natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The United Kingdom argues that, although the Community is not itself a Party to the Convention, it would be absurd if the Community, by way of the Directive, sought to regulate intra-Community broadcasting in a manner radically different from that adopted by the Member States within the framework of the Convention.
Lisäksi on selvää, että neuvosto oli täysin tietoinen yleissopimuksen hyväksymisestä silloin, kun se itse antoi direktiivin, kuten viimeksi mainitun neljännestä perustelukappaleestakin ilmenee.
That argument presupposes that the word «jurisdiction» has a different meaning in each of the two indents. That argument is untenable.
Vuodelta 1986 peräisin olevaa direktiiviehdotusta ei kuitenkaan muutettu niin, että se olisi mukautettu yleissopimuksen määräyksiin.
Given that the second indent refers only to situations in which no other Member State has the jurisdiction envisaged in the first indent, it presupposes that Member States may, by virtue of the first indent, have jurisdiction in the cases covered by the second indent.
Tästä seuraa, että yhteisön lainsäätäjä on direktiivin antaessaan halunnut säädellä televisiopalveluja toisella tavalla kuin yleissopimuksessa.
That argument, considered in the light of a comparative analysis of the wording, scheme and aims of the Directive, on the one hand, and of those of the Convention, on the other, cannot, however, be accepted.
On kuitenkin todettava, että tätä väitettä ei voida hyväksyä toisaalta direktiivin ja toisaalta yleissopimuksen tekstin, rakenteenja tavoitteiden vertailevan tarkastelun valossa.
It follows from an analysis of Article 2(1) that the concept of jurisdiction of a Member State, used in its first indent, must be understood as necessarily covering jurisdiction ratione personae over television broadcasters.
Sellainen tulkinta aiheuttaisi kiistatta jokaiselle jäsenvaltiolle mahdottoman tilanteen, koska se vaatisi sitä, että jäsenvaltio rikkoisi oikeudellisia velvoitteitaan joko kansainvälisellä tai yhteisön tasolla.
In order to determine which State is competent for ensuring compliance with the provisions relating to programme services, the Convention principally applies criteria based on transmission.
Yleissopimuksessa nojaudutaan pääasiallisesti lähetykseen liittyviin perusteisiin ohjelmapalveluja koskevien määräysten noudattamisen valvomiseksi lainkäyttövaltaisen valtion määrittämiseksi.
It is only in the case of satellite transmissions, if responsibility cannot be established under Article 5(2)(b)(i) and (ii), that Article 5(2) refers to the State in which the broadcaster has its seat (point (iii) of Article 5(2)(b)).
Tässä määrityksessä viitataan televisiotoiminnan harjoittajan kotipaikkaan (iii alakohta) vain satelliittilähetysten osalta, kun vastuuta ei 5 artiklan 2 kappaleen b kohdan i ja ii alakohdan mukaan ole osoitettavissa.
This interpretation is borne out by the wording of the first indent of Article 2(1) of the Directive in that it refers to broadcasters as being under the jurisdiction of a Member State without referring, in that context, to the place from which they transmit their broadcasts.
Tältä osin riittää, kun todetaan, että yleissopimuksen 27 artiklan 1 kappaleessa määrätään nimenomaisesti, että sopimuspuolten on sovellettava yhteisön oikeutta ja niiden on sovellettava siis yleissopimuksen määräyksiä vain siltä osin kuin kyseistä erityisaihetta koskevaa yhteisön määräystä ei ole.
A Member State's jurisdiction ratione personae over a broadcaster can be based only on the broadcaster's connection to that State's legal system, which in substance overlaps with the concept of establishment as used in the first paragraph of Article 59 of the EC Treaty, the wording of which presupposes that the supplier and the recipient of a service are «established» in two different Member States.
Seuraavaksi on tutkittava Yhdistyneen kuningaskunnan esittämiä erilaisia väitteitä,jotka koskevat direktiivin 2 artiklan 1 kohdan tulkinnan tehokkuutta; tämän säännöksen mukaan televisiolähetystoiminnan harjoittaja
Under the first indent of Article 2(1) of the Directive, however, the Member State competent for ensuring compliance with the provisions relating to programme services is that under whose jurisdiction the broadcaster comes.
Sitä vastoin direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaan televisiopalveluja koskevien säännösten noudattamisen valvomiseen toimivaltainen valtio on se, jonka lainkäyttövaltaan televisiolähetystoiminnan harjoittaja kuuluu.
