrenchments are those that reduce the deficit mainly by cut ting current primar}' expenditure, while non-lasting adjustments tend to rely more on tax increases or cuts in capital spending.
Alijäämän supistaminen on tuloksekasta silloin, kun se perustuu pääasiassa (muiden kuin korko-) menojen vähentämiseen. Tilapäiseksi jäävä julkisen talouden sopeuttaminen sen sijaan perustuu yleensä lähinnä veronkorotuksiin tai pääoma menojen leikkauksiin.
The composition of the adjustments which took place in most Member States involved important reductions in primary current government expenditure.
Useimmissa jäsenvaltioissa sopeutus on sisältänyt huomattavia (muiden kuin korko-) menojen leikkauksia.
Thus, the composition of these adjustments indicates that they were generally soundly based and therefore likely to be maintained in the future.
Näin ollen näissä maissa toteutetun sopeutuksen rakenne osoittaa, että jul kisen talouden vakautuminen oli yleisesti kestävällä pohjalla ja säilynee tulevaisuudessa.
The budgetar}' adjustment achieved so far will have to be pursued further in future years.
Tähän mennessä toteutettua julkisen talouden vakautusta on jatkettava lähivuosina.
The leeway provided by higher economic growth and further falling debt service costs in the coming years should not lead to a relax-
Ripeän talouskasvun ja lähivuosina edelleen alentu-
ation of adjustment efforts.
vien velanhoitokustannusten tarjoama liikkumavara ei saisi johtaa sopeutuksen vähentämiseen.
On the contrary, these favourable conditions present a unique opportunity to further correct existing budgetary imbalances.
Nämä suotuisat olosuhteet tarjoavat päinvastoin ainutlaatuisen tilaisuuden korjata jäljellä olevia tasapainottomuuksia.
The budgetary, targets set by the Member States in their convergence programmes indicate that Member States are committed to reducing their government deficit and debt ratios further in coming years.
Jäsenvaltioiden lähentymisohjelmissaan asettamat jul kista taloutta koskevat tavoitteet osoittavat, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet jatkamaan julkisen taloutensa alijäämän ja velkasuhteen pienentämistä lähivuosina.
This commitment was strengthened with the adoption of the stability and growth pact at the Amsterdam European Council in June 1997 (8).
Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa 1997 hyväksytyllä vakaus- ja kasvusopimuksella (H) lujitettiin tähän sitoutumista.
Under the pact, Member States will have to respect the medium-term budgetary objective of positions 'close to balance or in surplus'.
Sopimuksen mukaan jäsenvaltioiden on pidettävä tavoitteenaan julki sen talouden rahoitusaseman saamista keskipitkällä aikavälillä "lähelle tasapainoa tai ylijäämäiseksi ".
By continuing their adjustment efforts in the coming years, Member States will put their public finances in a more favourable position to face the budgetary consequences of potential adverse economic developments.
Jatkamalla sopeutusta lähivuosina jäsen valtiot saavat kohennettua julkista talouttaan siten, että mahdollisen epäsuotuisan talouskehityksen julkiselle taloudelle asettamiin haasteisiin on paremmat mahdollisuudet vastata.
Respect of the deficit criterion is quite clear in cases where the government deficit ratio does not exceed the reference value of 3% of GDP in both the 'actual' year (1997 in the present examination) and the 'planned' year (1998).
Alijäämää koskeva lähentymiskriteeri täyttyy selvästi silloin, kun julkisyhteisöjen alijäämän ja bruttokansantuotteen suhde ei ylitä 3 pro sentin viitearvoa viimeksi kuluneena, "toteutuneena" vuonna (tässä tarkastelussa vuosi 1997) eikä "ennakoituna" vuonna (1998).
The deficit criterion may also be satisfied in cases where the deficit ratio exceeds the reference value but in accordance with Article 104c(2)(a):
Alijäämää koskeva kriteeri voi täyttyä myös tapauksissa, joissa alijäämäsuhde ylittää viitearvon, mutta siihen pätevät seuraavat 104 c artiklan 2 kohdan a luetelmakohdan mukaiset ehdot:
'— either the ratio has declined substantially and continuously and reached a level that comes close to the reference value;
0') Vakaus- ja kasvusopimukseen kuuluvat seuraavat: — Eurooppa-neuvoston päätöslauselma vakaus- ja kasvusopimuksesta 17. kesäkuuta 1997 (97/C 236/01); EYVL C 236, 2.8.1997. s.
