natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the same time, the Commission authorized the two undertakings to attend the hearing of 28 October 1993 even though they were not, formally, complainants in the administrative procedure pending before it. To enable them to prepare for the hearing, the Commission forwarded to them, by letter of 4 October 1993, the complete version of the statement of objections of 14
Komissio osoitti 14.6.1993 NVB:lle väitetiedoksiannon koskien GSA-sopimusta ja määräsi, että asianosaisia kuultaisiin 28.10.1993. — Kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevat oikeudenkäynnit ja pyyntö siitä, että kansallisille tuomioistuimille voitaisiin esittää komissiossa vireillä olevan hallinnollisen menettelyn asiakirjat
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 22 October 1994, the applicant brought the present action for annulment of the Commission decision contained in its letter of 23 September 1994 (hereinafter «the decision») and the decision of 3/4 October 1994 confirming it.
DG IV ilmoitti 23.9.1993 päivätyllä telefaksilla NUONille ja Mega Limburgille, että aikaisempi 4.10.1993 päivättyyn kirjeeseen sisältynyt rajoitus, joka liittyi "[niille] annetun väitetiedoksiannon version käyttämiseen kansallisissa oikeudenkäynneissä, oli [käynyt] perusteettomaksi ja siten [se oli] vanhentunut".
June 1993, but without its annexes. Its letter made it clear that the information contained in the statement of objections could be used only in preparation for the hearing and certainly «not for any other purpose, especially in legal proceedings» and that it was «forbidden to allow third parties ... access to it» in any way whatsoever.
Vuonna 1992 NUON Veluwse Nutsbedrijven NV (jäljempänä NUON) ja Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV (jäljempänä Mega Limburg), jotka ovat GSA-sopimuksen mukaista siirtolomakemallia käyttäviä julkisia yrityksiä, nostivat kaksi kannetta Arrondissementsrechtbank te Amsterdamissa ja näissä kanteissa kyseenalaistettiin kyseisten lomakkeiden uuden hinnoittelujärjestelmän laillisuus ja ne oli nostettu Postbankia ja ABN Amro Bank NV:tä (jäljempänä ABN) vastaan.
The first and second pleas of inadmissibility: the application is out of time and there is no act adversely affecting the applicant
NUON ja Mega Limburg lähettivät 23.9.1994 Gerechtshof te Amsterdamille kopion väitetiedoksiannosta (ilman kuulemista koskevaa selostusta) ja ne ilmoittivat tästä kantajalle.
By letter of 27 October 1993 and at the hearing of 28 October 1993, NVB objected to the fact that the Commission had disclosed the statement of objections, in its complete version, to third parties without first giving the association of banks an opportunity to gives its views on the matter.
Postbank vaati komissiota 30.9.1994 päivätyllä kirjeellään peruuttamaan tekemänsä 23.9.1994 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen päätöksen.
According to the defendant, this action is inadmissible essentially for two reasons.
Arrondissementsrechtbank hylkäsi nämä kanteet 20.1 ja 7.4.1993 antamillaan tuomioilla.
First, the contested decision is merely an interpretative decision without any binding legal effect.
NUON ja Mega Limburg valittivat näistä tuomioista Gerechtshof te Amsterdamiin.
Secondly; it does not in any way affect Postbank's legal position since it does not detract from the protection of the business secrets and confidential information allegedly contained in the statement of objections.
DG IV vastasi 3/4.10.1994 päivätyssä kirjeessään, ettei se nähnyt mitään syytä peruuttaa 23.9.1994 päivätyssä kirjeessä omaksumaansa kantaa.
By letter of 30 August 1994, NUON and Mega Limburg asked the Commission to «authorize them» to produce to the Gerechtshof te Amsterdam the version of the statement of objections which the Commission had forwarded to them and the minutes of the hearing of 28 October 1993.
