natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the issue of determining 'the substances contained in List II which are relevant to the national context of each Member State', reference should be made to the judgment in Commission v Luxembourg 12, in which the Court referred to the
Siltä osin kuin on selvitettävä, mitkä "luetteloon II kuuluvat aineet ovat merki tyksellisiä, kun kutakin jäsenvaltiota tar kastellaan erikseen", on syytä viitata edellä mainittuun, asiassa komissio vastaan Luxemburg annettuun tuomioon,12jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että
That view was later confirmed by the Court in the judgment in Commission v Spain, cited above, in which the Court
Tämä näkökanta saa tukea yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Espanja antamasta tuo-
12 — Cited above, point 20 et seq.
12 — Tuomion 20 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
I think it is beyond question that, in spite of the positive results it has achieved, the legislation on water in Germany cannot be said to 'amount to an organised and coordinated system of quality objectives relating to specific watercourses or bodies of standing water.' found that the Kingdom of Spain had failed to fulfil its obligation to draw up pro grammes for the substances contained in List II.
Mielestäni on siten kiistatonta, että Saksassa käyttöön otettua oikeudellista vesistöjä koskevaa järjestelmää ei voida pitää "järjestelmällisenä järjestelmänä, jossa esitettäisiin yksityiskohtaisesti kulloiseenkin vesistöön ja järveen liittyvät laatu tavoitteet".
In the opinion of the Court, Spain's legislation was 'only a series of ad hoc legislative measures which cannot amount to an organised and coordinated system of quality objectives relating to specific water courses or bodies of water and cannot, therefore, be considered to be a programme within the meaning of Article 7 of the Directive', while the Spanish Government maintained that monitoring had revealed the existence of only 30 of the 99 substances in Spanish continental waters.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että Espanjan lainsäädäntöön sisältyi "ainoastaan hajanaisia säännöksiä, jotka eivät muodosta järjestel mällistä järjestelmää, jossa esitettäisiin yksityiskohtaisesti kulloiseenkin vesistöön ja järveen liittyvät laatutavoitteet, joten sitä ei siten voida katsoa direktiivin 7 artiklassa tarkoitetuksi ohjelmaksi", vaikka Espanjan hallitus väitti, että Espanjan mannerta ympäröivissä vesissä oli tutkitusti havaittu vain 30 ainetta kyseisistä 99 aineesta.
The last plea of the German Govern ment must therefore also be dismissed as unfounded.
Saksan hallituksen viimeinen puolustautumisperuste on siten hylättävä perus teettomana.
Following this analysis, I propose that the Court should:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
— declare that, by failing to establish, in accordance with Article 7 of Council Directive 76/464/EEC of 4 May 1976 on pollution caused by certain dangerous substances discharged into the aquatic environment of the Community, programmes for reducing pollution including quality objectives for the 99 substances contained in the first indent of List II in the Annex to the Directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty;
— toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole hyväksynyt tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ ETY 7 artiklan mukaisia, laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia vähentääkseen pilaantumista, jota aiheuttavat direktiivin liitteessä olevan luettelon II ensimmäiseen luetelmakohtaan kuuluvat 99 ainetta,
— order the Federal Republic of Germany to pay the costs.
— velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
JUDGMENT OF THE COURT (Sixth Chamber) 11 November 1999 *
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto) 11 päivänä marraskuuta 1999 *
Commission of the European Communities, represented by G. zur Hausen, Legal Adviser, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of C. Gómez de la Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, applicant, v
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja G. zur Hausen, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, kantajana, vastaan
Federal Republic of Germany, represented by E. Röder, Ministerialrat in the Federal Ministry of Economic Affairs, and C-D. Quassowski, Regierungsdirektor in that Ministry, acting as Agents, Postfach 13 08, D-53003 Bonn, defendant,
Saksan liittotasavalta, asiamiehinään liittovaltion talousministeriön ministerineuvos E. Röder ja saman ministeriön ylijohtaja C.-D. Quassowski, Postfach 13 08, D—53003 Bonn, vastaajana, jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan,
* Language of the case: German.
* Oikeudenkäyntikieli: saksa.
COMMISSION V GERMANY substances discharged into the aquatic environment of the Community (OJ 1976 L 129, p.