(") The stability and growth pact consists of: — a resolution of the European Council on the stability and growth pact of 17 June 1997 (97/C 236/01); OJ C 236.
1. — Neuvoston asetus (EY) N:o 1466/97, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997, julkisyhteisöjen rahoi tusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta; EYVL L 209, 2..S.1997. s. 1.
2.8.1997. p.l; — Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies: OJ I. 209, 2.8,1997, p.l; — Council Regulation (EC) No 1467/97 of 7 July 1997 on speeding up and clarifying the implementation of the excessive deficit procedure; OJ L 209, 2.8.1997, p.6.
— Neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997, liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä; EYVL I. 209, 2.8.1997, s. 6.
or, alternatively, the excess over the reference value is only exceptional and temporar}' and the ratio remains close to the reference value'.
—jos viitearvon ylittäminen on vain poikkeuksellista ja väliaikaisia ja osuus pysyy lähellä viitearvoa ".
In earlier applications of the excessive deficit procedure both actual and planned deficits were below the reference value in relevant years for all those Member States which have either never been the subject of an excessive deficit decision or have had the decisions concerning them abrogated.
Liiallisen alijäämän menettelyä aikaisemmin sovellettaessa sekä "toteutunut" että "ennakoitu" alijäämä jäivät alle viitearvon kulloisen­kin tarkasteluajanjakson vuosina kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joita joko koskaan ei ollut koskenut liiallisen alijäämän päätös tai joita koskevat päätökset oli kumottu.
Respect of the deficit criterion, once it has been achieved, should be sustained in the subsequent years.
Kun julkisen talouden alijäämää koskeva kriteeri on kerran saavu­tettu, kriteerin tulisi täyttyä myös myöhempinä vuosina.
Indeed, it would not be sufficient for budgetar}' adjustment efforts to concentrate solely on respect of this criterion in a single year, perhaps followed by a relaxation of budgetary policies and a renewed widening of budgetary imbalances.
Ei riittäisi, että julkisen talouden sopeutustoimilla pyrittäisiin vain täyttämään ali­jäämäkriteeri yhtenä yksittäisenä vuonna, jonka jälkeen finanssipoli­tiikkaa saatettaisiin keventää ja julkisen talouden epätasapaino kasvai­si jälleen.
It is for this reason that the excessive deficit procedure examines actual and planned deficits.
Tästä syystä liiallisen alijäämän menettelyssä tarkastellaan "toteutunutta" ja "ennakoitua" alijäämää.
The present report therefore looks at both the budgetary results achieved in 1997 and those in prospect for 1998, as forecast by the Commission services.
Niinpä tässä raportissa tar­kastellaan toteutunutta julkisen talouden kehitystä vuonna 1997 sekä vuoden 1998 odotettua kehitystä komission ennusteiden perusteella.
As the excessive deficit procedure also makes reference to the magnitude and pace of the improvement in the budgetary situation of the Member States, such features of the budgetary adjustment processes which have taken place in most Member States are also examined in this report.
Koska liiallisen alijäämän menettelyssä viitataan myös jäsenvaltioiden julkisen talouden vakauttamistoimien laajuuteen, myös tässä rapor­tissa tarkastellaan tähän liittyviä seikkoja useimmissa jäsenvaltioissa toteutuneen vakautusprosessin kannalta.
In 1997 three Member States (Denmark, Ireland and Luxembourg) had a surplus on their government accounts, four Member States (the Netherlands, Finland, Sweden and the United Kingdom) had a govern ment deficit of less than 2.0% of GDP and a further seven Member States (Belgium, Germany, Spain, France, Italy, Austria and Portugal) had a deficit greater than 2.0% of GDP but no more than 3.0% of GDP (").
Vuonna 1997 kolmen jäsenvaltion (Tanskan, Irlannin ja Luxemburgin) julkisen talouden rahoitusasema oli ylijäämäinen, neljän jäsenvaltion (Alankomaiden, Suomen, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan) julkisen talouden alijäämä oli alle 2,0 % suhteessa BKT:hen, ja seitsemän muun jäsenvaltion (Belgian, Saksan, Espanjan, Ranskan, Italian, Itävallan ja Portugalin) alijäämä oli yli 2,0 %, mutta enintään 3,0 % suhteessa BKThen ('·').
