natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An efficient, universal, primary health-care system prevents far greater health-care expenditure at a later stage, provides better protection for the sick and disabled, and improves the general health of the community.
Toiseksi hyvällä perusterveydenhuoltojärjestelmällä voidaan välttää myöhempien hoitojen kuluja, jotka tulisivat paljon kalliimmiksi, sekä paremmin huolehtia sairaista ja vammaisista samalla toisaalta parantaen väestön terveyttä.
It is better to try and integrate everyone into society by way of policies designed to create jobs and, where necessary, boost low incomes by means of family benefits, ensuring a decent minimum income for each individual, rather than allowing the development of marginalized groups marked by chronic unemployment and poverty, a source of delinquency and drug abuse.
Kaiken kaikkiaan on nimittäin kannattavampaa pyrkiä sopeuttamaan joka ikinen kansalainen yhteiskuntaan sellaisilla politiikoilla, joiden tarkoituksena on luoda työpaikkoja ja tarvittaessa parantaa alhaisia tuloja perheavustuksilla, jotka takaavat kaikille kohtuu liset vähimmäistulot, kuin päästää kehittymään syrjäytyneiden luokka, jolle on ominaista jatkuva työttömyys ja köyhyys, jotka puolestaan aiheuttavat rikollisuutta ja huumeiden
How then, in these circumstances,'can we overcome the hazards of declining competitiveness and growing poverty and social exclusion?
Miten näissä olosuhteissa voidaan välttyä yhtäältä heikkenevän kilpailukyvyn vaaroilta ja toisaalta köyhyyden ja syrjäytymisen vaaroilta?
By acknowledging that we have to change. Change firstly by investing more in our infrastructures, by abolishirg the remaining barriers in the single market and by simplifying Community rules and regulations and at the same time applying them to greater effect.
Tunnustamalla, että meidän on muututtava ensiksikin investoimalla lisää rakenteisiimme, poistamalla viimeiset esteet yhtenäismarkkinoiden tieltä, yksinkertaistamalla yhteisön lakeja ja säännöksiä ja samalla tehostamalla niiden täytäntöönpanoa.
But we also have to change by renewing our social system.
Meidän on kuitenkin myös muututtava uudistamalla itse sosiaalijärjestelmämme.
Let us consider our current arrangements for the funding of social protection.
Näin on asia nykyisen sosiaalisen suojelun rahoitusjärjestelmän osalta.
Most funding for social services and unemployment benefit now comes from work.
Nykytilanteessa sosiaalipalvelujen ja työttömyysavustusten rahoitus perustuu pääosin työnteosta perittäviin maksuihin.
In many countries, social charges and contributions account for between 50 and 80% of the wage bill and as a result the cost of labour per unit produced in Europe is higher than that of our competitors.
Monissa maissa sosiaalimaksujen osuus on noin 50—BO % palkkakustannuksista, mikä aiheuttaa sen, että työn kustannukset tuotettua yksikköä kohtaan ovat Euroopassa suuremmat kuin kilpailijamaissamme.
Accordingly, labour-intensive industries and services become less competitive, while our companies are encouraged to replace labour by increasingly automated machinery or invest in low-wage countries.
Tästä seuraa, että työvoimavaltaisen teollisuuden ja palvelujen kilpailukyky pienenee, kun taas yrityksille on edullista korvata työvoima yhä automatisoidummilla koneilla tai investoida matalapalkkamaihin.
Labour will henceforth have to stop bearing such a major proportion of the burden imposed by the social henefits paid to increasing numbers of our citizens; other formulas will have to be used, for example different tax bases: capital, financial transactions, added value, taxes on rare resources or pollutants (e.g. carbon dioxide) — this latter could have significant positive knock-on effects for the environment.
