natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In France, the net deduction from labour costs is reduced in 1993 to below 30% and in Denmark to just over 25% for a couple on 50% of the average wage, assuming they have an average level of rent — ie to a level below Spain and Portugal — in the Netherlands to around 30%, the same level as in Spain, and in the UK, to below 15%.
Vastaavasti, kun ero ensin mainitussa tapauksessa oli suhteellisen suuri Belgiassa, Tanskassa ja Saksassa, jälkim­mäisessä se oli suunnilleen unio­nin keskitasoa ja yhtä suuri kuin Yhdysvalloissa.
The difference with the com­parative picture for a single worker on average earnings is striking. While in Greece and Spain, the difference between labour costs and the disposable income received by such a worker was among the smallest in the Union in 1993, for a
Italiassa keskipalkkaa vähemmän ansaitseva aviopari on myös oikeu­tettu perheavustukseen, joka olisi 50 prosentin palkkatasolla vuonna 1993 lisännyt heidän käytettävis­sä olevia tulojaan hieman yli seitsemän prosenttia, jolloin koko­naisnettopidätys työvoimakustan­nuksista olisi laskenut alle 35 prosentin.
Including children in the compari­son makes an even greater difference.
Vaikutus on vielä tuntuvampi, jos lapset otetaan mukaan vertai­luun.
The payment of child allowances to a worker with two children on 50% of average earnings reduced the overall net deduction of tax and contributions in 1993 to
Näin Kreikka ja Ranska olivat ainoat jäsenmaat, joissa kokonaispidätys työvoimakustan­nuksista edellä mainitun työnte­kijän tapauksessa oli yli
In Luxembourg, moreover, a worker on this level of earnings with a dependent spouse is eligible for complementary social assist­ance even though in paid employment.
Asumistuet niissä viidessä jäsen­maassa, joissa niitä maksetaan, kaventavat työvoimakustannus­ten ja käytettävissä olevien tulo­jen välistä eroa vielä lisää.
Average deduction rate for a couple at 50% of the average wage in Member States and US, 1993
Pariskunnan, jonka tulot ovat 50 prosenttia keskipalkasta, keskimääräinen pidätysaste jäsenvaltioissa ja Yhdysvalloissa, 1993
D Disposable income ■ Net wage ■ Employees' contributions+income tax
D Käytettävissä oleva tulo ■ Nettopalkka
Π Employers' contributions
Π Työnantajan sosiaalimaksut
The potential availability of hous­ing benefits for those on low earnings also comes more into play for a couple then a single person, and even more so for couples with children who are likely to have higher costs of accommodation.
Koska näissä maissa Isoa­Britan­niaa lukuun ottamatta on verraten korkea veroaste, asumistukien huomioon ottaminen osaltaan ka­ventaa maiden välisiä eroja.
In general, such benefits are payable in the higher income Member States, specifically, in Denmark, Germany, France, the Netherlands and the UK, though they also exist in Spain but in the form of a tax credit rather than an actual payment (and are included in the estimates discussed above,
Edel­lyttäen, että vuokrakustannukset olivat keskitasoa, nettopidätys työvoimakuluista puolet keskipal­
Section 1 Labour costs, social charges and employment couple with two children on half average earnings, it was among the largest.
Jakso 1 Työvoimakustannukset, sosiaalimaksut ja työllisyys
Housing benefits in the five Member States where they are available serve further to reduce the difference between labour costs and disposable income.
Luxemburgissa ylimääräinen so­siaaliavustus lisää käytettävissä olevia tuloja suhteessa työvoima­kustannuksiin vielä enemmän.
In the Netherlands, they result in the net deduction from labour costs for a worker on 50% of the average wage with two children being lowered in 1993 to under 20% of labour costs, in Denmark and Germany, to only around 10%, in France, to under 7%, and in the UK, to zero.
Vuonna 1993 lisätuki kasvatti puolet keskipalkasta ansaitsevan kaksilapsisen teollisuustyönteki­jän nettopalkkaa 60 prosenttia ja yhdessä lapsilisien kanssa enem­män kuin kaksinkertaisti käytet­tävissä olevat tulot.
In other words, much more than in the US, Member States are accustomed to raising the income levels of those on low pay.
tavasti enemmän kuin Yhdysval­loissa.
