natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is for the national court to decide the main proceedings on the basis of the answer to Question 1.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista pääasia ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen perusteella.
He proposed the following answer to the questions referred by the Value Added Tax Tribunal:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Value Added Tax Tribunalin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Where a trader who comes under the provisions of Article 26 of the Sixth Directive 77/388 carries out, in return for payment of a package price, operations which consist of services supplied partly by himself and partly by other taxable persons, the VAT scheme provided for in Article 26 may be applied only to the latter, in so far as they are of direct benefit to the traveller.
Silloin kun taloudellinen toimija, johon sovelletaan kuudennen direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan säännöksiä, suorittaa kokonaishinnan maksamista vastaan toimia, joihin sisältyy osin toimijan itsensä ja osin muiden verovelvollisten suorittamia palveluja, 26 artiklan mukaista arvonlisäverojärjestelmää voidaan soveltaa ainoastaan viimeksi mainittuihin siltä osin kuin ne koituvat suoraan matkailijan hyväksi.
The margin which constitutes the taxable amount within the meaning of Article 26(2) of the Sixth Directive is to be obtained by apportioning the package price, exclusive of tax, between the inhouse services and the services bought in from other taxable persons on the basis of the market value of the inhouse services.
Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu veron perusteena oleva kate saadaan erittelemällä omien suoritusten ja muiden verovelvollisten suoritusten veroton kokonaishinta omien suoritusten markkinaarvon perusteella.
Joined Cases C-9/97 and C-118/97 Raija-Liisa Jokela and Laura Pitkäranta Agriculture
Yhdistetyt asiat C-9/97 ja C-l 18/97 Raija-Liisa Jokela ja Laura Pitkäranta Maatalous
Preliminary ruling (Definition of national court or tribunal — Agriculture — Compensatory permanent natural handicaps — Conditions for granting the allowance)
Näistä säännöksistä ilmenee, että yhteisön säädösten pääasiallinen tavoite on tukea maataloustoiminnan jatkumista alueilla, joilla toiminta vaarantuisi ilman tukea, mikä aiheuttaisi useita kielteisiä seurauksia näiden alueiden väestölle ja maaseutuympäristölle.
By orders of 9 January 1997 (Case C-9/97) and 12 March 1997 (Case C-118/97), the Maaseutuelinkeinojen Valituslautakunta (Rural Businesses Appeals Board) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 17 and 18 of Council Regulation (EEC) No 2328/91 of 15 July 1991, and Article 1 of Council Directive 75/268/EEC of 28 April 1975.
Maaseutuelinkeinojen valituslautakunta on esittänyt 9.1.1997 tekemällään välipäätöksellä (asia C-9/97) ja 12.3.1997 tekemällään välipäätöksellä (asia C-118/97) kaksi ennakkoratkaisukysymystä 15.7.1991 annetun neuvoston asetuksen N:o 2328/91 17 ja 18 artiklan sekä 28.4.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/268/ETY 1 artiklan tulkinnasta.
It is apparent from those provisions that, the objective of the Community rules is essentially to support the continuation of farming in areas where it would be jeopardised without such support, with all the adverse consequences which that would involve for population levels and conservation in the areas concerned.
Tästä seuraa, että viljelijä täyttää yhteisön lainsäädännön pääasiallisen tavoitteen, kun hän pitää tilansa toiminnassa. Asutuksen säilymistä koskeva tavoite, jonka toteutumista maataloustoiminnan jatkumisella tosin pyritään edistämään, ei sen sijaan sinänsä vaadi pysyvää asumista tilalla.
A farmer thus achieves the essential objective of the Community legislation if he keeps his farm running.
Ensimmäisen kysymyksen toisen osan a ja b kohta
Those questions were raised in proceedings brought respectively by Mrs Jokela and by Laura Pitkäranta, represented by her guardian Anne Pitkäranta, concerning the refusal of the administrative authorities to grant them a compensatory allowance intended to offset the handicap caused by farming in lessfavoured agricultural areas.
