natgillin/translations-raw huggingface dataset:
15 — See paragraphs 21 and 22.
15 — Ks. tuomion 21 ja 22 kohta.
13 — Second Council Directive 77/91/EEC of 13 December 1976 on coordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, in respect of the formation of public limited liability companies and the maintenance and alteration of their capital, with a view to making such safeguards equivalent, OJ 1977 L 26, p. 1.
13 — Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi osakeyhtiöitä perustettaessa sekä niiden pääomaa säilytettäessä ja muutettaessa, 13 päivänä joulukuuta 1976 annettu toi nen neuvoston direktiivi 77/91/ETY (EYVL 1977, L 26, s. 1).
16 — Frederiksen, paragraph 11 of the Opinion.
16 — Em. asia Frederiksen, ratkaisuehdotuksen 11 kohta.
HENKEL HELLAS V GREEK STATE the 1% limit imposed by Article 7(2) as substituted by Directive 85/303.
HENKEL HELLAS on yksi prosentti direktiivillä 85/303/ETY muutetun 7 artiklan 2 kohdan nojalla.
precise event which gives rise to the increase in the value of the plaintiff's capital, to wit the capitalisation of its earned but undistributed profits.
mukaan siihen täsmälliseen tapahtumaan, joka merkitsee valittajan yhtiöpääoman arvon lisääntymistä eli siihen, kun sen keräämät mutta jakamattomat voitot siir rettiin yhtiöpääomaan.
In my view, several features of Directive 85/303 point strongly against the Commission's argument.
Mielestäni komissio väite on jyrkässä ristiriidassa direktiivin 85/303/ETY useiden piirteiden kanssa.
Firstly, the tenor of the recitals in the preamble to Directive 85/303 is that capital duties should be abolished.
Ensiksikin on todettava, että direktiivin 85/303/ETY johdantoosan perustelukappaleiden pääajatus on se, että pääoman hankintaverot olisi poistettava.
They are described as being 'detrimental to the regrouping and development of undertakings; ... particularly harmful in the present economic situation in which there is a paramount need for priority to be given to stimulating investment ...' (second recital).
Niitä kuvaillaan "haitallisiksi yritysten ryhmittymisen ja kehityksen kannalta ovat erityisen haitallisia nykyisessä taloudellisessa tilanteessa, joka väistämättä edellyttää etusijan antamista toimille, joilla kan nustetaan sijoitusten tekemistä "
The 'best solution', namely abolition, was not pursued only because of the unacceptable losses of national revenue that would have resulted (third recital).
(toinen perustelukappale). "Parasta ratkaisua" eli poistamista ei tavoiteltu, ja näin tehtiin ainoastaan siksi, että siitä olisi aiheutunut sellaisia tappioita valtion tulo jen osalta, joita ei olisi voitu hyväksyä (kolmas perustelukappale).
Emphasis was placed on exemptions, par ticularly for transactions then subject to a reduced rate (third and fourth recitals).
Erityistä painoa annettiin vapautuksille, erityisesti siltä osin kuin ne koskivat toimia, joista tuolloin kannettiin veroa alennetun verokannan mukaisesti (kolmas ja neljäs perustelukappale).
The special (fifth) recital relating to Greece then reads:
Kreikkaa erityisesti koskevassa (viidennessä) perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
It would appear to follow from these conclusions, with which the Commission agrees, that the imposition of the tax in issue in Greece contravenes Articles 7 and 10 of the Directive.
Näistä huomioista, joiden osalta komissio on samaa mieltä, näyttäisi seuraavan, että kyseessä olevan veron kanta minen Kreikassa on vastoin direktiivin 7 ja 10 artiklaa.
However, the Commission submitted expressly at the hearing (a view at best implicit in its written observa tions) that Greece was free even in 1992 to impose a new capital tax by virtue of the subparagraph added by Article 1(1) of Directive 85/303, which obliged Greece to determine the transactions listed in Article 4(2) which it would 'subject to capital duty'.
