natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For parliamentary elections these percentages were 87 per cent, 8 per cent, and 5 per cent respectively.
Parlamenttivaaleissa vastaavat osuudet ovat 87, 8 ja 5 prosenttia.
The size of the local authority seems to have little effect on intention to vote.
Kunnan koolla ei näytä olevan juurikaan vaikutusta äänestysvalmiuteen.
Contact with politician Contact with administration Letters/complaints Voting Petition
24% 77% 23% yhteydet ■virkamiehiin kirjeet/valitukset äänestäminen kansalaisadressit/ vetoomukset
Reading examples: a20% of respondents claimed to have been involved in neighbourhood activities over the past five years.
Lähde: Denters & Geurts 1998c: 174­176. Taulukon tulkmtaesimerkkejä: a) b) c)
b Neighbourhood activities rank fifth in the list of the most popular types of participation. c The higher the odds ratio, the higher the degree of representative participation; participation in neighbourhood actions is thus fairly representative.
Vastaajista 20 % sanoo osallistuneensa asukastoimintaan viiden viimeisen vuoden aikana. Asulsastoiminta sijoittuu viidenneksi suosituimpien osalhstamismuotojen listalla.
d Neighbourhood actions rank eighth in the list of non-representative participation; only petitions are more representative.
Mitä korkeampi todennäköisyyslukema, sitä korkeampi osallistumisen edustavuusaste (degree of representative participation): osalkstuminen asukastoimintaan on siis varsin d) edustavaa.
Table 10.7 shows quite a large variety of types of participation in Dutch local government.
Taulukossa 10.7 mainitaan osallistumismuotoja, jotka ovat melko yleisiä Alankomaiden paikallishallinnossa.
Voting is still the most common form of participation, followed by contacts with the local officials, addressing letters or complaints to the competent authority, and submitting petitions (what might be considered the 'respectable' methods of participation).
Taulukosta käy ilmi, että äänestäminen on edelleen tavallisin osallistumistapa. Sen jälkeen luettelossa seuraavat yhteydet virkamiehiin, valituksen tai muistutuksen esittäminen asianomaiselle taholle ja kansalaisadressiin osalhstuminen.
'Public discussion', or formal consultation at a public meeting, scores relatively low.
Näitä voidaan kutsua "kansalaisosallistumisen valtateiksi".
This form of participation requires a lot of effort, while it is often perceived as yielding relatively low returns..
Puheoikeuden käyttö ­ virallinen kuuleminen, joka järjestetään yleisötilaisuutena ­ ei sijoitu listalla kovinkaan korkealle.
The diminishing appeal of this approach is accompanied by an energetic search for new ways of consulting the general public in public decisionmaking processes (cf. sect.
Se vaatii osallistumismuotona melko paljon, mutta siitä koetaan usein olevan varsin vähän hyötyä.
5 below). Denters and Geurts (1998c), from whom Table 10.7 has been taken, have investigated more closely the social representativeness of the different forms of participation (see last two columns of Table 10.7).
Puheoikeuden vetovoima heikkenee samalla kun julkisessa päätösprosessissa etsitään jatkuvasti uusia tapoja saada kansalaiset mukaan päätöksentekoon (ks. myös tämän esityksen 5. jakso).
Social representativeness is highest in the case of petitions, followed by neighbourhood and other public campaigns; it is lowest in the case of public discussions, followed by party contacts and voting.
Denters ja Geurts, joiden tutkimuksesta (1998c) edellä esitetty taulukko 10.7 on peräisin, ovat tutkineet tarkemmin eri osallistumismuotojen yhteiskunnallista edustavuutta (sociale representativiteit) (ks. taulukon 10.7 kaksi viimeistä saraketta).
The study findings for voting are notable in the sense that relatively high social representativeness could be expected here.
Yhteiskunnallisesti edustavinta on toiminta, jossa
The size of the local authority does not affect the use of formal means of participation (voting, public discussions, party contacts), but it does affect the amount of direct contacts with local politicians: the smaller the municipality, the more often these are used.
-193- kerätään allekirjoituksia, ja sen jälkeen seuraavat asukas- ja muu yhteistoiminta.
