natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rural development policy, which constitutes the new second pillar of the CAP, will help to reward farmers directly for services they provide to society, like the protection of the environment and the preservation of the countryside, which are also an important source of new jobs and regional culture.
YMP:n uuden toisen pilarin muodostavan maaseudun kehittämispolitiikan ansiosta viljelijät voivat saada välittömästi palk­kion yhteiskunnalle tarjoamistaan palveluista, kuten ympäristönsuojelusta ja maaseudun säilyttämisestä, jotka puo­lestaan edistävät työllisyyttä ja alueellista kulttuuria.
The farming community will play a changing and important role in the 21st century.
Viljelijät ovat tärkeässä asemassa 2000­luvulle siirryttäessä.
It is only our farmers who can provide consumers with food which lives up to their high expectations regarding quality, food safety, ecolo­gical and animal welfare standards.
Ainoastaan viljelijät pystyvät tarjoamaan elintarvik­keita, jotka vastaavat kuluttajien laatuun, elintarviketurvallisuuteen sekä ekologisiin ja eläinten terveyttä koskeviin vaatimuksiin liittämiä suuria odotuksia.
If we want European farmers to meet these demands, society must be prepa­red to support them through a reformed CAP.
Jotta Euroopan viljelijät pystyisivät täyttämään nämä vaatimukset, yhteis­kunnan on oltava valmis antamaan tukensa uudistetun YMP:n kautta.
The reform is aimed at reconciling the Common Agricultural Policy with the concerns and ambitions of Euro­pean citizens.
Uudistuksen tavoitteena on muuttaa yhteistä maatalouspolitiikkaa Euroopan kansalaisten huolenaiheet ja tavoitteet paremmin huomioon ottavaksi.
This brochure is intended as a contribution to a better understanding of the past, present and future of a policy which, while it is often misunderstood, remains one of the cornerstones of the European Union.
Tämän esitteen tarkoituksena on valottaa YMP:n historiaa, nykyisyyttä ja tulevai­suutta, sillä maatalouspolitiikka on edelleen yksi Euroopan unionin kulmakivistä.
Franz Fischler Commissioner for Agriculture and Rumi Development
Franz Fischler Maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaava komission jäsen
Putting policy into practice
Politiikan toteuttaminen käytännössä
Throughout its 40 years' history, the Common Agricultural Policy (the CAP) has adapted to changing political and economic circumstances.
40-vuotisen elinkaarensa aikana yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) on pystynyt sopeutumaan poliittisen ja taloudellisen tilanteen lukuisiin muutoksiin.
In its early years, securing the food supply and helping farmers improve productivity were key concerns.
Alkuvaiheessa sen tärkeimpinä tavoitteina oli turvata elintarvikkeiden tarjonta ja auttaa viljelijöitä lisäämään tuotantoaan.
Today, the CAP extends over many areas of policy, reflecting the important role agriculture plays in our society.
Tänä päivänä YMP:aa sovelletaan monilla eri politiikan aloilla, mikä onkin osoitus sen yhteiskunnallisesta merkittävyydestä.
In addition to contributing to the management of agricultural markets in the European Union, the CAP also touches on other policy areas, such as environmental issues, regional and rural development and consumer issues.
Euroopan unionin maatalousmarkkinoiden hallinnointiin liittyvän tehtävänsä lisäksi YMP vaikuttaa myös muihin politiikan alueisiin, kuten ympäristökysymyksiin, alueiden ja maaseudun kehittämiseen sekä kuluttajakysymyksiin.
In the course of the 1960s, a common market in agricultural products was established in the original Community of Six (Belgium, France, the Netherlands, Germany, Luxembourg, Italy).
Maataloustuotteiden yhteismarkkinat perustettiin 1960luvun aikana alkuperäisessä kuuden jäsenvaltion yhteisössä (Belgia, Ranska, Alankomaat, Saksa, Luxemburg ja Italia).
This chiefly involved harmonising existing national price support mechanisms, and establishing a common customs barrier for goods coming from third countries.
Silloin keskityttiin ennen kaikkea yhdenmukaistamaan kansallisia hintatukijärjcstelmiä ja otettiin käyttöön yhteinen tulliraja yhteisön ulkopuolisista maista tuleville tavaroille.
