natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The largest category of councillors elected in 1991 were farmers (18 per cent) followed by Teachta Dála (TDs, members of parliament—12 per cent), teachers (10.5 per cent), and business persons (7.8 per cent); there were very few workers or employees.
Suurin osa vuonna 1991 valituista kreivikunnan- ja kreivikuntakaupunginvaltaustojen jäsenistä on maanviljelijöitä (18 %), seuraavaksi suurimman ryhmän muodostavat parlamentin jäsenet (Teachta Dala) (12 %), opettajat (10,5 %) ja yrittäjät (7,8 %).
Most councillors are male, but a noteworthy feature of the 1991 elections was the increase in the number of women elected: 103 compared to 74 in
Jäsenet ovat enimmäkseen miespuolisia, mutta vuoden 1991 vaalien merkille pantava piirre oli valituksi tulleiden naisten määrän kasvu: naisia valittiin 103 eli 39 % enemmän kuin vuoden 1985
1985, a 39 per cent increase (Donnelly 1992).
­143­ vaaleissa, joissa valituksi tali 74 naista (Donnelly, 1992).
Dublin councils have the largest proportion of women councillors: Dublin South (30.8 per cent), Dublin Fingal (29.2 per cent), and Dun Laoghaire (28.6 per cent) (ibid.).
Dublinin valtuustoissa on suhteellisesti eniten naisedustajia: eteläisessä Dublinissa 30,8 %, Dublin Fingalissa 29,2 % ja Dun Laoghairessa 28,6 % (mt.).
2.4 The 'Regional ' Level: Údarás na Gaeltachta and the Shannon Development Authority
"Aluetaso": Údarás na Gaeltachta/α Shannonin kehittämisvirasto
There is no level of regional government in Ireland although a regional level of administration has been in existence since 1994 (see below).
Irlannissa ei ole lainkaan alueneuvostoja, vaikka aluehallinnon taso on ollut toiminnassa vuodesta 1994 (ks. jäljempänä).
The Irish language community in Ireland has its own authority, Údarás na Gaeltachta, which exists to promote economic development as well as community, cultural, and languagedevelopment activities.
Iirinkielisellä yhteisöllä on Irlannissa oma hallintoelimensä Údarás na Gaeltachta, joka edistää taloudellista toimintaa ja kehittää yhteisöön, kulttuuriin ja kieleen liittyviä toimia.
This does not cover a single region, but represents the various Irish-language communities dispersed throughout the country4.
Kyseinen hallintoelin ei kata tiettyä aluetta, vaan edustaa eri puolilla maata sijaitsevia iirinkielisiä yhteisöjä .
There are thirteen members on the board, seven of whom are directly elected by the electorate of the Gaeltacht, the other six being appointed by the Minister of Arts, Heritage, Gaeltacht and the Islands.
Johtokunnassa on 13 jäsentä, joista Gaeltachtin äänestäjäkunta valitsee seitsemän suorilla vaaleilla, ja loput kuusi nimittää ministeri, jonka vastuualueeseen kuuluvat taide, kulttuuriperintöjä Gaeltacht sekä saarialueet.
The Shannon Development Authority is an economic development agency in the west of the country that started in relation to the development of Shannon Airport, but with a wide brief to promote sustainable regional development in the entire region.
Shannonin kehittämisvirasto on maan länsiosassa sijaitseva talouskehityksestä vastaava taho, joka aloitti toimintansa Shannonin lentokentän suunnittelun yhteydessä, mutta joka nykyään edistää kestävää aluekehitystä laaja­alaisesti koko alueella.
3.1 The Role of Policy Networks and Pressure Groups in Local Government
Poliittisten verkostojen ja painostusryhmien rooli paikallishallinnossa
These have tended to be less well-developed in Ireland compared to other European countries, possibly because of the weakness of the powers of Irish local authorities and the clientelistic nature of local politics.
Poliittiset verkostot ja painostusryhmät eivät ole kehittyneet Irlannissa yhtä pitkälle kuin muualla Euroopassa kenties sen vuoksi, että Irlannin paikallisviranomaisilla on vain vähän valtaa ja paikallispolitiikkaa leimaa suojattijärjestelmä.