Size also correlates with social representativeness, especially when it comes to establishing personal contacts: the social representativeness of contact-seekers is greater in the smallest municipalities than in the larger ones.
Yhteiskunnallisesti vähiten edustavia osallistumismuotoja ovat puheoikeuden käyttö, puolueyhteydet sekä äänestäminen.
However, in the largest municipalities, the social representativeness of two formal participation channels (voting and party contacts) is even greater.
Äänestämistä koskevat tutkimustulokset ovat merkille pantavia, sillä siinä olisi voinut odottaa melko suurta yhteiskunnallista edustavuutta.
The degree of parochialism of the local political system does not affect the extent to which different channels of influence are used, but it does affect the extent to which those using those channels can be defined as socially representative.
Yleisesti voidaan sanoa, että yhteiskunnallinen edustavuus on suurempaa konkreettisen, ongelmien ratkaisuun tähtäävän toiminnan kuin yleis- ja poliittisluonteisemman toiminnan kohdalla.
More parochial political systems show greater social representativeness, especially in respect of establishing contacts with politicians and officials, but also in respect of election turnout and public discussions (Denters and Geurts 1998c).
Kunnan koko ei vaikuta institutionaalisten osallistumiskanavien (äänestäminen, puheoikeus, puolueyhteydet) hyödyntämiseen, mutta kylläkin kansalaisten ja paikallispoliitikkojen välisiin suoriin kontakteihin.
People who get involved in local politics are relatively often satisfied with the way in which local authorities deal with their wishes and demands, even when these are not met (Denters and Geurts 1998a).
Tällaisia kontakteja käytetään hyväksi sitä yleisemmin mitä pienemmästä kunnasta on kyse. Kunnan koolla on merkitystä myös yhteiskunnallisen edustavuuden kannalta erityisesti henkilökohtaisia suhteita solmittaessa.
However, people involved in local political affairs are not significantly more satisfied than those who are not involved.
Vuorovaikutussuhteiden solmimisella on pienissä kunnissa enemmän merkitystä kuin suurissa kunnissa.
There is no causal relationship between participation and satisfaction.
Suurimmissa kunnissa kansalaisten näkemykset taas heijastuvat selkeämmin äänestämisen ja puoluekontaktien välityksellä.
Denters and Geurts suggest that the causal relationship is rather the reverse: dissatisfaction leads to participation.
Kunnan poliittisen järjestelmän yhteisöllisyys- ja paikallisuusaste ei vaikuta siihen, missä määrin eri vaikutuskanavia käytetään hyväksi, mutta kylläkin siihen, missä määrin näiden kanavien käyttäjiä voidaan pitää yhteiskunnallisesti edustavina.
The political system in the Netherlands has a relatively favourable 'politicalopportunity structure' for new social movements and their stock of action-oriented participation forms (Kriesi et al. 1992).
Yhteiskunnallinen edustavuus on suurempaa yhteisöllisyyden ja paikallisuuden sävyttämissä järjestelmissä etenkin poliitikkoihin ja virliarniehiin ylläpidettävien suhteiden, mutta myös -v^eihin osallistumisen ja puhevallan käytön osalta (Denters & Geurts 1998c). Paikallispolitiikkaan osallistavat ovat varsin usein tyytyväisiä paikallisten viranomaisten tapaan suhtautua heidän vaatimuksiinsa suloinkin, kun niihin ei suostuta (Denters & Geurts 1998a). Ei kuitenkaan voida sanoa, että paikallispolitiikkaan osallistavat olisivat merkittävästi tyytyväisempiä kuin ne, jotka eivät siihen osallista. Politiikkaan osallistumisen ja tyytyväisyyden välillä ei ole syy-yhteyttä. Dentersin ja Geurtsin mukaan asia on pikemminkin päinvastoin: tyytymättömyys johtaa osallistumiseen. Alankomaiden pohfttinen järjestelmä luo melko suotuisat "poliittiset edellytykset" (political opportunity structure) uusien yhteiskunnallisten liikkeiden syntymiselle ja niiden tarjoamille toimintapainotteisille osallistumismuodoille (Kriesi et ai. 1992).
Van der Eijk, Pennings, and Wille (1992) have observed that action-oriented types of participation are becoming increasingly popular.
