natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subsequently, however, RJB expressed concern about the terms and conditions of employment being provided by its various contractors, including AMS, believing that they were the reason for lack of motivation of employees of those undertakings.
RJB esitti kuitenkin myöhemmin varauksia eri palvelusten suorittajien — muun muassa AMS:n — soveltamien työehtojen osalta katsoen, että ehdot eivät olleet näiden yritysten henkilöstöä motivoivia.
At RJB's suggestion, ACC decided not to subcontract to AMS the new works contract which it had been awarded but to carry it out itself.
RJB:n ehdotuksesta ACC päätti olla antamatta saamaansa uutta urakkaa AMS:lle aliurakoitavaksi ja huolehtia itse sen toteuttamisesta.
To that end, it re-engaged its former employees, including Mr Allen and others, who had gone to work for AMS, where the subcontracts were coming to an end.
Tätä varten se otti takaisin töihin AMS:n — jonka aliurakkasopimukset olivat juuri päättyneet — palvelukseen siirtyneet entiset työntekijänsä, joihin lukeutuivat Allen ym.
They were engaged under terms of employment which were better than those which they had had at AMS but worse than those to which they were accustomed at ACC before 1994 or 1995.
Takaisinotto tapahtui työehdoilla, jotka olivat parempia kuin AMS:ssä sovelletut mutta huonompia kuin ACC:ssä ennen vuosia 1994 ja 1995 sovelletut työehdot.
10 Mr Allen and his co-workers thought that they were entitled to the conditions of employment which ACC had provided before they left for AMS and brought an action before the Industrial Tribunal.
10 Allen ym. katsoivat, että heillä oli oikeus niihin työehtoihin, joita ACC oli heihin soveltanut ennen kuin he siirtyivät AMS:n palvelukseen, ja nostivat kanteen Industrial Tribunalissa.
In support of their claims they submitted that, under the Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981, which transposed the Directive into national law, two transfers of undertakings had taken place, first between ACC and AMS and then between AMS and ACC.
He vetosivat vaatimustensa tueksi siihen, että vuoden 1981 Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations -nimisen säädöksen mukaan, jolla direktiivi oli pantu täytäntöön kansallisessa oikeusjärjestyksessä, oli tapahtunut kaksi liikkeen luovutusta, ensin ACC:n ja AMS:n välillä ja sitten AMS:n ja ACC:n välillä.
ACC denied that such a transfer had taken place.
Viimeksi mainittu puolestaan väitti, ettei tällaista luovutusta ollut tapahtunut.
11 Taking the view that the case depended on the interpretation of the Directive, the Leeds Industrial Tribunal decided to suspend proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
11 Industrial Tribunal, Leeds, katsoi riidan ratkaisun riippuvan direktiivin tulkinnasta ja päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seu raavat ennakkoratkaisukysymykset :
1999 — CASE C-234/98 undertaking for the purposes of the Directive when Company A transfers a substantial part of its labour force to Company Β in the same corporate group ?
Voiko kyseessä olla direktiivissä tarkoitettu yrityksen luovutus, kun yhtiö A siirtää huomattavan osan työvoimastaan samaan konserniin kuuluvalle yhtiölle B?
(a) over a period of time the workers involved have been dismissed from Company A, purportedly for redundancy, and offered employment with associated Company Β carrying out a geographically distinct undertaking or part of the undertaking of Company A, namely the driving of mine tunnels;
Onko kysymys yrityksen luovutuksesta erityisesti seuraavissa olosuhteissa: a) Kyseiset työntekijät on tietyn ajanjakson kuluessa irtisanottu yhtiöstä A käyttäen perusteena työvoiman tarpeen vähentymistä, ja heille on tarjottu työtä sisaryhtiöstä B, joka harjoittaa alueellisesti erillään olevaa yhtiö A:n liiketoimintaa tai osaa siitä, nimittäin kaivoskäytävien louhintaa.
