natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As shown in Table 25, this item curbed the rise in the government debt ratio by 2Vz to 5 percentage points in each of the years 1993-96, and by IV2 percentage points in 1997.
Kuten taulukosta 25 ilmenee, tämä erä hillitsi julkisen talouden velkasuhteen kasvua vuosittain 2V2-5 prosenttiyksikköä vuosina 1993-1996 ja Wz prosentti yksikköä vuonna 1997.
At the end of 1997, the amount of government paper in the portfolios of the pension funds equalled 15 % of GDP.
Vuoden 1997 lopussa julkisen
After a rapid increase in the first half of the 1990s, the general government debt ratio has declined since 1995.
Julkisen talouden velkasuhde kasvoi nopeasti 1990luvun alkupuolella, mutta vuodesta 1995 lähtien se on laskenut.
Favourable cyclical developments have supported the decrease in the ratio of debt to GDP.
Velkasuhteen supistumista on tukenut suotuisa suhdannekehitys.
In the present sec tion, the medium- and longterm sustainability of the debt ratio are analysed by looking at how different economic circumstances would influence the debt ratio and
Tässä luvussa analysoidaan velkasuhteen keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävyyttä
Contributions of different factors to the evolution of the general government debt ratio
Eri tekijöiden osuus julkisen talouden velkasuhteen kehittymiseen
Primary deficit (+), surplus (-) Interest payments (') Impact of the change in nominal GDP = Growth and deficit dynamics, total effect
Perusalijäämä (+), perusylijäämä (-) Korkomenot (') Vaikutus nimellisen BKT:n muutokseen = kasvu-ja alijãâmãdynamiikka, kokonaisvaikutus
1.2 16.5 impact of exchange rate changes = Overall change in debt ratio (percentage points) (")
16,5 valuuttakurssien vaikutus = Velkasuhteen kokonaismuutos, prosenttiyksikköä (") Julkisen talouden velkasuhde vuoden lopussa
Government debt ratio at end-year Effective interest rate on debt (%) (5)
Velan efektiivinen korko (%) (5) Nimellisen BKT:n muutos
(') In line with the national accounts definition, interest payments also include interest paid by one subsector of general government to another subsector of general government (in 1997, l.l % of GDP— the corresponding interest revenue is included in the primary balance). (:) The stock flow adjustment shows the net effect on government debt of all factors other than government deficit and GDP growth.
5,1 f1) Kansantalouden tilinpidon määritelmän mukaisesti korkomenot sisältävät myös jonkin julkisen talouden alasektorin toiselle julkisen talouden alasektorille maksamat korot (vuonna 1997 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen - vastaavat korkotulot sisältyvät perusjäämään).
It includes items such as the net acquisition of shares, equities and other financial assets, and tbe effect of exchange rate changes on the value of the existing slock of foreign currency denominated debt. (') Borrowing from another subsector of general government does not increase general government debt and is deducted from the increase in debt as part of the stock flow adjustment.
(2) Varanto/virta -korjauserät osoittavat kaikkien muiden tekijöiden kuin julkisen talouden alijäämän ja BKT:n kasvun vaikutukset julkisen talouden velkaan.
For 1990­92, only the increase in new central government liabilities vis­à­vis the public sector pension funds is shown in the table.
Siihen kuuluu esim. osakkeiden, oman pääoman ehtoisten vaateiden ja muiden rahoitusvaateiden nettohankinnat ja valuuttakurssimuutosten vaikutus ulkomaan valuutan määräisen velkakannan arvoon.
(4) Increase in the debt ratio (+), decrease (­).
(3) Luotonotto julkisen sektorin toiselta alasektorilta ei lisää julkisen talouden velkaa ja se vähennetään velan lisäyksestä varanto/virta -korjauserissä.
(5) Interest payments divided by average debt, i.e. 100 X interest payments in year t / [V2 X debt at end­year t + V2 X debt at end­year (I ­ 1)].
(4) Velkasuhteen kasvu (+), pienentyminen (-), (5) Korkomenot jaettuna keskimääräisellä velalla eli 100 X korkomenot vuonna t / [Vz X velka vuoden t lopussa + velka vuoden (t - 1) lopussa].
Sources: National accounts (July 1998) and financial market statistics (Statistics Finland); the Finnish Ministry of Finance; own calculations.