According to the second indent of Article 2(1), it is only where the broadcaster does not come under the jurisdiction of any other Member State that the Directive uses criteria based on transmission.
Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan direktiivissä käytetään lähetykseen liittyviä perusteita vain siinä tapauksessa, että televisiolähetystoiminnan harjoittaja ei kuulu minkään jäsenvaltion lainkäyttövaltaan.
Certainly, such an interpretation of Article 2(1) of the Directive is liable to produce difficulties.
kuuluu sen valtion lainkäyttövaltaan, johon tämä harjoittaja on sijoittautunut
However, when a Member State has difficulty in implementing a directive, it has an obligation to raise the matter with the Commission in order that the latter may, in close cooperation with the Member States concerned, find an appropriate solution.
Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan tällainen tulkinta voi tietysti aiheuttaa vaikeuksia.
It follows that Article 2(1) of the Directive and Article 5(2) of the Convention use different criteria for determining the State that must ensure compliance with the provisions relating to television broadcasts.
rikkominen vain siinä täysin epätodennäköisessä tapauksessa, että se myöntäisi kolmannen maan televisiolähetystoiminnan harjoittajallelähetystaajuuden valvomatta sen toimittamia palveluja.
This substantive difference reflects a difference between the aims of the Directive and the aims of the Convention.
Tältä osin riittää, kun todetaan, että vaikka kyseessä onkin pelkkä olettama, Yhdistynyt kuningaskunta ei kiistä sitä, että laki ei tässätapauksessa ole direktiivin mukainen.
Suffice it to observe that the Court has already found that the criteria set out in section 43 of the Act are not in conformity with Articles 2(1) and 3(2) of the Directive.
Erilaisen järjestelmän soveltaminen NDSS.ään ja DSS.ään
Furthermore, there is no doubt that the Council was fully aware of the adoption of the Convention when it itself adopted the Directive, as is indeed clear from the fourth recital of the preamble.
Koska Yhdistynyt kuningaskunta ei kiistä, että NDSS:ään sovelletaan lievempää järjestelmää kuin DSS:ään, siitä seuraa, että tämän kanteen yhteydessä halutaan vain tietää, onko tällainen toiminta direktiivin 2 artiklan 1 kohdan vastaista.
However, the proposal for the Directive, dating from 1986, was not amended with a view to bringing it into line with the Convention.
Kun jäsenvaltio kohtaa vaikeuksia direktiivin täytäntöönpanossa, sen on kuitenkin käännyttävä komission puoleen, jotta komissio voisi läheisessä yhteistyössä kyseisten jäsenvaltioiden kanssa löytää asianmukaisen ratkaisun.
It follows that, by adopting the Directive, the Community legislature chose to regulate television services in a way which differs from the path followed by the Convention.
Joka tapauksessa vain se seikka, että voi syntyä käytännön ongelmia sovellettaessa perustetta, joka on taustana toimivaltaisen jäsenvaltion määrittämisessä direktiivin 2 artiklan 1 kohdan nojalla, voi syntyä käytännön ongelmia, ei oikeuta jäsenvaltiota korvaamaan sitä sen valitsemalla toisella perusteella.
The Commission objects that the Act does not seek to ensure that broadcasts from non-member countries using a frequency allocated to the United Kingdom for general reception in another Member State comply with the law applicable to broadcasts intended for the public in the United Kingdom.
Tältä osin riittää, kun todetaan, että yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut tämän tuomion 61 kohdassa, että lain 43 luvussa säädetyt perusteet ovat ristiriidassa direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 2 kohdan säännösten kanssa.
The United Kingdom Government submits that there would be a breach of the second indent of Article 2(1) of the Directive only in the highly unrealistic event that it were to grant a frequency to a broadcaster from a non-member country without exercising control over its service.
Vaikka onkin totta, että jäsenvaltio voi direktiivin 3 artiklan 1 kohdan nojalla säätää ankarampia säännöksiä direktiivillä säännellyistä aloista, on kuitenkin niin, että 2 artiklan 1 kohdan mukaan kyseisen valtion lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan harjoittajien tai niiden toiminnanharjoittajien, jotka kuuluvat tämän säännöksen toisen luetelmakohdan perusteella sen lainkäyttövallan alaisuuteen, lähettämien kaikkien televisiolähetysten on oltava niiden säännösten mukaisia, joita sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa yleisölle tarkoitettuihin televisiolähetyksiin.
Finally, the United Kingdom points out the consequences of interpreting Article 2(1) of the Directive in a way which does not reflect Article 5(2) of the Convention.