Kantaja nosti esillä olevan kanteen, jota koskevan kannekirjelmän se toimitti 22.10.1994 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon ja jossa vaadittiin komission 23.9.1994 päivättyyn kirjeesen sisältyneen päätöksen (jäljempänä päätös) kumoamista samoin kuin 3/4.10.1994 tehdyn vahvistamispäätöksen kumoamista.
Contrary to the defendant's contention, the letter of 23 September 1994 contains a decision and directly affects Postbank's interests.
Samaan aikaan komissio oikeutti nämä kaksi yritystä osallistumaan 28.10.1993 pidettävään kuulemiseen, vaikka nämä kyseiset yritykset eivät olleetkaan muodollisesti valittajia komissiossa vireillä olevassa hallinnollisessa menettelyssä.
First, it partially withdrew the Commission's decision contained in its letter of 4 October 1993 since it removed the latter's prohibition of using the statement of objections in national legal proceedings.
Jotta yritykset voisivat valmistautua tähän kuulemiseen, komissio antoi niille 4.10.1993 päiväämällään kirjeellä 14.6.1993 päivätyn väitetiedoksiannon kokonaisuudessaan ilman liitteitä.
Secondly, in response to a request from NUON and Mega Limburg for «authorization» to produce the statement of objections and the minutes of the hearing to the Gerechtshof te Amsterdam, it indicated that the Commission saw no obstacle thereto.
Kirjeessään komissio täsmensi, että mainittuunväitetiedoksiantoonsisältyneitä tietoja voitaisiin käyttää vain kuulemistilaisuuden valmistelussa.
By fax of 23 September 1994, DG IV informed NUON and Mega Limburg that the earlier restriction contained in the letter of 4 October 1993 concerning the «use in national legal proceedings of the version of the statement of objections that (had) been forwarded (to them) appeared unfounded and (was) therefore inoperative».
Komissio korosti, että "näiden tietojen mikään muu käyttö, esimerkiksi oikeudenkäynneissä, ei ollut sallittua" ja että oli "kiellettyä antaa niitä millään tavoin tiedoksi kolmansille".
On 23 September 1994, NUON and Mega Limburg forwarded a copy of the statement of objections (without the minutes of the hearing)
Kantaja esitti 27.10.1993 päiväämässään kirjeessä ja 28.10.1993 pidetyssä kuulemistilaisuudessa
Moreover, as regards the Commission's contention that the interests of the applicant, and in particular its business secrets, have not been affected, that is a question not of the admissibility of this action but of substance.
Ensimmäinen ja toinen oikeudenkäyntiväite, jotka koskevat sekä kanteen nostamista liian myöhään että kantajalle vastaisen toimenpiteen puuttumista
Consequently, the action has not become devoid of purpose.
Ensimmäisen arviointi asiasta
The first plea: alleged infringement of Article 214 of the Treaty and Article 20 of Regulation No 17
Neljäs oikeudenkäyntiväite, joka koskee kanteen kohteen puuttumista oikeusasteen tuomioistuimen
The third plea of inadmissibility, alleging that the applicant has no interest in bringing proceedings, is manifestly unfounded.
Vastaajan mukaan esillä oleva kanne on jätettävä tutkimatta erityisesti kahdesta syystä.
Production of the statement of objections in national proceedings to which Postbank is not a party involves the transmission of information, which may be confidential, in the same way as production of the same document in national proceedings to which the applicant is a party.
Yhtäältä riidanalainen päätös on ainoastaan tulkintapäätös, josta ei aiheudu mitään velvoittavaa oikeusvaikutusta.
Therefore, the fact that Postbank is not a party to one of the abovementioned actions before the national courts is irrelevant as regards its interest in bringing an action.
Toisaalta se ei vaikuta mitenkään kantajan oikeudelliseen asemaan ottaen huomioon sen seikan, että päätös ei vahingoita väitetiedoksiantoon sisältyneiden väitettyjen liikesalaisuuksien tai luottamuksellisten tietojen suojelua.
