natgillin/translations-raw huggingface dataset:
42 In the present case, the contested regulation affords the names 'Pays d'Auge' and 'Pays d'Auge-Cambremer', amongst others, protection as designations of origin as provided for by Regulation No 2081/92, Article 2(2)(a) of which defines the designation of origin as the name of a region, a specific place or, in exceptional circumstances, a country, used to describe an agricultural product or foodstuff originating in that region, specific place or country, the quality or characteristics of which are essentially or exclusively due to the particular geographical environment with its inherent natural and human factors, and the production, processing and preparation of which take place in the defined geographical area.
42 Tässä tapauksessa riidanalaisessa asetuksessa annetaan nimityksille "Pays d'Auge" ja "Pays d'Auge­Cambremer" muun muassa asetuksen N:o 2081/92 mukainen alkuperänimityssuoja; alkuperänimitys määritellään asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa alueeksi, määrätyksi paikaksi tai erityista­pauksissa maan nimeksi, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elin­tarviketta, joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta ja jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksin­omaisesti maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhimilliset tekijät, ansiota ja jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maan­tieteellisellä alueella.
As the Commission has correctly pointed out, the contested regulation, far from addressing specific traders, such as the applicant, gives all undertakings whose products meet the prescribed geographical and quality requirements the right to
Kuten komissio on aivan oikein todennut, riidanalaisessa asetuksessa, jota ei ole osoitettu tietyille taloudellisille toimijoille, kuten kanta­jalle, annetaan kaikille yrityksille, joiden tuotteet täyttävät säädetyt maantie­
This legislation therefore appears to be a measure of general application within the meaning of the second paragraph of Article 249 EC; moreover, the applicant does not dispute this.
Tämä säännöstö on siten EY 249 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu yleisesti pätevä toimi, mitä kantajakaan ei kiistä.
It applies to objectively determined situations and produces legal effects with respect to persons envisaged generally and in the abstract, that is to say, all undertakings which manufacture a product having objectively defined characteristics (see the orders in Molkerei Grossbraunshain and Bene Nahrungs­mittel ν Commission and Biscuiterie­Confiserie LOR and Confiserie du Tech ν Commission, cited above).
Sitä sovelletaan objektiivisesti määri­teltyihin tapauksiin ja se saa aikaan oikeudellisia vaikutuksia abstraktisti mää­riteltyjen henkilöryhmien osalta, eli kaikkien niiden yritysten osalta, jotka valmistavat sellaista tuotetta, jolla on objektiivisesti määritellyt ominaispiirteet (ks. em. asia Molkerei Grossbraunshain ja Bene Nahrungsmittel v. komissio ja em. asia Biscuiterie­confiserie LOR ja Confiserie du Tech ν. komissio).
Nevertheless, the possibility remains that a provision which, by virtue of its nature and scope, is a legislative measure may be of individual concern to natural or legal persons if it affects them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and thereby distinguishes them individually, just as in the case of the addressee of a decision (judgments in Codorniu ν Council, paragraphs 19 and 20, and Weber ν Commission, paragraph 56).
Kuitenkaan ei ole poissuljettua, että luonteensa ja ulottuvuutensa puolesta nor­matiivinen säännös voisi koskea luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä erik­seen, jos sillä vaikutetaan tämän asemaan tämän ominaispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen vuoksi, joka erottaa tämän toimijan kaikista muista ja yksilöi tämän samalla tavalla kuin sen, jolle päätös on osoitettu (ks. em. asia Codorniu v. neuvosto, 19 ja 20 kohta ja em. asia Weber ν. komissio, 56 kohta).
In this respect, the applicant points out that for many years it has used in France the name 'Pays d'Auge' to market the cider it produces and that it is a leader in the market concerned.
Tältä osin kantaja huomauttaa, että se on käyttänyt Ranskassa jo useita vuosia nimitystä "Pays d'Auge" valmistamiensa siiderien markkinoinnissa, ja että sillä on hallitseva asema näillä markkinoilla.
It considers, therefore, that it is in a special position with regard to the contested regulation, as was the applicant company in the case leading to the judgment in Codorniu ν Council, cited above.
Tämän vuoksi se katsoo olevansa eri­tyisasemassa riidanalaisen asetuksen kannalta, kuten kantaja edellä mainitussa asiassa Codorniu v. neuvosto.