(b) no transfer of premises, management, infrastructure, materials or assets occurred between Company A and Β and the majority of significant assets used by both companies in the work of driving main tunnels is supplied by a third party, the mine operator;
b) Yhtiöiden A ja Β välillä ei ole tapahtunut mitään tilojen, johdon, infra­struktuurin, raaka­aineiden tai varojen luovutusta; suurimman osan molempien yhtiöiden kaivoskäytävien louhinnassa käyttämästä tärkeästä välineistöstä toimittaa kolmas osapuoli, kaivostoiminnan harjoittaja.
(c) company A remains the sole contractor with the third party client which engaged it to work on construction projects which were undertaken on a "rolling" basis;
c) Yhtiö A pysyy sen kolmannen osapuolen, asiakasyrityksen, ainoana sopimuskumppanina, joka alun perin otti sen mukaan osallistumaan maarakennushankkeisiin 'jatkuvasti uudistettavalla' sopimuspohjalla.
(d) there was little or no contemporaneity between the movement of the workers from Company A to Company Β and the beginning and/or end of the contracts under which the work was performed;
d) Työntekijöiden siirtymisellä yhtiöstä A yhtiöön Β ja toiminnan harjoitta­misen perustana olleiden sopimusten alkamisella ja/tai päättymisellä oli vain vähän tai ei lainkaan ajallista yhteyttä.
(e) company A and company Β share the same management and premises;
e) Yhtiöillä A ja Β on yhteinen johto ja yhteiset toimitilat.
(f) after being employed by Company Β the employees carry out work for both Companies A and Β as needed by the local management who are responsible for both companies;
f) Tultuaan yhtiön Β palvelukseen työntekijät tekevät työtä sekä yhtiölle A että yhtiölle Β molempien yhtiöiden yhteisen paikallisjohdon tarpeiden mukaan.
(g) the work undertaken was continuous, there was no suspension of activities at any time or any change in the manner in which they were conducted?'
g) Toimintaa harjoitettiin jatkuvasti eikä sitä keskeytetty missään vaiheessa; toimintatapoja ei myöskään mitenkään muutettu."
The first part of the first question
Ensimmäisen kysymyksen ensimmäinen osa
12 By the first part of its first question, the referring court asks whether the Directive can apply to a transfer between two companies in the same corporate group which have the same ownership, the same management and the same premises and are engaged in the same work.
12 Ensimmäisen kysymyksen ensimmäisessä osassa kansallinen tuomioistuin kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta, voidaanko direktiiviä soveltaa luovutuksessa, joka tapahtuu kahden samaan konserniin kuuluvan yhtiön välillä, joilla on sama omistuspohja ja yhteinen johto sekä samat toimitilat ja jotka suorittavat samoja työtehtäviä.
13 Mr Allen and the other applicants, the French Government, the United Kingdom Government and the Commission propose that this question should be answered in the affirmative.
13 Allenin ym., Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten sekä komission mielestä kysymykseen on vastattava myöntävästi.
They point out that Article 2 of the Directive defines a 'transferor' and a 'transferee' as, respectively, any natural or legal person who, by reason of a transfer, ceases to be, or becomes, the employer in respect of the
Ne korostavat, että direktiivin 2 artiklassa "luovuttajalla" ja "luovutuksensaajalla" tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen vuoksi lakkaa olemasta työnantaja — tai vastaavasti josta tulee työnantaja —
Although belonging to the same group, the two subsidiaries are none the less distinct legal entities with separate obligations towards their respective employees.
Vaikka nämä kaksi tytäryhtiötä kuuluvatkin samaan konserniin, ne ovat silti kaksi erillistä oikeudellista koko naisuutta, joiden velvoitteet työntekijöitä kohtaan ovat erilaiset.
14 ACC, on the other hand, contends that the Directive cannot apply to a transfer between two companies which have the same ownership, management and supervisory staff and do not enjoy real autonomy from one another in determining their course of action on the market.
14 ACC sitä vastoin katsoo, ettei direktiiviä voida soveltaa kahden sellaisen yhtiön väliseen luovutukseen, joilla on samat omistajat, sama ylempi ja keskitason johto ja joilla ei kummallakaan tosiasiassa ole suhteessa toiseen itsenäistä asemaa määrittää toimintalinjaansa markkinoilla.