The policy was funded by the European Agricultural Guarantee and Guidance Fund (EAGGF), set up in 1962.
Toimenpiteet rahoitettiin vuonna 1962 perustetusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR).
The CAP was one of the first policies to be decided at Community level.
Siitä lähtien YMP:n tukeen on sovellettu yhteisön tasolla hallinnollisten hintojen järjestelmää.
Today, it offers farmers and industry a mature single market for their products, free of inter nal barriers to trade, where operators can compete on a level playing field.
Niihin on useimmissa tapauksissa kuulunut "tavoitehinta" (hinta, jota yhteisö pitää riittävänä tuottajien kohtuullisten tulojen turvaamiseksi) ja "interventiohinta".
Decisions are taken every day that affect farmers, consumers, exporters and all the other players in the long chain that brings food from stable to table.
Hallinnollisten hintojen järjestelmällä on pystytty varmistamaan, että tuottajilla on aina myyntikanava tuotteilleen.
CAP support since then has operated through the establishment of a system of institutional prices for commodities at Community level.
YMP oli yksi ensimmäisistä yhteisön tasolla päätetyistä politiikoista.
These have included, in most cases, a 'target price' (the price thought by the Community to offer a fair chance for producers to earn a decent living) as well as an 'intervention price'.
Sen ansiosta yhteisön viljelijöiden ja teollisuuden tuottamilla tuotteilla on valmiit yhtenäismarkkinat, joilla ei ole sisäisiä kaupan esteitä ja joilla toimijat pystyvät kilpailemaan tasavertaisesti.
When internal market prices lall below a certain level, the Community acts as a kind of buyer of last resort, buying in stock and placing it in intervention stores across the European Community, thus helping to stabilise markets.
Päivittäin tehdään päätök siä, jotka vaikuttavat viljelijöihin, kuluttajiin, viejiin ja kaikkiin muihin toimijoihin, jotka osallistuvat pitkään elintarvikeketjuun tuottajilta kuluttajille.
The principles of the CAP were decided in the Treaty of Rome that set up the European Community in 1957: • to increase agricultural productivity; • to ensure a fair standard of living for the agricultural community; • to secure the food supply; • to stabilise markets: • to provide consumers with reliable supplies at reason able prices.
YMP:n periaatteet esitetään Rooman sopimuksessa, jolla Euroopan yhteisö perustettiin vuonna
The increased stability brought about by a strong inter nal market, as well as technical progress, led to big increases in production.
Vahvojen sisämarkkinoiden mukanaan tuoma vakaus ja tekniikan kehittyminen ovat johtaneet tuotannon suureen kasvuun.
By the 1970s, the European Community was self-sufficient in key sectors.
1970-luvulle tultaessa Euroopan yhteisö oli tullut omavaraiseksi kaikilla tärkeimmillä tuotealoilla.
In some sectors, it was more than self-sufficient, and was moving into surplus.
Toisilla aloilla omavaraisuusaste jopa ylittyi ja johti ylituotantoon.
These surpluses were held in inter vention stores, and some released for export.
Näitä ylijäämiä pidettiin interventiovarastoissa ja osa niistä meni vietiin.
The differences between the lower prices on the world market and those on the internal market meant that exports needed to be subsidised by means of export refunds (designed to bridge the gap between the two price levels).
Alhaisempien maailmanmarkkinahintojen ja sisämarkkinahintojen välinen erotus oli tuotteita vietäessä korvattava maksamalla vientitukia (joiden tavoitteena on kattaa näiden kahden hintatason välinen ero).
It also stated the need to take into account: • lhe particular nature of' agricultural activity, which results from the social structure of agriculture and from structural and natural disparities between the various agricultural regions; • the need to effect the appropriate adjustments by degrees; • the fact that in the Member States agriculture constitutes a sector closely linked with the economy as a whole.
• maatalouselinkeinon erityisluonne, joka johtuu maata louden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri maata lousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnon olojen eroista • tarve toteuttaa aiheelliset mukautukset asteittain • se, että maatalous on jäsenvaltioissa tuotannonala, joka liittyy läheisesti talouteen kokonaisuutena.
4 < European agriculture Page 5
4 < Euroopan maatalous Page 5
Past reforms of the CAP
YMP:n aikaisemmat uudistukset
1972 · new measures to promote modernisation of agriculture, professional qualifications for farmers and start-up assistance for young farmers.