Vastedes työntekoon liittyvillä sosiaalimaksuilla ei saisi olla näin suurta osuutta yhä suurempaa osaa väestöstä hyödyttävän sosiaaliavun rahoituksesta. Myös muita keinoja on pantava täytäntöön; on käytettävä muita tulonlähteitä, pääomaa, liiketoimia, arvonlisää, harvinaisten luonnonvarojen verotusta tai saastuttaville tuotteille (erityisesti hiilidioksidipäästöille) määrättyä veroa, millä voi viimeksi mainitussa tapauksessa olla merkittäviä ympäristöetuja.
In this changing environment, the European Union and the Member States must move on four fronts:
Näissä uusissa, muuttuvissa olosuhteissa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden elisi toimittava neljällä rintamalla:
Invest more resources in social rights and social protection machinery to improve competitiveness and high added value production
Investoidaan enemmän sosiaalisiin oikeuksiin ja sosiaalisen suojelun järjestelmiin, jotka parantavat kilpailukykyä ja edistävät suurta lisäarvoa tuottavien tuotantoalo­jen kehittämistä.
This applies in particular to the right to basic education and lifelong learning: it should be possible to exercise the right in all countries of the Union, not only in one's country of origin; similarly, a genuine right to seek and take up employment in all the Member States of the Union, encouraging mobility to exploit the advantages of the large labour market.
Näin on asia erityisesti siltä osin kuin on kyse oikeudesta peruskoulutukseen ja elinikäi­seen koulutukseen, joka olisi uudistettava ja jota olisi voitava toteuttaa kaikissa unionin maissa eikä ainoastaan alkuperämaassa; sekä oikeudesta hakea ja tehdä työtä kaikissa unionin maissa, mikä edellyttää, että liikkuvuutta edistetään suurten työmarkkinoiden tuoman edun hyödyntämiseksi.
Countries where the social partners have managed to build up a sound network of industrial relations are achieving greater consensus in managing adaptation with a smaller risk of social exclusion; accordingly, a revamped European social dialogue could improve competitiveness, particularly as the single currency implies Union­level social dialogue.
Maat, joissa työmarkkinaosapuolet saavat solmituksi kiinteät sopimusperusteiset suhteet, selviytyvät sopeuttamisesta suuremmalla yksimielisyydellä ja pienemmällä uhalla ihmisten syrjäytymisestä. Näin ollen aiheellinen ja uudistettu Euroopan työmark­kinaosapuolten vuoropuhelu voi parantaa kilpailukykyä, varsinkin kun yhtenäisvaluutan olemassaolo edellyttää, että vuoropuhelua kehitetään Euroopan unionin tasolla.
Lastly, we know that the right to health care is available more ef­ficiently and cheaply to all those who need it through mandatory collective schemes in which contributions are income­related and not risk­related as in private schemes, provided, however, that such schemes are managed properly.
Tiede­tään myös, että terveyspalvelut taataan paremmin ja halvemmalla kaikille tarvitseville pakollisissa kollektiivisissa järjestelmissä, joissa palvelujen saajien maksut suhteute­taan tuloihin eikä mahdollisiin sairastumisriskeihin toisin kuin yksityisissä vakuutuk­sissa, sillä edellytyksellä kuitenkin, että järjestelmät ovat hallinnassa.
Coping with demographic change
Väestöongelmaan varautuminen
Demographic change is characterized by a falling or stagnating birth rate, increased life expectancy and more elderly people as a percentage of the population (including dependent older people). This will increasingly affect both competitiveness and social cohesion in the Member States over the next 20 years.
Väestöongelma, joka ilmenee syntyvyyden laskuna tai paikallaan pysymisenä, eliniän pitenemisenä sekä vanhusten (mukaan lukien huollettavien vanhusten) suurenevana osuutena väestössä, vaikuttaa seuraavien 20 vuoden aikana yhä voimakkaammin samanaikaisesti unionin maiden kilpailukykyyn ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Given the extent of these problems, a coordinated response from the Member States of the Union is required in a number of areas: adjusting basic pension schemes (to prevent distortions of compe­tition), applying family policies which make it equally possible for men and women to reconcile family life and professional responsibilities, and probably adoption of coordi­nated policies on immigration both for reasons of consistency and because it is a pos­sible response (which still has to be discussed) to the demographic problem.