Such companies are considered to be a single undertaking in competition law (Case C-73/95 Ρ Viho ν Commission [1996] ECR I-5457).
Tällaisia yhtiöitä pidetään niiden mukaan kilpailuoikeudessa yhtenä ainoana yrityksenä (asia C-73/95 P, Viho v. komissio, tuomio 24.10.1996, Kok. 1996, s. I-5457).
15 According to Article 1(1), the Directive it is to apply to the transfer of an undertaking, business or part of a business to another employer as a result of a legal transfer or merger.
15 Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaan direktiiviä sovelletaan yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovuttamiseen toiselle työnantajalle sopi mukseen perustuvan luovutuksen taikka sulautumisen kautta.
Article 2(a) and (b) of the Directive define a 'transferor' and a 'transferee' as any natural or legal person who, by reason of a transfer within the meaning of Article 1(1), ceases to be, or respectively becomes, the employer in respect of the undertaking, business or part of the business.
Direktiivin 2 artiklan a ja b kohdan mukaan "luovuttajalla" ja "luovutuksensaajalla" tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen vuoksi lakkaa olemasta työnantaja tai josta vastaavasti tulee työnantaja yrityksessä, liikkeessä tai liiketoiminnan osassa.
17 It is thus clear that the Directive is intended to cover any legal change in the person of the employer if the other conditions it lays down are also met and that it can, therefore, apply to a transfer between two subsidiary companies in the same group, which are distinct legal persons each with specific employment relationships with their employees.
17 Tästä seuraa, että direktiivillä säädellään kaikkia tilanteita, joissa työnantaja vaihtuu oikeudellisesti toiseksi, jos muut siinä säädetyt edellytykset lisäksi täyttyvät, ja että sitä voidaan siten soveltaa kahden sellaisen samaan konserniin kuuluvan tytäryhtiön väliseen luovutukseen, jotka ovat eri oikeushenkilöitä ja kumpikin tahollaan työsuhteessa omien työntekijöidensä kanssa.
The fact that the companies in question not only have the same ownership but also the same management and the same premises and that they are engaged in the same works makes no difference in this regard.
Tällöin ei merkitystä ole sillä seikalla, että yhtiöillä on saman omistuspohjan lisäksi myös sama johto ja samat toimitilat ja että ne suorittavat samoja työtehtäviä.
18 That conclusion is not affected by the judgment in Viho ν Commission, cited above, in paragraphs 15 to 17 of which the Court held that Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) does not apply to relations between a parent company and its subsidiaries where those companies form a single economic unit within which the subsidiaries do not enjoy real autonomy in determining their course of action on the market, but carry out the instructions issued to them by the parent company controlling them.
18 Tätä päätelmää ei aseta kyseenalaiseksi edellä mainitussa asiassa Viho vastaan komissio annettu tuomio, jonka 15—17 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa (josta on muutettuna tullut EY 81 artiklan 1 kohta) ei sovelleta emoyhtiön ja sen tytäryhtiöiden välisessä suhteessa, kun nämä muodostavat taloudellisen kokonaisuuden, jossa tytäryhtiöt eivät voi tosiasiassa itsenäisesti määritellä toimintalinjaansa markkinoilla vaan soveltavat sellaisen emoyhtiön antamia määräyksiä, jonka määrää misvaltaan ne kuuluvat sataprosenttisesti.
19 That concept of undertaking is specific to competition law and reflects the fact that, without the concordance of economically independent wills, relations within an economic unit cannot constitute an anti­competitive agreement or concerted practice between undertakings within the meaning of Article 85(1) of the Treaty.
19 Tämä on nimittäin kilpailuoikeudessa tarkoitettu yrityksen käsite, joka perustuu siihen, että koska ei voi olla kyse taloudellisesti riippumattomien tahtojen yhtymisestä, yhden taloudellisen kokonaisuuden sisäiset suhteet eivät voi muodostaa yritysten välistä sopimusta tai yhdenmukaistettua menettelytapaa, jotka rajoittaisivat kilpailua perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
20 Nothing justifies a parent company's and its subsidiaries' uniform conduct on the market having greater importance in the application of the Directive than the formal separation between those companies which have distinct legal personal­ities.