Lähde: Kansantalouden tilinpito (heinäkuu 1998) ja rahoitusmarkkinalilastot (Tilastokeskus); valtiovarainministeriö, omat laskelmat.
at what level the government balance should be in order for the debt ratio to stabilise.
tarkastelemalla, kuinka erilaiset taloudelliset olosuhteet vaikuttaisivat siihen ja millä tasolla julkisen talouden rahoitusaseman pitäisi olla, jotta velkasuhde vakautuisi.
Hence, the item that matters the most for the stock flow component is the amount of government net acquis­itions of financial assets.
muihin vaateisiin kuin valtion obligaatioihin. Näin ollen varanto/virta-komponentin osalta tärkein erä on rahoitusvaateiden nettohankintojen määrä.
In the baseline scenario, the aggregate stock flow component is assumed to equal 2 % of GDP (Finland's stability programme of September 1998 assumes that the stock flow component will be close to 2 % of GDP in 1999, and almost 3 % of GDP in the subsequent years).
Perusskenaariossa aggregoidun varanto/virta -komponentin oletetaan ole van 2 prosenttia suhteessa BKT:hen (Suomen syys kuussa 1998 laaditussa vakausohjelmassa oletetaan varanto/virta-erän olevan noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999 ja lähes 3 prosenttia suhteessa BKT:hen seuraavina vuosina).
Table 26 shows some alternative scenarios with regard to the evolution of debt.
Taulukossa 26 esitetään eräitä vaihtoehtoisia skenaarioita velan kehittymisen kannalta.
In the baseline scenario (1), nominal GDP growth is expected to be 5 % per annum corresponding, for example, to 3 % real growth and 2 % inflation.
Perusskenaariossa (1) nimellisen BKT:n kasvuksi oletetaan 5 prosenttia vuodessa esimerkiksi niin, että reaalikasvu on 3 pro senttia ja inflaatio 2 prosenttia.
The average effective nominal interest rate is estimated at 7.3 %, which corresponds to the levels reg­istered in recent years.
Keskimääräisen efektiivisen nimelliskoron arvioidaan olevan 7,3 prosenttia, joka vastaa viime vuosien tasoa.
The effective interest rate equals the total interest payments divided by the average amount of gross debt during the year (')■
Efektiivinen korko on yhtä kuin korkomenot yhteensä jaettuna vuoden keskimääräisellä bruttovelan määrällä (')·
In the assumed stock flow component used in the calcu­lations, the effects of future exchange rate changes are assumed to average zero.
Laskelmissa käytetyssä oletetussa varanto/virta-komponentissa tulevien valuuttakurssimuutosten vaikutuksen oletetaan olevan keskimäärin nolla.
Also, the consolidation item is expected to decline towards zero, as the pension funds are expected to turn their investment increasingly towards assets other than central government bonds.
Sulauttamiserän odotetaan myös supistuvan kohti nollaa, sillä eläkerahastojen odotetaan siirtävän sijoituksiaan yhä enemmän
According to the baseline scenario shown in Table 26, a primary surplus of 4.7 % of GDP is required in order to prevent the debt ratio from rising.
Taulukossa 26 esitetyn perusskenaarion mukaan perusylijäämän täytyy olla 4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, jotta velkasuhde ei nousisi.
If the primary surplus is larger than this and economic circumstances corre­spond to those used in the calculations, the debt ratio will decline.
Jos perusylijäämä ylittää tämän ja talouden muut olosuhteet vastaavat laskelmissa käytettyjä arvoja, velkasuhde supistuu.
In 1997, the primary surplus was at 4.2 % of GDP, which is slightly below the level needed for stabilising the debt ratio in the projected medium­term growth and financial conditions (2).
Vuonna 1997 perusylijäämä oli 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on hieman alle sen tason, joka tarvitaan velkasuhteen vakauttamiseksi ennusteeseen sisältyvissä keskipitkän aikavälin kasvu- ja rahoitusoloissa (2).
Since GDP was estimated to be very close to its trend in 1997, the
(2) Se, että velkasuhde laski vuonna 1997, jolloin perusylijäämä oli 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. johtui suuremmasta BKT:n kasvusta ja
) The fact that the debt ratio did decline in 1997. when the primary surplus was 4.2 9c of GDP. was due to higher GDP growth and a smaller positive stock flow component in comparison with the assumptions of'Table 26.
pienemmästä positiivisesta varanto/virta-erästä kuin taulukossa 26 oletetaan.