Van der Eijk, Pennings ja Wille (1992) ovat todenneet toimintapainotteisten osallistumismuotojen suosion kasvaneen.
They are slightly higher in urban than non-urban municipalities, where traditional forms of electoral participation are somewhat more popular (Denters 1998).
Kaupunkikunnissa suosio on hieman muita kuntia suurempi. Viimeksi mainitussa ryhmässä taas klassinen äänestysosallistuminen on jonkin verran yleisempää (Denters 1998).
Protest against unjust law Accept sit-in Accept parents occupying school Accept squatters
Protestoi epäoikeudenmukaiseksi kokemaansa lakia 35 vastaan Hyväksyy istumamielenosoitaksen 38 Hyväksyy vanhempien suorittaman koulun- 34 valtauksen
Source: SCP (1996: 492-4); also Denters (1998).
Hyväksyy talonvaltaajien toimet Hyväksyy ydinlaitoksen saarron Hyväksyy lakon vastalauseena sosiaalietuuksien leikkauksiin Haluaa lisää sananvaltaa alue- ja paikalhshallintoon Lähde: SCP 1996: 492-94; lisäksi Denters 1998
Table 10.8 shows that acceptance of most types of political protest has increased noticeably over the years.
Taulukosta 10.8 nähdään, että useimpien poliittisten protestimuotojen hyväksyntä on kasvanut vuosien varrella huomattavasti.
The need for 'more say in subnational government' is as great as ever.
Tarve saada enemmän sananvaltaa alue- ja paikallishallintoon on pysynyt samalla tasolla.
There is not only a good 'politicalopportunity structure' for action-oriented forms of participation, but also a good basis for action-oriented 'new social movements'.
Poliittiset edellytykset toimintaan suuntautuneille osalkstumismuodoille ovat suotuisat, mutta niiden lisäksi myös toimintaan suuntautuneiden uusien yhteiskuntaliikkeiden kasvualusta on otollinen.
In 1970, 70 per cent of the Dutch population had a materialistic political approach, a low proportion by international standards.
Materialistiseen poliittiseen suuntaukseen lukeutuvien osuus Alankomaiden väestöstä oli vuonna 1970 31 %, mikä oli kansainvälisesti ajatellen jo melko alhainen luku.
In 1993 this percentage had fallen further to 14 per cent.
Vuoteen 1993 mennessä kyseinen osuus oli laskenut edelleen 14 prosenttiin.
During the same period, the proportion of the population with postmaterialistic political views grew from 15 per cent to 22 per cent (Abramson and Inglehart 1995). The rise in postmaterialistic values seems to have slowed in the 1990s, remaining at a high level by international standards.
Samaan aikaan postmaterialistisen poliittisen ajatussuunnan tukijoiden osuus oli noussut 15 prosentista 22:een (Abramson & Inglehart 1995). Postmaterialististen arvojen osuuden kasvu näyttäisi pysähtyneen 1990luvulla mutta jääneen kansainvälisesti ajatellen korkealle tasolle. 4
It is sometimes hypothesised that since the Netherlands no longer has any really serious problems public policy has become mainly 'administration" This is thought to be particularly the case at subnational level.
Alankomaissa kuulee toisinaan väitettävän, että maassa ei ole enää todellisia suuria ongelmia ja että julkisen vallan politiikka on sen vuoksi ennen kaikkea "hallinnointipolitiikkaa".
The pillars on which authorities were previously able to rely are much weaker.
Tämän väitetään koskevan erityisesti hajautettua hallintoa.
In the middle ground between public administration and ordinary citizens (civil society), vertical pillars have lost much of their significance whilst horizontal lines have increased in importance.
Alankomaiden hajautetun hallinnon pulmat vaikuttavat tosiaankin lähinnä "ylellisyysongelmilta", jos niitä venataan esimerkiksi EU:n eteläisten jäsenvaltioiden ongelmiin.
For the authorities this represents a major challenge in that a society with a more horizontal structure requires an approach that is radically different from what is needed when a society is based on vertical pillars (Hendriks 1996).