KOMISSIO v. SAKSA koska se ei ole hyväksynyt tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaa rallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (EYVL L 129, s.
23), programmes including quality objectives to reduce pollution by the substances in List II of the annex to that directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty,
23) mukaisia, laa tutavoitteita sisältäviä ohjelmia kyseisen direktiivin liitteessä olevaan luetteloon II kuuluvien aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi,
THE COURT (Sixth Chamber), composed of: R. Schintgen, President of the Second Chamber, acting for the President of the Sixth Chamber (Rapporteur), G. Hirsch and H. Ragnemalm, Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: toisen jaoston puheenjohtaja R. Schintgen, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä (esittelevä tuomari), sekä tuomarit G. Hirsch ja H. Ragnemalm, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen, kuultuaan asianosaisten 6.5.1999 pidetyssä istunnossa esittämät lausumat, kuultuaan julkisasiamiehen 10.6.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen, suehdotuksen,
By an application lodged at the Court Registry on 9 May 1997, the Commission of the European Communities brought an application under Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC) for a declaration that by not adopting, under Article 7 of Council Directive 76/464/EEC of 4 May 1976 on pollution caused by certain dangerous substances discharged into the aquatic environment of the Community (OJ 1976 L 129, p.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.5.1997 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole hyväksynyt tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (EYVL L 129, s.
23, 'the directive'), programmes including quality objectives to reduce pollution by the substances on List II of the annex to the directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
23; jäljempänä direktiivi) mukaisia, laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia kyseisen direktiivin liitteessä olevaan luetteloon II kuuluvien aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi.
The directive
Direktiivi
According to the first recital in the preamble, the directive seeks to protect the aquatic environment of the Community from pollution, particularly that caused by certain persistent, toxic and bioaccumulable substances, the families and groups of which are listed in the annex thereto.
Direktiivin johdantoosan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan direktiivin tarkoituksena on suojella yhteisön vesiympäristöä erityisesti sellaiselta pilaantumiselta, jota tietyt pysyvät, myrkylliset ja biokertyvät aineet aiheuttavat. Näiden aineiden luokat ja ryhmät on lueteltu direktiivin liitteessä.
The directive distinguishes between two categories of dangerous substances, which are described in Lists I and II respectively of the abovementioned annex.
Direktiivissä vaaralliset aineet jaetaan tätä tarkoitusta varten kahteen kategoriaan, jotka esitetään direktiivin liitteessä olevissa luetteloissa I ja II.
List I comprises certain individual substances selected mainly on the basis of their toxicity, persistence and bioaccumulation and forming part of the families and groups of substances set out in that list.
Luettelo I sisältää tiettyjä yksittäisiä aineita, jotka kuuluvat siinä lueteltuihin luokkiin ja ryhmiin ja jotka on valittu pääasiassa aineiden myrkyllisyyden, pysyvyyden ja biokertyvyyden perusteella.
Under Articles 2 and 3 of the directive, the rules governing the substances in List I seek to eliminate water pollution by those substances, all discharges of which require prior authorisation by the competent authority of the Member State concerned, laying down emission standards if necessary.
Direktiivin 2 ja 3 artiklasta käy ilmi, että luettelon I tarkoituksena on lopettaa vesien pilaaminen näillä aineilla, joiden päästöt edellyttävät asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen etukäteen antamaa lupaa, jossa tapauksen mukaan vahvistetaan päästöstandardit.
In regard to those substances, Article 6(1) and (2) provide that the Council, acting on a proposal from the Commission, is to lay down the limit values which the emission standards may not exceed, as well as quality objectives set principally on the basis of the toxicity, persistence and accumulation of the said substances in living organisms and in sediment.
Direktiivin 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan neuvosto määrää komission ehdo tuksesta näille aineille raja-arvot, joita päästöstandardit eivät saa ylittää, sekä laatutavoitteet, jotka vahvistetaan pääasiallisesti sen myrkyllisyyden, pysyvyyden ja kertyvyyden perusteella, joka mainituilla aineilla on elävissä organismeissa ja sedimentissä.
According to the first indent thereof, List II includes substances belonging to the families and groups of substances in List I for which the limit values referred to in Article 6 of the directive have not yet been determined by the Council.
