natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Court Registry on 12 July 1995, the Commission of the European Communities lodged an appeal against the judgment of the Court of First Instance of 2 May 1995 in Joined Cases T-163/94 and T-165/94 NTN Corporation and Koyo Seiko ν Council [1995] ('the contested judgment') annulling Article 1 of Council Regulation (EEC) No 2849/92 of 28 September 1992 modifying the definitive antidumping duty on imports of ball bearings with a greatest external diameter exceeding 30 mm originating in Japan imposed by Regulation (EEC) No 1739/85, in so far as it imposed an antidumping duty on NTN Corporation ('NTN') and Koyo Seiko Co. Ltd ('Koyo Seiko').
Euroopan yhteisöjen komissio on yhteisöjen tuomioistuimeen 12.7.1995 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-163/94 ja T-165/94, NTN Corporation ja Koyo Seiko vastaan neuvosto, 2.5.1995 antamaan tuomioon (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi Japanista peräisin olevien kuulalaakerien, joiden suurin ulkohalkaisija on yli 30 millimetriä, tuonnissa asetuksella (ETY) N:o 1739/85 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin muuttamisesta 28 päivänä syyskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2849/92 1 artiklan siltä osin kuin siinä otettiin käyttöön polkumyyntitulli NTN Corporationin (jäljempänä NTN) ja Koyo Seiko Co.
Council Regulation (EEC) No 2423/88 of 11 July 1988 on protection against dumped or subsidised imports from countries not members of the European Economic Community (hereinafter 'the basic regulation') lays down, in Article 2(1), the principle that an antidumping duty may be applied to any dumped product \vhose release for free circulation in the Community causes injury'.
Komissio katsoi, että tässä pyynnössä esitettiin riittävästi näyttöä, jotta uudelleentarkastelumenettelyyn ryhtyminen oli perusteltua, ja se aloitti tutkimuksen.
In the contested judgment, the Court of First Instance granted the order sought by NTN and Koyo Seiko and annulled Article 1 of Regulation No 2849/92 in so far as it imposed an anti­dumping duty on them.
Neuvosto antoi 28.9.1992 asetuksen (ETY) N:o 2849/92
Council Regulation (EEC) No 1739/85 of 24 June 1985 imposing a definitive antidumping duty on imports of certain ball bearings and tapered roller bearings originating in Japan,
Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi NTN:n ja Koyo Seikon vaatimukset ja kumosi asetuksen (ETY) N:o 2849/92 1 artiklan siltä osin kuin siinä otettiin näiden yritysten osalta käyttöön
It should be noted that regulations introducing antidumping duties may, under Articles 14 and 15 of the basic regulation, be subject to review.
Polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (jäljempänä perusasetus) 2 artiklan 1 kohdassa säädetään periaatteesta, jonka mukaan polkumyyntitullia voidaan soveltaa polkumyynnillä tuotuun tuotteeseen, jonka "luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen yhteisössä aiheutuu vahinkoa".
therefrom is always a prerequisite for the opening of an investigation, within the meaning of Article 7, whether at the initiation of an antidumping proceeding or in the course of a review of a regulation imposing antidumping duties.
On huomautettava, että perusasetuksen 14 ja 15 artiklan mukaan sellaisia asetuksia, joilla otetaan käyttöön polkumyyntitulleja, voidaan tarkastella uudelleen.
Artide 14 of the basic regulation states that a review, carried out with or without reopening of the investigation, is to be held where an interested party submits evidence of changed circumstances sufficient to justify the need for such review.
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan tutkimus kohdistuu sekä polkumyynnillä tapahtuneeseen tuontiin että siitä seuraavaan vahinkoon.
According to Article 14(3), review may result in the amendment, repeal, or annulment of the duties introduced.
Perusasetuksen 7 artiklan mukaan tutkimuksen aloittaminen, olipa kyse sitten polkumyynnin vastaisenmenettelynaloittamises ta tai sellaisen asetuksen uudelleentarkastelusta, jolla otettiin käyttöön polkumyyntitulleja, edellyttää aina sitä, että on olemassa riittävästi todisteita polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon olemassaolosta.
Article 4(2) of the basic regulation sets out the criteria to be taken into consideration in the assessment of the existence of injury during an investigation.
Perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdassa mainitaan ne perusteet, jotka tutkimuksessa on otettava huomioon arvioitaessa vahingon olemassaoloa.