The fourth plea of inadmissibility: the dispute has become devoid of purpose
Toisin kuin mitä vastaaja väittää, 23.9.1994 päivätyllä kirjeellä on päätöksentekevä luonne, ja se vaikuttaa suoraan Postbankin etuihin.
In the first part of its first plea, the applicant alleges infringement of Article 20(1) of Regulation No 17, which prohibits the use of information acquired under Articles 11, 12, 13 and 14 for a purpose other than that for which it was sought.
Itse asiassa yhtäältä sillä peruutetaan osittain komission 4.10.1993 päivättyyn kirjeeseen sisältynyt päätös, koska siinä kumotaan tässä kyseisessä kirjeessä määrätty kielto käyttää väitetiedoksiantoa kansallisissa oikeudenkäynneissä.
That prohibition renders it impossible for the Commission and the national authorities lawfully in possession of such information to use it for a reason other than that for which it was obtained.
Toisaalta koska kirjeessä suostutaan NUONin ja Mega Limburgin pyyntöön saada "lupa" antaa väitetiedoksianto ja kuulemispöytäkirja Gerechtshof te Amsterdamille, se sisältää komission arvioinnin kaikkien esteiden puuttumisen osalta esitettäessä näitä asiakirjoja kansalliselle tuomioistuimelle.
In this case, the national proceedings in which NUON and Mega Limburg produced the statement of objections following the contested decision were brought to an end by the judgments of the Gerechtshof te Amsterdam of 16 February 1995.
Esillä olevassa asiassa ne kansalliset oikeudenkäynnit, joissa NUON ja Mega Limburg esittivät väitetiedoksiannon riidanalaisen päätöksen seurauksena, ovat päättyneet Gerechtshof te Amsterdamin 16.2.1995 antamilla tuomioilla.
Those judgments are final since none of the parties brought an appeal before the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands).
Nämä tuomiot ovat lainvoimaisia, koska yksikään asianosaisista ei ole tehnyt valitusta Hoge Raad der Nederlandeniin.
Furthermore, it is apparent from the documents before the Court that the Gerechtshof took no account of the statement of objections in giving judgment.
Lisäksi oikeudenkäyntiasiakirjoista käy ilmi, ettei Gerechtshof ole ottanut väitetiedoksiantoa huomioon tuomionsa antamisessa.
Postbank's legal position has thus not been affected in any way by the transmission of the documents in question.
Siten Postbankin menettelylliseen asemaan ei ole mitenkään vaikutettu kyseisten asiakirjojen antamisella.
Therefore, the applicant no longer has any present or potential interest in relation to the national proceedings in which NUON and Mega Limburg produced that document following the Commission decision.
Sitä paitsi komission niiden väitteiden osalta, jotka koskevat sitä, että kantajan oikeuksia ei ole ollenkaan loukattu, eikä varsinkaan kantajan liikesalaisuuksia, nämä väitteet liittyvät pääasiaan eivätkä esillä olevan kanteen tutkittavaksi ottamiseen.
To determine whether, in a case such as this, Article 20(1) of Regulation No 17 imposes an obligation on the Commission to prohibit any undertakings to which it has transmitted certain documents relating to the administrative procedure from producing them in national legal proceedings, it is necessary to interpret that article in the light of the principle of sincere cooperation which, by virtue of Article 5 of the Treaty, governs relations between the Member States and the institutions.
Kuitenkin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, kuten kantaja on esittänyt useasti sekä kirjallisesti että suullisessa käsittelyssä, että kantajan intressiä saada päätös kumotuksi on tutkittava suhteessa kyseisen päätöksen yleiseen ulottuvuuteen. Riidanalaista päätöstä on tulkittava niin, että se ei koske näiden hallinnollisen menettelyn asiakirjojen antamista määrätyssä kansallisesssa oikeudenkäynnissä vaan pikemminkin niiden esittämistä kaikille kansallisille tuomioistuimille.
However, the Court considers that, as the applicant suggested on several occasions in writing and at the hearing, its interest in having the decision annulled must be examined in relation to the general scope of the measure in question.
