natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The area is ruled by a directly elected parliament, which has the right to enact its own laws within certain areas.
Aluetta hallitsee välittömillä vaaleilla valittavat maakuntapäivät, joilla on oikeus säätää omia lakeja tietyillä aloilla.
Self-government is particularly salient within health care, education, and culture.
Itsehallintoa toteutetaan erityisesti terveydenhoidon, koulutuksen ja kulttuurin aloilla.
All international agreements that affect Åland must be ratified by the assembly in order to be valid for Åland.
Maakuntapäivien tulee ratifioida kaikki Ahvenanmaata koskevat kansainväliset sopimukset, jotta ne voidaan saattaa voimaan tässä saaristomaakunnassa.
This also includes Finnish membership of the EU.
Myös Suomen EU-jäsenyys kuuluu näiden asioiden joukkoon.
The executive committee was composed, until 1988, in proportion to party representation in the assembly, but is now ruled according to a parliamentary system.
Maakuntahallituksen kokoonpano oli vuoteen 1988 asti
In addition to its regional government, Åland has 16 municipalities, of which most have fewer than 1,000 inhabitants.
Nykyään se muodostetaan parlamentaaristen periaatteiden mukaisesti. Ahvenanmaalla on aluehallintotason lisäksi 16 kuntaa, joista useimmissa on alle 1 000 asukasta.
Apart from the assembly of Åland, Finland lacks directly elected meso-level government.
Ahvenanmaan maakuntapäiviä lukuun ottamatta Suomella ei ole muuta välitason hallintoa.
Regional influence is instead, to -a large extent, channelled through the municipalities by a system of joint municipal authorities and regional councils.
Alueelliset näkemykset kanavoidaan sen sijaan suurelta osin kuntien välityksellä kuntayhtymiin ja maakuntien liittoihin.
The decisionmakers of these are appointed by the municipalities.
Kunnat nimittävät päättäjät näihin järjestelmiin.
The units have no right to taxation, but are financed through their members, who also receive centralgovernment grants for their activities.
Niillä ei ole verotusoikeutta ja ne saavat rahoituksen jäseniltään, jotka puolestaan saavat valtionosuuksia toimintaansa.
Indeed, as Niemi-Iilahti (1995) argues, this makes the position of the municipalities even stronger than in a twotier system.
Kuten Niemi-Iilahti (1995) toteaa, tämä järjestely tekee kunnista itse asiassa vahvempia kuin ne olisivat järjestelmässä, jossa valtakunnan tasoa alempana on kaksi tasoa.
There are two kinds of intermunicipal cooperative arrangements (Niemi-Iilahti 1995).
Kuntien välillä on kahdenlaista yhteistyöjärjestelyä (NiemiIilahti 1995).
member municipality on its own.
Tiettyjä palveluja varten on luotu 262 kuntayhtymää.
Some of these are mandatory by law, whereas others are optional.
Nämä palvelut ovat sellaisia, jotka vaativat laajemman käyttäjistön kuin yksittäinen jäsenkunta voi tarjota.
There are compulsory authorities with responsibility for larger hospitals and care of the disabled.
Niinpä lakisääteisillä viranomaisilla on vastuu suurista sairaaloista ja vammaishuollosta.
In the Helsinki area, there is a separate cooperation authority between the four municipalities in and around the capital, which deals with regional planning, traffic, environmental issues, and wastedisposal matters.
Pääkaupunkiseudun neljällä kunnalla on oma yhteistyövaltuuskuntansa, joka käsittelee maankäyttöä, liikennettä, ympäristöasioita ja jätehuoltoa.
Optional joint authorities have been set up for smaller hospitals and vocational education.
Vapaaehtoisia yhtymiä on luota pieniä sairaaloita ja ammattikoulutusta varten.
Second, in 1994, regional councils were established in the nineteen regions, in which the municipalities of the region are compulsory members.
Vuonna 1994 pemstettiin 19 alueelle maakuntien liitot, joiden jäseninä ovat kyseisen alueen kunnat.
Their main task is to promote regional development.
Jäsenyys on pakollinen.
They allocate grants from central government to development projects and are in charge of regional planning.
Maakunnan liiton päätehtävänä on edistää alueensa kehitystä.