As a result, they have in some degree relieved employers of the task of ensuring acceptable wage rates.
Näin ne ovat jossakin mää­rin vapauttaneet työnantajat siitä tehtävästä, että hyväksyttävä palkkataso on säilytettävä.
At the same time, over a large part of the Union, employers' con­tributions on low paid jobs remain relatively high, increasing the diffi­culty of firms to raise pay levels and, in some cases, of maintaining or creating such jobs.
Samaan aikaan suuressa osassa unionia työnantajilta perittävät sosiaalimaksut pienipalkkaisista työpaikoista ovat suhteellisen kor­keita, jolloin yritysten on vaikea nostaa palkkatasoa ja joissakin tapauksissa myös säilyttää tai luoda tällaisia työpaikkoja.
In 1993, for a worker on half the average wage in manu­facturing with two children, this added over 60% to net wages and with child allowances more than doubled disposable income.
Naisten työvoimakustan­nukset suhteessa miesten työvoimakustan­nuksiin
In the UK, in addition, workers on low rates of pay with families are also eligible for family credit,
Toisin sanoen jäsen­maat ovat tottuneet nostamaan pienituloisten tulotasoa huomat­
In summary, therefore, the present policy focus on trying to reduce
Isossa­Britanniassa pienituloiset perheelliset työntekijät ovat li­säksi oikeutettuja perheavustuk­seen, jonka tarkoituksena on kohottaa heidän käytettävissä olevat tulonsa hyväksyttävälle ta­solle.
Labour costs for women relative to men
Arvioidaan, että 25 prosenttia tukeen oikeutetuis­ta ei hae sitä.
Average deduction rate for a couple with 2 children at 50% of the average wage in Member States and US, 1993
Kaksilapsisen pariskunnan, jonka tulot ovat 50 prosenttia keskipalkasta, keskimääräinen pidätysaste jäsenvaltioissa ja Yhdysvalloissa, 1993
■ Employees' contributions+income tax
D Käytettävissä oleva tulo ■ Nettopalkka ■ Työntekijän sosiaalimaksut+tulovero
□ Employers' contributions
Π Työnantajan sosiaalimaksut
The analysis is based on the aver­age gross hourly earnings of women manual workers in industry in 1993 as compiled by Eurostat, these
Tarkastelu perustuu Eurostatin keräämiin tietoihin ruumiillista työtä teollisuuden palveluksessa tekevien naisten keskimääräisistä bruttotuntipalkoista vuonna 1993, jotka on suhteutettu miesten vas­taaviin tietoihin.
Section 1 Labour costs, social charges and employment in Greece and 1% in Italy to 4% in Luxembourg and the UK and 5% in Ireland, with the difference in the other countries in each case being between 2% and 3% of labour costs.
Jakso 1 Työvoimakustannukset, sosiaalimaksut ja työllisyys työvoimakustannuksista ovat suu­rempia kuin muissa jäsenmaissa.
the Netherlands, on the other hand, the comparative cost is relatively high and, at the same time, deduc­tions from labour costs are also higher than in other Member States.
taas muissa maissa ero on kussa­kin tapauksessa 2­3 prosenttia työvoimakustannuksista.
In consequence, the pattern of vari­ation in deduction rates across the Union in 1993 was much the same as for men, with just over half of labour costs in Belgium being ab­sorbed by social contributions and taxes and 46­47% in Denmark, Italy and the Netherlands, and, by contrast, only just over 30% in Luxembourg and Portugal and only 28% in the UK.
Vertailussa ilmenevästä selvästä kustannushaitasta huolimatta naisten työssäkäynti on Tanskas­sa yleisempää kuin missään muus­sa jäsenmaassa — tosin maan hyvä suhteellinen ansiotaso lienee pikemminkin seurausta korkeasta työllisyydestä kuin on esteenä sille.
The apparent comparative cost disadvantage, however, has not prevented the employment of women reaching higher levels in Denmark than anywhere else in the Union — though perhaps the high relative earnings in this country are a consequence of the high rate of employment rather than a deter­rent.
Näin ollen pidätysasteen vaihtelu unionin sisällä oli vuonna 1993 naisten osalta sama kuin miesten­kin siten, että Belgiassa verot ja sosiaalimaksut veivät hieman yli puolet työvoimakustannuksista, Tanskassa, Italiassa ja Alanko­maissa 46­47 prosenttia, mutta Luxemburgissa ja Portugalissa vain hieman yli 30 prosenttia ja Isossa­Britanniassa ainoastaan 28 prosenttia.