1972 · uusia toimenpiteitä maatalouden nykyaikaistamiseksi, viljelijöiden ammatillinen pätevyys ¡a nuorille viljelijöille tarkoitettu luki toiminnan aloittamista varten
1975 · first assistance programme for mountainous regions and areas with natural handicaps.
1975 · ensimmäinen vuoristoalueita ¡o luonnon haitoista kärsiviä alueita koskeva tukiohjelma
1979 · 'co-responsibility' levy requires farmers to pay a penalty for serious over-production in the dairy sector.
1979 ■ viljelijöiden on maksettava "yhteisvastuullisuusmaksu" rangaistuksena maitotuotealan merkittävästä ylituotannosta
1984 · milk quota system set up to control the volume of production.
1984 · maidontuotannon hillitsemiseksi otetaan käyttöön kiintiöjärjestelmä
1988 · budgetary guidelines set a maximum ceiling for the CAP budget.
1988 ■ talousarvion suuntaviivoissa vahvistetaan YMP-budjetin katto
■ 'stabilisers' set a maximum limit on quantifies guaranteed to receive support payments.
■ "vakautustekijöillä" vahvistetaan tukia saavat taatut enimmäismäärät
• a new approach to Community structural policy favours a more effective, global strategy for rural and lessfavoured areas and closer co-ordination between the Guidance Section and other Structural Funds.
■ yhteisön rakennepolitiikkaa uudistetaan siten, etlä se tukee maaseutua ja epäsuotuisia alueita koskevaa tehokkaampaa kokonaisvaltaista strategiaa sekä EM0TR:n ohjausosaston ¡a muiden rakennerahastojen välistä tiiviimpää koordinointia
1992 · price supports are cut for key products to bring them closer to world market prices - farmers receive compensatory direct payments.
1992 · tärkeimpien tuotteiden hintatukia leikataan, jotta niiden hinnat lähenisivät maailmanmarkkinahintoja
In the 1970s, attention began to focus on specific Com­munity policy initiatives to speed up the structural adjustment of the European farm sector.
1970­luvulla alettiin kiinnittää enemmän huomiota erilai­siin yhteisön politiikkoja koskeviin aloitteisiin, koska oli tarpeen vauhdittaa Euroopan maatalousalan rakenneuu­distusta.
In 1972. legis­lation was passed to modernise farms, to promote pro­fessional training, and to renew the agricultural work force by encouraging older farmers to take early retire­ment.
Vuonna 1972 vahvistettiin Euroopan laajuisia lakeja, joiden tavoitteena oli modernisoida maatiloja, edis­tää ammatillista koulutusta ja saada aikaan uudistuksia maataloustyöntekijöiden parissa houkuttelemalla vanhem­pia viljelijöitä siirtymään varhaiseläkkeelle.
A few years later, initiatives were taken to pro­vide assistance to farmers working in difficult condi­tions, such as hill farmers.
Joitakin vuo­sia myöhemmin esitettiin aloitteita erityisen vaikeissa olo­suhteissa työskentelevien viljelijöiden tukemiseksi esi­merkiksi vuoristoalueilla.
These constitute the Less­Favoured Areas scheme.
Tästä syntyi epäsuotuisien alu­eiden (LFA­alueet) tukijärjestelmä.
• land is 'set-aside' from agricultural production, fo lie fallow or be used for non-food-production such as biofuels; financial support goes to less intensive farming methods.
■ maatalousmaata poistetaan viljelykäytöstä: se jätetään kesannoksi tai sitä käytetään non food -tuotantoon (esim. biopolttoaine); tukea annetaan laajaperäisemmille viljelymenetelmille
• introduction of three new measures to accompany the 1992 reform: the agri-environment and afforesfafion schemes and an improved early retirement scheme for farmers aged over 55.
• vuoden 1992 uudistusta täydennetään ottamalla käyttöön kolme uutta toimenpidettä: maatalouden ympäristötoimenpiteet, metsitystoimenpiteet sekä parempi varhaiseläkejärjestely yli 55 vuotiaille viljelijöille
By the 1980s, the market system was straining at the seams in the face of ever­growing production.