However, the fact that the applicant controls a large part of the market in question is not in itself enough to differentiate it from any other trader affected by
Se seikka, että kantajalla on suuri osuus kyseisistä markkinoista, ei kuitenkaan riitä sellaisenaan erottamaan sitä kaikista muista talouden toimijoista, joita rii­
Moreover, in Codorniu ν Council the applicant company was prevented, by a legislative provision regulating the use of a name, from using the graphic mark which it had registered and used for a long time before the adoption of the contested regulation, so that it was differentiated from all the other traders.
Lisäksi em. asiassa Codorniu v. neuvosto kantajana oleva yritys ei voinut nimi­tyksen käyttämisestä annetun normatiivisen säännöksen vuoksi käyttää graafista merkkiä, jonka se oli rekisteröinyt ja jota se oli käyttänyt jo kauan ennen rii­danalaisen asetuksen antamista, jolloin se erottui selvästi muista taloudellisista toimijoista.
In the present case, however, the applicant has not shown, or even claimed, that it has used the geographical name on which it relies in the exercise of a similar specific right which it acquired at national or Community level before the adoption of the contested regulation and which the regulation affected in the way described in the aforementioned case-law.
Tässä tapauksessa kantaja ei kuitenkaan ole näyttänyt toteen eikä edes väittänyt, että maantieteellisen nimityksen käyttö, johon yhtiö vetoaa, johtuu vastaavasta erityisestä oikeudesta, jonka se olisi saanut kansallisella tai yhteisön tasolla ennen riidanalaisen asetuksen antamista ja jota asetus olisi edellä mainitun oikeuskäy­tännön nojalla loukannut.
The applicant also points out that it is 'legitimately concerned' within the meaning of Article 7(3) of Regulation No 2081/92, that it objected on this
Kantaja korostaa vielä olevansa asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu henkilö, jota asia "laillisesti koskee", ja että tämän mukaisesti yhtiö
The applicant submits that these circumstances are enough to establish the admissibility of the present action.
Kantajan mukaan jo näiden seikkojen perusteella kanne on otettava tutkittavaksi.
Consequently, in the absence of expressly guaranteed procedural rights, it would be contrary to the wording and spirit of Article 230 EC to allow any individual, where he has participated in the preparation of a legislative measure, subsequently to bring an action against that measure (orders in Asocarne ν Council, paragraph 40, and Molkerei Grossbraunshain and Bene Nahrungsmittel ν Commission, paragraph 68).
Tämän vuoksi silloin kun menettelyllisiä oikeuksia ei ole nimenomaisesti taattu, olisi EY 230 artiklan sanamuodon ja tarkoituksen vastaista antaa jokaiselle yksityi­selle oikeussubjektille, joka on ottanut osaa lainsäädäntötoimen valmisteluun, oikeus muutoksenhakuun tätä toimea vastaan (em. asia Asocarne v. neuvosto, määräyksen 40 kohta ja em. asia Molkerei Grossbraunshain ja Bene Nahrungs­mittel v. komissio, määräyksen 68 kohta).
51 The admissibility of this action must therefore be evaluated only in the light of the procedural safeguards specifically afforded to individuals by Regulation No 2081/92.
51 Esillä oleva kanne on siten otettava tutkittavaksi pelkästään asianosaisille ase­tuksessa N:o 2081/92 nimenomaisesti annettujen menettelyllisten takeiden vuoksi.
Under the scheme for registering objections established by Regulation No 2081/92, the procedural safeguards expressly afforded to individuals fall exclusively within the scope of responsibility of the Member States and do not involve the exercise of any power of assessment on the part of the Commission.
Asetuksen N:o 2081/92 mukaisessa väitemenettelyssä asianosaisille annetut menettelylliset takeet koskevat vain jäsenvaltioiden vastuuta eivätkä tarkoita, että komissio käyttäisi harkintavaltaa.
Consequently, Article 7(1) of Regulation No 2081/92 grants only to the Member States entitlement to raise objections to registration before the Commission.
Asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan 1 kohdassa annetaan siten vain jäsenvaltioille oikeus tehdä väite rekisteröintiä vastaan asiaa komissiossa käsiteltäessä. Vaikka
Although, under Article 7(3) of the regulation, any legitimately concerned natural or legal person may also object to the proposed legislation, he must do so by sending a duly substantiated statement to the competent authority of the Member State in which he resides or is established.
MÄÄRÄYS 9.11.1999 — ASIA T-114/99 saman asetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaan myös kaikki luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, joita asia koskee, voivat vastustaa rekisteröintiä, niiden on tehtävä tämä lähettämällä asianmukaisesti perusteltu ilmoitus sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa hän asuu tai johon hän on sijoittautunut.