Article 4(1) of that regulation states that injuries caused by certain other factors must not be attributed to the dumped imports.
Perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa täsmennetään, että tiettyjen muiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei saa pitää polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttamana.
It follows that the absence of a reference to injury in Article 14 of the basic regulation can be explained by the fact that the decisive criterion for holding a review is not, under that provision, necessarily the existence of injury or threat of injury, but more generally a change of circumstances, including a return to sound commercial practices.
Perusasetuksen 14 artiklassa täsmennetään, että uudelleentarkasteluun, joka suoritetaan aloittamalla tutkimus uudelleen tai aloittamatta sitä uudelleen, ryhdytään, jos osapuoli, jonka etua asia koskee, esittää riittävän näytön olosuhteiden muuttumisesta niin, että uudelleentarkastelu on perusteltua.
In that connection, it should be noted that in the contested judgment the Court of First Instance merely applied the Court's case-law where the Court, in similar circumstances, examined the conditions under which the Council, in the course of a review, had substituted price undertakings for antidumping duties in order to verify whether that substitution was based on a correct determination of injury in accordance with the criteria set out in Article 4(2) of the basic regulation then applicable.
Näin ollen se, ettei perusasetuksen 14 artiklassa viitata vahingon käsitteeseen, selittyy sillä, että ratkaiseva arviointiperuste uudelleentarkasteluun ryhtymiselle ei tämän säännöksen nojalla välttämättä ole vahingon tai vahingon uhkan olemassaolo vaan yleisemmin olosuhteiden muuttuminen, mukaan lukien palaaminen normaaleihin liiketapoihin.
Under Article 15 of the basic regulation, where an interested party produces evidence that the expiry of the antidumping duties would lead once more to injury or threat of injury, the Commission is to carry out a review of the measure.
Tältä osin on korostettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossaan ainoastaan soveltanut yhteisöjen tuomioistuimen sellaista oikeuskäytäntöä, jossa yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut vastaavissa tilanteissa niitä edellytyksiä, joilla neuvosto oli uudelleentarkastelun yhteydessä korvannut hintasitoumukset polkumyyntitulleilla, selvittääkseen, perustuiko kyseisten sitoumusten korvaaminen tuolloin sovellettavan perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdassa mainittujen perusteiden nojalla oikein määriteltyyn vahinkoon.
No specific provision governs the investigation carried out in the course of a review opened under Articles 14 and 15 of the basic regulation. Neither are there any specific provisions regarding the determination of injury.
Jos osapuoli, jonka etua asia koskee, osoittaa yksityiskohtaisesti, että polkumyyntitullien voimassaolon päättyminen aiheuttaisi uudelleen vahinkoa tai vahingon uhkaa, komissio voi perusasetuksen 15 artiklan mukaisesti ryhtyä tarkastelemaan toimenpidettä uudelleen.
Even if no criterion relating to the risk of recurrence of injury appears in the basic regulation, it is nevertheless true that in the course of a review consideration must be given to whether the expiry of an antidumping measure previously imposed could once more lead to injury or to a threat of injury.
Vaikkeivahingon uudelleenilmenemistä koskevaa perustetta mainita perusasetuksessa, on kuitenkin selvää, että uudelleentarkastelussa on tutkittava, voisiko aiemmin käyttöön otetun polkumyynnin vastaisentoimenpiteenvoimassaolon päättyminen johtaa uudelleen vahinkoon tai vahingon uhkaan.
However, such consideration must comply with the provisions of Article 4 of the basic regulation.
Tätä tutkittaessa on kuitenkin noudatettava perusasetuksen 4 artiklan säännöksiä.
Article 14 of the basic regulation expressly refers, however, to Article 7 thereof in connection with investigations.
On korostettava, ettei missään erityissäännöksessä säädetä tutkimuksesta, johon ryhdytään perusasetuksen 14 ja 15 artiklan mukaisesti aloitetussa uudelleentarkastelumenettelyssä.
It follows that Article 7 applies equally to the initial investigation and to there opening of an investigation.
Myöskään vahingon määrittelyn osalta ei ole olemassa erityissäännöksiä.
Under Article 7(l)(c) of the basic regulation, the investigation is to cover both dumping and injury resulting therefrom.
Perusasetuksen 14 artiklassa kuitenkin nimenomaisesti viitataan saman asetuksen 7 artiklaan tutkimuksen järjestämisen osalta.