Ongelmien laajuuden vuoksi unionin valtioiden yhteen sovitettu toiminta on tarpeen useilla aloilla: peruseläkejärjestelmien mukauttaminen (kilpailunvääristymien estämi­seksi); sellaisen perhepolitiikan toteuttaminen, jonka avulla sekä miehet että naiset voisivat yhdistää työ­ ja perhe­elämän velvollisuudet; ja luultavasti yhdenmukaistetun
Tackle the question of social exclusion, one of the greatest problems of post­industrial society
Vastataan samanaikaisesti sosiaalisen syrjäytymisen kysymykseen, joka on yksi jälkiteollisen yhteiskunnan suurimmista ongelmista.
What is meant by exclusion is the fact that certain people at certain times do not take part in economic and social intercourse, nor in the building of a common society, so their 'social citizenship' is curtailed.
Syrjäytymisellä tarkoitetaan ilmiötä, jossa tietyt henkilöt tiettyinä aikoina eivät enää osallistu sosiaaliseen ja taloudelliseen vuorovaikutukseen eivätkä yhteiskunnan yhtei­seen rakentamiseen a joiden sosiaalinen kansalaisuus näin rajoittuu.
By the same token, young people find it difficult to gain a foothold in the world of work because the jobs are simply not available.
Tästä on kyse sil­loin, kun nuoret eivät vapaiden työpaikkojen puutteessa pääse mukaan työelämään.
Long­term unemployment is the most visible form of social exclusion; it has given a new dimension to the phenomenon of extreme poverty in industrial societies.
Syrjäytymisen näkyvin muoto on pitkäaikaistyöttömyys, joka on antanut aivan uudeh ulottuvuuden teollisten yhteiskuntien tuntemalle äärimmäiselle köyhyydelle.
But that form of exclusion, which often leads to others (greater difficulty in obtaining access to health care, homelessness, breakdown of family structures, etc.) is not the only one; elderly people, above all, dependent elderly people and the disabled, are exposed to such risks.
Tämä syrjäytymisen muoto, josta seuraa usein muita syrjäytymisen muotoja (terveys­palvelujen vaikeampi saatavuus, häätö, perheen hajoaminen) ei kuitenkaan ole ainoa ongelma; vanhuksia, erityisesti huollettavia vanhuksia ja myös vammaisia uhkaavat samat vaarat.
The same is true of people living in declining rural areas or run­down urban areas.
Näin on myös niiden osalta, jotka asuvat taantuvilla maaseutu­ tai kau­punkialueilla.
Such situations are, of course, neither inevitable nor irreversible.
Tilanteisiin ei tietenkään ole alistuttava, ja niitä voi muuttaa.
Their specific fea­tures have to be recognized first of all.
Ensinnäkin niiden erityis­luonne on tunnustettava.
Secondly, they require the practical implemen­tation of innovatory policies tailored more closely to the individual and coordinated effectively with the non­governmental organizations which play a key part in the fight against social marginalization: in particular, the back­up role of voluntary workers must be recognized and respected.
Toiseksi niiden korjaamiseksi on pantava täytäntöön kansa­laisjärjestöihin tehokkaasti yhteydessä olevia innovatiivisia ja yksilöllisempiä politiikkoja, joilla on avainasema sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa: erityisesti vapaaehtoisesti muista huolehtiville on tunnustettava avustajan asema ja sitä on kunnioitettava.
Lastly, it is imperative that society unites responsibly to prevent such situations from developing, for, here as elsewhere, prevention is better than cure.
Lisäksi on välttämätöntä, että yhteiskunta järjestäytyy kollektiivisesti ja vastuuntuntoisella tavalla ehkäistäkseen mahdollisimman usein näiden tilanteiden synnyn, sillä tässä kuten muuallakin on helpompi ehkäistä kuin parantaa.
Respond to environmental concerns
Vastataan ympäristön herättämiin kysymyksiin.
Links will have to be established between the socio­productive system and the way we respond to the numerous environmental challenges.
