natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having depreciated very substantially in 1992/93 after the exit from the ERM and again in the first quarter of 1995, the Italian lira then experienced an extended appreciation against the other ERM currencies.
Italian liira heikkeni erittäin merkittävästi vuonna 1992/93 ERMistä irtautumisen jälkeen ja uudelleen vuoden 1995 ensimmäisellä neljänneksellä, mutta vahvistui sittemmin pitkään suhteessa muihin ERM-valuuttoihin.
In March 1996, the Italian lira reached a low of about 8% below its future central rate against the median currency but by mid-May the deviation had narrowed to 2%.
Maaliskuussa 1996 Italian liira oli heikoimmillaan eli noin 8 % alle tulevan keskuskurssinsa mediaanivaluuttaan nähden, mutta touko kuun puolivälissä poikkeama oli kaventunut 2 prosenttiin.
In July and August 1996, the deviation widened again to a peak of 3.4% and the Italian lira remained more than 2.25% below its future cen tral rate against the median currency for about one month.
Heinä- ja elokuussa 1996 poikkeama kasvoi jälleen 3,4 prosenttiin ja liira pysyi yli 2,25 % tulevan keskuskurssinsa alapuolella suhteessa mediaanivaluuttaan noin kuukauden ajan.
The temporal}' weakness of the Italian lira was linked to a corresponding movement in the US dollar and brought about a pause in the declining trend in Italian shortterm and longterm interest rates.
Italian liiran väliaikainen heikentyminen liittyi Yhdysvaltain dollarin vastaavaan liikkeeseen ja pysäytti Italian lyhyiden ja pitkien korkojen alenemisen hetkeksi.
Subsequently, the Italian lira resumed an appreciating trend without interest rate support or significant foreign exchange intervention (*).
Sittemmin Italian liira alkoi jälleen vahvistua ilman korkojen antamaa tukea tai merkittäviä valuuttamarkkinainterventioita (s).
The Italian lira was more than 2.25% below its central parity against the median currency for a total of 96 days in the review period.
Italian liira oli yli 2,25 % keskuskurssinsa alapuolella mediaanivaluuttaan nähden yhteensä 96 päivää tarkastelujakson aikana.
However, since re-entering the ERM, the Italian lira has been within ±2.25% of its central rate against the median currency and was only 0.4% above it by end-February 1998.
Palattuaan ERMiin liira on pysynyt ±2,25 prosentin sisällä keskuskurssistaan suhteessa mediaanivaluuttaan. nivaluuttaan.
The Finnish markka has participated in the ERM from 14 October 1996 onward, i.e. for more than 16 months by end-February 1998.
Suomen markka on osallistunut ERMiin 14. lokakuuta 1996 alkaen eli yli 16 kuukauden ajan helmikuun 1998 loppuun mennessä.
The Finnish markka depreciated in the earl}' part of the period, maini}· due to uncertain growth prospects in the Finnish economy.
Suomen markka heikkeni tarkastelujakson alussa, mikä johtui lähinnä Suomen talouden epävarmoista kasvunäkymistä.
From Ma}-1996, however, an improvement in economic fundamentals resulted in a sharp reversal in trend and the markka moved from about 4.2 to 1.7% below its future cen ci During the first half of 1996 the Banca d'Italia operateci in the foreign exchange market so as to limit the volatility of the lira dining the phase of appreciation and to enlarge substantially its hold ings of foreign exchange reserves.
(") Vuoden 1996 alkupuolella Italian keskuspankki toimi valuuttamarkkinoilla rajoittaakseen liiran liikkeitä vahvistumisjakson aikana ja kasvattaakseen huomattavasti valuuttavarantoaan.
In July and August 1996, the central bank supported the lira by simplv suspending this kind of 'smoothing' intervention.
Heinäja elokuussa 1996 keskuspankki luki liiraa yksinkertaisesti keskeyttämällä tällaiset "tasoittavat" in terventiot.
tral rate against the median currency between May and October 1996 ("). This appreciation occurred in the context of an easing of monetary policy, as very low inflation rates allowed the Suomen Pankki to lower interest rates significantly in the course of 1996.
ja markka vahvistui noin 4,2 prosentista 1,7 prosenttiin tulevan kes­kuskurssinsa alapuolella mediaanivaluuttaan nähden toukokuusta lokakuuhun 1996.('■') Vahvistuminen tapahtui kevenevän rahapolitii­kan oloissa, kun erittäin hidas inflaatio salli Suomen Pankin alentaa korkoja huomattavasti vuonna 1996.