Direktiivin 2 artiklan 2 kohdan noudattamatta jättäminen
Suffice it to point out that, even though this may only be a hypothetical case, the United Kingdom does not deny that in this respect the Act is not in conformity with the Directive.
Laiminlyönti saattaa Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön alaisuuteen ne kolmansista maista peräisin olevat lähetykset, jotka kuuluvat tämän valtion lainkäyttövaltaan
As to that point, it is sufficient to observe that Article 27(1) of the Convention expressly provides that Member States are to apply Community law and are therefore not to apply the rules arising from the Convention except in so far as there is no Community rule governing the particular subject concerned.
Komissio väittää, että lain tarkoituksena ei ole, että kolmansista maista peräisin olevat lähetykset, jotka käyttävät Yhdistyneen kuningaskunnan lähetystaajuutta toisen jäsenvaltion väestön vastaanotettaviksi saattamista varten, ovat Yhdistyneen kuningaskunnan yleisölle tarkoitettuhin lähetyksiin sovellettavan lainsäädännönmukaisia. mukaisia.
Since the United Kingdom does not deny that a less stringent regime is applied to NDSS than that laid down for DSS, the only question arising in these proceedings is whether Article 2(1) of the Directive precludes such different treatment.
Komissio väittää lopuksi, että DSS- ja NDSS -lupien myöntämistä koskeva lain 44 ja 45 luku eivät ole direktiivin 2 artiklan 2 kohdan mukaisia siltä osin kuin lain 43 luvussa olevaan DSS:n ja NDSS:n määritelmään sisällytetään muiden jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat ja mahdollistetaan näin ollen kaksinkertainen valvonta.
The efficacity of the criterion based on establishment
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus huomauttaa, että kyseessä olisi direktiivin 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan
While a Member State may, under Article 3(1) of the Directive, lay down stricter rules in the areas covered by the Directive, the fact remains that, under Article 2(1), all broadcasts transmitted by broadcasters under the jurisdiction of that Member State or over which it is required to exercise jurisdiction pursuant to the second indent of Article 2(1) must comply with the law
Yhdistynyt kuningaskunta ei kiistä, että lain 43 luku ulottuu kaikkiin televisiolähetystoiminnan harjoittajiin, jotka lähettävät lähetyksiään sen alueelta käsin.
applicable to broadcasts intended for the public in that Member State.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Declares that, by adopting, with respect to satellite broadcasts, the criteria set forth in section 43 of the Broadcasting Act 1990 for the purpose of determining which satellite broadcasters fall under the jurisdiction of the United Kingdom and, in the context of that jurisdiction, by applying different regimes to domestic satellite services and nondomestic satellite services, and by exercising control over broadcasts which are transmitted by broadcasters f ailing under the jurisdiction of other Member States when those broadcasts are transmitted by a nondomestic satellite service or conveyed to the public as a licensable programme service, the United Kingdom has f ailed to fulfil its obligations under Article 2(1) and (2) and Article 3(2) of Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities;
Yhdistynyt kuningakunta on jättänyt noudattamatta televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 3 artiklan 2 kohdan nojalle sille kuuluvia jäsenyysvelvoitteitaan, koska se on hyväksynyt satelliittien välityksellä lähetettävien televisiolähetysten osalta vuoden 1990 Broadcasting Actin 43 luvussa mainitut perusteet niiden sateUiittien välityksellä toimivien televisiolähetystoiminnan hävittäjien määrittämiseksi, jotka kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan lainkäyttövaltaan ja koska se on tätä lainkäyttövaltaa käyttäessään soveltanut erilaista järjestelmää sisäisiin satelliittipalveluUiin ja muihin kuin sisäisiin satelliUtipulveluihui ja koska se on valvonut toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan televisiolähetystoiminnan harjoittajan lähettämiä lähetyksiä silloin, kun kyseiset lähetykset on lähetetty muun kuin sisäisen satelliittipalvelun välityksellä tai kun niitä on tarjottu yleisölle luvanvaraisina ohjelmapalveluina.
Orders the United Kingdom to pay the costs;
Yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
Orders the French Republic to pay its own costs.»
Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.'
Advocate General O. Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 30 April 1996.
Julkisasiamies O. Lenz on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 30 päivänä huhtikuuta 1996.