Siitä huolimatta todellisia haasteitakin löytyy ainakin läänin- ja paikallishallinnon näkökulmasta, sillä ne joutuvat vastakkain seuraavanlaisten kehityssuuntien ja ilmiöiden kanssa.
• Dehierarchization—The horizontal lines are also visible in the new organizations and groups emerging today in the area lying between the authorities, the market, and individuals.
• Pilarirakenteen purkautuminen (ontzuiling) - Yhteiskunnan "pilarijako" (eli poliittisiin ja elämänkatsomuksellisiin ryhmittymiin perustava, yhteiskunnan kerrokset linjoina läpäisevä
No explanation for this has yet been found, but it is highly unlikely that the breeding-ground for the extreme right has simply disappeared in the course of a few years.
-195- lokeroitarninen erilaisiin ryhmiin), johon politiikka valtakunnan tasolla ja sitä alemmilla tasoilla pitkään tukeutui, on heikentynyt tuntuvasti 1960luvulta lähtien.
Generally speaking, the extreme right is still a focal point for malcontents and a phenomenon to be kept under constant surveillance.
Nämä pilarit, joihin hallinto saattoi aiemmin luottaa, ovat menettäneet suuren osan kantokyvystään.
The specific features of any given trend often become clear when placed in a comparative perspective.
Näille organisaatioille ja lyhmittymille on yhteistä epähierarkkinen rakenne ja toimintatapa.
As far as the reform of regional and local government in the Netherlands is concerned, a comparison with Belgium and Germany makes interesting reading.
Kyse on yhtäältä melko irrallisista yksittäisten kansalaisten verkostoista, joissa toimivat yksilöt tekevät yhteistyötä käytännön syistä.
By comparison with Belgium, it is striking how few institutional reforms have actually been carried out in the Netherlands, even though there has never been a lack of planned reform.
Toisaalta on kyse varsin lujia siteitä muodostavista uusista sosiaalisista ja poliittisista liikkeistä, joissa yhteiskunnallinen osallistuminen ja poliittinen yhdenvertaisuus ovat keskeisiä arvoja.
Under the recent proposals there would be five national areas, forty-four socioeconomic regions, thirty-seven new-style provinces, seven city provinces, etc.
Uudet organisaatiot ja ryhmittymät edistävät kansälaisuusmalleja, jotka poikkeavat huomattavasti vanhalle pilariyhteiskunnalle tunnusomaisesta malttavaisesta kansalaisuudesta.
Needless to say, none of the proposed institutional reforms has actually seen the light of day although this does not mean that there have been no significant changes in the system of Dutch regional and local government.
Uuden kansalaisuuden piirteitä ovat yhtäältä itsenäisyys, laskelmoivuus, kulutukseen suuntautuneisuus, kykenevyys ajaa omia asioita sekä laatutietoisuus. Toisaalta sen ominaisuuksia ovat vaihtoehtosuuntautaneisuus, osallistuvuus, yhteiskunnallinen valppaus ja ekologinen tiedostavuus.
We shall see below that the major changes carried out in the Netherlands concern processes rather than structures, whilst in Belgium the situation is the other way round.
• Kasvavat vaatimukset ja odotukset - Yhteiskunta- ja kulttuurisuunnittelun keskuksen (Sociaal en Cultureel Planbureau) tutkimuksesta käy ilmi, että perinteisen yhteiskuntarakenteen heikkeneminen ei ole tapahtunut kansalaisten yhteiskunnallisen osallistumisen kustannuksella.
The necessary changes in terms of processes have undoubtedly been made in Belgium, but most of the conspicuous reforms there have been concerned with structures.
Kiinnostus julkisiin asioihin on kuitenkin saanut uusia ilmenemismuotoja. Päättäjät sekä valtakunnallisella että alue- ja paikallistasolla törmäävät tähän päivittäin.
In fact, whilst the Netherlands basically remains the same decentralized unitary state, Belgium has been transformed into a regionalised federal state within a few decades.
Nykypäivän kansalainen on kriittisempi, valveutaneempi ja aktiivisempi kuin ennen.
Comparisons with Germany are particularly interesting, with local government reforms in the two countries moving in opposite directions.