The existence of sufficient evidence of dumping and the injury resulting
Tästä seuraa, että 7 artikla soveltuu erotuksetta sekä alkuperäiseen tutkimukseen että tutkimuksen aloittamiseen uudelleen.
Consequently, in applying the criteria set out in Article 4 of the basic regulation for the purposes of examining whether the expiry of the antidumping duties introduced by Regulation No 1739/85 could once more lead to injury or to a threat of injury, the Court of First Instance did not commit an error of law.
Tämän johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä, kun se sovelsi perusasetuksen 4 artiklassa mainittuja perusteita selvittääkseen, voisiko asetuksella (ETY) N:o 1739/85 käyttöön otettujen polkumyyntitullien voimassaolon päättyminen johtaa uudelleen vahinkoon tai vahingon uhkaan.
Dismiss the appeal;
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Order the appellant to pay the costs.'
2) velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Case C-263/95 Federal Republic of Germany ν Commission of the European Communities Approximation of laws
Asia C-263/95 Saksan liittotasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio Lainsäädännön lähentäminen
10 February 1998 of laws
10 päivänä helmikuuta 1998 lähentäminen —Rakennusalan tuotteet—Pysyvä rakennusalan
Construction products — Standing Committee on
Jäsenvaltioiden lainsäädännön komitea (täysistunto)
By application lodged at the Court Registry on 7 August 1995, the Federal Republic of Germany brought an action seeking annulment of Commission Decision 95/204/ECof 31 May 1995.
Direktiivin 89/106/ETY 19 artiklassa säädetään pysyvän rakennusalan komitean perustamisesta.
prescribed time-limit the draft Commission Decision which was to be discussed at the meeting of the Standing Committee on Construction on 30 November 1994 and on which the Committee was to deliver its opinion.
Kukin jäsenvaltio nimeää tähän komiteaan kaksi edustajaa, ja sen puheenjohtajana on komission edustaja.
Council Directive 89/106/EEC of 21 December 1988 on the approximation of laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to construction products (OJ 1989 L 40, p. 12) seeks to remove barriers to the free movement of construction products.
Saksan liittotasavalta on nostanut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 7.8.1995jättämällään kannekirjelmällä kanteen, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan 31 päivänä toukokuuta 1995 tehty komission päätös 95/204/EY.
Consultation of the Standing Committee on Construction is provided for in many of the provisions of Directive 89/106.
Useissa direktiivin 89/106/ETY säännöksissä säädetään pysyvän rakennusalan komitean kuulemisesta.
The Standing Committee on Construction adopted its rules of procedure at its third meeting, on 7 and 8 October 1989.
Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetulla neuvoston direktiivillä 89/106/ΕΤΎ on tarkoitus poistaa rakennusalan tuotteiden vapaan liikkuvuuden esteet.
59) and was inadequate from a substantive point of view, since it was only when the German text was received that the Commission's position became clear.
Pysyvä rakennusalan komitea hyväksyi työjärjestyksensä kolmannessa istunnossaan 7. ja 8.10.1989.
period of notice to 10 clear working days, paragraph 6 specifies that drafts of the provisions referred to in Article 20(2) of Directive 89/106 to be voted are to be sent to the offices of the Permanent Representatives of the Member States as well as to their representatives on the Committee not later than 20 days before the meeting is due to take place, without there being any indication that such period of notice can be shortened.
N:o 1 3 artiklaa, jonka mukaan yhteisön toimielimen jäsenvaltiolle osoittamat asiakirjat laaditaan kyseisen valtion kielellä.
It is common ground that the draft decision to be discussed at the meeting on 30 November 1994 was not sent to the office of the Permanent Representative and that only after the time-limit had expired was it sent to the Federal Republic of Germany's representatives on the Standing Committee on Construction, contrary to Article 2(6) of the rules of procedure.
Saksan liittotasavallan ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että komissio ei lähettänyt kyseessä olevan komitean työjärjestyksessä määrätyssä määräajassa sitä komission päätösehdotusta, josta oli tarkoitus keskustella 30.11.1994 pidetyssä pysyvän rakennusalan komitean kokouksessa ja josta komitean piti antaa lausuntonsa. Saksan liittotasavalta korostaa, että ehdotuksen lähettämistä liian myöhään on pidettävä olennaisten menettelymääräysten rikkomisena, josta on seurauksena se, että pysyvän rakennusalan komitean lausunto on kumottava.