Marginal tax rates figures being related to the same series for men. While in practice relatively few women in employ­ment fall into this category, it is the most complete set of comparative data on women's wages available and the figures for earnings of women non­manual workers, where they exist, show in most cases a fairly similar differential in relation to men's earnings.
ryhmään, se tarjoaa kuitenkin kaikkein täydellisimmät tiedot naisten vertailukelpoisista pal­koista, ja muussa kuin ruumiilli­sessa työssä toimivia naisia koskevat luvut, sikäli kuin niitä on saatavissa, viittaavat useimmissa tapauksissa samansuuruiseen palkkaeroon miesten ansioihin verrattuna.
The analysis is restricted to some extent since the tax model used does not explicitly incorporate tax rules as they apply to married women which in some cases differ from those which apply to single women.
Tarkastelu on jossakin määrin puutteellinen sikäli, että käytetty veromalli ei suoraan si­sällä naimisissa olevia naisia koskevia veromääräyksiä, jotka toisinaan eroavat naimattomiin naisiin sovelletuista.
The estimates are, therefore, confined to single women, though in most Member States, because of the right to opt for separate taxation, the deduction rates calculated will be the same or very similar.
Arviot koske­vat siten naimattomia naisia, vaik­ka useimmissa jäsenmaissa mahdollisen puolisoiden erillisve­rotuksen vuoksi pidätysaste olisi kuitenkin sama tai lähes sama.
As well as the average deduction from labour costs represented by taxes and social contributions, the marginal rate of deduction is also of relevance.
Työvoimakustannuksista pidätet­tävien sosiaalimaksujen ja verojen lisäksi myös rajaveroaste on tässä yhteydessä merkityksellinen.
It is this which
(Toinen keskeinen
In the UK, Luxembourg and Ireland, therefore, the average cost of employing women as compared to men is lower than elsewhere in the Union and the proportion going in charges to government is also less, so that women retain more of what they earn. In Denmark, Italy and
Isossa­Britanniassa, Luxembur­gissa ja Irlannissa naisten palkkaamisesta aiheutuvat keski­määräiset kustannukset miehiin verrattuna ovat siis alhaisemmat kuin muissa jäsenmaissa ja myös valtiolle maksujen muodossa me­nevä osuus pienempi niin, että nai­set saavat pitää suuremman osan ansioistaan.
Average deduction rate for a single woman on average earnings in Member States, 1993
Naimattoman keskituloisen naisen keskimääräinen pidätysaste jäsenvaltioissa, 1993
% labour cost of a single "man on average earnings
% naimattoman keskituloisen ' miehen työvoimakustannuksista
D Employers' contributions D Employees' contributlons+lncome tax ■ Net wage / disposable income
DTyönantajan sosiaalimaksut D Työntekijän sosiaalimaksut+tulovero ■ Nettopalkka/käytettävissä oleva tulo
In 1993, the cost of employing a woman on the average earnings of manual women workers in manufac­turing varied from around 85% of the cost of employing a man on average male earnings in Denmark and just over 80% in France to just over 70% in Ireland and Luxembourg and to only 68% in the UK (Graph 119).
Vuonna 1993 ruumiillista työtä te­kevän keskipalkkaa nauttivan naispuolisen teollisuustyöntekijän työvoimakustannukset olivat Tanskassa 85 prosenttia miespuo­lisen keskipalkkaa nauttivan miehen työvoimakustannuksista. Vastaava luku oli Ranskassa hieman yli 80 prosenttia, Irlannis­sa ja Luxemburgissa vähän yli 70, ja Isossa­Britanniassa vain 68 pro­senttia (kaavio 119).
These figures are, in general, the same as the differences in gross earnings between men and women, though in the case of the UK, because of the progressive nature of social contributions, the difference in terms of labour costs is slightly wider, and in Denmark and the Netherlands, where they are re­gressive, marginally narrower.