Estimates for the level of primary deficit which keeps the government debt ratio unchanged
Arvioita sellaisen peilisalijäämän tasosta, joka säilyttää julkisen talouden velkasuhteen muuttumattomana
(3) Higher interest
(3) korot nousevat
+ implicit Interest rate on debt (%) χ level of debt
Velkasuhteen kokonaismuutos + perusalijäämä (+), perusylijäämä (-) + korkomenot + velan implisiittinen korko (%) χ velan taso + varanto/virta -korjauserät ■(-nimellisen BKT:n kasvun vaikutus
- growth rate of nominal GDP (%) χ debt ratio in preceding period
- nimellisen BKT:n kasvuvauhti (%) X edellisen jakson velkasuhde
NB: Level of debt as at end-1997.
Velan suhde vuoden 1997 lopussa.
Implicit interest rate in the baseline scenario as in 1997 (calculated by dividing interest payments from government subsectors to non-government creditors by average debt in 1997).
Implisiittinen korko perusskenaariossa kuten vuonna 1997 (laskettu jakamalla julkisen sektorin alasektoreiden korkomenot muille kuin julkiseen sektoriin kuuluville velkojille keskimääräisen velan määrällä vuonna 1997).
Sources: Ministry of Finance, national accounts (July 1998) and financial accounts; calculations: Commission services.
Lähde: Valtiovarainministeriö, kansantalouden tilinpito (heinäkuussa 1998) ja rahoitustilinpito. Laskelmat: komissio.
cyclically adjusted primary surplus was estimated to be approximately the same as the actual surplus, i.e. over 4 % of GDP.
Koska kokonaistuotannon kasvun arvioidaan olevan hyvin lähellä trendikasvua vuonna 1997, suhdannekor­jatun perusylijäämän arvioidaan olevan suunnilleen sama kuin tosiasiallinen ylijäämä eli yli 4 prosenttia suhteessa BKT:hen.
If the primary surplus improves as planned, the ratio of government debt to GDP will continue to decrease.
Jos perusylijäämä paranee suunni­telmien mukaan, julkisen velan suhde BKT:hen supis­tuu edelleen.
balance turned from a deficit into a surplus equal to 0.9 % of GDP.
perusjäämä kääntyi alijäämäisestä 0,9 prosenttia ylijää­mäiseksi suhteessa BKT:hen.
Despite the remarkable progress achieved in the consolidation of central government finances in recent years, the primary surplus should increase further by approximately 1 percentage point relative to GDP in order to ensure that the central gov­ernment debt ratio will not turn into a new increase in the next cyclical downturn.
Huolimatta siitä, että val­tiontalouden vahvistuminen on edennyt huomattavasti viime vuosina, perusylijäämän pitäisi kasvaa edelleen noin 1 prosenttiyksikön suhteessa BKT:hen, jotta val­tion velkasuhde ei kääntyisi uudelleen kasvuun seuraa­van laskusuhdanteen aikana.
This calculation illustrates that the main Finnish fiscal policy target of putting into decline the central government debt ratio calls for a higher fiscal effort than the one needed to stabilise the general government debt.
Tämä laskelma osoittaa, että Suomen tärkein finanssipoliittinen tavoite eli val­tion velkasuhteen kääntäminen laskuun edellyttää suu­rempaa finanssipoliittista ponnistusta kuin julkisen talouden velan vakauttaminen.
Alternative scenarios are presented in columns (2) to (5).
Vaihtoehtoiset skenaariot esitetään sarakkeissa (2)­(5).
In the weak scenario (4), debt servicing costs rise because of a 1 percentage point rise in the interest rate, and nominal GDP growth slows down by 1 percentage point to 4.0 %.
Heikossa skenaariossa (4) velanhoitokulut nousevat, koska korot nousevat 1 prosenttiyksikön ja nimellisen Β KT: n kasvu hidastuu 1 prosenttiyksikön 4,0 prosent­tiin.
In the weak scenario, the primary sur­plus should be as high as 6.0 % of GDP in order to pre­vent an increase in the debt ratio.
Heikossa skenaariossa perusylijäämän pitäisi olla jopa 6,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, jotta se voisi estää velkasuhteen kasvun.
In the strong scenario (5), GDP growth is 1 percentage point higher than in the baseline scenario.