Luettelon II ensimmäisen luetelmakohdan mukaan kyseinen luettelo sisältää sellaiset luettelon I luokkiin ja ryhmiin kuuluvat aineet, joiden rajaarvoja neuvosto ei ole vahvistanut 6 artiklan mukaisesti.
Currently, 99 substances in List I are included in the first indent of List II.
Luetteloon II kuuluu tällä hetkellä 99 luettelon I ainetta.
According to the second indent, List II also includes certain substances whose harmful effect on the aquatic environment can be confined to a given area and depends on the characteristics and location of the water into which they are discharged.
Luettelon II toisen luetelmakohdan mukaan kyseinen luettelo sisältää myös aineet, joiden haitalliset vaikutukset vesiympäristöön voidaan rajoittaa tietylle alueelle ja jotka ovat riippuvaisia päästön kohteena olevan veden ominaisuuksista ja sijainnista.
The rules governing substances in List II seek to reduce water pollution by those substances by means of appropriate measures to be taken by the Member States, as required by Article 2 of the directive.
Luetteloon II kuuluviin aineisiin sovellettavalla järjestelmällä pyritään direktiivin 2 artiklan mukaan siihen, että jäsenvaltiot toteuttavat aiheelliset toimenpiteet näiden aineiden aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentämiseksi.
10 Those measures are described in Article 7 of the directive, which provides as follows:
10 Toimenpiteistä säädetään yksityiskohtaisesti direktiivin 7 artiklassa, joka kuuluu seuraavasti:
In order to reduce pollution of the waters referred to in Article 1 by the substances within List II, Member States shall establish programmes in the implementation of which they shall apply in particular the methods referred to in paragraphs 2 and 3.
Jotta 1 artiklassa tarkoitettujen vesien pilaamista luettelon II aineilla voidaan vähentää, jäsenvaltioiden on vahvistettava ohjelmat, joiden täytäntöönpanossa niiden on sovellettava erityisesti 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja menetelmiä.
All discharges into the waters referred to in Article 1 which are liable to contain any of the substances within List II shall require prior authorisation by the competent authority in the Member State concerned, in which emission standards shall be laid down.
Kaikkiin 1 artiklassa tarkoitettuihin vesiin tehtäviin [sellaisiin] päästöihin, joiden voidaan epäillä sisältävän jotakin luettelon II ainetta, on oltava asian omaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen etukäteen antama lupa, jossa vahvistetaan päästöstandardit.
The programmes referred to in paragraph 1 shall include quality objectives for water; these shall be laid down in accordance with Council directives, where they exist.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa ohjelmissa on oltava veden laatutavoitteet, jotka on vahvistettava mahdollisten neuvoston direktiivien mukaisesti.
If it sees fit, it shall submit relevant proposals to the Council to this end.'
Pitäessään sitä tarpeellisena komissio tekee neuvostolle tätä varten aiheelliset ehdo tukset."
11 Article 10 provides: 'Where appropriate, one or more Member States may individually or jointly take more stringent measures than those provided for under this Directive.'
11 Direktiivin 10 artiklan mukaan "yksi tai useampi jäsenvaltio voi tilanteen vaa tiessa yksin tai yhdessä muiden kanssa antaa tässä direktiivissä säädettyjä tiukempia määräyksiä".
12 Article 12 provides:
12 Direktiivin 12 artiklassa säädetään seuraavaa:
The Commission shall, where possible within 27 months following notification of this directive, forward the first proposals made pursuant to
Komissio tekee, mikäli mahdollista ensimmäiset 7 artiklan 7 kohdan mukaiset ehdotukset kahdenkymmenenseitsemän kuukauden kuluessa tämän direktiivin
Article 7(7). The Council, acting unanimously, shall take a decision within nine months.'
Neuvosto päättää asiasta yksimielisesti yhdeksän kuukauden kuluessa."
The prelitigation procedure
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
13 The Commission states that it requested the German Government by letter of 4 April 1990 to send it information on substances discharged into the aquatic environment and the quality objectives for various aquatic environments laid down in the discharge authorisations, and to give reasons if no quality objectives were being pursued or there was no timetable for them to be laid down.
13 Komissio pyysi 4.4.1990 päivätyllä kirjeellään Saksan hallitusta toimittamaan tiedot vesiympäristöön päästetyistä aineista ja päästöluvissa vesiympäristöille vahvistetuista laatutavoitteista sekä toimittamaan tarvittaessa perusteet laatutavoitteiden puuttumiseen ja niiden vahvistamiseksi asetetun aikataulun.