Komissio kuitenkin totesi suullisessa käsittelyssä nimenomaisesti (kannan, joka ilmeni korkeintaan implisiittisesti sen kirjallisista huomautuksista), että Kreikalla oli jopa vuonna 1992 oikeus ottaa käyttöön uusi pääomavero direktiivin 85/303/ETY 1 artiklan 1 kohdalla lisätyn sen alakohdan perusteella, jonka mukaan Kreikan oli määrättävä, mistä 4 artiklan 2 kohdassa luetelluista toimista se kantaisi "pääoman hankintaveroa".
Greece has not itself subscribed to this argument, presumably because it claims that the tax is not a capital duty and because to accept it would result in the rate of tax that it could legitimately impose being limited to 1%.
Kreikka ei itse ole vedonnut tähän väitteeseen ja se jätti vetoamatta siihen oletettavasti siksi, että se väittää, että kyseinen vero ei ole pääoman hankinta vero ja koska väitteen hyväksy minen merkitsisi, että sen verokannan, jonka se voisi lainmukaisesti ottaa käyttöön, enimmäissuuruus olisi yksi prosentti.
The Commission went so far as to suggest, in answer to a question at the hearing, that there was and still is no timelimit on the right of Greece to introduce new capital duties on transactions listed in Article 4(2).
Komissio meni niin pitkälle, että se ehdotti suullisessa käsittelyssä esitettyyn kysymykseen vastaukseksi, että Kreikan oikeudelle ottaa käyttöön uusia 4 artiklan 2 kohdassa lueteltuja toimia koskevia pääoman hankintaveroja ei ollut eikä ole mitään aika rajoituksia.
On the other hand, it maintains that any such duty is subject to
Toisaalta se väittää, että minkä tahansa tällaisen veron enimmäissuuruus
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98 provision should be made for the possibility of introducing such duty in Greece and of exempting certain transactions from it.' framework of Greece's implementing measures.
JULKISASIAMIES FENNELLYN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-350/98 tävä mahdollisuudesta ottaa käyttöön tällainen vero Kreikassa ja mahdollisuudesta vapauttaa tietyt toimet siitä".
The fact that Law 1676/1986, by which Greece implemented Directive 85/303, was adopted somewhat tardily after the 1 January 1986 deadline is immaterial in this respect, since, as is noted in paragraph 8 above, it chose to exempt transactions capitalising profits or reserves, thus exercising one of the options conferred on all Member States to a greater or lesser extent and encouraged in the third recital.
täytäntöönpanotoimien yhteydessä. Sillä seikalla, että laki 1676/1986, jolla Kreikka pani täytäntöön direktiivin 85/303/ETY, annettiin hieman myöhässä 1.1.1986 päättyneen määräajan jälkeen, ei ole tältä osin merkitystä, koska, kuten edellä 8 kohdassa on todettu, Kreikka päätyi vapauttamaan verosta toimet, joilla voittoja tai varauksia siirretään yhtiöpääomaan, jolloin se käytti yhtä kaikille jäsenvaltioille suuremmassa tai pienemmässä laajuudessa annetuista valintamahdollisuuksista, jonka käyttämiseen kolmannessa perustelukappaleessa kannustetaan.
Secondly, the subparagraph added to Article 4(2) of the Directive obliged Greece to determine the listed transactions which it would 'subject to capital duty'.
Toiseksi on todettava, että direktiivin 4 artiklan 2 kohtaan lisätyssä alakohdassa Kreikka velvoitettiin määräämään, mistä kyseisessä direktiivissä luetelluista toimista se "kantaa pääoman hankintaveroa".
It did not confer an option unlimited in time.
Siinä ei annettu ajallisesti rajoittamatonta valintaoikeutta.
If it had, it would have treated Greece differ ently from all other Member States.