Greece had a deficit of 4.0% of GDP in 1997.
Kreikan alijäämä vuonna 1997
(") It may be noted that Article 1 of Protocol No 5 on the excessive deficit procedure defines the reference value for the ratio of the government deficit to GDP as 3%, without specifying a figure after the decimal point.
('■') Todettakoon, että liiallisen alijäämän menettelystä tehdyn pöytäkirjan N:o 5 1 artiklassa määritellään julkisyhteisöjen alijäämän viitearvo 3 prosentiksi suhteessa BKT.hen täsmentämättä desimaalipilkun jälkeistä lukua.
The above analysis uses data providing one figure after the decimal point.
Edellä olevassa analyysissä käytetään yhden desimaalin tarkkuuteen perustuvaa aineistoa.
Member States have also reported to the Commission their planned deficits for 1998.
Jäsenvaltiot ovat myös ilmoittaneet komissiolle vuoden 1998 arvioidut alijäämänsä.
These data have been taken into account by the Commission services in their forecasts for 1998 (also shown in Table 4.1).
Komissio on ottanut nämä tiedot huomioon vuotta 1998 koskevissa ennusteissaan (jotka on esitetty myös taulukossa 4.1).
Government surplus/deficit
Julkisyhteisöjen ylijaama/alijaama
(general government net lending (+)/net borrowing (-), as percentage of GDP)
(Julkisyhteisöjen nettoluotonanto (+) / nettoluotonotto (­), % BKT:sta)
Government deficits in 1998 are expected to decline further in all Member States still in deficit, except the Netherlands.
Julkisen talouden alijäämien odotetaan pienentyvän edelleen vuonna 1998 Alankomaita lukuunottamatta kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joiden julkinen talous on vielä alijäämäinen.
Sweden and Finland are expected to move into surplus in 1998.
Suomen ja Ruotsin jul kisten talouksien odotetaan muuttuvan ylijäämäisiksi vuonna 1998.
For the three Member States already in surplus in 1997, a widening of the surplus is expected in Denmark and Ireland while some narrowing of the surplus is likely for Luxembourg.
Niistä kolmesta jäsenvaltiosta, joiden julkinen talous oli ylijäämäinen jo vuonna 1997, Tanskassa ja Irlannissa ylijäämän odotetaan kasvavan ja Luxemburgissa jonkin verran supistuvan.
None of the 15 Member States is expected to have a govern ment deficit in excess of the reference value of 3% of GDP in 1998.
Yhdessäkään 15 jäsenvaltiosta ei julkisen talouden alijäämän suhteessa BKThen odoteta ylittävän 3 prosentin viitearvoa vuonna 1998.
Most Member States have achieved substantial improvements in their budgetary positions since the beginning of the second stage ofEMU.
Useimmat jäsenvaltiot ovat onnistuneet kohentamaan julkisen taloutensa tilaa huomattavasti EMUn toisen vaiheen alkamisesta.
The start ing positions differed markedly among Member States: whereas govern ment deficits were swollen in most countries in 1993 by the effects of the recession and often also by the legacy of inappropriate budgetary policies in earlier years, other countries had already carried out a budgetary retrenchment during the preceding years and therefore started from a more favourable position.
Alkutilanne eri jäsenvaltioissa vaihteli selvästi: kun useimmissa maissa julkisen talouden alijäämät olivat vuonna 1993 suuria taantuman vai kutusten vuoksi ja usein myös aiempina vuosina harjoitetun väärin mitoitetun finanssipolitiikan seurauksena, joissakin maissa finanssipolitiikkaa oli kiristetty edeltäneinä vuosina, jolloin lähtötilanne oli niissä suotuisampi.
Clearly the scale of the adjustment aimed for and achieved since 1993 has depended to a considerable extent on the serious ness of the budgetary imbalances existing at the time of entry into the second stage of EMU.
Tavoitellun ja toteutuneen sopeutuksen laajuus vuoden 1993 jälkeen on selvästi riippunut huomattavasti EMUn toi sen vaiheen käynnistymisen aikaisten julkisen talouden tasapainottomuuksien suuruudesta.