Tapamme vastata vastaisuudessa ympäristön lukuisiin haasteisiin on saatettava yhtey­teen yhteiskunnallisen tuotantojärjestelmän kanssa.
The challenges of enlargement and globalization concern social matters too
Todettakoon tässä ainoastaan,
tarian culture; this is feeling the pinch as they plunge into the market economy, with a rapid rise in inequalities and declining social standards.
Lyhyesti sanottuna, kuten kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä käsittelevässä valkoisessa kirjassa todettiin, kilpailukyvyn, sosiaalisen suojelun ja ympäristöstandardien välillä on oltava yhteys.
This tension is a source of political instability; we are already seeing its initial effects and they could spread throughout the Union.
Laajenemisen ja maailmanlaajuistumisen haasteet koskevat myös sosiaalisia kysymyksiä
Successful integration into the Union of the countries of Central and Eastern Europe depends not only on the attraction of our economic model, which is indisputable, but also on our social model; yet it is precisely this social model which is tending to deteriorate.
Haaste, joka unionin on kohdattava etenkin sen laajentuessa Keski­ ja Itä­Euroo­pan maihin, ei ole ainoastaan institutionaalinen ja taloudellinen, kuten usein luul­laan, vaan myös sosiaalinen.
A core of clear social standards should be required of these countries as soon as they become full members.This core therefore has to be defined by the Union for itself and these standards have to enjoy sufficient credibility to act as replacement values for the community, while transitional periods must be envisaged to reflect the resources available with a view for bringing the standards up to the required level.
Markkinatalouksiksi muuttuvilla entisillä kommunisti­silla mailla on nimittäin heikot perusoikeuksia koskevat perinteet, mutta voimakas tasa­arvoisuutta suosiva kulttuuri, jonka raju siirtyminen markkinatalouteen on asettanut kyseenalaiseksi.
Globalization is viewed most frequently from the financial, economic and busness angles.
Markkinatalous on tuonut mukanaan eriarvoisuuden nopean lisääntymisen ja sosiaalisten vähimmäisvaatimusten tason laskun.
But it also entails social aspects which are coming increasingly under the spotlight: the progressive globalization of the labour market (which is increasingly jeopardizing the less-skilled workers in our countries) and competition based on socioeconomic models.
Tästä jännitteestä on seurauksena poliittinen epävakaisuus, jonka ensimmäiset vaiku­tukset ovat nähtävissä ja joka voi levitä koko unioniin.
The emergence of the European Union as an original political entity with a single currency will enable it to fulfil more easily than at present its role as a regulator worldwide, to encourage greater compliance with the rules and better coordination of economic and financial policies.
Se, onnistuuko Keski­ ja Itä­Euroopan maiden yhdentyminen unioniin, ei riipu aino­astaan taloudellisen mallimme eduista, jotka ovat kiistämättömät, vaan myös sosiaalisen mall.mme eduista, jotka kuitenkin ovat heikentymässä. Näiltä mailta tulisi vaatia selkeiden sosiaalisten perusnormien vahvistamista heti niiden liityt­tyä täysjäseniksi.
But another necessary question concerns the pace at which social standards in the industrialized countries should be taken on board by the industrializing countries.
Tämä kuitenkin edellyttää sitä, että unioni on selvittänyt ne it­selleen, että ne ovat riittävän uskottavia toimiakseen korvaavina yhteisöllisinä arvoina ja että siirtymäkausista sovitaan, jotta käytettävissä olevat voimavarat voidaan ottaa huomioon normien saattamisessa vaaditulle tasolle.
The Union might thus feel the need for a stronger external social policy along the same lines as the instruments it adopted for its external commercial policy.
Maailmanlaajuistumista tarkastellaan yleensä rahallisesta, taloudellisesta tai kaupallisesta näkökulmasta.
Thus, trade agreements with third countries might be made conditional upon their adherence to minimum social standards and their accession to international conventions (notably the ILO conventions] which ban child labour, while the Member States of the Union should take vigorous action against their own nationals who knowingly take advantage of infringements of the rules.