Luvut vastaa­vat keskimäärin miesten ja naisten välisten bruttoansioiden eroa, tosin ero on työvoimakustan­nusten osalta Isossa­Britanniassa sosiaalimaksujen progressiivisen luonteen vuoksi hieman suurempi, ja Tanskassa ja Alankomaissa samojen maksujen regressiivisen luonteen vuoksi hiukan pienempi.
The scale of deductions from labour costs are similar for women on aver­age earnings as for men, though in each Member State, slightly smaller because of lower taxes on income — the result of the pro­gressive nature of rates.
Keskituloisten naisten työvoima­kustannuksista tehtävät pidätyk­set ovat yhtä suuria kuin miehillä, vaikkakin hieman pienempiä kai­kissa jäsenmaissa alhaisemman tuloveron vuoksi — mikä johtuu verotuksen progressiivisuudesta.
The extent of the difference, however, varies from only around V
Ero vaihtelee työvoimakustannuk­sista laskettuna Kreikan 0,5 pro­sentista ja Italian yhdestä prosentista Luxemburgin ja Ison­Britannian neljään prosenttiin ja Irlannin viiteen prosenttiin, kun
Section 1 Labour costs, social charges and employment
Jakso 1 Työvoimakustannukset, sosiaalimaksut ja työllisyys kysymys kuuluu, kannattaako ihmisten tehdä työtä vai jäädä työttömiksi tai työmarkkinoiden ulkopuolelle.
(A further important question is the extent to which there is an incentive for people to work rather than to be unemployed or inactive.
Sen vuoksi tuloveroasteikot ovat käytännössä kaikissa maissa pro­gressiivisia.
This depends in part on the level of income support available under systems of social protection, which is an issue examined in some detail in Social Protection in Europe 1995, forthcoming.) ing.) empirical study over the years in many countries without clear conclusions emerging.
Toiseksi alhainen ra­javeroaste on myös ristiriidassa valtion rahoitustarpeen kanssa sen pyrkiessä ylläpitämään so­siaaliturvaa ja julkisia palveluja.
Nevertheless, other things being equal, any government should seek to keep down marginal tax rates to avoid possible disincentive effect.
Käytännössä on vaikea löytää kei­noja Euroopassa nykyään tarjottu­jen mittavien sosiaalipalvelujen rahoittamiseksi, jos rajavero pide­tään alhaisena.
Other things, however, are rarely equal.
Veropohjan jatku­va laajentaminen on suurelta osin seurausta tästä pyrkimyksestä.
In the first place, low marginal tax rates tend to conflict with the equity principle that those who can best afford it should pay more in tax.
Keskituloisten rajaveroaste
As a result, income tax schedules are progressive in virtually all countries.
Korkean rajaveroasteen katsotaan merkitsevän suhteellisen voima­kasta jarruttavaa vaikutusta, mutta tämä vaikutuksen suuruus ja merkitys suhteessa muihin teki­jöihin on kysymys, josta on keskus­teltu ja jota on myös tutkittu ahkerasti monissa maissa viime vuosina ilman, että mitään selkei­tä tuloksia on saatu.
Secondly, low marginal rates also conflict with the need for government to raise revenue to fund social protection systems and collective services.
Jos oletetaan, että tilanne muilta osin säilyy muuttumattomana, valtioiden tu­lisi silti pitää rajaveroaste alhaise­na mahdollisen jarruttavan vaikutuksen ehkäisemiseksi.
In practice, it is difficult to find the finance for the extensive social services which have been developed in Europe while keeping marginal tax rates down.
Tilanne kuitenkin harvoin säilyy muuttumattomana miltään osin.
The continuous at tempts to broaden the tax base have in large measure been pursued with this end in mind.
Ensinnäkin alhainen rajaveroaste on ristiriidassa tasa­arvoperiaat­teen kanssa, jonka mukaan niiden,
High marginal tax rates tend, there fore, to imply relatively large disincentives, though how large and how important relation to other factors, are questions which have been the subject of much debate and much
Rajaverojen suhteellinen taso — tai oikeastaan rajaveroasteen ja sosiaalimaksujen yhteenlaskettu osuus —joka osoittaa miten paljon maksujen kokonaismäärä muut­tuu bruttoansioiden noustessa tai laskiessa, vaihtelee jäsenmaissa jonkin verran tuloasteikon keski­vaiheilla. Myös maksujen raken­
Marginal deduction rate for a single person at the average wage in Member States and US, 1993
Naimattoman keskituloisen henkilön rajaveroaste jäsenvaltioissa ja Yhdysvalloissa, 1993
The composition of charges, however, especially the split between social contributions, which tend to be proportional to earnings, and taxes, which tend to be progressive, is also an important influence.