Vahvassa skenaariossa (5) BKT:n kasvu on 1 prosenttiyksikön korkeampi kuin perusskenaariossa.
In the strong scenario, a primary surplus of 4.1 % of GDP is sufficient to prevent the debt ratio from increasing.
Vahvassa skenaariossa 4,1 prosentin perusylijäämä suhteessa BKT:hen riittää estämään vel­kasuhteen kasvun.
Graph 47 shows the stability programme projections for the evolution of the general government debt ratio until 2002, compared with the targets presented in the con­vergence programme of 1995 and its updates (')■ In the stability programme of September 1998, the debt ratio was expected to continue to decline throughout the pro­jection period, from a level of 55 % of GDP in 1997 to 43 % in 2002.
Kuviossa 47 esitetään vakausohjelman julkisen talou­den velkasuhteen kehitystä koskevat ennusteet vuoteen 2002 saakka verrattuna vuoden 1995 lähentymisohjel­man ja sen päivitettyjen versioiden tavoitteisiin (')· Syyskuun 1998 vakausohjelmassa oletettiin velkasuh­teen alenemisen jatkuvan koko ennustekauden ajan vuoden 1997 tasolta, joka oli 55 prosenttia suhteessa BKT:hen 43 prosenttiin vuonna 2002.
The main fiscal policy objective of the Finnish Government was to bring into decline the ratio of cen­tral government debt to GDP (Programme of the gov­ernment, 1995).
Suomen hallituksen tärkein finanssipoliittinen tavoite oli kääntää valtionvelan suhde BKT:hen laskuun (halli­tusohjelma, 1995).
Calculations for central government underassumptions similar to those shown in Table 26 (with the exception that the stock flow component is set at zero, as central government is not expected to increase its net asset holdings) show that the central government should register a primary surplus larger than 1.7 % of GDP in order to achieve a reduction in the debt ratio.
Valtiontaloutta koskevat laskelmat samanlaisten oletusten vallitessa kuin taulukossa 26 (sillä erotuksella, että varanto/virta ­erä oletetaan nol­laksi, koska valtion ei odoteta kasvattavan nettovaralli­suuttaan) osoittavat, että valtion perusylijäämän pitäisi olla yli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, jotta velka­suhde saataisiin supistumaan.
In 1997, the central government primary
Vuonna 1997 valtion
(') Favourable exchange rate movements in some years, later corrections of the prudent initial assumptions concerning the stock How adjustment, as well as later upward revisions in nominal GDP are the main factors explaining the downward shifts of the debt schedule in the successive convergence programme updates.
(') Suotuisat valuuttakurssimuutokset joinakin vuosina, myöhemmät tarkistukset aluksi varovaisiin oletuksiin varanto/virta­sopeutuksesta sekä myöhemmin ylöspäin tarkistetut BKT:n nimelliskasvua koskevat arviot ovat tärkeimmät syyt, jotka selittävät velkakehityksen tarkistukset alaspäin peräkkäisissä lähentymisohjelmien päivityksissä.
Graph 47: Government gross debt in the convergence and stability programmes
Kuvio 47: Julkisen talouden velka lähentymis- ja vakausohjelmissa
— Convergence programme, September 1995 — Convergence programme, update September 1996 — Convergence programme, update September 1997
— Lähentymisohjelman päivitys, syyskuu 1996 — Lähentymisohjelman päivitys, syyskuu 1997
Between 1987 and 1990, actual GDP was clearly above its trend; in the peak year 1989, actual GDP was estimated to be 9 % higher than the trend level.
Vuosina 1987-1990 tosiasiallinen BKT oli selvästi trendikasvuaan suurempi; se oli suurimmillaan vuonna 1989, jolloin tosiasiallisen BKT:n arvioitiin olevan 9 prosenttia trenditasoa korkeammalla.
During the subsequent recession, actual GDP declined sharply and was estimated to be 8 % below its trend in 1993.
Sitä seuranneen taantuman aikana tosiasiallinen BKT laski jyrkästi ja sen arvioitiin olleen 8 pro senttia trenditason alapuolella vuonna 1993.
The negative GDP gap closed in 1997.
Negatiivinen BKT-kuilu sulkeutui vuonna 1997.
Taxes and government spending react automatically to changes in total output and employment.
Verot ja julkiset menot reagoivat automaattisesti koko naistuotannon ja työllisyyden muutoksiin.