Nämä kysymykset on esitetty kahdessa menettelyssä, joista ensimmäisen on pannut vireille Raija-Liisa Jokela ja toisen Laura Pitkäranta, edustajanaan holhoojansa Anne Pitkäranta, siitä syystä, että asianomainen hallintoviranomainen oli evännyt heiltä luonnonhaittakorvauksen, joka on tarkoitettu korvaamaan maatalouden harjoittamisesta epäsuotuisilla alueilla aiheutuva haitta.
The second part of the first question, points (a) and (b)
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.11.1997 antamalla määräyksellä nämä kaksi asiaa on yhdistetty suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten.
By order of the President of the Court of 4 November 1997, the two cases were joined for the purposes of the oral procedure and judgment.
Kansallinen tuomioistuin kysyy seuraavaksi, onko kansallisessa tuomioistuimessa esillä olevan kaltaisen kansallisen lainsäädännön noudattaminen yhteisön oikeuden, erityisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen, vastaista.
The national court asks next whether it is contrary to Community law, in particular the principles of equal treatment and legal certainty, to apply national legislation such as that in issue in the main proceedings.
On syytä todeta, että asetuksen N:o 2328/91 18 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltioille annetaan nimenomaisesti oikeus säätää tasaushyvityksen myöntämistä koskevista täydentävistä tai rajoittavista edellytyksistä.
The national court wishes to know, in substance, whether it is contrary to Regulation 2328/91 on improving the efficiency of agricultural structures or Directive 75/268 on mountain and hill farming and farming in certain lessfavoured areas to grant a compensatory allowance to a farmer whose home is not on the farm.
Kansallinen tuomioistuin kysyy, estävätkö maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annettu asetus N:o 2328/91 ja vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta annettu direktiivi 75/268/ETY luonnonhaittakorvauksen myöntämisen viljelijälle, jos hän ei asu pysyvästi maatilallaan.
It must be noted that Article 18(3) of Regulation No 2328/91 expressly authorises the Member States to lay down additional or limiting conditions for the grant of the compensatory allowance.
Tästä seuraa, että tasaushyvityksen saamiselle Suomen lainsäädännössä asetettua asumisvaatimusta koskevat säännökset ovat tukijärjestelmällä tavoiteltujen päämäärien mukaisia ja kuuluvat siis asetuksen N:o 2328/91 18 artiklan
It must be noted that Article 18 of Regulation No 2328/91 simply states that the persons eligible for the compensatory allowance are 'farmers ... who undertake to pursue a farming activity in accordance with the aims of Article 1 of Directive 75/268/EEC', which itself refers to 'the continuation of farming, thereby maintaining a minimum population level or conserving the countryside in certain lessfavoured areas'.
On todettava, että asetuksen N:o 2328/91 18 artiklassa säädetään pelkästään, että tasaushyvitystä saavat "viljelijät, jotka sitoutuvat harjoittamaan direktiivin 75/268/ETY 1 artiklan tavoitteiden mukaista maataloustoimintaa", ja että viimeksi mainitulla säännöksellä pyritään "maataloustoiminnan jatkumisen turvaamis[een] sekä tiettyjen epäsuotuisien alueiden vähimmäisasutukscn ylläpitämis[een] tai maaseutuympäristön hoitamis[ecn] tietyillä epäsuotuisilla alueilla".
The fifth recital of the preamble to Directive 75/268, states that the system of aid to be introduced is to combat 'the steady decline in agricultural
Direktiivin 75/268/ETY viidennessä perustelukappaleessa, todetaan, että käyttöön otettavalla tukijärjestelmällä on pyrittävä estämään "maataloustulojen jatkuva väheneminen" ja poistamaan epäsuotuisilta alueilta "erityisen puutteelliset työolosuhteet".
It follows that the detailed rules governing the residence requirement laid down in the Finnish legislation for eligibility for the compensatory allowance fall within the objectives pursued by the system of aid and, consequently, within the limits of the discretion left to the Member States by Article 18(3) of Regulation
Viljelijä, joka asuu Suomessa yli 12 kilometrin etäisyydellä tilaltaan, on samassa asemassa kuin viljelijä, joka asuu toisessa jäsenvaltiossa, sillä heidän molempien tulee tasaushyvityksen saadakseen täyttää vaaditut erityiset edellytykset.