Verrattuna aikaan, jolloin yhteiskunta oli vielä linjattu eri ryhmittymiin, kansalaiset esittävät hallinnolle nykyään runsaasti vaatimuksia, jotka eivät ole pelkästään suurempia vaan myös konkreettisempia.
What was fashionable in the Netherlands in the 1980s (new public management) is now at the heart of discussions in Germany in the 1990s, whilst'the German obsession with coproductive policymaking in the 1980s is now the centre of attention of the Netherlands in the 1990s.
Viranomaisille tämä aiheuttaa hallinto-ongelman, johon ei ole vielä löydetty tyydyttävää ratkaisua. Viranomaisilta odotetaan nykyään paljon enernmän, mutta samalla niiden toiminta saa yhteiskunnassa entistä vähemmän hyväksyntää.
In the 1980s, new public management (NPM), which had come to fruition in the Anglo-Saxon world, took firm root in Dutch local government, with municipal experiments taking place all over the country in self-management, contract management, and related private-enterprise type ventures.
• Väliportaan hallinto - Pilarijärjestelmä oli vähintään yhtä tärkeä alue- ja paikallishallinnolle kuin valtionhallinnollekin. Toonenin (1996) mukaan toissijainen takirooli, johon Alankomaiden läänit ovat tämän vuosisadan aikana päätyneet, selittyy sillä, että pilarijärjestelmä oli tehokas väline sekä läänien näkökantojen yhteensovittamisessa että niiden sisäisten ristiriitojen sovittelussa.
The examples of Delft and Groningen are well known.
Yhteiskunnan pilarit eli lokerot olivat nimittäin selvästi alueittain keskittyneitä.
The most famous example of private-enterprise type local administration was, however, to be found in Tilburg, leading to the Tilburg model and the international furore surrounding it. In the 1980s, Germany
Koska poliittinen tahto ja konsensus muodostuivat sekä valtion tasolla että aluetasolla kohtuullisen tehokkaasti pilarijärjestelmän puitteissa, läänille jäi yhä enemmän teknisen ja juridisen tukijan rooli.
was left well behind in the move to introduce NPM techniques. German communes were themselves in the throes of a development termed Die Erneuerung der Politik von Unten (The Renewal of Politics from Below) (Hesse 1986), which sought to institutionalise participatory and communicative forms of administration from the bottom up.
• Suurkaupunkialueet - Koska lääniä pidettiin heikkona, aluehallintoratkaisuja etsittiin pitkään muualta ja ennen kaikkea paikallistason yläpuolelle sijoittavasta kaupunkihallinnosta, jossa hallintojen väliset ristiriidat näkyvät sel­vimmin.
New public management was introduced in Germany only slowly, but eventually broke through with unprecedented force.
Alankomaiden ulkopuolella aluekysymykset liitetään enemminkin Flanderia, Kataloniaa, Skotlantia tai Baijeria vastaavaan hallintotasoon.
Local authorities in Germany now look with special interest at the Netherlands, and particularly the Tilburg model, which appears to have acquired a cult status in Germany (Klages and Löffier 1996).
Kun Alankomaissa puhutaan "aluekysymyksestä", viitataan ensisijaisesti Rotterdamin ja Amsterclarnin kaltaisiin kaupunkeihin.
During the same period, Tilburg initiated a process of change that has led to a situation where the commune is less interested in the logic of internal production and more in the social environment.
Suurkaupunkialueille on jo monta kertaa yritetty löytää hallintoratkaisua.
In many other communes, one can observe comparable trends involving interactive district administration, communicative decisionmaking, policy coproduction, etc.
1990­luvun alussa näytti siltä, että kaupunkialue tai "kaupunkilääni" on tarkoitukseen etsitty rakenne.
Generally, local administration in the Netherlands in the 1990s has been going down a path already trodden by Germany in the 1980s.
Amsterdamissa ja Rotterdamissa järjestetyn kansanäänestyksen jälkeen (ks. tämän esityksen 5. jakso) asiasta ollaan kuitenkin taas epävarmoja, ja kaupunkialueiden hallinto­ongelman katsotaan odottavan edelleen ratkaisuaan.
The 1980s were years when the concept of new public management was accepted with enthusiasm in Dutch local government.