20 Ei voida perustellusti katsoa, että direktiiviä sovellettaessa emoyhtiön ja sen tytäryhtiöiden yhdenmukaisella markkinakäyttäytymisellä olisi suurempi merkitys kuin näiden eri oikeushenkilöitä olevien yhtiöiden muodollisella erottelulla.
That outcome, which would exclude transfers between companies in the same group from the scope of the Directive, would be precisely contrary to the
Tällainen ratkaisu, jonka seurauksena samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset luovutukset suljettaisiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, olisi nimenomaan vastoin direktiivin tarkoitusta, joka on yhteisöjen tuomioistuimen
Directive's aim, which is, according to the Court, to ensure, so far as possible, that the rights of employees are safeguarded in the event of a change of employer by allowing them to remain in employment with the new employer on the terms and conditions agreed with the transferor (see, in particular, Ny Mølle Kro, cited above, paragraph 12, and Daddy's Dance Hall, cited above, paragraph 9).
TUOMIO 2.12.1999 — ASIA C-234/98 mukaan sen varmistaminen mahdollisimman hyvin, että työntekijöiden oikeudet turvataan työnantajan vaihtuessa antamalla heille mahdollisuus jäädä uuden työnantajan palvelukseen niillä ehdoilla, joista he olivat sopineet luovuttajan kanssa (ks. mm. em. asia Ny Mølle Kro, tuomion 12 kohta ja Daddy's Dance Hall -tapaus, tuomion 9 kohta).
21 The answer to be given to the first part of the first question must therefore be that the Directive can apply to a transfer between two companies in the same corporate group which have the same ownership, management and premises and which are engaged in the same works.
21 Näin ollen ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen osaan on vastattava, että direktiiviä voidaan soveltaa luovutuksessa, joka tapahtuu kahden samaan kon serniin kuuluvan yhtiön välillä, joilla on sama omistuspohja ja yhteinen johto sekä samat toimitilat ja jotka suorittavat samoja työtehtäviä.
The second part of the first question and the second question
Ensimmäisen kysymyksen toinen osa ja toinen kysymys
By the second part of its first question and its second question, the referring court is essentially seeking to ascertain the criteria for determining the existence of a transfer and whether those criteria are satisfied in the present case.
Ensimmäisen kysymyksen toisessa osassa ja toisessa kysymyksessä kansallinen tuomioistuin kysyy pääasiassa sitä, mitkä ovat ne kriteerit, joiden mukaisesti on määritettävä, onko kyseessä luovutus, ja täyttyvätkö ne tässä tapauksessa.
The aim of the Directive is to ensure continuity of employment relationships within an economic entity, irrespective of any change of ownership.
Direktiivin tavoitteena on jonkin tietyn taloudellisen kokonaisuuden työsuhteiden jatkuvuuden turvaaminen omistajanvaihdoksesta riippumatta.
First of all, in order for the Directive to be applicable, the transfer must relate to a stable economic entity whose activity is not limited to performing one specific
Direktiivin sovellettavuus tiettyyn luovutukseen edellyttää ensinnäkin, että luo vutuksen kohteena on sellainen pysyväksi tarkoitetuin tavoin järjestetty talou-
ALLEN AND OTHERS works contract (Case C-48/94 Rygaard [1995] ECR I-2745, paragraph 20).
dellinen kokonaisuus, jonka harjoittama toiminta ei rajoitu yksinomaan jonkin tietyn hankkeen toteuttamiseen (asia C-48/94, Rygaard, tuomio 19.9.1995, Kok. 1995, s. 1-2745, 20 kohta).