Mediation between the centre and the locality usually occurred through personal contacts with politicians who were present in both national and local politics.
Keskushallinnon ja paikallishallinnon suhteita on hoidettu tavallisesti henkilökohtaisen yhteydenpidon turvin poliitikkojen osallistuessa sekä valtakunnan että paikallistason politiikkaan.
Furthermore, the communitydevelopment sector (outlined below), which is seen as a new form of local governance that has developed in Ireland in the past several years, has grown up largely outside the traditional system of local government (Sabel 1996).
Sitä paitsi Irlannissa vuosien mittaan kehkeytynyt kunkin yhteisön asukkaiden panokseen nojautuva kehittämistoiminta (ks. jäljempänä), jota pidetään uudentyyppisenä paikallishallinnon muotona, on kiinteytynyt perinteisen paikallishallintojärjestelmän ulkopuolella (Sabel 1996).
3.2 Critiques of Local Democracy in Ireland
Irlannin paikallisdemokratian kriittistä arviointia
Harvey (1997) summarizes the weaknesses of Irish local government as follows:
Harvey (1997) tiivistää Irlannin paikaUishallinnon heikkoudet seuraavasti:
• restricted ability to raise its own revenue;
• Sen kyky hankkia verotuloja on puutteellinen. • Sen valta ja tehtävät ovat suppeat. • Edustajien määrä suhteessa asukaslukuun on alhainen.
• limited powers and functions; • the small number of councillors per head of population.
Alueella asuu 86 000 iirinkielisiä, jotka kaikki puhuvat myus englantia.
This has attracted a great deal of criticism, and government reports have suggested changes, although Ireland, unlike most other Western states, has, until recently, resisted change in this regard.
Tämä on herättänyt runsaasti arvostelua, ja hallituksen julkaisemissa selvityksissä on ehdotettu muutoksia siitäkin huolimatta, että niitä on Irlannissa vastustettu viime aikoihin asti tässä asiassa, toisin kuin useimmissa muissa länsimaissa.
As Coyle comments: 'Ireland is almost unique among its European neighbours in not having implemented any major reform of local government in the postwar years' (1996: 282).
Coyle toteaakin, että "Irlanti on lähes ainutlaatuinen eurooppalaisiin naapureihinsa verrattuna, koska se ei ole liieirimin uudistanut paikallishallintoaan sodanjälkeisinä vuosina" (1996: 282).
In 1993, Barrington commented that 'here in the South [of Ireland] we now have by far the most centralised state in Western or Middle Europe.
Barrington on huomauttanut (vuonna 1993), että "(Irlannin) eteläosa on tätä nykyä hyvinkin Länsi- ja Keski-Euroopan keskusjohtoisin valtio.
We are fifty per cent more centralised than the European norm, and over three times as centralised as the leading local democracy, Denmark' (Barrington, quoted in Quinn 1998).
Keskusjohtoisuus on kesldmäärin puolet vallitsevampaa kuin muualla Euroopassa ja kolme kertaa voimakkaampaa kuin paikallisdemokratian johtovaltiossa Tanskassa" (Barrington 1988 - lainaus Quinn 1998).
3.2.2 Elected Councillors and Clientelism
Vaaleilla valitut edustajat ja suojattijärjestelmä
3.2.3 Irish Local Government and Local Development
Irlannin paikallishallinto ja paikalliset kehittämistoimet
Writing for the Community Directors' Forum, a body concerned with local development, Harvey (1997) points out that:
Paikallistason kehittämisestä huolehtivalle yhteisöjohtajien foorumille {Community Directors' Forum) osoitetussa muistiossaan Harvey toteaa (1997), että
• local authorities have been unwilling or unable to adopt a developmental role, with negative social consequences; • the powers given to the local authorities to work with local communities through approved local councils, as given in a 1941 act, fell into disuse; • local government has not addressed social or economic disadvantage in a strategic way; • relationships with local authorities have frequently been poor,
• paikallisviranomaiset eivät ole halunneet tai kyenneet ottamaan itselleen kehittäjän roolia, millä on ollut kielteisiä sosiaalisia seurauksia • vuonna 1941 hyväksytyssä laissa paikallisviranomaisille annettua valtaa huolehtia paikallisyhteisöjen asioista paikallisvaltuustojen kautta ei ole käytetty • paikallishallinto ei ole puuttunut sosiaaliseen tai taloudelliseen jälkeenjääneisyyteen strategisesti • suhteet paikallisviranomaisiin ovat usein olleet hedelmättömiä.