Jos siinä olisi annettu sellainen, Kreikkaa olisi kyseisessä säännöksessä kohdeltu toisin kuin kaikkia muita jäsen valtioita.
The special treatment afforded to Greece is explained as being due to the absence of any capital duty in Greece on 1 July 1984, a fact which would not justify such a derogation unlimited in time.
Kreikalle sallittua erityistä koh telua selitetään sillä, että Kreikassa ei kan nettu 1.7.1984 mitään pääoman hankintaveroja eli seikalla, jolla ei voitaisi perustella tällaisen ajallisesti rajoittamattoman poik keuksen myöntämistä.
Accordingly, I am of the opinion that Greece did not have any right to introduce new capital duties on transactions listed in Article 4(2), once it chose not to do so when implementing Directive 85/303.
Tämän johdosta katson, että Kreikalla ei ollut oikeutta ottaa käyttöön direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa lueteltuja toimia koskevia uusia pääoman hankinta veroja sen jälkeen, kun se oli direktiiviä 85/303/ ETY täytäntöönpannessaan päättänyt, ettei se ota sellaisia käyttöön.
Thirdly, Article 3 of Directive 85/303 obliged Greece, like all other Member States, to take the necessary implementing measures before 1 January 1986.
Kolmanneksi on niin, että direktiivin 85/303/ETY 3 artikla velvoitti Kreikkaa, kuten kaikkia muitakin jäsenvaltioita, toteuttamaan tarvittavat täytäntöönpano toimet ennen päivämäärää 1.1.1986.
In my view, this obligation applied equally to the determination of any Article 4(2) transactions which Greece wished to subject to capital duty.
Mielestäni tämä velvollisuus koski vastaavalla tavalla niiden 4 artiklan 2 kohdassa lueteltujen toimien määräämistä, joista Kreikka halusi kantaa pääoman hankintaveroa.
That power amounts to a derogating provision which should be con strued strictly, all the more so because of the terms of the fifth recital, which explains it and which could justify only the imposition of capital duty occurring within the
Tämä oikeus vastaa poikkeussäännöstä, jota olisi tulkittava suppeasti, ja näin on meneteltävä varsinkin viidennen perus telukappaleen sanamuodon takia; kyseisessä perustelukappaleessa selitetään poik keusta, ja sillä voidaan perustella pääoman hankintaveron kantamista vain silloin, kun kantaminen tapahtuu Kreikan toteuttamien
HENKEL HELLAS V GREEK STATE the main proceedings may be imposed by Greece.
HENKEL HELLAS kyseessä kansallisessa tuomioistuimessa olevan kaltaista veroa.
formally be classified as constituting capital duty on the transactions covered by Article 4(2)(a) of the Directive, I shall consider its compatibility with the Directive.
sesti tuloverona, ei näin ollen pitäisi muo­dollisesti luokitella direktiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista toi­mista kannettavaksi pääoman hankintave­roksi, yhteensopiva direktiivin kanssa.
To my mind, if the Court were minded to take that view, it should, in any event, pursuant to Article 10, classify the duty at issue as a charge having equivalent effect to a capital duty on the capitalisation of profits within the meaning of Article 4(2)(a).
Mielestäni on niin, että jos yhteisöjen tuo­mioistuin olisi taipuvainen hyväksymään tämän kannan, sen pitäisi direktiivin 10 artiklan mukaan joka tapauksessa luo­kitella kyseinen vero 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta voittojen siir­tämisestä yhtiöpääomaan kannettavaa pääoman hankintavęroa vaikutukseltaan vastaavaksi maksuksi.
In Potente Carni and Cispadana Costruzioni, the Court held that Article 10 of the Directive was to be interpreted as prohibiting 'indirect taxes which have the same character istics as capital duty ...'.
Yhdistetyissä asiois­sa C­71/91 ja C­178/91, Potente Carni ja Cispadana Costruzioni, antamassaan tuo­miossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että direktiivin 10 artiklaa oli tulkittava siten, että siinä kielletään "välilliset verot, joilla
The impugned duty is imposed on the occur rence of one of the precise economic transactions envisaged by Article 4(2)(a), the capitalisation of undistributed profits.