1980­luvulle mennessä kauppajärjestelmä oli luhistumai­sillaan jatkuvasti kasvavan tuotannon vuoksi.
In effect, the prices and guarantees provided through interven­tion and production aids stimulated output at a rate increasingly beyond the market's absorptive capacity.
Interventio­ja tuotantotukiin kuuluvat hinnat ja takuut johtivat niin suureen tuotantoon, että sen myynti tavanomaisilla mark­kinoilla oli mahdotonta.
Between 1973 and 1988. the volume of agricultural production in the Community increased by 2% a year while internal demand grew by 0.5% per year.
Vuosina 1973­1988 yhteisön maataloustuotannon määrä kasvoi 2 prosenttia vuodessa, kun taas sisäinen kysyntä kasvoi ainoastaan 0,5 prosenttia vuodessa.
As a result, surpluses grew, as did costs connected with intervention buying and subsidised exports.
Tämän seurauksena kasvoivat sekä ylijäämät että interventio­ostojen ja tuetun viennin kustannukset.
Growing volumes of subsidised exports on world markets drew criticism from trading partners, as these contributed to depressing world prices.
Kauppakumppanit arvostelivat ankarasti tuetun viennin kasvua, sillä se puolestaan laski maailmanmarkkinahin­toja.
Thus, the 1980s were characterised by increasing trade disputes, a growing farm budget, and increasing public concern about wine lakes and butter mountains, as well as the damage to natural resources and the envi­ronment being caused by intensive forms of produc­tion.
1980­lukua voitaisiinkin kuvata aikakautena, jolloin kaup­pakiistat lisääntyivät, maatalousbudjetti kasvoi ja yhteis­kunta huolestui yhä enemmän viinijärvistä ja voivuorista sekä voimaperäisen tuotannon luonnonvaroille ja ympäris­tölle aiheuttamista vahingoista.
The benefits of the CAP were failing to reach those who needed it: the production­based system was failing to deliver sufficient support to the vast majority of small and family­run farms.
YMP:sta koituvat hyödyt eivät tavoittaneet niitä eniten tarvitsevia: tuotantoon perustuvalla järjestelmällä ei pystytty riittävästi tukemaan enemmistönä olevia pien­ja perhetiloja.
Initial measures were taken in the course of the 1980s, notably through the introduction of milk production quotas and budget stabilisers, leading in 1992 to more fundamental reform.
1980-luvulla toteutettiin ensimmäiset toimenpiteet ottamalla käyttöön maidon tuotantokiintiöt ja vakautustekijät, jotka johtivat vuonna 1992 tehtyihin perinpohjaisempiin muutoksiin.
Another element of the reform package were "accompanying measures".
Uudistuspakettiin kuuluivat myös nk. liitännäistoimenpiteet.
These included an improved early retirement scheme and two new schemes to encourage less intensive forms of production, more environmentally friendly farming, and the development of afforestation of marginal farm land.
Varhaiseläkejärjestelmää parannettiin ja kahdella uudella toimenpiteellä pyrittiin edistämään laajaperäisempää tuotantoa, ympäristöystävällisempää viljelyä sekä toisarvoisten maa-alueiden metsittämistä.
Focusing on rural development
Päämääränä maaseudun kehittäminen
The 1992 reform aimed to bring a better balance between supply and demand on the internal market.
Vuoden 1992 uudistuksen tavoitteena oli tasapainottaa sisämarkkinoilla vallitsevaa kysyntää ja tarjontaa.
It did so by cutting intervention prices for cereals crops and animal products, thus bringing them closer to those on the world markets, and by compensating loss of income with a series of direct aids to farmers.
Tähän päästiin leikkaamalla viljojen ja eläintuotteiden interventiohintoja, jotka tämän ansiosta lähenivät maailmanmarkkinahintoja, sekä korvaamalla tulonmenetyksiä viljelijöille suunnatuilla suorilla tuilla.
These aids were paid per hectare in the cereals sector and per head in the livestock sector.
Vilja-alalla tuet maksettiin hehtaarien ja karja-alalla eläinten lukumäärän perusteella.
Amounts were determined by taking account of yield (or, in the case of livestock, numbers of animals held) over a fixed reference period.
Tuen määrä laskettiin ottamalla huomioon sato (tai karjan osalta eläinten lukumäärä) tietyn viitekauden aikana.