Sillä on kuitenkin myös sosiaalisia ulottuvuuksia, jotka ilmenevät yhä selvemmin, kuten työmarkkinoiden asteittainen maailmanlaa­juistuminen (joka lisää vaaratekijöitä kouluttamattomien työntekijöidemme osalta) ja erilaisten taloudellis­sosiaalisten mallien välillä syntyvä tosiasiallinen kilpailu.
The Union certainly cannot champion the principle of universal rights and advocate, say, general ratification of the ILO basic conventions unless it draws up its own definition of those rights.
Euroopan unionin muodostuminen omaleimaiseksi, yhtenäisvaluutan omaavaksi poliittiseksi toimijaksi antaa sille mahdollisuuden säädellä nykyistä helpommin maailmalla tapahtuvaa kehitystä ja edistää pelisääntöjen kunnioittamista sekä mahdollisuuden talous­ ja rahapolitiikan entistä parempaan yhteensovittamiseen.
All in all, the deepening of the European Union's social dimension is not just an end in itself, pursued as a matter of course by people who happen to be interest ed in social questions; it is increasingly becoming an essential component of the success of the overall political venture which is the European Union.
Kuitenkin on esitettävä myös kysymys siitä, miten nopeasti teollistuneissa mais­sa voimassa olevia sosiaalisia normeja levitetään liittymässä oleviin maihin. Tämän vuoksi unionissa saatetaan kokea tarpeelliseksi aiempaa vahvemman
THE CURRENT STRUCTURE OF CIVIC AND SOCIAL RIGHTS
POLITIIKKAAN LIITTYVÄT JÄRJESTELYT
AND SOCIAL POLICIES IN EUROPE IS EXTREMELY COMPLEX n this challenging situation, the way civic and social rights are organized and the way they interface with social policies is extremely complex. The issues underlying the
KAISIA ämän haasteiden joukon edessä on todettava, että nykyiset kansalaisoikeuksiin ja sosiaalisiin oikeuksiin liittyvät järjestelyt sekä niiden niveltyminen sosiaalipolitiik­
I way these rights are expressed and applied are — naturally — evolving.
Lisäksi oikeuksien ilmenemiseen ja soveltamiseen liittyvät ongelmat muuttuvat jatkuvasti, mikä onkin aivan normaalia.
Account must be taken of these difficulties if proposals are to be realistic and enduring.
On syytä arvioida näiden vaikeuksien laajuus, jotta tehdyt ehdotukset olisivat realistisia ja ajanoloon kes­täviä.
Several levels may be distinguished.
Tilannetta on tarkasteltava samanaikaisesti useilla eri tasoilla.
Firstly, the Member States of the Union have differing constitutional arrangements in this respect.
Ensinnäkin unionin jäsenvaltioiden asiaa koskevat perustuslailliset järjestelyt ovat eri­laisia.
Many include in their constitutions a text describing the fundamental rights.
Monien valtioiden perustuslaissa esitetään perusoikeudet, joita valtiot pyrkivät toteuttamaan.
However, this does not apply to all countries (e.g. the United Kingdom).
Näin ei kuitenkaan ole kaikkien jäsenvaltioiden laita (Yhdistynyt kunin­gaskunta).
The more recent constitutions place greater stress on social and economic rights than do the older constitutions based on traditional fundamental rights.
Uudemmat perustuslait korostavat sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia enemmän kuin vanhemmat perustuslait, joissa painotetaan perinteisiä perusoikeuksia.
In addition, the legal effect of these texts varies from country to country depending on the material content of the rights and the control procedures (e.g. judicial, administrative or con­stitutional).
Tämä johtuu yhtäältä tunnustet­tujen oikeuksien materiaalisesta sisällöstä ja toisaalta säädetyistä (tuomioistuinten harjoittamista, hallinnollisista tai perustuslaillisista) valvontamenettelyistä.