% bruttopalkasta/ työvoimakustannuksista ne, erityisesti jako toisaalta so­siaalimaksuihin, jotka usein suhteutetaan ansioihin, ja toisaal­ta veroihin, jotka ovat usein progressiivisia, on tärkeä tekijä.
This is particularly the case for a single person on average earnings for whom complications like tax concessions for dependants or special allowances do not apply.
Tämä pätee varsinkin naimatto­maan keskituloiseen, jota huollettavista myönnetyt verovä­hennykset tai erityistuet eivät koske.
In 1993, the marginal rate of deduction for such a person varied from 66% in relation to labour costs in Belgium (ie almost two-thirds of any increase in labour costs result ing from an increase in earnings went in taxes and social contributions and only one third to the employee), 61% in Ireland and around 60% in Denmark and the Netherlands to 37% in Greece and only 31% in Spain, in both cases reflecting the importance of social contributions as compared with in come tax (Graph 120, which also shows the marginal rate of deduction out of gross earnings for employees — ie excluding em ployers' contributions from both numerator and denominator).
Vuonna 1993 tällaisen hen­kilön rajaveroaste työvoimakus­tannuksista laskettuna oli Belgiassa 66 prosenttia (eli lähes kaksi kolmasosaa sellaisesta työvoimakustannusten noususta, joka johtui ansiotulojen kohoami­sesta, meni veroihin ja sosiaali­maksuihin ja vain yksi kolmasosa jäi työntekijälle), Irlannissa 61 prosenttia, Tanskassa ja Alanko­maissa noin 60 prosenttia, Krei­kassa 37 prosenttia ja Espanjassa vain 31 prosenttia, mikä heijaste­lee molemmissa tapauksissa sosiaalimaksujen tärkeyttä tulo­veroon verrattuna (kaavio 120, jos­sa rajaveroaste on laskettu myös työntekijöiden bruttoansioista — työnantajamaksuja ei siis ole osoittajassa eikä nimittäjässä).
In Spain, the marginal rate of deduction for an employee out of gross earnings — the rate most relevant for a worker, who is not much concerned with how employers' contributions vary with pay — was under 10% in 1993, in Greece, under 20%.)
Verojen ja sosiaalimaksujen brut­toansioihin suhteutettu rajavero­aste — eli työntekijän kannalta tärkein veroaste, sillä yleensä tämä ei ole kiinnostunut siitä, mi­ten työnantajamaksujen suuruus vaihtelee palkan mukaan — oli vuonna 1993 Espanjassa alle 10 prosenttia ja Kreikassa alle 20 pro­senttia.
Of the other Member States, all apart from Portugal and the UK,
Vertailun vuoksi to­dettakoon, että rajaveroaste Yhdysvalloissa oli hieman alle 40 prosenttia.
Section 1 Labour costs, social charges and employment where they were just over 40%, had marginal deduction rates of over 50% in relation to labour costs.
Jakso 1 Työvoimakustannukset, sosiaalimaksut ja työllisyys män kuin muissa jäsenmaissa Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta.
By comparison, the rate in the US was under 40%.
nattu tietyn ansiotason alapuolel­le jääville työntekijöille.
single worker on half average earn ings, in three Member States — in Belgium, Denmark and Italy — the marginal rate of deduction was over 55% (in the first, over 60%) and in three other countries — Germany, France and the Netherlands, it was over 50%.
neljässä — Tanskassa, Kreikassa, Portugalissa ja Isossa­Britannias­sa (kaavio 121).
Only in three countries — Greece, Spain and Portugal — three of the least developed in the Union, was the rate under 40% (in the two former, under 35%).
Ero on huomatta­vin Irlannissa, jossa kaksilapsisen avioparin rajaveroaste oli tällä tu­lotasolla hieman yli 40 prosenttia, kun taas perheettömän rajavero­aste oli hieman yli 60 prosenttia, ja Luxemburgissa, jossa rajaveroaste oli vain noin 25 prosenttia 50 pro­sentin asemesta.