The provision does not require the Member State concerned to forward to the Commission the objection which has been submitted to it in this way, but merely to take the necessary measures 'to consider' the objection within the deadlines laid down.
Säännöksessä ei velvoiteta jäsenvaltiota välittämään sille tehtyä ilmoitusta komissiolle, vaan ainoastaan ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin ilmoituksen "ottamiseksi huomioon" säädetyssä määräajassa.
Furthermore, although the 13th recital of Regulation No 2081/92 provides that 'the registration procedure should enable any person individually and directly concerned in a Member State to exercise his rights by notifying the Commission of his opposition', such notification is given 'through the Member State'.
Lisäksi vaikka asetuksen N:o 2081/92 johdanto-osan kolmannessatoista perustelukappaleessa todetaan, että "rekisteröintimenettelyssä olisi henkilölle, jota asia henkilökohtaisesti ja suoranaisesti koskee, annettava mahdollisuus valvoa oikeuksiaan tekemällä jäsenvaltion välityksellä komissiolle väite", ilmoitus tehdään "jäsenvaltion välityksellä".
No provision in Article 7 of Regulation No 2081/92 authorises the Commission to consider an objection notified to it by anyone other than a Member State.
Asetuksen N:o 2081/92 7 artiklassa ei missään kohdin anneta komissiolle oikeutta ottaa huomioon jonkin muun tahon kuin jäsenvaltion tekemää ilmoitusta.
Lastly, where an objection is acknowledged to be 'admissible' within the meaning of Article 7(4) of Regulation No 2081/92, Article 7(5) provides that the Commis­sion is to ask the Member States concerned to seek agreement between themselves; it makes no provision for any intervention by individuals.
Kun sitten on katsottu, että ilmoitus voidaan asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla hyväksyä, saman artiklan 5 kohdan mukaan komissio pyytää jäsenvaltioita, joita asia koskee, sopimaan asiasta keskenään ilman yksityisten oikeussubjektien osallistumista.
It should be added that the provisions of Article 7 of Regulation No 2081/92 concerning the right of individuals to object differ fundamentally from the very specific provisions relating to dumping and subsidies, which give certain traders a special role in Community procedures to adopt anti­dumping or anti­subsidy measures (see the judgment in Fediol ν Commission, paragraphs 16 and 25).
On lisättävä, että asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan yksityisen oikeussubjektin vastustusoikeutta koskevat säännökset eroavat perusteellisesti polkumyynnin ja tukien alalla voimassa olevista säännöksistä, jotka ovat hyvin erityislaatuisia ja joissa annetaan joillekin taloudellisille toimijoille erityisasema siinä yhteisön tason menettelyssä, joka johtaa polkumyyntitullin tai tuen vastaisten toimenpiteiden määräämiseen (ks. em. asia Fediol, tuomion 16 ja 25 kohta).
Consequently, reference to that judgment is irrelevant to the present case.
Tämän vuoksi tähän tuomioon viittaamisella ei ole merkitystä esillä olevassa asiassa.
It is apparent from the above that Regulation No 2081/92 does not establish specific procedural safeguards, at Community level, for individuals.
Edellä todetusta seuraa, ettei asetuksessa N:o 2081/92 anneta yhteisön tasolla yksityisille oikeussubjekteille erityisiä menettelyllisiä takeita.
Furthermore, even if the competent French authority did infringe certain of the applicant's procedural rights by refusing to forward to the Commission the
Lisäksi todettakoon, että vaikka oletettaisiinkin, että Ranskan toimivaltainen viranomainen olisi loukannut kantajan menettelyllisiä oikeuksia, kun se ei
That is so where the competent national authority decides not to forward to the Commission an objection submitted to it by an individual under Article 7(3) of Regulation No 2081/92.
Näin on asian laita silloin kun toimivaltainen kansallinen viranomainen päättää olla välittämättä yksityisen oikeussubjektin sille asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti lähettämää ilmoitusta komissiolle.
It follows from the foregoing (see paragraph 53 above) that the Commission is bound by that decision and may not consider an objection communicated to it by any person other than a Member State.
Edellä tode­tusta (ks. edellä 53 kohta) nimittäin seuraa, että kyseinen päätös sitoo komissiota eikä tämä voi ottaa huomioon jonkin muun tahon kuin jäsenvaltion tekemää ilmoitusta.