It is also established that the Federal Republic of Germany formally requested postponement of the vote by letter of 29 November and that the Commission did not take account of that request, contrary to Article 2(7) of the rules of procedure.
Komitean työjärjestyksen 2 artiklan 5 ja 6 kohdan vertailusta ilmenee, että tavanomaiset alustavat asiakirjat on erotettava direktiivin 89/106/ETY 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista toimenpide-ehdotuksista.
The sending of an English version of the document to the German delegation within the time-limit clearly does not constitute compliance with Article 3 of Council Regulation No 1, under which documents sent by an institution to a Member State are to be drafted in the language of such State.
Saksan liittotasavalta katsoo, että englanninkielisen version lähettäminen on vastoin Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annetun neuvoston asetuksen N:o 1 3 artiklan 1 kohtaa ja että tämän version lähettäminen oli asiallisesti riittämätöntä, koska komission näkemys tuli selväksi vasta sen jälkeen, kun saksankielisen teksti oli saatu.
That requirement for the document to be sent separately to the offices of the Permanent Representatives of the Member States and to their representatives on the Committee, taken together with the fact that there is no possibility for shortening the period of notice, is a sufficient indication of the intention to ensure that Member States should have the time necessary to study these documents, which may be particularly complex and may require considerable contact and discussion between different administrative authorities, or consultation of experts in various fields or of professional organisations.
Se, että kyseiset asiakirjat on lähetettävä sekä jäsenvaltioiden pysyviin edustustoihin että komiteassa toimiville jäsenvaltioiden edustajille, ja se, ettei kyseistä määräaikaa saada lyhentää, ovat riittäviä osoituksia tarkoituksesta taata jäsenvaltioille riittävästi aikaa tutkia näitä asiakirjoja, jotka voivat olla erityisen monimutkaisia sekä vaatia yhteydenottoja useiden viranomaisten välillä ja eri alojen asiantuntijoiden tai etujärjestöjen kuulemista.
It is clear from a comparison between Article 2(5) and (6) of the rules of procedure that a distinction is drawn between ordinary working documents and the draft provisions referred to in Article 20(2) of Directive 89/106.
On kiistatonta, että päätösehdotusta, josta oli tarkoitus keskustella 30.11.1994 pidetyssä kokouksessa, ei lähetetty pysyvään edustustoon ja että se saapui myöhässä pysyvässä rakennusalan komiteassa toimiville Saksan liittotasavallan edustajille, joten komitean työjärjestyksen 2 artiklan 6 kohtaa on näin rikottu.
Whilst ordinary working documents are sent to the Member States' representatives and alternates on the Standing Committee on Construction, with a copy for the offices of the Permanent Representatives, and whilst, under paragraph 5, the chairman may in urgent cases shorten the
Lisäksi asiassa on osoitettu, että Saksan liittotasavalta pyysi virallisesti äänestyksen lykkäämistä ja että komissio ei ottanut tätä pyyntöä huomioon työjärjestyksen 2 artiklan 7 kohdassa määrätyllä tavalla.
It must therefore be held that the adoption of the opinion of the Standing Committee on Construction, without regard to the obligation to send the draft document to its two separate addressees within the time-limit laid down and without the vote having been postponed despite the request made by a Member State, is vitiated by infringement of essential procedural requirements, with the result that the contested decision is void.
Näin ollen on katsottava, että koska pysyvä rakennusalan komitea antoi lausuntonsa, vaikka kyseisiä asiakirjoja ei ollut lähetetty sekä pysyviin edustustoihin että jäsenvaltioiden edustajille ennen kyseisten määräaikojen päättymistä, ja koska äänestystä ei lykätty huolimatta yhden jäsenvaltion tätä koskevasta pyynnöstä, tämä komitea on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä, minkä vuoksi riidanalainen päätös on kumottava.
Commission Decision 95/204/EC of 31 May 1995 implementing Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC on construction products is annulled;
Rakennusalan tuotteista annetun neuvoston direktiivin 89/106/E1Y20 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 31 päivänä toukokuuta 1995 tehty komission päätös 951204/EY kumotaan.
The Commission is ordered to pay the costs.
Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittinp of the Full Court on 11 November 1997.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 11 päivänä marraskuuta 1997.