The marginal rate in the US for such a worker was around 40%, similar to that in Luxembourg and below that in all Member States apart from Greece, Spain and Portugal. tugal.
Myös Yhdysvalloissa perheellisten rajaveroaste oli perheettömiä al­haisempi. Vuonna 1993 keskituloi­sen kaksilapsisen työntekijän rajaveroaste oli noin 35 prosenttia eli alhaisempi kuin missään jäsen­maassa Luxemburgia lukuun otta­matta.
For workers on the same wage level with dependent spouses and child ren, the marginal deduction rates were lower than for single people in 8 of the 12 Member States in 1993 and the same in four — Denmark, Greece, Portugal and the UK (Graph 121).
Pienituloisten alhaisesta yleisestä veroasteesta huolimatta perheettö­män, puolet keskipalkasta ansaitse­van työntekijän rajaveroaste oli kolmessa jäsenmaassa — Belgiassa, Tanskassa ja Italiassa — yli 55 pro­senttia, Belgiassa jopa yli 60 pro­senttia, ja kolmessa muussa jäsenmaassa — Saksassa, Ranskas­sa ja Alankomaissa — yli 50 prosent­tia.
The extent of the difference in rates is most marked for Ireland, where the marginal deduction rate was just over 40% for a couple with two children at this level of earnings as opposed to just over 60% for a single person, and Luxembourg, where it was only around 257c instead of 50%.
Vain kolmessa maassa — Kreikassa, Espanjassa ja Portuga­lissa — eli unionin vähiten kehitty­neissä maissa, rajaveroaste oli alle 40 prosenttia, kahdessa viimeksi mainitussa alle 35 prosenttia.
where the rate was slightly higher towards the bottom end of the in come scale — Italy and the UK (Graph 122).
Jos perhesuhteet otetaan mukaan vertailuun, kuva muuttuu merkit­tävästi.
In these two countries, this reflects the progressive nature of income tax and, in the case of the UK, of social contributions, at this end of the scale, which is designed, in practice, to relieve the tax burden on those with low levels of pay and to increase their disposable income.
Vuonna 1993 puolet keskipalkasta ansaitsevan kaksi­lapsisen työntekijän rajaveroaste oli seitsemässä jäsenmaassa alhai­sempi kuin vastaavan perheettö­män työntekijän, joissakin tapauksissa tosin vain hieman al­haisempi, mutta Ranskassa ja Ir­lannissa ero oli merkittävä (viimeksi mainitussa noin 25 pro­senttiyksikköä).
The pursuit of such an objective, however, can give rise to high rates of marginal tax especially if relief is targeted on those below a certain level of earnings.
Kahdessa maas­sa, Tanskassa ja Portugalissa, veroaste oli suunnilleen sama.
As noted below, there is an inherent conflict, which is often ignored in the policy debate, between bringing the income of those on low rates of pay up to an acceptable level and keeping down marginal tax rates to avoid significant disincentive effects.
Kol­messa maassa — Italiassa, Luxemburgissa ja Isossa­Britanni­assa — rajaveroaste oli kuitenkin korkeampi (kaavio 123).
Despite the general lower rates of tax prevailing at low pay levels, for a
Näin on varsinkin kahdessa viimeksi mai­nitussa jäsenmaassa, jossa pienituloisten toimeentulon var­mistamiseksi tarkoitettu verojen ja tukien vuorovaikutus johtaa erittäin korkeisiin rajaveroastei­siin.
Taking account of differences in family circumstances changes the comparative picture substantially. In seven Member States, the marginal rate of deduction for a worker on half average earnings
Yhdysvalloissa tällaisen työnteki­jän rajaveroaste oli noin 40 pro­senttia, saman verran kuin Luxemburgissa ja hieman vähem­
In the US, the marginal deduction rate was also lower for workers with dependants.
Vaikka keskipalkkaa vähemmän ansaitsevien työntekijöiden raja­veroasteen erot eri jäsenmaissa ovat edellä kuvatun kaltaisia, ero­jakin esiintyy.
In 1993, for someone on average earnings with two child ren it was around 35%, lower than in any European country except Luxembourg.
Joissakin maissa pienituloisten rajaveroaste on pa­rempituloisia pienempi ja toisissa taas suurempi, tosin paljon riip­puu myös yksilöllisestä tilanteesta ja perhesuhteista.