It is not contrary to Articles 17 and 18 of Council Regulation (EEC) No 2328/91 of 15 July 1991 on improving the efficiency of agricultural structures or to Article 1 of Council Directive 75/268/EEC of 28 April 1975 on mountain and hill farming and farming in certain lessfavoured areas to grant a compensatory allowance for permanent natural handicaps to a farmer whose home is not on the farm.
Maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 17ja 18 artikla sekä vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta 28 päivänä huhtikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/268/ETY 1 artikla eivät estä pysyvästä luonnonhaitasta maksettavan tasaushyvityksen myöntämistä viljelijälle, jos hän ei asu pysyvästi maatilallaan.
It is not contrary either to the principle of equal treatment or to that of legal certainty for a farmer claiming the compensatory allowance who does not tive on his farm but more than 12 kilometres by road from its operational centre to be required to work the farm himself, to derive at least 50% of his income from farming or similar activities and, in addition, to establish the existence of special grounds:
Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen vastaista ei ole sen edellyttäminen, että viljelijän, joka hakee tasaushyvitystä ja joka asuu maatilansa ulkopuolella yli 12 kilometrin tie-etäisyydellä maatilan talouskeskuksesta, on harjoitettava maataloutta tilalla omatoimisesti, että hänen on saatava vähintään puolet kokonaistuloistaan maataloudesta tai siihen rinnastettavasta toiminnasta ja että lisäksi on oltava erityinen syy korvauksen saantiin.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 March 1998.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 24 päivänä maaliskuuta 1998.
He proposed that the Court give the following answer to the questions submitted by the Maaseutuelinkeinojen Valituslautakunta:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
'(1) It is compatible with the aims of Articles 17 and 18 of Council Regulation (EEC) No 2328/91 on improving the efficiency of agricultural structures and Article 1 of Council Directive 75/268/EEC on mountain and hill farming and farming in certain lessfavoured areas for a compensatory allowance for natural handicaps to be granted to a farmer if he does not live on a farm owned or controlled by him in Finland in a lessfavoured area within the meaning of the said directive, but lives for most of the year outside the said area.
Maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 17 ja 18 artiklassa sekä vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta annetun neuvoston direktiivin 75/268/ETY 1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden mukaista on myöntää luonnonhaittojen perusteella tasaushyvitystä viljelijälle, joka ei asu direktiivin mukaisella epäsuotuisalla alueella omistamallaan tai hallitsemallaan maatilalla Suomessa, vaan asuu suurimman osan vuodesta sanotun alueen ulkopuolella.
Member States may lay down additional or limiting conditions for the grant of the compensatory allowance, for example that the farmer should receive a certain proportion of his total income from activities pursued on the farm and that the farm should be run by the farmer himself, where the person eligible for the allowance does not live on the farm, without prejudice to the principle of equal treatment for farmers and the related principle of prohibition of discrimination, or the principle of proportionality or any another principle of Community law.
Jäsenvaltiot voivat säätää tasaushyvityksen saamiselle täydentäviä tai rajoittavia edellytyksiä, esimerkiksi, että maanviljelijän on saatava tietty osa kokonaistuloistaan tilalla harjoitetusta toiminnasta ja että viljelijän on hoidettava tilaa itse, jos tasaushyvityksen saaja asuu tilan ulkopuolella, eikä tämä loukkaa maanviljelijöiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tai siihen liittyvää syrjintäkiellon periaatetta taikka suhteellisuusperiaatetta tai jotakin muuta yhteisön oikeuden periaatetta.
Since a Member State may lay down additional or limiting conditions for the grant of the compensatory allowance, it may also, for special reasons, lay down conditions which are less
Näiden periaatteiden ja neuvoston asetuksen N:o 2328/91 18 artiklan 1 kohdan vastaistaon kuitenkin, jos tällaisissa tapauksissa tasaushyvitystä ei voi saada kukaan muukaan henkilö, vaikka maataloustoiminta jatkuu tilalla ja se on edelleen asuttu.