In addition, they look after the interests of the region and can also perform some voluntary tasks.
Liitot jakavat valtiolta saatuja varoja kehityshankkeisiin ja vastaavat aluesuunnittelusta.
The regional councils are regional actors in programmes financed by EU structural funds.
Lisäksi ne valvovat alueen etuja ja voivat suorittaa tiettyjä vapaaehtoisia tehtäviä.
There is also a centralgovernment level of administration at subnational level.
Maakuntien liitot ovat EU:n rakennerahastoista rahoitettujen ohjelmien alueellisen tason toimijoita.
In 1997 this was reorganised, and the number of units was reduced from twelve to five.
Valtakunnan tasoa alempana on valtion aluehallintoon kuuluva läänijärjestelmä, joka uudistettiin vuonna 1997, jolloin läänien määrä supistettiin kahdestatoista viiteen.
In the municipality, the council, elected for a four-year period, is the major decisionmaking body.
Kunnan tärkein päätöksentekoelin on neljäksi vuodeksi kerrallaan valittava valtuusto.
Executive matters are in the hands of an executive committee and a number of other committees.
Toimeenpanosta vastaavat kunnanhallitus ja lautakunnat.
After the latest revision of the Local Government Act, local authorities exert considerable autonomy in terms of how to shape their committee system.
Kuntalain viimeisimmän tarkistuksen tuloksena kunnat voivat muodostaa lautakuntajärjestelmänsä varsin itsenäisesti.
However, in addition to the executive committee, there are still a number of committees that are obligatory, for example those with responsibility for the fire brigade and building inspection (Niemi-Iilahti 1995).
Kunnanhallituksen lisäksi on tiettyjä pakollisia lautakuntia, kuten rakennustarkastuksesta sekä palo-ja pelastustoimesta vastaavat lautakunnat (NiemiIilahti 1995).
The general competence concerns all matters that the local authority can perform within its self-government powers.
Yleinen toimivalta koskee kaikkia asioita, joita kunnallishallinnossa voidaan tehdä itsehallinnon puitteissa.
In practice, the most important of these tasks are facilities for culture and recreation and the stimulation of local economic growth.
Käytännössä tärkeimpiä tehtäviä ovat kulttuuri- ja virkistystoimi sekä paikallistalouden kasvun edistäminen.
The special competence, which is the most important in economic terms, concerns activities that have been delegated from central government, and these are regulated by separate laws.
Taloudelliselta kannalta tärkeimpään erityisen toimivallan alaan kuuluvat tehtävät, jotka valtiovalta on
committees, one for each language group, or one committee with two subcommittees.
Näillä kunnilla tulee olla kaksi koululautakuntaa, yksi kummallekin kieliryhmälle, tai yksi lautakunta, jossa on kaksi jaostoa.
Previously, there were separate localgovernment associations for the Swedish- and the Finnishspeaking municipalities, as well as an association for urban authorities.
Aiemmin suomen- ja ruotsinkielisillä kunnilla oli omatjärjestönsä, joiden lisäksi oli vielä kaupunkiliitto.
However, from 1994 onwards these have been merged into the Association of Finnish Local and Regional Authorities (Ståhlberg and Oulasvirta 1996).
Ne yhdistettiin kuitenkin vuonna 1994 perustettuun kuntaliittoon (Ståhlberg & Oulasvirta 1996). 2.3
The political parties at local level are basically the same parties as at the national level.
Poliittiset puolueet ovat paikallistasolla käytännöllisesti katsoen samat kuin valtakunnan tasolla.
The results from the most recent municipal elections are summarized in Table 13.1.
Viimeisimpien kunnallisvaalien tulokset ilmenevät taulukosta 13.1.
TABLE 13.1. Municipal election results 1988-96 (percentages)
TAULUKKO 13.1 Kunnallisvaalien tulokset 1988-1996 (prosenttiosuuksina)
Socialidemokraattinen Puole (Social Democratic Parry) Suomen Kekusta (Centre Party) Kansallinen Kokoomus (National Coalition) Vasemmistoliitto (Left-Wing Alliance) Vihreă Lutto (Green League) Svenska Folkpartiet (Swedish People's Party) Kristillinen Liitto (Christian League) Other parties/ai/ hoc groups
Puolueet Suomen Sosialidemokraattinen Puolue Suomen Keskusta Kansallinen Kokoomus Vasemmistoliitto Vihreä Liitto Ruotsalainen kansanpuolue Suomen Kristillinen Liitto Muut puolueet / ryhmittymät
Between 65 and 70 per cent of the voters support the three largest parties.