3.3 Citizens ' Attitudes to Local Government in Ireland
Kansalaisten suhtautuminen Irlannin paikallishallintoon
According to the 1996 Eurobarometer results, Irish people have a strong sense of identity with their town and village (92 per cent) although they have an even stronger attachment to their country (97 per cent) (Eurobarometer, no. 44, 1996).
Vuonna 1996 tehdyn Eurobarometri-kyselyn tulosten perusteella irlantilaiset samastuvat vahvasti kaupunkiinsa tai kyläänsä (92 %), joskin he ovat vieläkin kiintyneempiä maahansa (97 %) (Eurobarometer mo 44, 1996).
There is also a strong attachment to the county for sporting purposes.
Urheiluasioissa irlantilaiset sitoutuvat kreivikuntaansa.
However, there is little direct data on citizens' attitudes toward local government, nor the degree to which they participate in local government.
Sen sijaan kansalaisten suhtautumisesta paikallishallintoon on hyvin vähän suoraa tietoa samoin kuin siitä, missä määrin he osallistavat paikallishallmtoasioihin.
Nevertheless, the electoral turnout figures quoted above (section 2.3) indicate that turnout for local elections is much higher in rural Ireland than it is in the area around Dublin.
Edellä esitetyt äänestysvilkkautta kuvaavat luvut (kohta 2.3) osoittavat kuitenkin, että Irlannin maaseudulla äänestetään paikallisvaaleissa huomattavasti vilkkaammin kuin Dublinin ympäristössä.
This suggests that people living in rural Ireland are more attached to local government than
Havainnot ovat peräisin Lansdowne Market Researchin vdlanhajauttamistoimikunnalle laatimasta julkaisemattomasta
those living in the Dublin conurbation.
-146- kertomuksestaJ .
This survey also found that active community involvement is at relatively low ebb.
Katsauksesta käy ilmi, että paikallisyhteisön asioihin ei juurikaan osallistuta aktiivisesti.
Only one quarter of the respondents expressed an interest in local politics, and about twothirds had had no contact with the local council in the previous twelve months.
Vain neljäsosa vastanneista ilmoitti olevansa kiinnostanut paikallispolitiikasta, ja noin kaksi kolmannesta ei ollut viimeisen vuoden aikana ollut lainkaan tekemisissä paikallisvaltuuston kanssa.
A majority rejected the idea of becoming involved in the local community themselves, with one in five stating that nothing would encourage them to participate.
Suurin osa hylkäsi ajatuksen osallistumisesta paikallisyhteisön asioihin, ja yksi viidestä väitti, ettei mikään saisi häntä osallistumaan paikallisasioiden hoitoon.
A majority said they knew 'just a little' about their own council and most felt the council did not keep them well informed about its services.
Useimmat sanoivat tietävänsä "jotakin" omasta valtuustostaan, ja suurin osa katsoi, ettei valtuusto tiedota palveluistaan.
Most people felt their own opinions had little or no influence on council decisions.
Valtaosalla vastaajista oli käsitys, etteivät heidän mielipiteensä juurikaan vaikuta valtuuston päätöksiin.
Nevertheless, despite these negative findings, the majority were satisfied with the working of democracy in their area and a majority wished to see councils have more powers.
Tuntemuksistaan huolimatta useimmat olivat kuitenkin tyytyväisiä alueensa demokratiaan ja toivoivat valtuustojen saavan lisää valtaa.
CHALLENGES AND OPPORTUNITIES FOR LOCAL GOVERNMENT IN IRELAND
IRLANNIN PAIKALLISHALLINNON HAASTEET JA MAHDOLLISUUDET
The major challenge facing Irish local government in the period since independence has been the transformation of the Irish economy and society since the 1980s.
Itsenäistymisen jälkeen Irlannin paikallishallinnon suurin haaste on ollut 1980luvulla alkanut Irlannin talouden ja yhteiskunnan muutos.