The government deficit for the total of Member States declined from a peak of 6.1 % of GDP in 1993 to 2.4% in 1997 and a further decline to 1.9% of GDP is expected in 1998.
Jäsenvaltioiden yhteenlaskettu julkisen talouden alijäämä pieneni vuoden 1993 6,1 prosentin huippulukemasta 2,4 prosenttiin vuonna 1997 ja sen odotetaan vuonna 1998 pienenevän edelleen 1,9 prosenttiin suhteessa BKThen.
Among the individual Member States very large reductions in the deficit took place between 1993 and 1997 in Sweden (by 11.4 percentage points of GDP), Greece (9.8 percentage points), Finland (7.1 percentage points) and Italy (6.8 percentage points).
Vuosien 1993 ja 1997 välisenä aikana alijäämä pieneni yksittäisistä jäsenvaltioista erittäin paljon Ruotsissa (11,4 pro senttiyksikköä suhteessa BKThen), Kreikassa (9,8 prosenttiyksikköä), Suomessa (7,1 prosenttiyksikköä) ja Italiassa (6,8 prosenttiyksikköä).
Substantial reductions took place in the United Kingdom (6.0 percentage points), Belgium (5.0 percentage points), Spain (4.3 percentage points, or 4.7 percentage points from the peak deficit in 1995), Portugal (3.6 per centage points) and France (2.8 percentage points).
Alijäämä pieneni huomattavasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa (6,0 prosenttiyksikköä), Belgiassa (5,0 prosenttiyksikköä), Espanjassa (4,3 prosenttiyksikköä; vuoden 1995 huippulukemaan verrattuna
the peak deficit in 1996).
Espanjan alijäämä oli 4,7 prosenttiyksikköä pienempi), Portugalissa (3,6 prosenttiyksikköä) ja Ranskassa (2,8 prosenttiyksikköä).
In Denmark, which is now estimated ('") to have had a deficit below the reference value in 1993, there was an improvement in the government balance of 3.5 percentage points by 1997, and in Ireland, which also had a deficit already below the reference value in 1993, the improvement in the government balance was 3.6 percentage points.
Tanskassa, jossa nykyisten laskelmien ("') mukaan alijäämä oli alle viitearvon vuonna 1993, julkisen talouden rahoitusasema kohentui vuoteen 1997 mennessä 3,5 prosenttiyksikköä. Irlannissa, jossa alijäämä oli myös viite arvon alapuolella jo vuonna 1993, julkisen talouden rahoitusasema parantui 3,6 prosenttiyksikköä.
Luxembourg remained in surplus throughout the period.
Luxemburgin julkinen talous oli koko tarkastelujakson ajan ylijäämäinen.
Respect of the debt criterion is clear in cases where the debt ratio does not exceed the reference value of 60% of GDP.
Velkaa koskevan kriteerin täyttyminen on selvää silloin, kun velan suhde BKThen ei ylitä 60 prosentin viitearvoa.
The debt criterion may also be satisfied in cases where the debt ratio exceeds the reference value but it is judged in accordance with Article 104c(2)(b) that '...the ratio is sufficiently diminishing and approaching the reference value at a satisfactory pace'.
Velkaa koskeva kriteeri voi täyttyä myös silloin, kun velkasuhde ylittää viitearvon, mutta 104 c artiklan 2 kohdan b luetelmakohdan mukaisesti katsotaan, että "— — osuus fnenenee riittävästi ja lähestyy riittävän nopeasti viitearvoa".
The government debt criterion should be assessed not only by examining the path of the government debt ratio but also by analysing its underlying dynamics.
Julkisyhteisöjen velkaa koskevaa kriteeriä olisi arvioitava julkisen velkasuhteen kehitysuran lisäksi sen taustalla vaikuttavaa dynamiikkaa analysoimalla.
Once continued deficit reductions and economic growth have become the main driving forces of the decline in the debt ratio, countries with high debt ratios should be able to achieve larger reductions in their debt ratio over several years than countries with a debt ratio close to the 60% of GDP threshold.