The Finnish markka was more than 2.25% below its central parity against the median currency for a total of 39 days in the review period.
Suomen markka oli yli 2,25 pro­senttia keskuskurssinsa alapuolella suhteessa mediaanivaluuttaan yhteensä 39 päivää tarkastelujakson aikana.
However, since entering the ERM, the Finnish markka has always been stronger than its central rate against the median currency and has been more than 2.25% above its central rate against the median currency on two occasions.
Liityttyään ERMiin Suomen markka on kuitenkin ollut jatkuvasti keskuskurssiaan vah­vempi suhteessa mediaanivaluuttaan, ja kahteen otteeseen se on ollut yli 2,25 prosenttia keskuskurssinsa yläpuolella mediaanivaluuttaan nähden.
The deviation from its central rate reached 3.7% in Januar}' 1997 when the Finnish markka became the second strongest currency in the ERM amid a generalised appreciation of the Nordic currencies.
Poikkeama keskuskurssista nousi 3,7 prosenttiin tammi­kuussa 1997, jolloin Suomen markka nousi ERMin toiseksi vahvim­maksi valuutaksi Pohjoismaiden valuuttojen yleisen vahvistumisen myötä.
The strength of the Finnish markka reflected favourable growth prospects in the Finnish economy and the central bank intervened to limit the appreciation in the currency.
Suomen markan vahvuus ilmensi Suomen talouden suotuisia kasvunäkymiä. Keskuspankki pyrki markkinainterventioillaan rajoitta­maan valuutan vahvistumista.
The Finnish markka again moved more than 2.25% above its central rate against the median currency in August 1997, when markets were speculating that the currency would be revalued.
Suomen markka vahvistui toistamiseen 2,25 prosenttiin keskuskurssinsa yläpuolelle suhteessa mediaaniva­luuttaan elokuussa 1997, jolloin markkinat spekuloivat markan mah­dollisella revalvaatiolla.
On this occasion, the central bank did not intervene.
Tällä kertaa keskuspankki ei intervenoinut.
The Finnish markka had converged to its central rate by end-February 1998.
Helmikuun 1998 loppuun mennessä Suomen markka oli saavuttanut keskuskurssinsa.
The Greek drachma, the Swedish crown and the pound sterling did not participate in the ERM during the review period March 1996 to Februar}· 1998, although the Greek drachma entered the mechanism in March 1998.
Kreikan drakma, Ruotsin kruunu ja Englannin punta eivät osallistu­neet ERMiin tarkastelujakson aikana, joskin Kreikan drakma liittyi mekanismiin maaliskuussa 1998.
In the absence of ERM central rates, it was not technically possible to assess their exchange rate behaviour on the same basis as the ERM currencies.
ERM­keskuskurssien puuttuessa nii­den valuuttakurssikehitystä ei ole teknisesti mahdollista arvioida samalta pohjalta kuin ERM­valuuttojen kehitystä.
Moreover, it seems appropriate that the exchange rate behaviour of these currencies should be assessed in the context of the monetai"}' policy strategies pursued by their respective authorities.
Lisäksi näiden valuuttojen kurssikehitystä lienee tarkoituksenmukaista arvioida ko.
(")When Finland joined the ERM in October 1996. the current market rale against the vc\i was about 1(t above the central rate.
(") Siloinen liittyessä ERMiin lokakuussa 1996 niaikkinakuissi suhteessa ecuun oli noin 1 prosentin keskuskurssin yläpuolella.
Non-ERM currencies: exchange rate against the German mark and (for the Greek drachma only) against the ecu
ERMin ulkopuoliset valuutat: valuuttakurssi suhteessa DEM:aan ja (ainoastaan GRD:n osalta) suhteessa ecuun
GRD/DEM and CRD/ECU
Kreikan drakma suhteessa DEM:aan ja ecuun
Source: Commission services.
Valuuttakurssit
making reference to the German mark in Graph 5.3 and to their nominal effective exchange rates in Graph 5.4.
Näiden valuuttojen kehitystä tarkastellaan suhteessa Saksan markkaan kuviossa 5.3 sekä nimellisellä efektiivisellä valuuttakurssilla kuviossa 5.4.
In addition, for the Greek drachma, exchange rate behaviour against the ecu is presented in Graph 5.3.
Lisäksi kuviossa 5.3 esitetään Kreikan drakman valuuttakurssikehitys suhteessa ecuun.
The Greek drachma appreciated against both the German mark and the ecu in the first part of the review period.
Kreikan drakma vahvistui suhteessa sekä Saksan markkaan että ecuun tarkastelujakson ensimmäisen osan aikana.