It is for the referring court to establish, in the light of the interpretative criteria set forth above, whether the driveage work carried out by ACC at the Prince of Wales Collieries was organised in the form of an economic entity before that undertaking subcontracted that work to AMS.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista edellä mainittujen tulkintaelementtien perusteella, oliko ACC:n louhintatoiminta Prince of Walesin hiilikaivosalueella organisoitu yhdeksi taloudelliseksi kokonaisuudeksi ennen kuin kyseinen yhtiö antoi tuon toiminnan AMS:n aliurakaksi.
Second, in order to determine whether the conditions for the transfer of an economic entity are met, it is necessary to consider all the facts characterising the transaction in question, including in particular the type of undertaking or business, whether or not its tangible assets, such as buildings and movable property, are transferred, the value of its intangible assets at the time of the transfer, whether or not essential staff are taken over by the new employer, whether or not its customers are transferred, the degree of similarity between the activities carried on before and after the transfer, and the period, if any, for which those activities are suspended.
Kun tämän jälkeen ratkaistaan, ovatko taloudellisen kokonaisuuden luovutukselle asetettavat edellytykset täyttyneet, on otettava huomioon kaikki kyseessä olevaa liiketoimea kuvaavat tosiseikat, ja erityisesti, millaisesta yrityksestä tai liikkeestä on kysymys, onko rakennuksia, irtaimistoa tai muuta sellaista aineellista omaisuutta luovutettu, minkä arvoinen aineeton omaisuus on luovutushetkellä ollut, onko pääosa henkilöstöstä otettu uuden työnantajan palvelukseen, onko asiakaskunta siirtynyt, miten samanlaista ennen luovutusta ja sen jälkeen harjoitettu toiminta on ollut, ja vielä se, kuinka pitkän ajan tämä toiminta mahdollisesti on ollut keskeytyneenä.
However, all those circumstances are merely single factors in the overall assessment which must be made and cannot therefore be considered in isolation (see, in particular, Spijkers, paragraph 13, and Süzen, paragraph 14).
Näillä piirteillä on kuitenkin merkitystä ainoastaan osatekijöinä siinä kokonaisuusharkinnassa, joka asiassa on tarpeen, eikä niitä tämän vuoksi saa arvioida erillisinä (ks. erityisesti em. asia Spijkers, tuomion 13 kohta ja em. asia Siizen, tuomion 14 kohta).
So, the mere fact that, in the instant case, the service provided by the undertaking holding the contracts for driveage work and then by the undertaking to which the work was then subcontracted is similar does not warrant the conclusion that an economic entity has been transferred between the first and the second under taking.
Näin ollen pääasian osalta voidaan todeta, ettei pelkästään sen seikan perusteella, että louhintaurakan saaneen yrityksen ja aliurakoitsijaksi tulleen yrityksen tarjoama palvelu on samanlainen, voida päätellä, että kyseessä olisi taloudellisen kokonaisuuden luovutus näiden yritysten välillä.
Such an entity cannot be reduced to the activity entrusted to it.
Tällainen kokonaisuus ei nimittäin ole ymmärrettävissä pelkästään toiminnaksi, jonka harjoittamisesta se vastaa.
Its identity also emerges from other factors, such as its workforce, its management staff, the way in which its work is organised, its operating methods or indeed, where appropriate, the operational resources available to it (Süzen, cited above,
Kokonaisuuden identiteetti määräytyy myös muiden seikkojen, kuten sen henkilökunnan, johdon, työn organisoinnin, toimintatapojen tai sen käytössä mahdollisesti olevien tuotantovälineiden perusteella (em. asia Siizen, tuomion
1999 — CASE C-234/98 paragraph 15, Joined Cases C-127/96, C-229/96 and C-74/97 Hernandez Vidal and Others [1998] ECR I-8179, paragraph 30, and Joined Cases C-173/96 and C-247/96 Hidalgo and Others [1998] ECR I-8237, paragraph 30).
I-8179, 30 kohta ja yhdistetyt asiat C-173/96 ja C-247/96, Hidalgo ym., tuomio 10.12.1998, Kok. 1998, s. i-8237, 30 kohta).
As pointed out in paragraph 26 above, the national court, in assessing the facts characterising the transaction in question, must take into account, among other factors, the type of undertaking or business concerned.