Siinä vaiheessa, jossa alijäämän jatkuva pienentyminen ja talouskasvu ovat muodostuneet tärkeimmiksi velkasuhteen pienen tymiseen vaikuttaviksi voimiksi, maiden, joiden velkasuhteet ovat suuret, odotetaan pystyvän pienentämään velkasuhdettaan usean vuoden aikana enemmän kuin maiden, joiden velka suhteessa BKThen on
("') Earlier estimates available when the excessive deficit procedure was implemented in 1994 to 1996 showed the government deficit in Denmark exceeding the reference value in 1993 and 1991.
('") Vuosien 1994 ja 1996 välisenä aikana sovelletun liiallisen alijäämän menettelyn yhteydessä käytettävissä olleiden arvioiden mukaan Tanskan julkisen talouden alijäämä olisi ylittänyt viitearvon vuosina 1993 ja 1994.
Since then, the dala have been revised lo comply with lhe ESA-1979 accounting rules and Eurostats decisions concerning these rules.
Sittemmin tilastotiedot on tarkisteltu vastaamaan ESA-1979 tilinpitosääntöjä ja Eurostatin päätöksiä näiden sääntöjen soveltamisesta.
Government deficit
Julkisyhteisöjen alijäämä
The debt ratio in Greece was below 110% of GDP and in Belgium and Italy it was above 120% of GDP.
Velkasuhteen pieneneminen — perus­tuen samansuuruisiin alijäämäsuhteisiin ja BKT:n nimelliskasvuun — on voimakkaampaa silloin, kun lähtötilanteen velkasuhde on suuri, kuin silloin, kun suhde on lähellä 60 prosentin viitearvoa.
The budgetary consolidation efforts pursued by Member States in recent years have led first to a slowing and then in most cases to a reversal of the upward trends in debt ratios generally evident since the first oil crisis in the
Maissa, joissa velkasuhde on vasta hiljattain alkanut pienentyä, mahdollisuu­det pienentää velkasuhdetta edelleen ovat todennäköisesti hyvät jul­kisen alijäämän jatkuvan pienentymisen ja talouskasvun ansiosta.
(general government consolidated gross debt, as percentage of GDP)
(Julkisyhteisöjen sulautettu bruttovelka, % BKT:sta)
(*) Spring 1998 economic forecasts. (') Government deposits with the central bank, government holdings of non-governmental bonds and public enter­prises-related debt amounted to some 13 % of GDP in 1997.
(') Julkiset talletukset keskuspankissa, julkisyhteisöjen hallussa olevat yksityisen sektorin velkakirjat sekä valtion­yhtiöihin liittyvä velka olivat n. 13 % BKT:sta vuonna 1997. (*) Kevään 1998 talousennusteet..
For the Community as a whole the debt ratio declined in 1997 for the first time since 1988 and 1989 (which were years of very rapid economic growth).
EU:n keskimääräinen velkasuhde pieneni vuonna 1997 ensimmäistä kertaa sit ten vuosien 1988 ja 1989 (jotka olivat erittäin nopean talouskasvun vuosia).
The level of the debt ratio for the Community as a whole amounted to 72.1 % of GDP in 1997 and as such was much higher than during previous decades.
EU:n keskimääräinen velkasuhde oli 72,1 prosenttia suhteessa BKThen vuonna 1997 ja siten paljon suurempi kuin edeltäneinä vuosikymmeninä.
Among those Member States with debt ratios higher than the reference value, the debt ratio declined in 1997 in all of them except Germany.
Velkasuhde pieneni vuonna 1997 Saksaa lukuun ottamatta kaikissa maissa, joissa velkasuhde oli viitearvoa korkeampi.
Among Member States with debt ratios below the reference value, the debt ratio also declined in 1997 in Finland and the United Kingdom but it rose in France, while it remained at a very low level in Luxembourg.
Viitearvon alittaneista maista velkasuhde myös pieneni vuonna 1997 Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta kasvoi Ranskassa ja pysyi hyvin alhaisella tasolla Luxemburgissa.
Forecasts by the Commission services for 1998 (also given in Table 4.2) show that the debt ratio is expected to decline in all Member States with a debt ratio above the reference value, as well as in Finland and the United Kingdom and in the Community as a whole.