14 On 21 September 1990 the German authorities replied that in accordance with Article 10 of the directive they had adopted measures more stringent than those provided for in Article 7, inasmuch as under the Wasserhaushaltsgesetz (Law on water use, 'the WHG') all discharges of waste water into the aquatic environment are subject to administrative authorisation.
14 Saksan viranomaiset ilmoittivat 21.9.1990 päivätyssä vastauksessaan hyväksy neensä direktiivin 10 artiklan nojalla ankarampia toimenpiteitä kuin direktiivin 7 artiklassa säädetään, sillä Wasserhaushaltsgesetzin (vesitaloutta koskeva laki; jäljempänä WHG) mukaan kaikki vesiympäristöön tapahtuvat jätevesipäästöt edellyttivät viranomaisten antamaa ennakkolupaa.
Furthermore, the administrative provisions laid down in that regard set minimum conditions adapted to the state of technology, without distinguishing between List I and List II substances and regardless of the situation of the aquatic environment.
Lisäksi asiaa koskevissa hallinnollisissa määräyksissä vahvistettiin vesiympäristön tilasta riippumatta vähimmäisedellytykset vallitsevan tekniikan tason mukaisesti sekä luetteloon I ja II kuuluvia aineita erottelematta.
Moreover, the German authorities had adopted sectoral rules and standards which essentially reflected the groups of substances set out in the directive.
Saksan viranomaiset olivat myös hyväksyneet alakohtaisia säännöksiä ja sovelsivat parametrejä, jotka kattoivat pääosin direktiivissä luetellut aineryhmät.
15 The Commission considered that reply insufficient to comply with the directive, and by letter of 4 February 1992 initiated the procedure under Article 169 of the Treaty by formally requesting the German Government to submit within two months its observations on the establishment and implementation of the
15 Koska komissio piti vastausta direktiivissä asetettuihin vaatimuksiin nähden riittämättömänä, se kehotti 4.2.1992 päivätyllä virallisella huomautuksella perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti Saksan hallitusta esittämään huomautuksensa ohjelmien laatimisesta ja täytäntöönpanosta sekä direktiivin
COMMISSION V GERMANY programmes and on the laying down of quality objectives under Article 7 of the directive.
7 artiklassa tarkoitettujen laatutavoitteiden vahvistamisesta kahden kuukauden määräajassa.
16 In its reply of 25 August 1992, the German Government questioned the need to draw up programmes and to lay down quality objectives, reiterating its argument that the WHG laid down requirements more stringent than those contained in the directive: in the first place, the standards used in laying down the minimum requirements covered all substances, secondly, water analyses had shown there to be no pollution of the aquatic environment in Germany, and finally the competent authorities of the Länder (under management plans) or the Federal Government (under administrative provisions adopted on the basis of Article 7(a) of the WHG) were entitled to lay down requirements over and above the state of technology, restricting production or prohibiting discharge, for example.
16 Saksan hallitus kiisti 25.8.1992 antamassaan vastauksessa tarpeen laatia ohjelmia ja vahvistaa laatutavoitteita sekä viittasi uudelleen siihen, että WHG:ssä asetetut vaatimukset olivat ankarampia kuin direktiivissä ensinnäkin siitä syystä, että vähimmäisedellytyksiä vahvistettaessa sovellettavat parametrit koskivat kaikkia aineita. Lisäksi vesien tutkiminen oli osoittanut, ettei vesiympäristö Saksassa ollut pilaantunut, ja osavaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saattoivat hallintosuunnitelmien perusteella— taikka liittohallitus WHG:n 7a §:ään perustuvien hallinnollisten määräysten nojalla — asettaa ankarampia vaati muksia tekniikan tasolle sekä rajoittaa tuotantoa tai kieltää päästöt.
17 Unsatisfied by the explanations of the German authorities, the Commission sent the German Government a reasoned opinion on 22 June 1994 in which it concluded that the Federal Republic of Germany had not transposed Article 7 of the directive.