Accordingly, subject to the possibility of bringing proceedings before the Court of Justice under Article 226 EC, it is for the national courts alone, where
Jollei asian mahdollisesta EY 226 artiklan mukaisesta käsittelystä yhteisöjen tuomioistuimessa muuta johdu, on yksinomaan kansallisten tuomioistuinten
60 It should be pointed out that the applicant brought an action before the French Council of State against the decision of the competent French authority not to forward its objection to the Commission and, on 21 June 1999, lodged a complaint with the Commission seeking the initiation of proceedings under Article 226 EC against the French Republic for failure to fulfil its obligations, on the grounds that, by taking the aforementioned decision, it contravened Article 7 of Regulation No 2081/92.
60 Tältä osin on huomattava, että kantaja valitti Ranskan toimivaltaisen viran­omaisen päätöksestä jättää ilmoitus välittämättä komissiolle Ranskan Conseil d'Etaťhan ja että kantaja vaati 21.6.1999 komissiota nostamaan EY 226 artik­lan mukaisen, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan sillä perusteella, että tämä oli edellä mainitulla päätöksellä rikkonut asetuksen N:o 2081/92 7 artiklaa.
61 It is apparent from the foregoing considerations that the applicant is not individually concerned by the contested regulation, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC and that the action must therefore be dismissed as inadmissible.
61 Edellä todetusta seuraa, että riidanalainen asetus ei koske kantajaa EY 230 ar­tiklassa tarkoitetulla tavalla erikseen ja että kannetta ei siten voida ottaa tutkit­tavaksi.
In those circumstances, it is unnecessary to consider the application for leave to intervene made by the French Republic.
Näin ollen Ranskan tasavallan väliintulohakemuksen osalta ei ole tarpeen antaa ratkaisua.
However, under Article 87(4) of the Rules of Procedure, Member States which have intervened in the proceedings shall bear their own costs.
Työjärjestyksen 87 artiklan 4 koh­dan mukaan jäsenvaltiot, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat kuitenkin omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Since the applicant has been unsuccessful and the Commission has applied for costs, the former must be ordered to pay its own costs and those incurred by the Commission.
Koska kantaja on hävinnyt asian ja komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komission oikeu­denkäyntikulut.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber) hereby orders:
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto) on määrännyt seuraavaa:
Case T­173/98
Asia T-173/98
Order of the Court of First Instance (Third Chamber), 23 November 1999 . II­3359
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 23.11.1999
Actions for annulment — Natural or legal persons — Measures of direct and individual concern to them — Regulation reforming the common organisation of the market in olive oil — Action brought by an association of traders operating in that sector — Inadmissible
Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet — Asetus, jolla muutetaan oliiviöljy alan yhteistä markkinajärjestelyä — Alan toimijoiden muodostaman yhdistyksen muutoksenhaku — Tutkimatta jättäminen tullut
(EC Treaty, Art. 173, fourth para, (now, after amendment, Art. 230, fourth para., EC); Council Regulation No 1638/98)
(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan 4 kohta (josta on muutettuna EY 230 artiklan 4 kohta), neuvoston asetus N:o 1638/98) tusta asetuksesta N:o 1638/98 nostama kumoamiskanne jätetään tutkimatta.
An action for annulment of Regulation No 1638/98 — which amends the scheme for the common organisation of the market in olive oil — brought by an association of traders operating in that sector is inadmis­sible.
Kyseessä olevan alan toimijoiden muodostaman yhdistyksen oliiviöljyalan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamisesta anne
SUMMARY — CASE T-173/98 rights of a procedural nature under the common organisation of the markets in the oils and fats sector, it being settled law that an association cannot rely on the specific tasks and duties which national law recognises it as having.
TIIVISTELMÄ — ASIA T-173/98 ei vetoa mihinkään sellaiseen menettelylliseen oikeuteen, joka sille sen mukaan myönnettäisiin rasvaalan yhteisessä markkinajärjestelyssä, kun on täsmennetty, että yhdistys ei voi tältä osin vedota siihen, että sille on kansallisessa oikeusjärjestyksessä annettu erityistehtäviä.
Secondly, notwithstanding the fact that the Regulation may have affected certain members of the association operating in the olive oil markets by causing them to cease trading, those operators are in an objectively determined situation comparable to that of any other trader who may enter those markets now or in the future.
Toiseksi huolimatta siitä, että riidanalainen asetus on vaikuttanut oliiviöljymarkkinoilla toimineisiin yhdistyksen jäseniin ja saanut osan niistä lopettamaan toimintansa, ne ovat vastaa vassa objektiivisesti määritellyssä tilan teessa kuin mikä tahansa toimija, joka voi nyt tai tulevaisuudessa ryhtyä toimimaan näillä markkinoilla.