Directorate-General II (DG II) of the European Commission produces estimates of the cyclical component in the government balance, which aim at separating the cyclerelated — or automatic — change in the government balance from the overall change in each year.
Euroopan komission pääosasto II (lyhyesti PO II) tuottaa julkisen talouden rahoitustasapainon suhdannekomponentista arvioita, joiden tarkoituksena on erottaa suhdanneperäinen - tai automaattinen - muutos kokonaismuutoksesta kunakin vuonna.
The Commission method has been described in detail in European Commission (1995).
Komission menetelmä on esitetty tarkasti lähdekirjallisuuteen kuuluvassa julkaisussa Euroopan komissio (1995).
The sum of the cyclical reactions of revenues and expenditure gives the estimated cyclical component in the government balance.
Tuloihin ja menoihin kohdistuvien suhdannevaikutusten summa ilmaisee julkisen talouden rahoitustasapainon arvioidun suhdannekomponentin.
In a situation where actual GDP is 1 % above its trend, the cyclical component in government net lending is estimated at 0.66 % of GDP ('). Until 1987, cyclical fluctuations in total output around its trend seem to have played a minor role in determining the change in the actual government
Tilanteessa, jossa tosiasiallinen BKT on yhden prosentin trendikasvua suurempi, julkisen talouden nettoluotonannon suhdannekomponentin arvioidaan olevan 0,66 prosenttia suhteessa BKT:hen (')· Vuoteen 1987 saakka kokonaistuotannon suhdannevaihtelut trendikasvun molemmilla puolilla näyttävät vaikuttaneen tosiasiallisen julkisen talouden rahoitustasapainon muutoksiin vain vähän.
In the DG II method, trend GDP is first calculated by applying the Hodrick-Prescott filter (i.e. a weighted moving average) to the time series of actual GDP.
Pääosasto II:n menetelmässä lasketaan ensin trendinmukainen BKT soveltamalla Hodrick-Prescottin filtteriä (eli painotettua liikkuvaa keskiarvoa) tosiasiallisen BKT:n aikasarjaan.
The time series for both actual and trend GDP in 1960-97 as well as the GDP gap (the difference between actual and trend output) are depicted in Graph 48.
Sekä tosiasiallisen että trendinmukaisen BKT:n aikasarja vuosina 1960-1997 sekä tuotantokuilu (tosiasiallisen ja trendinmukaisen tuotannon ero) on esitetty kuviossa 48.
(') Based on the 1997 tax ratio of 47 % of GDP.
(') Perustuu vuoden 1997 veroasteeseen, joka oli 47 prosenttia suhteessa BKT:hen.
The estimated revenue elasticity is + 0.50 and the expenditure elasticity - 0.16 for a 1 9c output gap.
Arvioitu tulojousto on +0,50. menojousto -0,16 tuotantokuilun 1 prosenttia kohti.
Graph 48: Actual GDP, trend GDP and the output gap, 1960-97
Kuvio 48: Tosiasiallinen BKT, trendinmukainen BKT ja tuotantokuilu vuosina 1960­1997
Output gap (% of trend GDP)
Milj. markkaa (v.1990 hinnat)
■ Output gap (actual GDP ­ trend GDP) — Actual GDP — Trend GDP
Tosiasiallinen BKT Trendinmukainen BKT
In this period, the actual government surplus, expressed in relation to GDP, changed little from one year to another (')· balance. In contrast, in the boom and bust since 1988 cyclical factors clearly have had a dominant role in determining the changes in the actual government bal­ance.
Sen sijaan vuoden 1988 nopean nousun ja laskun aikana suhdannetekijöillä oli selvästi merkittävä rooli tosiasial­lisen julkisen talouden rahoitustasapainon muutosten määrääjinä.
To analyse fiscal policies in two subperiods, 1961­87 and 1988­97, in Graphs 49a and 49b the effects of cyclical and non­cyclical factors on the over­all government balance for each year of the period in consideration are plotted.
Ajanjaksojen 1961­87 ja 1988­97 finanssi­politiikan analysoimiseksi kuvioissa 49a ja 49b on hah­moteltu suhdannetekijöiden ja muiden tekijöiden vaiku­tukset julkisen talouden yleiseen rahoitusasemaan kuna­kin vuonna tarkastelujakson aikana.