In addition, the Member States of the Union have all acceded to a number of interna­tional agreements and the like1 which contain a list of fundamental rights, the legal impact of which varies from case to case from simple declarations to more binding texts. Even in the case of the more binding texts, the legal effects may vary in that incorporation into rational law may be automatic (single­tier systems) or dependent on national incorporating legislation (two­tier systems).
Lisäksi kaikki unionin jäsenvaltiot ovat liittyneet tiettyihin kansainvälisiin yleissopimuk­siin1, joihin sisältyy luettelo perusoikeuksista; näiden luettelojen oikeusvaikutukset vaih­ televat tapauksesta riippuen pelkistä ohjelmajulistuksista velvoittavampiin teksteihin.
Generally speaking social rights tend to fall into the first category.
Jopa jälkimmäisessä tapauksessa oikeusvaikutukset voivat kuitenkin vaihdella, sillä
To take the United Nations as an example: the Universal Declaration of Human Rights (1948), the International Agreement on Economic, Social and Cultural Rights (1966), the International Agree­ment on Civil and Political Rights (1966), the International Convention on the Elimination of all Forms of Racial Discrimination [1965) and the International Convention on the Elimination of Discrimination against Women (1979); as regards the International Labour Organization: Convention No 29 on Forced or Compulsory Labour (1930), Convention No 87 on Freedom of Association and Protection of the Right to Organize (1938), Convention No 98 on the Application of the Principles of the Right of Organization and Collective Bargaining (1949), Convention No 100 on Equal Pay for Men and Women for Work of Equal Value (1951) and Convention No 105 on the Abolition of Forced Labour (1957).
Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksia: ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus (1948); taloudel­lisia, sosiaalisia _BAR_a sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus (1966); kansalaisoi­keuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus sekä siihen liittyvä valinnainen pöytäkirja (1966); kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskeva kansainvälinen yleissopimus (1965) ja yleissopimus kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamisesta 11979) Kansainvälisen työjärjestön sopimuksia: sopimusehdotus (N:a 29), joka koskee pakollista työtä (19301; sopimus (N:o 87) , joka koskee ammatillista järjestäytymisvapautta ja ammatillisen jänestäytymiso keuden suojelua (1948); sopimus (N:o 98). joka koskee järjestäytymisoikeuden ja kollektiivisen neuvctteluoi­keuden periaatteiden soveltamista (1949); sopimus (N:o 100), joka koskee samanarvoisesta työstä miehille ja naisille maksettavaa samaa palkkaa (1951) ja sopimus (N:o 105), joka koskee pakkotyön poistamista (1957)
more binding nature, given that they have already acceded individually to so many international agreements.
Näin ollen olisi johdonmukaista, että unionin jäsenvaltiot, jotka ovat erik­seen liittyneet useisiin kansainvälisiin yleissopimuksiin, sopisivat yhteisestä lähesty­mistavasta, vaikka tilanne muuttuisikin kokonaisuutena aiempaa velvoittavammaksi
This is particularly true since the States of the Council of Europe (which includes all the Member States of the Union) set out a corpus of civil rights and a remarkable proce­dure for effective safeguards, to be used after all means of redress available within the countries have been exhausted, in the 195D Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms.
Tähän olisi ryhdyttävä jo senkin vuoksi, että Euroopan neuvoston jäsenvaltiot (joihin kuuluvat kalkki unionin jäsenvaltiot) laativat vuonna 1950 Euroopan yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi. Sopimuksessa ne luettelivat joukon kansalaisoikeuksia ja sopivat erinomaisesta, oikeudet todella takaavasta menettelystä, jota voidaan noudattaa, jos sisäisten muutoksenhakumenettelyjen tarjoamat mahdol­lisuudet on jo käytetty.
In 1961, this Convention was backed up by a European Social Charter, which is essentially concerned with the right to work and pro­tection of the family, but is not subject to the Strasbourg Court's jurisdiction.
Yleissopimusta täydennettiin vuonna 1961 Euroopan sosiaali­sella peruskirjalla, joka koskee ennen kaikkea oikeutta työhön ja perheen suojelua. Sopi­mus ei kuitenkaan ole Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen valvonnassa.