On selvää, että kaikkien pääoman hankintaverojen, joihin luetaan mukaan myös Kreikassa kannettavat pääoman hankintaverot, verokanta saa direktiivin 7 artiklan 2 kohdan mukaan olla enintään yksi prosentti.
On this analysis, the duty would be incompatible with Article 10, read in combination with Article 4, of the Directive.
Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa on todettava, että jos on totta, että kyseinen vero on pääoman hankinta­vero, jonka verokanta ylittää tämän kan­nan, olennainen seikka on, että sen kanta­minen on kiellettyä.
In view of the answer I propose to the first question, there is no need to consider the second question in detail.
7 Tämä arvioin­ saan vapauttamaan pääoman hankintave­ rosta toimet, joiden katsotaan kuuluvan 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan sovelta­misalaan, Kreikalla ei enää ole oikeutta kantaan mitään tällaista veroa tällaisista toimista, mukaan lukien kansallisessa tuo­mioistuimessa kyseessä olevan kaltaisesta toimesta.18 tiperuste täyttyy nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa selvästi.
It is obvious that all capital duties, including those applied by Greece, are limited by Article 7(2) of the Directive to a maximum rate of 1%.
Riidanalainen vero kannetaan suoritettaessa yksi 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista täs­mällisistä taloudellisista toimista eli siir­rettäessä jakamattomia voittoja yhtiö­pääomaan.
In the present case, if it is true that the tax at issue is a capital duty which exceeds that rate, the essential point is that its imposition is prohibited.
Tämän tarkastelun perusteella vero olisi ristiriidassa 10 artiklan kanssa, kun kyseistä artiklaa luetaan yhdessä direktiivin 4 artiklan kanssa.
Since Greece chose to exempt from capital duty, when implementing Directive 85/303, those transactions which fall to be considered within Article 4(2)(a), it may no longer impose any such duty whatsoever on such transactions, which include one such as that involved in the main proceedings.18
Koska 10 artiklassa tarkoitettujen maksujen kan­taminen on lisäksi ehdottomasti kiellettyä, jollei 12 artiklassa luetelluista poikkeuk­sista, joilla ei ole merkitystä nyt käsiteltä­vänä olevan asian kannalta, muuta johdu, vastaus kansallisen tuomioistuimen esittä­mään ensimmäiseen kysymykseen on oltava se, että Kreikka ei saa kantaa mitään
18 — In the light of this conclusion, it is unnecessary for me to consider the validity of the basis of assessment adopted by the Greek authorities pursuant to the administrative circular governing the calculation of the impugned tax (see paragraph 2 above), to which reference is made in the order for reference.
18 — Tämän ratkaisuehdotuksen takia minusta vaikuttaa tar­peettomalta tarkastella sen veron määräytymisperusteen pätevyyttä, jota Kreikan viranomaiset ovat käyttäneet rii­danalaisen veron laskemista koskevan sellaisen hallinnol­lisen ohjeen (ks. edellä 2 kohta) mukaisesti, johon ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätök­sessä viitataan.
Suffice it to say, that if the Court were to agree with the Commission and rule that Greece remains entitled to impose capital duty up to the maximum rate of 1% on transactions falling within Article 4(2)(a) of the Directive, I would recommend that the taxable amount should not be calculated by reference to gross profits, since Article 5(1 )(c) of the Directive specifies expressly, as the basis of assessment in the case of capitalisation of profits, 'the nominal amount of such increase'.