(a) by adopting with respect to satellite broadcasts the criteria set forth in section 43 of the Broadcasting Act 1990 for determining which satellite broadcasters fall under the jurisdiction of the United Kingdom, and, within that jurisdiction, by applying a regime to nondomestic satellite services which differs from that applicable to domestic satellite services, and
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta on jättänyt noudattamatta televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 1 kohdan sekä 3 artiklan 2 kohdan perusteella sille kuuluvia jäsenyysvelvoitteitaan, koska a) se on satelliittien välityksellä lähetettävien televisiolähetysten osalta ottanut käyttöön vuoden 1990 Broadcastin vierin 43 luvussa mainitut perusteet niiden satelliittien välityksellä toimivien televisiolähetystoiminnan harjoittajien määrittämiseksi, jotka kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan lainkäyttövaltaan ja koska se on tämän lainkäyttövallan rajoissa soveltanut erilaista järjestelmää sisäisiin satelliittipalveluihin ja muihin kuin sisäisiin satelliittipalveluihin ja koska b) se valvonut toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan televisiolähetystoiminnan harjoittajan lähettämiä ohjelmia silloin, kun kyseiset ohjelmat on lähetetty muun kuin sisäisen satelliittipalvelun välityksellä tai kun niitä on tarjottu yleisölle luvanvaraisina ohjelmapalveluina.
(b) by exercising control over broadcasts which are transmitted by a broadcaster that falls under the jurisdiction of another Member State when those broadcasts are transmitted by a nondomestic satellite service or conveyed to the public as a licensable programme service, the United Kingdom has failed to fulfil its obligations under Article 2(1) and (2) and Article 3(2) of Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities.
Lisäksi julkisasiamies ehdottaa, että Yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, lukuun ottamatta Ranskan tasavallan oikeudenkäyntikuluja, joista tämän on itse vastattava.
I also propose that the United Kingdom should be ordered to pay the costs of the proceedings, with the exception of the costs incurred by the French Republic, which should pay its own costs.
Asia C-277/94 Ζ.
Case C-277/94 Z. Taflan Met and Others ν Bestuur van de Sociale Verzekkeríngsbank External relations
Tallan Met ym. v. Bestuur van de Sociale Verzekkeringsbank Ulkosuhteet
Council — Social
—Assosiointineuvostonpäätös—Sosiaaliturva—Voimaantulo
Preliminary ruling (EEC-Turkey Association Agreement — Entry into force — Direct effect) (Full Court) competent Netherlands institutions to pay them social security benefits.
Ennakkoratkaisu ETY-TurkM-assoswintisopimus — Välitön oikeusvaikutus (täysistunto)
The first question, on the applicability of Decision No 3/80 in the Community, must be construed as seeking to establish whether, and if so at what date, that decision has entered into force.
Koska päätöksessä 3/80 ei ole sen voimaantuloa koskevia säännöksiä, on tutkittava, voiko voimaantulo perustua siihen sopimukseen, johon tämä päätös perustuu.
Since Decision No 3/80 contains no provision on its entry into force, the question is whether such effect can result from the Agreement on which that decision is based.
Sopimuksen säännöksistä seuraa, että ETY­Turkki­assosiointineuvoston tekemät päätökset ovat sopimuksessa määrätyn elimen tekemiä sellaisia toimenpiteitä, joiden toteuttamiseen sopimuspuolet ovat tämä elimen valtuuttaneet
It follows from the provisions of the Agreement that decisions of the EEC-Turkey Association Council are measures adopted by a body provided for by the Agreement and empowered by the Contracting Parties to adopt such measures.
Koska näillä päätöksillä pannaan täytäntöön sopimuksessa määritettyjä tavoitteita, ne liittyvät suoraan tähän sopimukseen ja velvoittavat sopimuspuolia.
By order of 23 August 1994, received at the Court on 12 October 1994, the Arrondissementsrechtbank (District Court), Amsterdam, referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Articles 12 and 13 of Decision No 3/80 of the Association Council of 19 September 1980 on the application of the social security schemes of the Member States of the European Communities to Turkish workers and members of their families (hereinafter «Decision No 3/80»).
Arrondissementsrechtbank te Amsterdam on 23.8.1994 tekemällään päätöksellä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 12.10.1994, esittänyt useita ennakkoratkaisukysymyksiä, jotka koskevat Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta turkkilaisiin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn assosiointineuvoston päätöksen 3/80 (jäljempänä päätös 3/80) 12 ja 13 artiklan tulkintaa.