Tämä kolmas oikeudenkäyntiväite, joka koskee kantajan oikeussuojan tarpeen puuttumista, on selvästi perusteeton.
The contested decision must therefore be interpreted as relating not to the transmission of those documents from the administrative procedure for the purposes of a specific national action but rather to their production in any national court.
Esitettäessä väitetiedoksianto sellaisessa kansallisessa oikeudenkäynnissä, jossa Postbank ei ole asianosaisena, merkitsee tietojen, myös luottamuksellisten, antamista samalla tavalla kuin saman asiakirjan esittäminen kansallisessa oikeudenkäynnissä, jossa kantaja on asianosainen.
As far as the rights of the defence of Postbank in the national proceedings are concerned, it must be pointed out that even if production by one of the parties to those proceedings of documents containing the abovementioned information is capable of weakening the position of the undertakings to which the information relates, it is nevertheless for the national court to guarantee, on the basis of national rules of procedure, that the rights of defence of such undertakings are protected.
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee perustamissopimuksen 214 artiklan ja asetuksen N:o 17 20 artiklan rikkomista
The allegedly harmful effect of transmitting certain documents to the national courts certainly cannot therefore justify an outright prohibition by the Commission of such transmission.
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee asetuksen N:o 17 20 artiklan 1 kohdan rikkomista oikeusasteen tuomioistuimen
Contrary to the applicant's assertion, such cooperation between the Commission and the national courts falls outside the scope of Regulation No 17.
Päinvastoin kuin kantaja väittää, tällainen komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö ei kuulu asetuksen N:o 17 soveltamisalaan.
That regulation governs only relations between the Commission and the authorities of the Member States referred to in Article 88 of the Treaty, which exercise powers in parallel with those of the Commission.
Asetus soveltuu ainoastaan komission ja niidenjäsenvaltoiden viranomaisten välisiin suhteisiin, joita tarkoitetaan perustamisopimuksen 88 artiklassa ja joiden toimivalta on vastaavaa kuin komission.
According to settled case-law, the national authorities referred to in that regulation certainly do not include national courts applying Articles 85 and 86 of the Treaty by virtue of their direct effect.
Itse asiassa vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan niihin kansallisiin viranomaisiin, joihin kyseisessä asetuksessa viitataan, eivät sisälly mitenkään kansalliset tuomioistuimet, jotka soveltavat perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa niiden välittömän oikeusvaikutuksen perusteella.
Consequently, Article 20(1) of Regulation No 17 cannot be interpreted as imposing on the Commission an obligation to prohibit undertakings from producing documents from the administrative procedure in national legal proceedings.
Siten edellä mainittua 20 artiklan 1 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä komissiota velvoitettaisiin kieltämään yrityksiä esittämästä hallinnollisen menettelyn asiakirjoja kansallisessa oikeudenkäynnissä.
Finally, the applicant's allegation of a conflict between the decision and the Notice on cooperation between national courts and the Commission, with a view to demonstrating, from another standpoint, an infringement of Article 20(1) of Regulation No 17, is likewise unfounded.
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan osalta kantaja vetoaa asetuksen N:o 17 20 artiklan 1 kohdan väitettyyn rikkomiseen ja tämän säännöksen mukaan tietoja, jotka on saatu sovellettaessa 11,12,13 ja 14 artiklaa, saa käyttää vain asianomaisen pyynnön tai tutkimuksen tarkoituksiin.
It is thus apparent from the very terms of the Notice that the Commission did not assume any obligation to prohibit undertakings taking part in the administrative procedure from producing to national courts any documents received during that procedure, but that it merely sought to clarify the conditions under which it would deal with any requests for information made by such courts or by a party to national proceedings.