Äänestäjistä 65-70 % kannattaa kolmea suurinta puoluetta.
There is a considerable number of small parties in Finnish local politics.
Suomen poliittisessa elämässä on monia pienpuolueita.
Party strength follows an urban-rural and a regional division.
Puolueiden voimasuhteet noudattavat kaupunki- ja maaseutu- sekä aluejakaumaa.
The conservative Kansallinen Kokoomus (National Coalition) is much stronger in urban areas, and the Suomen Keskusta (Centre Party) has its major support in rural areas.
Konservatiivinen Kokoomuspuolue on vah-vimmillaan kaupunkialueilla ja Keskustan pääkannatas on maaseudulla.
In the south, the Social Democrats and the National Coalition are strong, whereas the Centre Party
Sosiaalidemokraatit ja Kokoomus ovat vahvoja etelässä, kun taas Keskusta ja Vasemmistoliitto ovat pohjoisen pääpuolueita (Ståhlberg & Oulasvirta 1996). CdR 222/98 (fi)
3.1 Elections and Local Politicians
Vaalit ja kunnallispoliitikot
Municipal councillors are elected every four years by a system of proportional representation.
Kunnanvaltuutetut valitaan neljän vuoden välein suhteellisella vaalitavalla.
The voter makes two choices: a choice between the parties (or other lists); and, within a party list, a choice of an individual candidate.
Äänestäjät tekevät kaksi valintaa: puolueiden (tai muiden listojen) välillä ja listan sisällä yksittäisten ehdokkaiden välillä.
The lists of candidates are set up by parties or other organizations.
Ehdokaslistat ovat puolueiden tai muiden ryhrmttymien kokoamia.
This right is automatically granted to registered political parties, but ad hoc interest groups require signatures from citizens.
Tämä oikeus taataan rekisteröidyille puolueille automaattisesti, mutta erilaiset eturyhmät tarvitsevat tietyn määrän kansalaisten allekirjoituksia.
In local elections they need ten names per candidate, so if they want a list with twenty candidates, they must collect 200 signatures.
Kunnallisvaaleissa niitä vaaditaan kymmenen nimeä ehdokasta kohden, eh jos ne haluavat vaaleihin 20 ehdokkaan listan, niiden on kerättävä 200 nimeä.
Apart from Finnish citizens, residents from other EU member states or from Iceland or Norway are entitled to vote in local elections.
Kunnallisvaaleissa saavat äänestää Suomen kansalaisten lisäksi muut maassa asuvat EU:n jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan kansalaiset.
Other non-Finnish citizens can vote if they have lived in Finland for two years.
Muut ulkomaalaiset voivat äänestää, jos he ovat asuneet Suomessa kaksi vuotta.
Each elected councillor represents 400 inhabitants (Council of Europe 1995).
Kukin valtuutettu edustaa 400:aa asukasta (Council of Europe [Euroopan neuvosto] 1995).
Among those elected in the 1996 local elections, 32 per cent are women.
Kunnallisvaaleissa vuonna 1996 valituista 32 % oli naisia.
However, the variation between municipalities is considerable, ranging from 5 to 56 per cent.
Kuntien väliset erot ovat kuitenkin suuria vaihdellen 5:stä 56:een prosenttiin.
Turnout varies between 70 and 80 per cent and has been much the same as in parliamentary elections.
Äänestysprosentti on 70-80 eli suunnilleen sama kuin eduskuntavaaleissa.
However, in the 1996 local elections, which were held at the same time as elections to the European Parliament, only 61 per cent participated.
Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa, jotka pidettiin samaan aikaan Euroopan parlamentin vaalien kanssa, äänestysprosentti oli vain 61.
Not only was this much lower than in national elections, but it was also in line with the general, decreasing trend in electoral participation since the 1960s.