Outside the realm of the CAP, at the end of the 1980s there was a radical shake-up in the way EU assistance to regions suffering from structural handicaps was organised.
Myös YMP:n ulkopuolella tapahtui mullistuksia, kun 1980-luvun lopussa rakenteellisista haitoista kärsiville alueille tarkoitettua yhteisön tukea muutettiin radikaalisti.
The 1988 reform of the Structural Funds was the beginning of a more integrated approach to regional development, a policy move with important consequences for the Union's rural communities.
Vuoden 1988 rakennerahastouudistuksen ansiosta alueellista kehittämistä alettiin tarkastella kokonaisvaltaisemmin, mikä on johtanut huomattaviin tuloksiin Euroopan maaseutualueilla.
Assistance to priority regions was channelled through national or regional programmes agreed between the Member States and the Commission. Rural development measures were integrated into these programmes.
Ensisijaisille kohdealueille tarkoitettu tuki kanavoitiin jäsenvaltioiden ja komission välillä sovittujen kansallisten tai alueellisten ohjelmien kautta, joihin myös maaseudun kehittämistoimenpiteet sisältyi vät.
These included start-up assistance to young farmers, investment aid for agricultural holdings, encouragement of tourism and craft investment, and financial aid for rural infrastructure projects, such as village renewal schemes.
Niihin kuuluivat muun muassa nuorille viljelijöille tarkoitettu aloitustuki, maatilojen investointituki, matkailulinja käsiteollisuuteen tehtävien investointien rohkaiseminen sekä tuki maaseudulla toteutettaville infrastruktuurihankkeille (esim. kylien kunnostaminen).
In 1993, the special needs of rural areas received further recognition in the Treaty of Maastricht which stipulated that, "...the Community shall aim at reducing disparities between the levels of develop ment of the various regions and the backwardness of the lessfavoured regions, including rural areas''
Vuonna 1993 maaseudun erityistarpeet tunnustettiin jälleen Maastrichtin sopimuksessa, jossa määrätään, että "yhteisö pyrkii erityisesti vähentämään eri alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden, maaseutu mukaan luettuna, jälkeenjääneisyyttä". syyttä".
6 < Europi rul lur Page 7
6 < Euroopan maatalous Page 7
COMMON POLICY, COMMON FINANCE: FUNDING THE CAP
YHTEINEN POLITIIKKA, YHTEINEN TALOUDENHOITO: YMP:N RAHOITTAMINEN
Decided at EU level, the CAP is financed by a common fund, the European Agricultural Guarantee and Guidance Fund (EAGGF).
EU:ssa on päätetty, että YMP rahoitetaan yhteisestä rahastosta nimeltä Euroopan maatalouden ohjaus- ¡a tukirahasto (EMOTR).
The CAP is also a source of revenue for the EU budget in the form of duties on farm trade and levies on sugar production.
YMP tuo myös tuloja EU:n talousarvioon maataloustuotteiden kaupasta ¡a sokerintuotannosta kannettavien maksujen välityksellä.
The Guarantee Section represents around 88.5% of the EAGGF budget.
Tukiosaston osuus EM0TR:n talousarviosta on noin 88,5 %.
It covers expenses arising from Common Market Organisations (CMOs) in the various product sectors.
Se kattaa eri tuotealojen yhteisistä markkinajärjestelyistä (YMJ) aiheutuvat menot.
In 1988, EU Heads of State imposed maximum limits on the growth of the Guarantee budget.
Vuonna 1988 EU:n valtion ja hallitusten päämiehet vahvistivat tukiosaston vorojen kasvulle enimmäisrajat.
Known as the "agricultural guideline", this limits growth in the budget to 74% of the growth in EU GNP.
Tällä nk. maatalouden menolinjauksella rajoitetaan kyseisen talousarvion kasvu 74 %:iin EU:n bruttokansantulon kasvusta.
In 1997, the Guarantee budget amounted to ECU 40 805 million, accounting for approximately half the EU budget or around 0,6% of Community GDP.
Vuonna 1997 tukiosastolla oli käytössään 40 805 miljoonaa ecua eli noin puolet EU:n talousarviosta tai 0,6 % yhteisön bruttokansantuotteesta.