Sen selvittämiseksi, sisältääkö esillä olevan asian kaltaisessa tapauksessa asetuksen N:o 17 20 artiklan 1 kohta velvoitteen komissiolle kieltää yrityksiä, joille kyseinen toimielin on antanut tiettyjä hallinnollisen menettelyn asiakirjoja, esittämästä niitä kansallisessa oikeudenkäynnissä, kyseistä artiklaa on tulkittava lojaalin yhteistyön periaatteen valossa, joka perustamissopimuksen 5 artiklan nojalla koskee jäsenvaltioiden ja toimielinten välisiä suhteita.
In any event, if that provision, which requires the Commission and the authorities of the Member States to use the information acquired in the administrative procedure «only for the purpose of the relevant request or investigation», were to be interpreted in the manner contended for by the applicant as prohibiting any use by a national court ofinformation obtained, that interpretation would not only be irreconcilable with the principle of sincere cooperation but would also undermine the rights of litigants deriving from the direct effect of Articles 85(1) and 86 of the Treaty in relations between individuals which the national courts must safeguard.
Joka tapauksessa jos tätä säännöstä, jossa säädetään, että komissio ja jäsenvaltioiden viranomaiset eivät voi käyttää hallinnollisen menettelyn aikana hankittuja tietoja kuin ainoastaan "asianomaisen pyynnön tai tutkimuksen tarkoituksiin", tulkittaisiin kantajan ehdottamalla tavalla, eli siten että säännöksessä kielletään se, että kansallinen tuomiostuin käyttää saatuja tietoja mitenkään, tällainen tulkinta olisi sekä lojaalin yhteistyön periaatteen vastainen että se loukkaisi myös oikeussubjektien oikeuksia, jotka aiheutuvat perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan välittömästä oikeusvaikutuksesta yksityisten oikeussubjektien välisissä suhteissa ja joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.
The second part of the first plea: alleged infringement of Article 214 of the Treaty and Article 20(2) of Regulation No 17
Lisäksi kantajan se perustelu, jonka mukaan kanteen kohteena oleva päätös, jossa oikeutetaan yritykset käyttämään kansallisissa tuomioistuimissa hallinnollisen menettelyn aikana saatuja tietoja, loukkaa puolustuksen oikeuksia sekä luottamuksensuojan periaatetta, joka soveltuu komission ja yritysten väliseen yhteistyöhön, ei ole sen enempää perusteltu.
In the second part of the first plea, the applicant asserts that, by allowing transmission of the statement of objections to the Gerechtshof te Amsterdam, the Commission infringed Article 214 of the Treaty and Article 20(2) of Regulation
Yhteisön kilpailusääntöjen soveltamismenettelyssä tämä periaate merkitsee erityisesti sitä, kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että kansallinen tuomioistuin voi pyytää komissiolta tietoja siinä mahdollisesti vireillä olevan menettelyn vaiheista ja sillä on oikeus vastaanottaa kyseiseltä toimielimeltä taloudellisia ja oikeudellisia tietoja, joita toimielin voi tuomioistuimelle antaa.
Furthermore, as regards the applicant's argument that the contested decision, by authorizing undertakings to use before national courts the information obtained in the administrative procedure, undermined the rights of the defence and infringed the principle of the protection of legitimate expectations that governs cooperation between the Commission and undertakings, it too is unfounded.
Itse asiassa niiden puolustuksen oikeuksien osalta, joita Postbankilla on kansallisissa oikeudenkäynneissä, on todettava, että vaikka yksi kansallisen oikeudenkäynnin asianosaisista esittäisi asiakirjoja edellä mainituista tiedoista, jotka ovat omiaan heikentämään sellaisten yritysten asemaa, joita asiakirjat koskevat, kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin taattava
Findings of the Court
Ensimmäisen arviointi asiasta
Court of Justice has held that the Commission may refuse to disclose documents to national judicial authorities.
sisäisten menettelysääntöjen nojalla tällaisten yritysten puolustuksen oikeuksien suojelu.