Se oli huomattavasti alhaisempi kuin valtakunnallisten vaalien äänestysprosentti, mutta seurasi 60-luvulta alkanutta äänestysvilkkauden laskusuuntausta.
A citizen survey was undertaken by the Association of Local and Regional Authorities shortly after the elections. The survey indicated that the main reason for abstaining, given by 30 per cent of the non-voters, was the lack of appropriate candidates, whereas 22 per cent answered that they were not interested in voting or politics.
Kuntaliitto teki pian vaalien jälkeen kyselyn, joka osoitti, että 30 % ilmoitti jättäneensä äänestämättä, koska eivät löytäneet sopivaa ehdokasta ja 22 % vastasi, etteivät he olleet kiinnostuneita politiikasta tai äänestämisestä.
Other forms of public participation, such as contacts with municipal politicians and officers, signing petitions, or active membership of political parties or other politically-oriented voluntary organisations, are about as frequent in Finland as in the other Nordic countries.
Muut osallistumismuodot, kuten yhteydet hmnaUispoliitikkoihin ja kunnan viranomaisiin, kansalaisadressien allekiqoittaminen ja poliittisen puolueen tai muun poliittisesti suuntautuneen vapaaehtoisjärjestön aktiivinen jäsenyys, ovat Suomessa suunnilleen yhtä yleisiä kuin muissa Pohjoismaissa.
The Local Government Act has a provision for referendums, but these can only be advisory and only concern matters within the general competence of local authorities.
Kuntalaissa säädetään kunnallisesta kansanäänestyksestä, joka voi olla vain neuvoa antava ja koskea ainoastaan kunnan toimivaltaan kuuluvia asioita.
Five per cent of the electorate can suggest that a referendum is arranged on a specific issue, but the final decision to hold one is made by the local council.
Kansanäänestysaloitteen tekoon jostain tietystä aiheesta tarvitaan vähintään viisi prosenttia äänioikeutetuista kunnan asukkaista, mutta lopullinen päätösvalta äänestyksestä on kunnanvaltuustolla.
Signs of discontent are also a feature of a recent, comprehensive, investigation of Finnish citizens.
Tyytymättömyys ilmenee myös tuoreesta laajasta tutkimuksesta.
Indeed, only 40 per cent agree that local politicians carry out their tasks successfully, and 44 per cent claim that citizens' views play no role in municipal decisionmaking.
Vain 40 % kansalaisista on sitä mieltä, että kunnallispoliitikot hoitavat tehtävänsä hyvin, ja 44 % katsoo, että kansalaisten mielipiteellä ei ole mitään sijaa kuntien päätöksenteossa.
However, at the same time, the Finns wish to be more involved in politics.
Toisaalta suomalaiset haluaisivat päästä osallistumaan politiikkaan entistä tiiviimmin.
According to the same investigation, 83 per cent want citizens to be offered new ways of participation (Kivinen et al. 1997).
Saman tutkimuksen mukaan 83 % vastaajista toivoo, että kansalaisille tarjottaisiin uusia osallistumismuotoja (Kivinen et ai 1997).
Finnish membership of the EU in 1995 has offered new challenges and opportunities for local government.
Suomen liittyminen EUhun vuonna 1995 on antanut paikallishallinnolle uusia haasteita ja mahdollisuuksia.
The recent nature of its entry would at first suggest that it would be unlikely for any direct impacts on Finnish local government to be visible yet.
Koska liittyminen on tapahtunut äskettäin, voitaisiin olettaa, ettei sillä ole vielä ollut suoraa ja näkyvää vaikutusta Suomen paikallishallintoon.
However, in practice, the adjustment to the Europeanisation process had already started in the beginning of the 1990s.
Käytännössä yhteisöjärjestelmään sopeuttaminen alkoi kuitenkin jo 90-luvun alussa.
A survey in 1992 indicated surprisingly high levels of orientation towards the EU among Finnish municipalities (von Bergmann-Winberg 1997).
Vuodelta 1992 oleva tutkimus osoittaa, että Suomen kuntien EY-suuntautuneisuus oli yllättävän voimakasta (von Bergmann-Winberg 1997).
For example, 47 per cent were undertaking EU training courses, 24 per cent subscribed to national EC information, and 30 per cent were cooperating with the regional level in EU matters.