Ireland has gone through a number of phases of economic development.
Irlanti on kokenut useita talouskehityksen vaiheita.
As an independent state, it inherited a legacy of economic underdevelopment and backwardness.
Itsenäistyessään se oli taloudellisesti alikehittynyt ja jälkeenjäänyt valtio.
First, there was a period of economic nationalism and autarky, which lasted until the late 1950s, characterized by protectionism and attempts at developing native industry as well as farming.
Ensin elettiin 1950-luvulle kestänyttä taloudellisen nationalismin ja omavaraisuuden aikaa, jota leimasivat protektionismi ja yritykset kehittää maan teollisuutta ja maataloutta.
However, this failed to bring economic prosperity and was followed by a change of models and a period of free trade between Britain and other countries and Ireland's entry into the EEC in 1973.
Taloutta ei kuitenkaan saata näin kukoistamaan, joten kokeiltiin uusia malleja, perustettiin Britannian ja eräiden muiden maiden kanssa vapaakauppa-alue, ja lopulta Irlanti liittyi ETY:öön vuonna 1973.
The emphasis during this period was on the encouragement of foreign direct investment by multinational companies through tax incentives and the provision of infrastructure (Baker 1987).
Tuolloin keskityttiin kannustamaan monikansallisia yhtiöitä tekemään suoria sijoituksia myöntämällä niille verohelpotuksia ja antamalla niiden käyttöön perusrakenteita (Baker 1987).
However, this approach also failed to bring about the sought-after prosperity and was accompanied by a rural exodus, the uneven growth of the area around Dublin, and continuing unemployment and emigration.
Tälläkään lähestymistavalla ei onnistuttu saamaan aikaan kaivattua vaurautta, ja seurauksena oli maaltapako, Dublinin lähialueen epätasainen kasvu sekä jatkuva työttömyys ja maastamuutto.
During all of these phases, local government was marginalized or seen simply from a centralist perspective.
Kaikissa edellä kuvatuissa vaiheissa paikallishallinto sivuutettiin tai sftä lähestyttiin pelkästään keskusjohtoisesta näkökulmasta.
4.1 Attempts at Economic Modernization (1958-)
Talouden uudenaikaistamispyrkimykset
The Irish government, from 1958 onwards, attempted to 'catch up', economically and socially, with other European nations by way of several programmes of economic expansion (Baker 1987).
Irlannin hallitus on vuodesta 1958 lähtien pyrkinyt "kuromaan kiinni" Euroopan muiden valtioiden taloudellista ja sosiaalista etumatkaa käynnistämällä useita talouden laajentumiseen tähtääviä ohjelmia (Baker 1987).
These programmes had implications for the politicoadministrative system, including a degree of régionalisation (in the sense of a top-down approach to regional planning).
Irlannissa 1960-luvulla vallalla olleen lähestymistavan pohjana oli keynesiläinen makrotaloudellinen johtamismalli, ohjeellinen suunnittelu ja hyvinvointivaltion käsite.
The approach adopted in Ireland in the 1960s was based on the Keynesian model of macro-economic management,
Tämä oli eräänlaista taloudellista "hajauttamista". On kuitenkin huomattava kaksi Irlannille ominaista seikkaa.
First, the process of distribution remained firmly in the hands of central departments such as the Department of Finance or centrallycontrolled agencies (known in Ireland as 'semi-state' bodies) such as the Industrial Development Agency (IDA).
-147 - tahoina), kuten teollisuuden kehittämisvirasto (Industrial development Agency, IDA).
The local population had little say in the decisions that were taken.
Paikallisväestöllä ei juuri ole ollut mahdollisuutta vaikuttaa päätösprosessiin.
Second, the 'growth-pole' idea was modified with a concern by government ministers to achieve a 'balanced' growth.
Toiseksi hallituksen ministerit muunsivat "kasvukeskusajatasta" päämääränään "tasapainoinen" kasvu.
What this meant in practice was that the old clientelistic system would not be disrupted too much and that different 'clients' (and not just 'growth poles') would receive the benefits of industrialisation.
Tämä tarkoitti käytännössä sitä, ettei vanhaan suojattijärjestelmään hiemmin kajottu ja että teollistumisesta hyötyivät "suojatit" (eivätkä välttämättä "kasvukeskukset").