Thirdly, the Regulation does not affect the specific interests of the association as a body responsible for protecting the interests of traditional olive growers.
Kolmanneksi kyseinen asetus ei vaikuta kantajan omiin etuihin, kun kantaja katsotaan perinteisten oliivinviljelijöiden etujen puolustamisesta vastaa vaksi yhdistykseksi.
That measure aims to amend the mechanisms of the common organisation of the markets in the oils and fats sector established by Regulation No 136/66, and its provisions thus have legal consequences for traders operating in those markets. It is, therefore, by its nature and its scope, legislative in character and does not constitute a decision within the meaning of Article 189 of the Treaty (now Article 249 EC).
Kyseinen asetus, jolla pyritään muuttamaan asetuksella N:o 136/66 luotuja rasvaalan yhteisen markkinajärjestelyn toimintaperiaatteita ja jonka säännöksillä on oikeusvaikutuksia, jotka kohdistuvat kyseisillä markkinoilla toimiviin talouden toimijoihin, on luonteeltaan ja soveltamisalaltaan normatiivinen, ja se ei sen vuoksi ole perustamissopimuksen 189 artiklassa (josta on tullut EY 249 artikla) tarkoitettu päätös.
The fact that Regulation No 1638/98 may have the effect, in particular, of limit ing the number of operators entitled to certain forms of aid by requiring the oil to be produced from plantings existing before the date of its adoption or entry into force cannot automatically deprive the Regulation of its general application, since it is not disputed that it applies to all the operators affected who are in the same objectively determined factual or legal situation, that is to say, operating in the olive oil markets — a situation defined by the measure in relation to its purpose, which is to amend the common organisation of those markets.
Se, että riidanalaisen asetuksen seurauksena voi olla tiettyihin tukiin oikeutettujen toimijoiden määrän rajoittaminen, koska siinä asetetaan ehdoksi se, että öljy tuotetaan ennen asetuksen antamista ja voimaantuloa olemassa olleilla tiloilla, ei voi automaattisesti osoittaa, että asetus ei ole soveltamisalaltaan yleinen, koska riitautettua toimenpidettä kiistatta sovelletaan kaikkiin kyseessä oleviin toi mijoihin, jotka osallistuvat rasvaalan markkinoille ja näin ovat samassa objektiivisesti määritellyssä tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa, joka on määritelty ottaen huomioon riidanalaisen asetuksen tavoite eli yhteisen markkinajärjestelyn muuttaminen.
Nor is such an association affected by Regulation No 1638/98 by reason of certain attributes which are peculiar to it or by reason of circumstances in which it is differentiated from all other persons, so that it may be deemed to be individually concerned for the purposes of the fourth paragraph of Article 173 of the Treaty (now, after amendment, the fourth paragraph of Article 230 EC).
Toiseksi riidanalainen asetus ei vaikuta kyseessä olevaan yhdistykseen sille tun nusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuisi kaikista muista siten, että asetuksen voitaisiin katsoa koskevan sitä erikseen perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa (josta on muu tettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta) tarkoitetulla tavalla.
First, it has no
Ensinnäkään kantaja
Lastly, such an association cannot be regarded as individually concerned by Regulation No 1638/98 by reason of lack of effective legal protection, that is to say, because there are no legal remedies under national law which make it possible, if necessary, to review the legality of the contested Regulation by means of a refer ence for a preliminary ruling under Article 177 of the Treaty (now Article 234 EC).
Riidanalaisen asetuksen ei voida katsoa koskevan kantajaa erikseen tehokkaan oikeusturvan puuttumisen perusteella, mikä johtuu kantajan mukaan siitä, ettei ole olemassa jäsenvaltion sisäisiä oikeus suojakeinoja, joilla voitaisiin tarvittaessa valvoa riidanalaisen asetuksen pätevyyttä perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) mukaisen ennakkoratkaisupyynnön avulla.
The principle of equality for all persons subject to Community law in respect of the conditions for access to the Community judicature by means of the action for annulment requires that those conditions do not depend on the particular circumstances of the judicial system of each Member State.
Periaate, jonka mukaan kaikilla oikeussubjekteilla on oltava yhdenvertainen mahdollisuus nostaa kumoamiskanne yhteisöjen tuomioistuimissa, edellyttää sitä, että kanteen nostamisen edellytykset eivät riipu kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen ominaispiirteistä. piirteistä.
ORDER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Third Chamber) 23 November 1999 *
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto) 23 päivänä marraskuuta 1999 *