Kuntien viranomaisista 47 % suoritti EY-kursseja, 24 % hankki valtion jakamaa EY-tietoa ja 30 % teki alueellisen tason kanssa yhteistyötä EY-asioissa.
These figures are particularly high as at the same time 61 per cent of the municipalities claimed that EU matters were of no interest to the municipality.
Nämä luvut ovat silmiinpistävän korkeat, kun otetaan huomioon, että samanaikaisesti 61 % kunnista ilmoitti, etteivät EY-asiat ole merkittäviä kunnan kannalta.
Despite Finland not being a member at that time, a large number of local authorities made provisions for a future membership status.
Vaikka Suomi ei ollut vielä tuolloin EY:n jäsen, monet paikallistason viranomaiset tekivät valmisteluja tulevaajäsenyyttä varten.
Generally, adjustments have been made mainly by the larger cities and the municipalities with traditional industrial bases, but there are also examples of rural municipalities with well-developed EU strategies.
Valmisteluja ovat yleensä tehneet suurehkot kaupungit ja kunnat, joissa on teollisuusperinteitä, mutta on myös esimerkkejä maaseutukunnista, jotka ovat kehittäneet monipuolisia EU-strategioita.
Previous international links, for example, due to the presence of large export industries or tourism, have also played a role.
Myös mm. vientiteollisuuden tai matkailun kautta syntyneillä kansainvälisillä yhteyksillä on ollut oma vaikutuksensa.
However, structural conditions cannot explain everything.
Rakenteelliset olosuhteet eivät kuitenkaan selitä kaikkea.
A significant factor is also the attitude of the political leadership of the municipality towards the EU.
Merkittävä tekijä on myös kunnan poliittisen johdon asenne EU:hun.
Interestingly, research indicates that Finnish local authorities with
Tutkimus osoittaa yllättäen, että vapaakunnat eivät ole yleensä halukkaita ryhtymään EU:hun liittyviin toimiin.
the status of free communes tend not to be favourable to developing activities in relation to the EU. It seems as if local authorities that are occupied with internal changes and relationships with central government are not necessarily more oriented towards the European level.
Vaikuttaa siltä, että kunnan sisäisiin muutoksiin sekä kunnan ja valtion suhteisiin keskittyvät paikallisviranomaiset eivät välttämättä ole kovin innostuneita Euroopan tason asioista.
The results from a follow-up questionnaire in 1994, still prior to Finnish membership, indicated that the activity rate among the local authorities had increased (von Bergmann-Winberg 1998).
Vuodelta 1994, siis ennen Suomen EU-jäsenyyttä, oleva seurantatutkimus osoittaa, että paikallisviranomaisten toimeliaisuus oli kasvanut (von Bergmann-Winberg 1997).
However, the main expansion concerned external strategies.
Päähuolena olivat kuitenkin ulkoiset strategiat.
Local authorities in Finland are more actively seeking information about the EU and are, to a larger extent, cooperating with other local authorities and the regional councils.
Suomen kunnallisviranomaiset hankkivat yhä aktiivisemmin EU-tietoa ja tekevät entistä tiiviimpää yhteistyötä muiden paikallisviranomaisten ja aluevaltuustojen kanssa.
It should be emphasized that even before EU membership was on the agenda, Finnish municipalities had developed transnational links.
On painotettava, että Suomen kunnilla oli kansainvälisiä yhteyksiä jo ennen kuin EU-jäsenyys oli ajankohtainen.
Transfrontier cooperation with municipalities and county councils in other Nordic countries started already in the 1960s.
Yhteistyö muiden Pohjoismaiden kunnallisten ja alueellisten edustajistojen kanssa alkoi jo 60-luvulla.
Later, Russia and the Baltic states were also included.
Myöhemmin mukaan kutsuttiin myös Venäjä ja Baltian maat.
At least initially, cooperation concerned environmental issues, culture, medical care, tourism, and transport.
Ainakin aluksi yhteistyötä tehtiin ympäristön, kulttuurin, terveydenhuollon, matkailun ja liikenteen aloilla.
However, European integration has contributed to further reinforcing this tendency, in Finland as well as in other countries (Östhol 1996).