Since the second quarter of 1996, the Greek drachma traded within a range of 155 to 160 per German mark.
Vuoden 1996 toisesta neljänneksestä lähtien Kreikan drakman arvo oli 155—160 suhteessa Saksan markkaan.
Against the ecu, the drachma drifted lower in the first half of 1997.
Suhteessa ecuun drakma heikkeni vuoden 1997 alkupuolella.
In nominal effective terms, the Greek drachma was relatively stable throughout the period.
Kreikan drakman nimellinen efektiivinen kurssi oli suhteellisen vakaa koko jakson ajan.
The firm commitment, as expressed by the Greek authorities, to participate in EMU and progress in lowering inflation and govern ment deficits has promoted exchange rate stability.
Kreikan viranomaisten ilmaisema vakaa sitoutuminen EMU-jäsenyyteen sekä edistyminen inflaation hidastamisessa ja julkisen talouden alijäämän pienentämisessä edesauttoivat valuuttakurssivakautta.
However, the Greek drachma experienced considerable selling pressure in October 1997, as financial disturbances spread from emerging markets in Asia.
Kreikan drakma joutui kuitenkin huomattaviin myyntipaineisiin lokakuussa 1997 rahoitushäiriöiden levitessä Aasian kehittyviltä markkinoilta.
The Greek drachma was defended successfully by temporary interest rate increases and foreign exchange intervention.
Kreikan drakmaa puolustettiin onnistuneesti väliaikaisilla korkojen nostoilla ja valuutta-interventioilla.
In March 1998, the Greek drachma entered the ERM at a central rate of 357 per ecu, substantially below the market rate prevailing at the time.
Maaliskuussa 1998 Kreikan drakma liittyi ERMiin senhetkistä markkinakurssia huomattavasti heikommalla keskuskurssilla 357 drakmaa/ecu.
The nominal effective exchange rate of the Swedish crown rose by about 5% between March and October 1996 but fell back in the period to June 1997 due to deteriorating growth prospects in the Swedish economy and monetai"}· easing by the Riksbank.
Ruotsin kruunun nimellinen efektiivinen kurssi vahvistui noin 5 % maaliskuusta lokakuuhun 1996, mutta laski jälleen kesäkuuhun 1997 saakka Ruotsin talouden heikentyneiden kasvunäkymien vuoksi ja Ruotsin keskuspankin kevennettyä rahapolitiikkaansa.
The Swedish cro\vn/German mark exchange rate followed a similar trend but with larger amplitude.
Ruotsin kruunun suhde Saksan markkaan kehittyi samalla tavoin mutta oli vaihtelultaan laajempaa.
The trend was reversed again from June 1997, when the Swedish crown began to appreciate on an improved outlook for the Swedish economy.
Suuntaus kääntyi jälleen kesä kuusta 1997 alkaen, jolloin Ruotsin kruunu alkoi vahvistua Ruotsin talousnäkymien piristyessä.
In nominal effective terms, the crown was back to its March 1996 level by the fourth quarter of 1997 and reached a high of 4.25 per German mark in October 1997.
Ruotsin kruunun nimellinen efektiivinen kurssi palasi vuoden 1997 viimeisellä neljänneksellä maaliskuun 1996 tasolle ja nousi korkeimmilleen (4,25 suhteessa Saksan markkaan) lokakuussa 1997.
By end-February 1998, the Swedish crown was trading at 4.42 per German mark.
Helmikuun lopussa 1998 kruunu oli 4,42 suhteessa Saksan markkaan.
Nominal effective exchange rates for Greece, Sweden and the United Kingdom
Kreikan, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan nimelliset efektiiviset valuuttakurssit
(against 23 industrialised countries; monthly data; March 1996 = 100)
(suhteessa 24 teollistuneesen maahan, kuukausitiedot, maaliskuu 1996 = 100)
effective terms.
Englannin punta vahvistui erittäin huomattavasti tarkastelujakson aikana.
In the same period, the pound sterling made even larger gains against the German mark (38%) and other Community currencies.
Samana ajanjaksona punta vahvistui vielä enemmän Saksan markan (38 %) ja muiden yhteisön valuuttojen suhteen.
Demand for the pound sterling was fuelled by a monetai"}' tightening by the Bank of England as inflationarv pressures began to emerge and by traditional spillover effects from the rising US dollar.
Englannin punnan kysyntää kiihdyttivät Englannin keskuspankin rahapolitiikan kiristäminen inflaatiopaineiden ilmaantuessa sekä vahvistuvan dollarin tavanomaiset heijastusvaikutukset.