Case C-301/95 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Environment and consumers
Asia C-301/95 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Saksan liittotasavalta Ympäristö ja kuluttajat
(Failure of a Member State to fulfil its obligations 85/337/EEC) (Sixth Chamber)
Direktiivin 85/337/ETY virheellinen
In Germany the Directive on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment (hereinafter 'the Directive') was transposed by the Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (Law on environmental impact assessment, 'the UVPG') of 12 February 1990, which came into force on 1 August 1990.
Komissio katsoo, että Saksan hallitus ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä, koska UVPG tuli voimaan vasta 1.8.1990, vaikka tämä määräaika päättyi jo 3.7.1988.
By application lodged at the Court Registry on 20 September 1995, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that the Federal Republic of Germany had failed to comply with its obligations under Articles 5 and 189 of the EC Treaty and under Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985, in particular Articles 2, 3, 5(2), 6(2), 8, 9 and 12(1) and (2) thereof.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 5 ja 189 artiklan eikä 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY eikä erityisesti tämän direktiivin 2 ja 3 artiklan, 5 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 2 kohdan, 8 ja 9 artiklan sekä 12 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
The Commission submits that the German Government failed to take the measures necessary to comply with the Directive within the prescribed period, which expired on 3 July 1988 whereas the UVPG came into force on 1 August 1990.
Komissio väittää, että Saksan hallitus ei ole toimittanut sille kaikkia direktiivin kansallisia täytäntöönpanosäännöksiä; erityisesti tämä koskee osavaltiotason säännöksiä.
The Directive was adopted on the basis of Articles 100 and 235 of the EEC Treaty.
Direktiivi on annettu ETY: n perustamissopimuksen 100 ja 235 artiklan perusteella ja sen 11. perustelukappaleen mukaan "hankkeen ympäristövaikutukset on arvioitava ottaen huomioon pyrkimykset suojella ihmisten terveyttä, parantaa elämisen laatua paremman ympäristön avulla, varmistaa lajien monimuotoisuuden säilyminen ja ylläpitää luonnon uusiutumiskyky elämän perusvoimavarana".
According to the 11th recital in the preamble, 'the effects of a project on the environment must be assessed in order to take account of concerns to protect human health, to contribute by means of a better environment to the quality of life, to ensure maintenance of the diversity of species and to maintain the reproductive capacity of the ecosystem as a basic resource for life'.
Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi (jäljempänä direktiivi) pantiin Saksassa täytäntöön 12.2.1990 annetulla Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung illa (ympäristövaikutusten arviointilaki, jäljempänä UVPG), joka tuli voimaan 1.8.1990.
The Court finds that, by failing to take the necessary measures to comply with the Directive within the prescribed period, the Federal
Sanamuoto ei anna myöskään mahdollisuutta olettaa, että tämä velvoite vaihtelisi sen mukaan, onko kyseessä liittovaltio vai keskusjohtoinen valtio, ja sen lainsäädäntötckniikan mukaan, jota kussakin jäsenvaltiossa noudatetaan.
Failure to communicate aH the provisions adopted in the field covered by the Directive
Direktiivin 5 artiklan 2 kohdan täysimääräisen täytäntöönpanon laiminlyönti
The Court finds that, by excluding in advance from the environmental impact assessment requirement whole classes of projects listed in Annex II to the Directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations.
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut komissiolle kaikkia direktiivin noudattamiseksi antamiaan säännöksiä.
The Commission states that the German Government did not communicate all the national provisions intended to transpose the Directive, in particular those adopted by the Länder.
Direktiivin soveltamisen laiminlyönti kaikkien 3.7.1998 jälkeen luvan saaneiden hankkeiden osalta
Article 5(1) of the Directive requires Member States to adopt the necessary measures to ensure that the developer supplies certain information concerning any project subject to an environmental impact assessment.
Direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niidenhankkeiden osalta, joiden ympäristövaikutukset on arvioitava, hankkeen toteuttaja toimittaa tiedot eräistä seikoista.
That information is specified in Article 5(2) and in Annex III to the Directive.
Nämä tiedot täsmennetään tämän säännöksen 2 kohdassa ja direktiivin liitteessä III.