Whichever approach was emphasized, it is clear that they did not serve to enhance the quality of local democracy, as key decisions affecting the local societies continued to be taken centrally by politicians or bureaucrats in Dublin.
Pakotetuinpa kumpaa lähestymistapaa tahansa, on selvää, ettei paikallisdemokratiaa näin parannettu, koska Dublinin poliitikot tai byrokraatit tekivät edelleen keskitetysti paikallisyhteisöjä koskevat tärkeimmät päätökset.
In the 1960s there was a gradual régionalisation of Irish planning (in the sense of top-down regional policies designed by the centre) (Laffan 1995).
Irlannin yhdyskuntasuunnittelu alueellistui vähitellen 1960-luvulla (siten, että keskusjohto saneli aluepolitiikan) (Laffan 1995).
In 1963 the Local Government (Planning and Development) Act was passed.
Vuonna 1963 hyväksyttiin paikallishallinnon (suunnittelu- ja kehittämislaki.
In 1964 the Minister for the Environment designated planning regions.
Ympäristöministeri nimesi vuonna 1964 joukon suunnittelun kohdealueita.
In the same year An Foras Forbartha (The National Institute for Physical Planning and Construction Research) was established (and has since been disbanded).
Samana vuonna perustettiin Foras Forbartha (kaavoituksen ja rakennustutkimuksen valtakunnallinen instituutti), joka sittemmin lakkautettiin.
Regional development organisations (RDOs) were also established during this period.
Samoihin aikoihin perustettiin alueellisia kehittämisorganisaatioita (Regional Development Organisations, RDO).
Another development was the setting up of regional administrative units such as the regional health authorities.
Lisäksi luotiin aluehallintoyksiköitä, mm. alueelliset terveysviranomaiset.
In the 1970s and 1980s several reports recommended local government reform {Local Government Reorganisation White Paper, 1971; More Local Government, Institute of Public Administration, 1971; Local Government Discussion Document, 1973; Local Government Reform, 1985; Towards a New Democracy: Implications of Local Government Reform, Muintir na Tire, 1985).
Useissa katsauksissa suositeltiin 1970- ja 1980luvulla paikallishallinnon uudistamista ("Valkoinen kirja paikallishallinnon uudelleenorganisoinnista" Local Government Reorganisation, 1971; "Enemmän paikallishallintoa" More Local Government, Institute of Public Administration [Julkishallinnon instituutti], 1971; "Keskusteluasiakirja paikallishallinnosta" Local Government Discussion Document, 1973; 'Paikallishallinnon uudistus" Local Government Reform, 1985; "Kohti uudenlaista demokratiaa: paikallishallinnon uudistuksen vaikutukset" Towards a New Democracy: Implications of Local Government Reform, Muintir na Tire, 1985).
However, the régionalisation of planning and administration did little to change the pre-existing system.
Suunnittelua ja hallintoa alueellistettaessa entistä järjestelmää ei kuitenkaan ryhdytty luemmin muuttamaan.
On the contrary, the counties remained the key levels of government even in the RDOs, and central government continued to play the predominant role in final decisionmaking.
Kreivikunnat olivat edelleen jopa alueellisille kemttämisorganisaatioille tärkeimpiä hallinnon tasoja, ja valtiovallalla oli yhä merkittävin asema lopullisessa päätöksenteossa.
In the 1980s, with changes in the local taxation system, local government lost much of its financial resource base and became even more dependent on central government block grants.
Paikallishallinnon rahoituspohja heikkeni 1980luvulla paikallisverotusta muutettaessa ja paikallishallinto tuli yhä riippuvaisemmaksi keskushallinnon sille osoittamista määrärahoista.
The reports were, for the most part, ignored by central government, and régionalisation continued to be largely cosmetic and uncoordinated (Coyle and Sinnott 1992).
Mainitut katsaukset eivät juuri kiinnostaneet keskushallintoa, ja alueellistaminen oli edelleen enimmäkseen kosmeettista eikä sitä juuri koordinoitu (Coyle & Sinnott 1992). 4.2
4.2 Ireland and the European Community
Irlanti ja Euroopan yhteisö
Ireland's entry, alongside the UK and Denmark, into the EEC in 1973 did not significantly modify this state of affairs.