Kuten tämän tuomion 26 kohdassa on todettu, kansallisen tuomioistuimen on kyseessä olevaa liiketointa kuvaavia tosiseikkoja arvioidessaan otettava huomioon muun muassa se, millaisesta yrityksestä tai liikkeestä on kysymys.
It follows that the degree of importance to be attached to each criterion for determining whether or not there has been a transfer within the meaning of the Directive will necessarily vary according to the activity carried on, or indeed the production or operating methods employed in the relevant undertaking, business or part of a business.
Tämän vuoksi erilaisille direktiivissä tarkoitetun luovutuksen tapahtumisen arviointiperusteille annettava painoarvo vaihtelee välttämättä sen mukaan, millaisesta toi minnasta on kysymys, ja jopa kyseisessä yrityksessä, liikkeessä tai liiketoiminnan osassa käytettyjen tuotantomenetelmien tai toimintatapojen mukaan.
Where, in particular, an economic entity is able, in certain sectors, to function without any significant tangible or intangible assets, the maintenance of its identity following the transaction affecting it cannot, logically, depend on the transfer of such assets {Siizen, paragraph 18, Hernandez Vidal and Others, paragraph 31, and Hidalgo and Others, paragraph 31).
Erityisesti silloin, kun taloudellinen kokonaisuus pystyy joillakin aloilla harjoittamaan toimintaansa ilman huomattavaa aineellista tai aineetonta omaisuutta, tällaisten omaisuuserien siirtymistä ei lähtökohtaisesti saa asettaa edellytykseksi kokonaisuuden säilymiselle siihen kohdistuvien liiketoimien jälkeen (em. asia Siizen, tuomion 18 kohta, asia Hernandez Vidal ym., tuomion 31 kohta ja Hidalgo ym., tuomion 31 kohta).
The Court has thus held that, since in certain sectors in which the activity is based essentially on manpower, a group of workers engaged in a joint activity on a permanent basis may constitute an economic entity, such an entity is capable of maintaining its identity after it has been transferred where the new employer does not merely pursue the activity in question but also takes over a major part, in terms of their numbers and skills, of the employees specially assigned by his predecessor to that task.
Yhteisöjen tuomioistuin on samaten katsonut, että koska pysyvästi jotakin yhteistä tehtävää suorittava työntekijäryhmä saattaa tietyillä työvoimavaltaisilla toimialoilla muodostaa taloudellisen kokonaisuuden, tällainen kokonaisuus voi säilyttää identiteettinsä luovutuksen jälkeenkin, kun uusi työnantaja ei pelkästään jatka kyseistä toimintaa, vaan myös ottaa palvelukseensa sekä lukumääräisesti että pätevyydeltään olennaisen osan edeltäjänsä erityisesti näihin työtehtäviin osoittamasta henkilöstöstä.
In those circumstances, the new employer takes over a body of assets enabling him to carry on the activities or certain activities of the transferor undertaking in a stable way (Siizen, paragraph 21, Hernández Vidal and Others, paragraph 32, and Hidalgo and Others, paragraph 32).
Tällaisessa tapauksessa uusi työnantaja nimittäin hankkii sellaisen tuotannontekijöistä muodostuvan organisoidun kokonaisuuden, jonka avulla sen on mahdollista jatkaa pysyvästi luovuttajayrityksen toimintaa tai jotakin osaa siitä (em. asia Siizen, tuomion 21 kohta, asia Hernández Vidal ym., tuomion 32 kohta ja asia Hidalgo ym., tuomion 32 kohta).
Although, as far as this case is concerned, the driving of underground tunnels cannot be considered to be an activity based essentially on manpower since it requires a significant amount of plant and equipment, it is clear from the order for reference that, in the mining sector, it is common for the essential assets
Pääasian osalta todettakoon, että kaivoskäytävien louhintaa ei kylläkään voida pitää työvoimavaltaisena toimialana, koska se edellyttää huomattavasti kalustoa ja laitteita. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että kaivosalalla on tavallista, että valtaosan louhintatöiden suorittamisessa tarvittavasta kalustosta