The Association Council was set up by the Agreement establishing an association between the European Economic Community and Turkey, which was signed at Ankara on 12 September 1963 by the Turkish Republic, on the one hand, and by the Member States of the EEC and the Community, on the other, and concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 (hereinafter «the Agreement»).
Assosiointineuvosto perustettiin Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiointisopimuksella, jonka Turkin tasavalta ja ETY:n jäsenvaltiot sekä yhteisö allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963 ja joka hyväksyttiin yhteisön puolesta 23 päivänä joulukuuta 1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (jäljempänä sopimus).
In so far as they implement the objectives set by the Agreement, such decisions are directly connected with the Agreement and have the effect of binding the Contracting Parties.
Sopimuspuolet ovat sopimuksessa suostuneet siihen, että nämä päätökset sitovat niitä, ja ne syyllistyvät sopimusrikkomukseen,jos ne yrittävät vetäytyä tästä sitoumuksesta.
Those questions were raised in proceedings between, Mrs Taflan-Met, Mrs Altun-Baser and Mrs Andal-Bugdayci and Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank, Amsterdam, and between Mr Akol and Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging, relating to the refusal of the
Nämä kysymykset tulivat esille oikeudenkäynneissä, joissa kantajina olivat Taflan­Met, Altun­Baser, Andal­Bugdayci ja Akol sekä vastaajina Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank te Amsterdam ja Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging ja joissa oli kysymys siitä, että Alankomaiden toimivaltaiset toimielimet olivat kieltäytyneet suorittamasta kantajille sosiaalietuuksia.
By virtue of the Agreement, the Contracting Parties agreed to be bound by such decisions and if those parties were to withdraw from that
Ensimmäiselläennakkoratkaisukysymykselläjoka koskee päätöksen 3/80 sovellettavuutta yhteisössä, pyritään selvittämään, onko mainittu päätös tullut voimaan ja, tarvittaessa, sen voimaantuloajankohta.
However, comparison of Regulations Nos 1408/71 and 574/72, on the one hand, and Decision No 3/80, on the other, shows, however, that the latter does not contain a large number of precise, detailed provisions, even though such were deemed indispensable for the purpose of implementing Regulation No 1408/71 within the Community.
Verrattaessa asetusta N:o 1408/71 ja asetusta N:o 574/72 päätökseen 3/80 voidaan havaita, että viimeksi mainitussa ei ole monta sellaista täsmällistä ja yksityiskohtaista määräystä, joita kuitenkin pidettiin välttämättöminä asetuksen N:o 1408/71 panemiseksi täytäntöön yhteisössä.
In those circumstances, in the absence of any provision on its entry into force, it follows from the binding character which the Agreement attaches to decisions of the EEC-Turkey Association Council that Decision No 3/80 entered into force on the date on which it was adopted, that is to say, 19 September 1980, and that, since then, the Contracting Parties have been bound by that decision.
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyrkii pääasiallisesti selvittämään, onko päätöksen 3/80 määräyksillä ja erityisesti sen 12 ja 13 artiklalla välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioiden alueella ja onko yksityisillä tämän vuoksi oikeus vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa.
In those circumstances, it must be held that, by its nature, Decision No 3/80 is intended to be supplemented and implemented in the Community by a subsequent act of the Council.
Tässä tilanteessa on todettava, että päätöstä 3/80 on ollut tarkoitus täydentää, ja se on aiottu panna myöhemmin täytäntöön yhteisössä neuvoston toimenpiteellä.
By its second question, the national court essentially seeks to establish whether the provisions of Decision No 3/80, and more specifically Articles 12 and 13 thereof, have direct effect in the territory of the Member States and are therefore such as to entitle individuals to rely on them before the national courts.
Komissio antoi 8.2.1983 ehdotuksen päätöksen 3/80 täytäntöönpanoa Euroopan talousyhteisössä koskevaksi neuvoston asetukseksi (ETY) (EYVL C 110, s. 1).
Thus, on 8 February 1983 the Commission submitted a proposal for a Council Regulation implementing within the European Economic Community Decision No 3/80.
Päätöksen 3/80 tavoitteena on jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen siten, että yhteisössä työskentelevät tai työskennelleet turkkilaiset työntekijät, näiden työntekijöiden perheenjäsenet ja heidänjälkeensä jääneet henkilöt voisivat saada perinteisen sosiaaliturvan alaan kuuluvia etuuksia.
However, that proposal for a regulation has not yet been adopted by the Council.
Neuvosto ei kuitenkaan ole vielä hyväksynyt tätä asetusesitystä.