• Poliitikkojen ja kansalaisten välinen "kuilu" ­ Toisen maailmansodanjälkeinen kehitys on muuttanut voimakkaasti poliittista asetelmaa.
During that decade, local administrations had to adjust first and foremost to tighter public purse strings, with substantial savings having to be made in local government expenditure.
Kansalaiset ovat keskimäärin entistä koikeammin koulutettuja ja myös valmiimpia ja herkempiä puolustamaan oikeuksiaan.
This requirement was all the more powerful as Dutch local authorities were dependent on the central authorities for a substantial part of their income.
Poliitikot ovat joutuneet toteamaan, että määräysvalta ei ole enää itsestään selvää, vaan että se pitää jatkuvasti ansaita ■vuorovaikutuksessa eri hallintojen kanssa.
The pressure to make savings was also an opportunity to make considerable changes in administrative practice.
Vallan ansaitseminen ei ole yksinkertaista tilanteessa, jossa politiikka "vaihtaa alaa" (elämänalueille, jotka ovat poliitikkojen ulottumattomissa), pirstaloituu ja menettää kiinteyttävää voimaansa (ks. tämän esityksen jakso 3.1).
A politicoadministrative culture characterized by growthsharing now had to be turned into a culture characterized by savings and structural cutbacks in funds available.
Monet merkit viittaavat siihen, että poliitikot ovat ennernminkin menettämässä kuin saamassa lisää arvovaltaa ja luottamusta.
The development of a new set of instruments was influenced by the Zeitgeist of neo-liberalism and market thinking.
Tässä yhteydessä puhutaan usein kansalaisten ja poUftikkojen välille kasvavasta kuilusta, jota pidetään syvänä erityisesti suurissa kaupungeissa.
There was a favourable climate for this in the Netherlands, although less so than in the United Kingdom and the United States.
Poliitikot, yhteiskunnan johtohahmot ja mielipidejohtajat pitävät kuilun umpeenkuromista hyvin tärkeänä.
Terms such as deregulation and privatization began to crop up in discussions.
Toiset panevat vähemmän painoa tämän "ongelman" ratkaisemiseen.
Classical bureaucratic modes of operation were observed with growing scepticism.
Viimeksi mainittuihin kuuluvat eräät yhteiskuntatieteilijät kuten Andeweg ja Van Gunsteren (1994), jotka vertaavat kuilua Loch Nessin hirviöön: kauhuolentoon, jota kukaan ei ole oikeastaan koskaan nähnyt.
The idea of new public management was taken up in writing and in discussions with growing enthusiasm, and the culture and instruments of private enterprise became a shining example for the authorities (Hood 1991).
• Äärioikeisto - Vuosien 1986, 1990 ja 1994 kunnallisvaaleissa nähtiin äärioikeistolaisten puolueiden nousu.
Concepts such as contract management, product-oriented budgetting, management evaluation, quantifiable policy goals, indicators, and benchmarking began to seep into the vocabulary of local administration.
Äärioikeistolaiset poliitikot saivat paikkoja erityisesti kaupunginvaltuustoissa.
The reference points for discussions lay outside the higher authorities and were to be found in business life and business administration.
Vuoden 1998 kunnallisvaaleissa kyseiset puolueet pyyhkäistiin lähes kokonaan kartalta.
The rapprochement between public and private sectors stemmed from an admiration for the 'codes' of private enterprise, whilst private investors were also badly needed by public players to develop ambitious, large-scale urban schemes.
Syytä tähän ei vielä tiedetä. On hyvin epätodennäköistä, että äärioikeiston kasvualusta olisi muutamassa vuodessa hävinnyt.
Attractive inner-city designs, buildings with a strong identity, and innovative architecture became the common
Äärioikeistolaisuutta pidetäänkin edelleen yleisesti huolestuttavana ilmiönä, jota on jatkuvasti tarkkailtava.
denominators of this planning approach.
Tietyn suuntauksen ominaislaatu paljastuu usein vasta vertailtaessa.
They became the expression of a new urban enthusiasm shared by a wide spectrum of politicians.
Alankomaiden alue- ja paikallishallinnon uudistustrendejä on mielenkiintoista vertailla Belgiaan ja Saksaan.