Riittää, kun todetaan, että jos yhteisöjen tuomioistuin jakaisi komission kannan ja katsoisi, että Kreikalla on edelleen oikeus kantaa direktiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista toimista pääoman hankintavęroa, jonka enimmäisverokanta on yksi pro­sentti, suosittelisin, että verotettavaa määrää ei pitäisi laskea bruttovoittojen perusteella, sillä direktiivin 5 artik­lan 1 kohdan c alakohdassa nimenomaisesti täsmenne­tään, että siirrettäessä voittoja yhtiöpääomaan veron määräytymisperuste on "tällaisen korotuksen nimellis­arvo".
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98
JULKISASIAMIES FENNELLYN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-350/98
IV — Conclusion
IV Ratkaisuehdotus
In the light of the foregoing, I recommend that the Court answer the questions referred by the Diikitiko Protodikio, Piraeus as follows:
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Dioikitiko Protodikeio Peiraian esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
(1) A duty charged by a Member State on the capitalisation of undistributed profits, such as that at issue in the main proceedings, constitutes a capital duty on a transaction falling within Article 4(2)(a) of Council Directive 69/335/ EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended;
1) Kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan kaltainen vero, jonka jäsenvaltio kantaa jakamattomien voittojen siirtämisestä yhtiöpääomaan, on pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinä kuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta toimesta kan nettava pääoman hankintavero.
(2) A Member State such as the Hellenic Republic, which, when transposing Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985 concerning indirect taxes on the raising of capital into national law, chose to exempt the transactions covered by Article 4(2)(a) of Directive 69/335 from capital duty, is no longer entitled to impose any capital duties on such transactions.
2) Jäsenvaltiolla, kuten Helleenien tasavallalla, joka pannessaan kansallisessa oikeudessa täytäntöön pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 10 päivänä kesäkuuta 1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/303/ ETY päätyi vapauttamaan pääoman hankinta verosta direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut toimet, ei enää ole oikeutta kantaa mitään pääoman hankinta veroja tällaisista toimista.
JUDGMENT OF THE COURT (Sixth Chamber) 11 November 1999*
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto) 11 päivänä marraskuuta 1999 *
REFERENCE to the Court under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) by the Diikitiko Protodikio, Piraeus, Greece, for a preliminary ruling in the proceedings pending before that court between
Asiassa C-350/98, jonka Dioikitiko Protodikeio Peiraia (Kreikka) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuo mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Henkel Hellas ABEE and
Henkel Hellas ABEE vastaan
Greek State on the interpretation of Articles 4 and 7 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital (OJ, English Special Edition 1969 (II), p.
Kreikan valtio ennakkoratkaisun pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s.
412), as amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985 (OJ 1985 L 156, p. 23),
25) 4 ja 7 artiklan tulkinnasta, sellaisena kuin kyseinen direk tiivi on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, s. 23),
* Language of the case: Greek.
* Oikeudenkayntikieli: kreikka.
THE COURT (Sixth Chamber), composed of: R. Schintgen, President of the Second Chamber, acting as President of the Sixth Chamber, G. Hirsch and H. Ragnemalm (Rapporteur), Judges,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: toisen jaoston puheenjohtaja R. Schintgen, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit G. Hirsch ja H. Ragnemalm (esittelevä tuomari), julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— Henkel Hellas ABEE, by D. Papadellis, of the Athens Bar,
— Henkel Hellas ABEE, edustajanaan asianajaja D. Papadellis, Ateena,
— the Greek Government, by K. Paraskevopoulou-Grigoriou, Agent for Legal Proceedings in the State Legal Service, and D. Tsagkaraki, Adviser in the Special Legal Service — Section for European Community Law in the Ministry of Foreign Affairs, acting as Agents,
— Kreikan hallitus, asiamiehinään valtion oikeudellisen neuvoston oikeudellinen neuvonantaja K. Paraskevopoulou-Grigoriou ja ulkoasiainministeriön oikeudellisen erityisosaston eurooppaoikeutta hoitavan jaoston tarkastaja D. Tsagkaraki,
— the Commission of the European Communities, by D. Gouloussis, Legal Adviser, and H. Michard, of its Legal Service, acting as Agents, having regard to the Report for the Hearing, after hearing the oral observations of the Greek Government, represented by M. Apessos, Deputy Legal Adviser in the State Legal Service, acting as Agent,
— Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja D. Gouloussis ja oikeudellisen yksikön virkamies H. Michard, ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen, kuultuaan Kreikan hallituksen, asiamiehenään valtion oikeudellisen neuvos ton oikeudellinen apulaisneuvonantaja M. Apessos, ja komission, asiamiehe-
HENKEL HELLAS V GREEK STATE and the Commission, represented by D. Gouloussis, at the hearing on 22 June 1999, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 9 September 1999, gives the following
HENKEL HELLAS nään D. Gouloussis, 22.6.1999 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset, mautukset, kuultuaan julkisasiamiehen 9.9.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen, dotuksen, on antanut seuraavan tuomion
23) (here inafter 'Directive 69/335').