Allocation of resources under the Guarantee section, 1997 categorised in four broad types: • costs arising from intervention buying;
Tukiosaston varojen jakautuminen vuonna 1997
• export refunds; • direct payments introduced in 1992; • agri-environment, afforestation, and early retirement schemes.
Tukirahastosta tätä nykyä korvattavat menot voidaan jakaa karkeasti neljään ryhmään: • interventio-ostoista aiheutuvat kustannukset • vientituet • vuonna 1992 käyttöönotetut suorat tuet • maatalouden ympäristötoimenpiteet, metsittäminen ¡a varhaiseläkejärjestelmät.
Since 1992, support to the agricultural sector has focused less on price support mechanisms, and more on direct income aid to farmers.
Vuodesta 1992 maatalousalalla on keskitytty pikemminkin viljelijöille maksettaviin suoriin tulotukiin kuin hintatukiin.
The diagram on the right shows how funds are allocated under the Guarantee Section.
Viereisestä kaaviosta käy ilmi, kuinko tukiosaston varat kohdennetaan eri aloille.
The Guidance Section represents around 11.5% of the EAGGF budget. It is one of the European Union's Structural Funds - the others being the European Regional Development Fund (ERDF), the European Social Fund (ESF) and the Financial Instrument for Fisheries Guidance (FIFG).
Ohjausosaston osuus EU:n talousarviosta on noin 11,5 X. Se on yksi Euroopan unionin rakennerahastoista; muut rokennerahastot ovat Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), Euroopan sosiaalirahasto (ESR) ja kalatalouden ohjauksen rahoitusväline (KOR).
In 1997, the Guidance Fund amounted to ECU 4 026 million, or around 5% of the EU budget.
Vuonna 1997 ohjausosastolla on käytössään 4 026 miljoonaa ecua eli noin 5 % EU:n talousarviosta.
Other products and measures:
Muut tuotteet ¡o toimenpiteet: 2,190
The Guidance Section provides co-financing for rural development measures and measures to assist the structural adjustment of agricultural holdings.
Ohjausosastosta osarahoitetaan maaseudun kehittämistoimenpiteitä ¡a maatilojen rakenneuudistusta tukevia toimenpiteitä.
These include investment aid, schemes to help young farmers set up for the first time, compensatory allowances for lessfavoured areas, training activities and rural infrastructure projects, to name but a few.
Näihin kuuluvat muun muassa investointituki, nuorten viljelijöiden tukeminen näiden aloittaessa tilanpidon, luonnonhaittakorvaukset, koulutustoimet ja maaseudulla toteutettavat infrastruktuurihankkeet.
The measures are included in multiannual programmes drawn up by the Member States in partnership with the Commission.
Toimenpiteet sisältyvät jäsenvaltioiden ¡a komission yhdessä laatimiin monivuotisiin ohjelmiin.
In certain disadvantaged areas, these measures are co-ordinated with the ERDF and the ESF.
Tietyillä epäsuotuisilla alueilla nämä toimenpiteet koordinoidaan EAKR:n ¡a ESR:n kanssa.
The three Funds also finance LEADER, a Community Initiative aimed at promoting bottom-up approaches to rural development issues.
Näistä kolmesta rahastosta rahoitetaan myös Leader-yhteisäaloitetta, ¡onka tavoitteena on kannustaa paikallisen väestön osallistumista maaseudun kehittämiseen.
Projects are selected by a Local Action Group composed of grassroot representatives.
Hankkeet valitsee paikallinen toimintaryhmä, ¡oka koostuu ruohonjuuritason edustajista.
> 7 Page 8
Hedelmät ¡a vihannekset: 1,679 li uro opa n maatalous > 7 Page 8
Shaping up for the 21
Valmistautuminen 2000-luvulle
The European Union faces a considerable set of chal­lenges over the next few years.
Euroopan unionilla on tulevina vuosina edessään huomat­tavia haasteita.
In March 1998, acces­sion talks started with Poland, Hungary, the Czech Republic, Slovenia, Estonia and Cyprus.
Maaliskuussa 1998 alkoivat liittymisneu­vottelut Puolan, Unkarin, T_ekin tasavallan.
A further five candidate countries are waiting in the wings.
Slovenian, Viron ja Kyproksen kanssa, ja viisi muuta jäsenehdokasta odottaa vuoroaan.