He proposed that the Court:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Annul Commission Decision 95/204/EC of 31 May 1995 implementing Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC on construction products;
1) kumoaa rakennusalan tuotteista annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY 20 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 31 päivänä toukokuuta 1995 tehdyn komission päätöksen 95/204/EY
Order the Commission to pay the costs, in accordance with the first paragraph of Article 69(2) of the Rules of Procedure, since the applicant has been successful.'
2) velvoittaa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, koska vastaajan vaatimukset on hyväksytty.
12 February 1998 of property — Exclusion function)
12 päivänä helmikuuta 1998 vuokraus
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Exemption — Letting of immovable accommodation in the hotel sector or in sectors with a similar (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vapautus arvonlisäverosta —Kiinteän omaisuuden — Hotellialalla tai vastaavalla alalla harfoitettavaa majoitusta koskeva poikkeus (viides jaosto)
By order of 20 September 1995, the Finanzgericht München (Finance Court, Munich) referred for a preliminary ruling three questions concerning the interpretation of Article 13.B(b)(l) of Sixth Council Directive 77/388/EEC (hereinafter 'the Sixth Directive').
Finanzgericht München on 20.9.1995 tekemällään päätöksellä esittänyt kolme ennakkoratkaisukysymystä kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (jäljempänä kuudes direktiivi) 13 artiklan Β kohdan b alakohdan 1 alakohdan tulkinnasta.
The national court is also asking whether it is compatible with Article 13.B(b)(l) of the Sixth Directive to draw a distinction between taxable transactions and transactions that are exempted on the basis of the duration of the accommodation, such exemption being reserved for those letting transactions that involve the conclusion of a letting agreement for more than six months, irrespective of the actual total duration of the let.
b alakohdan 1 alakohtaa tulkita siten, että liiketoimintaa, jota Saksan lain mukaan pidetään muiden kuin läheisten lyhytaikaisena majoittamisena, on yhteisön oikeuden kannalta pidettävä hotellialaa vastaavalla alalla harjoitettavana majoitustoimintana ja siten arvonlisäverollisena toimintana.
That discretion is circumscribed by the purpose of the derogation, which, in regard to making dwelling accommodation available, is that the -taxable - provision of accommodation in the hotel sector or in sectors with a similar function must be distinguished from the exempted
Kansallinen tuomioistuin kysyy myös, onko kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan b alakohdan 1 alakohdan mukaista erottaa toisistaan verollinen toiminta ja majoituksen keston
The phrase 'excluding ... the provision of accommodation, as defined in the laws of the Member States, in the hotel sector or in sectors with a similar function' in Article 13.B(b)(l) of
Kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymykset koskevat pääasiallisesti sen selvittämistä, voidaanko kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan
accommodation on a commercial basis, are subject to tax.
Yleensä hotellissa viivytään pikemminkin vain lyhyen aikaa ja vuokratussa huoneistossa taas melko pitkään.
transactions of leasing and letting of immovable property.
Edellä mainittua ilmaisua ei näin ollen voida tulkita suppeasti.
It is consequently a matter for the Member States, when transposing Article 13.B(b)(l) of the Sixth Directive, to introduce those criteria which seem to them appropriate in order to draw that distinction.
On syytä lisätä, että ilmaisua "vastaavalla alalla" on tulkittava väljästi, koska ilmaisulla halutaan varmistaa, että hotellialaa vastaavalla alalla harjoitettava väliaikainen majoitus, joka on kilpailutilanteessa hotellialan kanssa, on verollista.
Furthermore, in regard to the definition of the concept of 'short-term' in German law, the requirement derived from the case-law of the Bundesfinanzhof, to the effect that, in order to qualify for the exemption, it is necessary to prove the intention, evidenced by a letting agreement or other contract, to let property for a minimum period of six months, appears to be a criterion that is easily applied and appropriate to attain the objective sought by Article 13.B of the Sixth Directive, which is to ensure a correct and straightforward application of the exemptions for which it provides.
Lyhytaikaisuuden määritelmästä Saksan oikeudessa on todettava, että Bundesfinanzhofin oikeuskäytäntöön perustuva vaatimus, jonka mukaan verovapautuksen saamiseksi on tarpeen osoittaa vuokrasopimuksella tai muulla sopimuksella tarkoitus vuokrata kohde vähintään kuudeksi kuukaudeksi, on käyttökelpoinen ja sopiva kriteeri, joka vastaa kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdalla tavoiteltua päämäärää oli tässä säännöksessä säädettyjen vapautusten oikean ja yksinkertaisen soveltamisen varmistamista.