23; jäljempänä direktiivi 69/335/ETY).
Those questions were raised in proceedings between the company Henkel Hellas ABEE ('Henkel Hellas') and the Greek State concerning the payment of duty on the capitalisation of undistributed profits.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisia ovat Henkel Hellas ABEE (jäljempänä Henkel Hellas) ja Elliniko Dimosio (Kreikan valtio) ja joka
Article 4(1) of Directive 69/335 sets out the transactions which give rise to the levying of capital duty.
Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan luettelo niistä toi mista, joista on kannettava pääoman hankinta veroa.
The first subparagraph of Article 4(2) lists the transactions which the Member States may continue to subject to that duty to the extent that they were taxed at the rate of 1% as at 1 July 1984.
Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa luetellaan ne toimet, joista jäsenvaltiot voivat edelleen kantaa tätä veroa, edellyttäen, että niistä kannettiin 1.7.1984 yhden prosentin suuruisen verokannan mukainen vero.
According to the second subparagraph of Article 4(2), however, the Hellenic Republic is to determine which of the transactions listed it will subject to capital duty.
Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään kuitenkin, että Kreikan tasavalta määrää, mistä edellä mainitussa alakohdassa luetelluista toi mista se kantaa pääoman hankinta veroa.
Item (a) of the first subparagraph of Article 4(2) specifically covers the 'increase in the capital of a capital company by capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves'.
Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta koskee pääomayhtiön yhtiöpääoman korottamista siirtämällä voittoja, rahastoja tai varauksia yhtiöpääomaan. *
As regards the rate of duty, Article 7 provides:
Direktiivin 69/335/ETY 7 artiklassa säädetään verokannan osalta seuraavaa:
Member States shall exempt from capital duty transactions ... which were, as at 1 July 1984, exempted or taxed at a rate of 0.50% or less.
Jäsenvaltiot vapauttavat pääoman hankintaverosta [ ] toimet, jotka olivat 1.7.1984 vapautettuja verosta tai joista kannettiin veroa enintään 0,5 prosentin verokannan mukaan.
The exemption shall be subject to the conditions which were applicable, on that date, for the grant of the exemption or, as the case may be, for imposition at a rate of 0.50% or less.
Vapautuksen edellytyksenä on, että vapautuksen myöntämisen tai tarvittaessa enintään 0,5 prosentin verokannan soveltamisen edellytyksenä edellä mainittuna päivämääränä sovelletut ehdot täyttyvät.
The Hellenic Republic shall determine which transactions it shall exempt from capital duty.
Kreikan tasavalta määrää, mitkä toimet se vapauttaa pääoman hankintaverosta.
Member States may either exempt from capital duty all transactions other than those referred to in paragraph 1 or charge duty on them at a single rate not exceeding 1%.
Jäsenvaltiot voivat joko vapauttaa pääoman hankintaverosta kaikki muut kuin 1 kohdassa tarkoitetut toimet tai kantaa niistä veroa enintään yhden prosentin yhtenäisen verokannan mukaan.