Pekkarinen and Vartiainen (1997) draw similar conclu­sions when they consider Finland's fiscal policy setting as procyclical.
Pekkarinen ja Vartiainen (1997) päätyvät samanlaiseen lopputulokseen, kun he katsovat Suomen finanssipolitii­kan asetelman olleen myötäsyklinen.
They ascribe this peculiar fiscal policy setting, which differed both from mainstream econo­mists' recommendations and from the policies in most other industrial countries at the time, to the priority given to a balanced State budget and to doubts with regard to an active fiscal stabilisation role of the gov­
Heidän mukaansa tämä omituinen finanssipoliittinen asetelma, joka erosi sekä valtavirtaekonomistien suosituksista että useim­pien muiden teollisuusmaiden politiikasta, johtui siitä, että valtiontalouden tasapaino oli asetettu etusijalle ja että julkisen talouden aktiiviseen vakauttavaan rooliin
The 'effect of non­cyclical factors' in Graphs 49a and 49b is measured by the residual obtained by deducting the effect of the cycle from the overall change in gov­ernment net lending.
Muiden kuin suhdannetekijöiden vaikutusta kuvioissa 49a ja 49b mitataan jäännösarvolla, joka saadaan vähentämällä suhdanteen vaikutus julkisen talouden nettoluotonannon kokonaismuutoksesta.
On both axes, positive values imply an improvement in the actual government bal­ance and negative values a deterioration.
Kummallakin akselilla positiivinen arvo tarkoittaa parannusta tosi­asiallisessa julkisen talouden rahoitusasemassa, negatii­vinen arvo heikennystä.
Graph 49a, which refers to the period 1961­87, reveals a negative correlation between the estimated cyclical change in the government balance and the discretionary or residual change.
Kuviosta 49a, jossa kuvataan jaksoa 1961­1987, ilmenee, että julkisen talouden rahoitustasapainon arvioidun suhdanteesta johtuvan muutoksen ja harkinnanvaraisen tai jäännösmuutoksen välillä on negatiivinen korrelaatio.
On the fitted regression line, non­cyclical fac­tors offset the cyclical improvement or deterioration in the government finances.
Kuvioon sovitetulla regressiosuoralla muut kuin suhdanteista johtuvat teki­jät mitätöivät julkisen talouden suhdanneperäisen para­nemisen tai heikkenemisen.
In other words, if one takes the non­cyclical change in the government balance as a
Toisin sanoen jos muusta
(') The year 1976 differs from the rest of the period because of the exceptionally strong discretionary fiscal tightening, which coincided with a 0.4 % decline in GDP.
(') Vuosi 1976 eroaa muusta ajanjaksosta, koska silloin harkinnanvaraista finanssipolitiikkaa kiristettiin poikkeuksellisen voimakkaasti, ja samaan aikaan BKT supistui 0,4 prosenttia.
In 1975, Finland had to present a stabilisation programme as a prerequisite for obtaining a loan from the IMF (see Haaparanta and Peisa, 1997, p. 16).
Vuonna 1975 Suomen oli esitettävä vakausohjelma, jotta Kansainvälinen valuuttarahasto myöntäisi sille lainan (Haaparanta ja Pcisa 1997, s. 16).
To curb inflation and strengthen the current account, new taxes — partly one­off — were introduced in 1976, and the turnover tax rate was increased (Mutikainen and Suvanto, 1997, p. 11).
Inflaation hillitsemiseksi ja vaihtotaseen vahvistamiseksi otettiin vuonna 1976 käyttöön uusia ­ osittain kertaluonteisia ­ veroja ja liikevaihtoveroa korotettiin (Mutikainen ja Suvanto 1997, s. 11).
The economic and financial situation in Finland ernment.
Taloudellinen tilanne ja rahoitusmarkkinat
The primary fiscal policy objective was to keep the State finances in balance or close to balance; hence, a cyclical weakening would normally lead to a fiscal tightening and vice versa.
Finanssipolitiikan tärkein tavoite oli pitää valtiontalous tasapainossa tai lähellä tasapai­noa; niinpä suhdanteen heikentyminen johtaisi normaa­listi finanssipolitiikan kiristämiseen ja päinvastoin.
strong in 1993, when the ratio of interest payments to trend GDP rose by 1.8 percentage points.
jolloin korkomenojen suhde trendinmukaiseen BKT:hen nousi 1,8 prosenttiyksikköä.