Euroopan yhdentyminen on vahvistanut tätä suuntausta sekä Suomessa että muissa maissa (Östholm 1996).
The analyses undertaken so far detect an increasing adjustment to the EU by Finnish local authorities, even if this is limited to a relatively small number of municipalities.
Tähänastiset analyysit osoittavat, että Suomen kunnallisviranomaiset ovat lisänneet EU-hakuista toimintaa, vaikka tämä koskeekin verrattain pientä osaa kunnista.
It is likely that this development has continued after membership status was obtained in 1995 and that a larger number of local authorities are now active vis-à-vis the EU.
On todennäköistä, että kehitys on jatkunut samansuuntaisena vuonna 1995 toteutuneen EU-jäsenyydenjälkeenkin ja että monet kunnallisviranomaiset ovat nykyisin aktiivisia EU-asioissa.
The consequences for local democracy of these activities are not yet clear.
Näiden toimien vaikutukset paikallisdemokratiaan eivät ole vielä selvillä.
However, it is unlikely that they are a response to strong popular demands, but rather are initiated by political and administrative elites.
On kuitenkin epätodennäköistä, että ne vastaisivat perustason kansalaisten vaatimuksia - niiden taustalla on pikemminkin politiikan ja hallinnon eliitti.
4.2 Central-Local Relations
Keskus-ja paikallishallinnon suhteet
The relationship between central and local government has changed as central regulation has been relaxed.
Keskus- ja paikallishallinnon suhteet ovat muuttuneet, sillä valtiovallan harjoittamaa sääntelyä on vähennetty.
An important channel bringing the. two levels together is the annual negotiation, which involve representatives of government ministries and the Association of Local and Regional Authorities.
Näiden kahden tason tärkeä yhteyskanava ovat vuosittaiset neuvottelut, joihin osallistuu ministeriöiden ja kuntaliiton edustajia.
These have taken place since 1975 and are mainly focusing on the economic preconditions for local authorities, including prospects for local tax increases, but have also concerned centralgovernment initiatives that may affect local government.
Neuvotteluja on käyty vuodesta 1975 ja niissä käsitellään erityisesti kunnallistalouden edellytyksiä, muun muassa kunnallisveron korotasnäkymiä. Niissä on käsitelty myös valtiovallan aloitteita, jotka saattavat vaikuttaa paikallishallintoon.
The agreements reached in these negotiations are seen as strong recommendations for the different parties, but they are not compulsory.
Saavutettuja sopimuksia pidetään vakavina suosituksina kummallekin osapuolelle, mutta ne eivät ole sitovia.
Nevertheless, they are considered to have hampered excessive tax increases as well as creating a forum for confidential dialogue between representatives of the two levels.
Niiden katsotaan kuitenkin estäneen kohtuuttomat veronkorotukset samalla kun neuvottelut ovat tarjonneet luottamuksellisen vuoropuhelufoonimin näiden kahden tason edustajille.
Municipal expenditures represented 18 per cent of the gross domestic product (GDP) and their share of total public expenditures was 30 per cent (1994 figures) (Council of Europe 1997).
Kuntien menot olivat (vuonna 1994) 18 % bruttokansantuotteesta ja niiden osuus julkishallinnon kokonaismenoista 30 % (European Council [Euroopan neuvosto] 1997).
cent), central government grants (29 per cent), and user fees (15 per cent) (1994 figures).
Suurimmat tulonlähteet ovat verot (40 %), valtion osoittamat määrärahat (29 %) ja käyttäjämaksut (15 %) (vuoden 1994 luvut).
The main localgovernment tax is a proportional income tax, which at the moment, on average, is 18 per cent of taxable income.
Kunnallisvero on suhteellinen tulovero, joka on tällä hetkellä keskimäärin 18 % verotettavasta tulosta.
However, it ranges from between 15 to 20 per cent in different municipalities.
Se vaihtelee kuitenkin kunnittain 15 prosentista 20 prosenttiin.
Local authorities set the tax rate, but from 1975 onwards agreements have been made about a recommended level of taxation between central government and the different associations of local authorities.
Kunnat määräävät veroäyrin, mutta vuodesta 1975 valtio ja kunnalhsviranomaisten järjestöt ovat tehneet sopimuksia suositeltavasta verotasosta.