Irlannin liittyminen Euroopan talousyhteisöön vuonna 1973 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Tanskan kera ei muuttanut tilannetta merkittävästi.
Indeed, the centrally managed development programmes of the 1960s were to a large extent designed to prepare for Ireland's entry (Baker 1987).
Itse asiassa 1960-luvun keskusjohtoiset kehittämisohjelmat oli suunniteltu pitkälti valmistamaan Irlantia yhteisön jäsenyyteen (Baker 1987).
Ireland benefited enormously from membership through the Common Agricultural Policy (CAP) as well as through the European Regional Development Fund (ERDF), which began operation in 1975 (to a large extent as a result of the 1973 enlargement).
Irlanti hyötyi suuresti jäsenyydestä yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) sekä vuonna 1975 toimintansa aloittaneen Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ansiosta (jonka pemstaminen oli pitkälti seurausta vuoden 1973 laajentumiskierroksesta).
The early 'project' based approach of the ERDF (whereby the Commission distributed discrete funds to national governments who then used them for individual projects) was ideally suited to the Irish political culture of clientelism.
EAKR:n aiempi "hankepohjainen" lähestymistapa (jonka puitteissa komissio jakoi jäsenvaltioiden hallituksille erillisiä määrärahoja, jotka nämä käyttivät sitten yksittäisiin hankkeisiin) sopi mainiosti suojattijärjestelmään perustavaan Irlannin poliittiseen perinteeseen.
The 1985 and 1988 reforms of the ERDF that upgraded the role of subnational authorities and moved from a project to a programme-based approach did not radically alter the situation.
Vuosina 1985 ja 1988 toteutetut EAKR:n uudistukset, joissa parannettiin valtionhallinnon alapuolella olevien viranomaisten asemaa ja siirryttiin hankepohjaisesta käytännöstä ohjelmapohjaiseen lähestymistapaan, ei muuttanut tilannetta radikaalisti.
In fact, they enhanced the centralized nature of the Irish system by declaring Ireland to be a single objective 1 priority region.
-148 - järjestelmää, koska maa julistettiin tavoitteen 1 piiriin kuuluvaksi yhtenäiseksi painopistealueeksi.
It was argued by the Irish government that this was necessary given the smallness of both the territory and the Irish population, which did not justify a further subdivision into regions.
Irlannin hallituksen mukaan tämä oli välttämätöntä maan pienen koon ja alhaisen väestömäärän vuoksi, eikä aluetta ollut perusteltua jakaa pienempiin osiin.
In effect, the National Development Plans were drawn up by the Department of Finance with very little input from any level of local government.
Valtiovarainministeriö teki valtakunnalliset ketóttamissuunnitelmat, joihin aluehallinto pystyi vain vähän vaikuttamaan.
Arguably, this was economically beneficial in an earlier period when it was necessary for central government to engage in major economic programmes to build the basic infrastructure for further economic growth.
Menettelyn voidaan katsoa hyödyttäneen taloutta alkuvaiheessa, koska valtion oli ryhdyttävä toteuttamaan laajoja talousohjelmia, joilla luotiin tulevan talouskasvun tarvitsemat perusrakenteet.
The highly centralized Irish approach to EU regional policy attracted a great deal of criticism from the European Commission as well as the European Parliament.
Irlannin soveltama keskusjohtoinen versio EU:n aluepolitiikasta on herättänyt arvostelua Euroopan komissiossa ja Euroopan parlamentissa.
John Hume, MEP for Northern Ireland and a committed European federalist, drew up a report for the parliament in which he was highly critical of the lack of a regional level of government in Ireland (European Communities and European Parliament 1987).
Pohjöis-Irlantia edustava Euroopan parlamentin jäsen, vannoutunut eurooppalaisen federalismin kannattaja John Hume laati parlamentille mietinnön, jossa hän arvostelee voimakkaasti sitä, että Irlannista puuttuu kokonaan aluehallinnon taso (European Communities, European Parliament 1987).
Within Ireland, too, there was a growing regionalist lobby.
Irlannissa toimi myös kasvava alueellistamista ajava edunvalvontaryhmä.