The wording of Article 12(2) of the Directive leaves no doubt as to the scope of the obligation placed on Member States to communicate to the Commission all the provisions which they adopt in the field covered by the Directive. Nor does it give any reason to suppose that distinctions may be drawn as to the nature of that obligation according to whether a Member State has a federal or centralised structure or according to the legislative technique which it employs.
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut velvoitteitaan, koska se ei ole säätänyt direktiivin mukaista ympäristövaikutusten arviointia pakolliseksi kaikille sellaisille hankkeille, joiden osalta direktiivissä edellytetään kyseistä arviointia ja joiden lupamenettely on aloitettu 3.7.1998 jälkeen.
By failing to communicate to the Commission all the measures which it has taken to comply with the Directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations.
Tältä osin on todettava, että direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, mitä tietoja hankkeen toteuttajan on vähintään toimitettava.
The Commission does not claim that the provisions of Paragraph 6(3) and (4) of the UVPG do not provide a correct transposition of their counterpart in the Directive.
Komissio ei arvostele Saksan hallitusta siitä, että UVPG:n 6 §:n 3 ja 4 momentilla ei taattaisi direktiivin vastaavan säännöksen moitteetonta täytäntöönpanoa.
Failure to apply the Directive to all projects for which consent was given after 3 July 1988
Direktiivin 2 artiklan täysimääräisen täytäntöönpanon laiminlyönti direktiivin liitteessä II lueteltujen hankkeiden osalta
It must be held that, by not requiring an environmental impact assessment for all projects on which such an assessment had to be carried out in compliance with the Directive, where the consent procedure was commenced after 3 July 1988, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 12(1) of the Directive.
Vaikka tämän jäsenvaltion liittovaltiorakenteeseen mahdollisesti liittyvistä syistä muissa liittovaltion tai osavaltioiden antamissa erityissäännöksissä asetetaan erityisiä vaatimuksia, jotka voivat liittyä direktiivin soveltamisalaan kuuluvien eri toiminta-alojen erityistarpeisiin, on huomattava, että direktiivin 13 artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus vahvistaa direktiivissä asetettuja sääntöjä tiukemmat säännöt.
If, for reasons which may be linked to the federal structure of the State, other specific provisions of the Federation or the Länder lay down particular requirements corresponding, possibly, to the individual needs of the various fields of activity covered by the Directive, it must be noted that Article 13 of the Directive allows the Member States to lay down stricter rules than those contained in the Directive.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut velvoitteitaan, koska se on ennalta poistanut kokonaisilta direktiivin liitteessä II lueteltujen hankkeiden luokkien osalta hankkeiden ympäristövaikutusten arviointivelvoitteen.
This part of the application must therefore be dismissed.
Tämä kanteen osa on siten hylättävä.
Declares that, by failing to take the necessary measures to comply with Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment within the prescribed period,
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisien hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY 2 artiklan 1 kohdan, 4 artiklan 2 kohdan eikä 12 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska direktiivin noudattamisen se ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut edellyttämiä toimenpiteitä, se ei ole toimittanut komissiolle kaikkia direktiivin noudattamiseksi antamiaan säännöksiä, se ei ole säätänyt direktiivin mukaisia ympäristövaikutusten arviointia pakolliseksi kaikille sellaisille hankkeille, joiden osalta direktiivissä edellytetään kyseistä arviointia ja joiden lupamenettely on aloitettu 3.7.1998 jälkeen, ja
by failing to communicate to the Commission all the measures which it has taken to comply with that directive, by not requiring an environmental impact assessment for all projects on which such an assessment had to be carried out in compliance with that directive, where the consent procedure was commenced after 3 July 1988, and by excluding in advance from me environmental impact assessment requirement whole classes of projects listed in Annex II to that directive, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 2(1), 4(2) and 12(1) and (2) ofthat directive;
se on ennalta poistanut kokonaisten direktüvin liitteessä II lueteltujen hankkeiden luokituksen osalta hankkeiden ympäristövaikutusten arviointivelvoitteen.
Dismisses the remainder of the application;
Muilta osin kanne hylätään.
Orders the Federal Republic of Germany to bear the costs.'
Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.