Such a refusal is justified only where it is the only way of ensuring «protection of the rights of third parties», which in principle is a matter for the national courts, or «where the disclosure of that information would be capable of interfering with the functioning and independence of the Community», which, in contrast, is a matter exclusively for the Community institutions concerned.
Tältä osin mitä tulee esimerkiksi esillä olevan tapauksen kaltaiseen tapaukseen kansallinen tuomioistuin voi erityisesti ottaa huomioon komission väitetiedoksiannossa esittämän lausunnon väliaikaisen luonteen ja mahdollisuuden lykätä kansallista oikeudenkäyntiä odotettaessa komission lopullisen kannan hyväksymistä.
In this case, the applicant and the other banks concerned indicated on several occasions that the statement of objections contained confidential information and business secrets.
Se väitetty vahingollinen vaikutus, joka seuraa tiettyjen asiakirjojen antamisesta kansallisille tuomioistuimille, ei voi mitenkään oikeuttaa sitä, että komissio kieltää suoraan ja yksinkertaisesti tällaisen esittämisen.
In the present case, in which the banks taking part in the administrative procedure repeatedly voiced their opposition to any disclosure of information contained in particular in the statement of objections, it must be held that the Commission, even if it considered that the documents in question did not contain business secrets, should have closely examined the views of those undertakings concerning the production of those documents in court and should have taken all the necessary precautions to ensure that those undertakings' interest in not having any disclosure of the information they contained was protected.
Lopuksi kantaja ei voi tukeutua ristiriitaan päätöksen ja ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisesta vuonna 1993 annetun komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyötä koskevan tiedonannon välillä näyttääkseen toisesta näkökulmasta, että edellä mainittua 20 artiklan 1 kohtaa on rikottu.
In order to decide whether, in those circumstances, the Commission's conduct involves any breach of professional secrecy, as alleged by Postbank, it must be observed that Article 214 of the Treaty and Article 20(2) of Regulation No 17 do not require the Commission to prohibit third parties from producing, in national legal proceedings, documents received in the procedure before the Commission which contain confidential information and business secrets.
Sen arvioimiseksi, merkitseekö komission menettely tässä asiayhteydessä salassapitovelvollisuuden rikkomista, johon Postbank on vedonnut esillä olevassa kanteessa, on todettava, että perustamissopimuksen 214 artiklassa ja asetuksen N:o 17 20 artiklan 2 kohdassa ei velvoiteta kyseistä toimielintä kieltämään kolmansia yrityksiä esittämästä kansallisessa oikeudenkäynnissä sellaisia asiakirjoja, jotka on vastaanotettu komissiossa vireillä olevan menettelyn aikana ja jotka sisältävät luottamuksellisia tietoja ja liikesalaisuuksia.
These provisions, even if they prevent undertakings from transmitting such documents to third parties, do not in any way prevent their disclosure to the national courts.
Kyseisissä määräyksissä ei kielletä mitenkään antamasta niitä tiedoksi kansallisille tuomioistuimille, vaikka nämä määräykset estävät sen, etteivät yritykset voi antaa asiakirjoja kolmansille.
Since in the context of transmitting the statement of objections and the minutes of the hearing to third parties, the Commission was supposed to have followed the procedure indicated by the Court of Justice in Akzo Chemie v Commission and failed to do so, after receiving a subsequent request from certain of those undertakings for «authority» to produce those documents in national legal proceedings, it was, a fortiori, required to take the necessary measures to obviate any risk of disclosure of any business secrets which might be contained in those documents.
Siten tiedonannon käsitteistä itsestään käy ilmi, ettei komissio ole asettanut itselleen velvoitetta kieltää hallinnolliseen menettelyyn osallistuvia yrityksiä esittämästä hallinnollisen menettelyn asiakirjoja kansallisissa tuomioistuimissa, vaan se on aikonut ainoastaan täsmentää ne olosuhteet, joissa se aikoi käsitellä tietojensaantipyyntöjä, joita nämä tuomioistuimet tai kansallisen menettelyn toinen osapuoli mahdollisesti esittäisivät.