17 Komissio ei pitänyt Saksan viranomaisten selvitystä vakuuttavana, mistä syystä se lähetti 22.6.1994 Saksan hallitukselle perustellun lausunnon, jossa se totesi, että Saksan liittotasavalta ei ollut pannut täytäntöön direktiivin 7 artiklaa.
Accordingly, it requested that State to take the necessary steps, within two months, to comply with its obligations under the directive.
Se kehotti tästä syystä kyseistä jäsenvaltiota toteuttamaan direktiivin noudattamisen edel lyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa.
18 The Commission considered the German Government's reply, dated 28 October 1994, to the reasoned opinion, to be unsatisfactory; it therefore brought these proceedings.
18 Koska komissio ei pitänyt Saksan hallitukselta 28.10.1994 saamaansa vastausta riittävänä, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
19 The German Government raised an objection of inadmissibility on the ground of breach by the Commission of the principle of collegiàlity in the adoption of the reasoned opinion and the initiation of proceedings.
19 Saksan hallitus on esittänyt oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komissio on loukannut kollegiaalisuusperiaatetta perustellun lausunnon hyväksymisen ja kanteen nostamisen yhteydessä.
21 It is important to note at the outset that, at the hearing, the Commission made it clear that the action concerns only the 99 substances currently included in the first indent of List II of the annex to the directive ('the substances at issue').
21 Aluksi on syytä todeta komission täsmentäneen suullisen käsittelyn yhteydessä, että kanteen kohde koskee ainoastaan 99:ää ainetta, jotka kuuluvat tällä hetkellä direktiivissä olevan luettelon II ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisalaan (jäljempänä riidanalaiset aineet).
Accordingly, the alleged infringement must be construed as concerning only those substances and not those mentioned in the second indent of that list.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, jonka on väitetty tapahtuneen, koskee siis ainoastaan näitä aineita eikä kyseisen luettelon toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuja aineita.
The Commission alleges that the German Government, in breach of the requirements of Article 7 of the directive, did not adopt programmes including quality objectives with a view to reducing pollution of water by the substances at issue.
Komissio arvostelee Saksan hallitusta siitä, että tämä on vastoin direktiivin 7 artiklaa jättänyt hyväksymättä laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia riidanalaisten aineiden aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentämiseksi.
The measures mentioned by the German Government, such as the standards used, the management plans and other administrative provisions adopted, do not constitute programmes within the meaning of Article 7 of the directive.
Komission mukaan toimenpiteet, joihin Saksan hallitus vetoaa, kuten käytetyt parametrit, hallinnointisuunnitelmat ja hallinnolliset määräykset, eivät ole direktiivin 7 artiklassa tarkoitettuja ohjelmia.
In any event, those measures are not apt to reduce aquatic pollution by substances emanating from diffuse sources.
Ainakaan nämä toimenpiteet eivät todennäköisesti vähennä hajanaisista lähteistä peräisin olevien aineiden aiheuttamaa vesiympäristön pilaantumista.
COMMISSION V GERMANY the German legislation on water protection displays at least the same features as the programmes provided for in Article 7 of the directive it actually transposes that article, with the result that the WHG does in essence amount to a programme satisfying the requirements of that provision of the directive.
KOMISSIO v. SAKSA vesien suojelua koskeva Saksan lainsäädäntö sisältää vähintään samat seikat kuin direktiivin 7 artiklassa edellytetyt ohjelmat, mistä syystä kyseinen artikla on pantu tehokkaasti täytäntöön ja WHG:tä on sisällöllisesti pidettävä ohjelmana, joka täyttää direktiivin kyseisen säännöksen edellytykset.
The first defence plea
Ensimmäinen puolustautumisperuste
Relying on Article 10 of the directive, which authorises the Member States to adopt more stringent measures than those provided for in the directive, the German Government contends that it has in fact adopted measures of that kind by laying down, on the basis of Article 7a of the WHG, uniformly applicable limit values for emissions in the case of all List I and II substances.
Saksan hallitus vetoaa jäsenvaltioille direktiivin 10 artiklassa säädettyyn mahdollisuuteen antaa direktiivissä säädettyjä tiukempia määräyksiä ja väittää hyväksyneensä käytännössä tällaisia määräyksiä vahvistaessaan WHG:n 7a §:n nojalla kaikille luetteloon I ja II sisältyville aineille yhtenäisesti sovellettavat päästöjen raja-arvot.