Komission vuotta 1998 koskevat ennusteet (myös taulukossa 4.2) osoittavat, että velkasuhteen odotetaan pienenevän kaikissa jäsenvaltioissa, joissa velkasuhde ylittää viitearvon, sekä Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa samoin kuin EU:ssa keskimäärin.
In Denmark, Ireland and Portugal this decline is likely to take the debt ratio to or below the 60% of GDP reference value in 1998.
Tanskassa, Irlannissa ja Portugalissa velan ja BKT:n suhteen odotetaan alenevan 60 prosentin viitearvoon tai sen alle vuonna 1998.
In Ireland the debt ratio has been on a downward trend since 1988, but it rose temporarily in 1993; between 1993 and 1997 the debt ratio fell very rapidly by 30.0 percentage points of GDP.
Irlannissa velkasuhde on ollut laskusuunnassa vuodesta 1988, mutta kasvoi tilapäisesti vuonna 1993; vuosien 1993 ja 1997 välillä velkasuhde on pienentynyt hyvin nopeasti eli 30,0 prosenttiyksikköä suhteessa BKThen.
In Portugal the reduction in the debt ratio from the peak reached in 1995 is 3.9 percentage points.
Velkasuhde oli korkeimmillaan vuonna 1993 Belgiassa,
The above analysis shows that developments concerning government debt particularly in Belgium, Germany, Spain, Italy, Austria and Sweden require further scrutiny.
Edellä oleva tarkastelu osoittaa, että julkisen velan kehitystä on seurattava edelleen erityisesti Belgiassa, Saksassa, Espanjassa, Italiassa, Itävallassa ja Ruotsissa.
The government debt ratio in Belgium is still at a very high level, even though it fell continuously during each year of the second stage and the overall reduction was important.
Belgian velkasuhde on edelleen erittäin suuri, vaikka se alenikin jatkuvasti kunakin toisen vaiheen vuotena ja supistuminen oli kaiken kaikkiaan merkittävää.
The debt ratio in Germany continued to increase, although at a decelerating pace, until 1997.
Saksan velkasuhde kasvoi jatkuvasti vuoteen 1997 asti, joskin hidastuvalla vauhdilla.
The German debt ratio has been swollen by the inclusion of unification-related liabilities amounting to around 10% of GDP.
Saksan velkasuhde kohosi, kun julkisyhteisöjen velkaan sisällytettiin Saksan yhdistymiseen liittyviä vastuita, joiden määrä vastaa noin 10 prosenttia BKT:sta.
Without the inclusion of these liabilities, the German debt ratio would have remained well below the reference value and even when they are included, the debt ratio remains close to the 60% of the GDP threshold.
Ilman näiden vastuiden mukaan lukemista Saksan velkasuhde olisi pysynyt selvästi alle viitearvon ja vastuut mukaan hikienkin velkasuhde jää lähelle rajaksi asetettua 60 prosenttia suhteessa BKThen.
In Italy, the debt ratio has been falling during the past three years but the overall decline was small and the debt ratio is still at a very high level.
Italian velkasuhde on alentunut kolmen viime vuoden aikana, mutta kaiken kaikkiaan alentuminen oli vähäistä ja velkasuhde on edelleen erittäin suuri.
However, the pace of debt reduction is expected to accelerate in Italy in the coming years in view of the further fall in debt service costs, the upturn in economic growth and continuing high primaiy surpluses.
Italian velkasuhteen alenemisen odotetaan kuitenkin lähivuosina nopeutuvan edelleen laskevien velanhoitokustannusten, talouskasvun elpymisen ja suurena pysyvän perusylijäämän ansiosta.
Since its peak in 1994, the debt ratio in Sweden has fallen only slightly.
Ruotsin velkasuhde oli suurimmillaan vuonna 1994 ja on pienentynyt vain vähän.
However, in view of the expected surpluses in 1998 and subsequent years as well as improved economic growth, the prospects are for a continued reduction in the debt ratio in the coming years.
Koska maan julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan olevan ylijäämäinen vuonna 1998 ja sitä seuraavina vuosina, ja koska talouskasvun odotetaan voimistuvan, velkasuhteen odotetaan alenevan edelleen lähivuosina.
In Spain and Austria, the debt ratio has declined during one year so far.
Espanjassa ja Itävallassa velkasuhde on toistaiseksi pienentynyt yhden vuoden ajan.