Already in 1996, accelerating growth in the UK economy provoked market speculation about monetary policy tightening, implying a widening of the already positive differential between United Kingdom and German interest rates.
Jo vuonna 1996 Yhdistyneen kuningaskunnan kiihtyvä talouskasvu synnytti spekulaatioita raha politiikan kiristämisestä, mikä johti Englannin ja Saksan jo entuudestaan positiivisen korkoeron kasvamiseen.
Indeed, the Bank ofEngland increased its official interest rate to 7.25% in six steps during the examination period.
Englannin keskuspankki nostikin virallista korkoaan kuudessa askeleessa 7,25 prosenttiin tarkastelujakson aikana.
The pound sterling exchange rate was further supported by EMU-related developments as portfolio diversification ahead of EMU has tended to boost investment in pound sterling-denominated assets.
Punnan kurssia tuki lisäksi EMUun liittyvä kehitys, koska sijoitussalkkujen hajauttamisella EMUn edellä on ollut taipumusta lisätä sijoituksia puntamääräisiin vaateisiin.
However, there was a short period of selling pressure on the pound sterling in September/October 1997 amid speculation about early EMU participation for the United Kingdom with an entry rate below the prevailing market rate.
Syys-lokakuussa 1997 puntaan kohdistui jonkin aikaa myyntipaineita markkinoiden spekuloidessa Yhdistyneen kuningaskunnan pikaisella osallistumisella EiVlUun ja liittymiskurssilla, joka olisi alle vallitsevan markkinakurssin.
Expectations of a monetai"}· tightening in Germany resulted in some weakening of the pound sterling in the second half of 1997 but it had returned towards DEM 3.0 bv end-Februarv 1998.
Odotukset rahapolitiikan kiristämisestä Saksassa heikensivät Englannin puntaa jonkin verran 1997 loppupuolella, mutta helmikuun 1998 lopussa punta lähestyi jälleen 3,0 Saksan markkaa.
Assessment of exchange rate stability in the terms of the Treaty criterion
Valuuttakurssivakauden arviointi suhteessa perustamissopimuksen kriteeriin
Ten currencies — the Belgian and Luxembourg franc, the Danish crown, the German mark, the Spanish peseta, the French franc, the Irish pound, the Dutch guilder, the Austrian schilling and the Portuguese escudo — had participated in the ERM for more than two years by end-February 1998.
Kymmenen valuuttaa — Belgian/Luxemburgin frangi, Tanskan kruunu, Saksan markka, Espanjan peseta, Ranskan frangi, Irlannin punta, Alankomaiden guldeni, Itävallan sillinki ja Portugalin escudo — olivat osallistuneet ERMiin yli kahden vuoden ajan helmikuun 1998 loppuun mennessä.
Of these, only the Irish pound had traded beyond a ±2.25% range around its central rate against the median currency for a sustained period of time.
Näistä ainoastaan Irlannin punta oli ollut merkittävän ajan ±2,25 prosentin vaihteluvälin ulkopuolella suhteessa
thereafter.
keskuskurssiinsa mediaanivaluuttaan nähden.
For the purpose of this examination, the stability of the Italian lira and Finnish markka is assessed as if the two currencies had participated in the ERM with their current central rates for the full two-year period.
Irlannin punnan poikkeama oli kuitenkin enimmäkseen keskuskurssinsa yläpuolella. Näin ollen arvioidaan, etteivät nämä 10 valuuttaa ole kokeneet merkittäviä jännitteitä ERMissä kahden vuoden tarkastelujakson aikana.
For these two currencies, there was no need for direct monetary policy response in defence of the currency in the form either of raising official interest rates or extensive intervention.
Siihen mennessä, kun neuvosto tarkastelee asiaa toukokuussa 1998, Italian liira on osallistunut ERMiin noin 17 kuukautta ja Suomen markka noin 18'/2 kuukautta.
Over the examination period, neither currency is deemed to have experienced severe tensions within the ERM.
Tarkastelujakson aikana kummallakaan valuutalla ei katsota olleen merkittäviä jännitteitä ERMissä.
The Greek drachma, the Swedish crown and the pound sterling did not participate in the ERM during the examination period.
Kreikan drakma, Ruotsin kruunu ja Englannin punta eivät osallistu neet ERMiin tarkastelujakson aikana.
In consequence, the stability of their exchange rates cannot be assessed as for the participating Member States.
Näin ollen niiden valuuttakurssien vakautta ei voida arvioida samalla tavalla kuin ERMiin osallistu vien valuuttojen osalta.
Annex: Approaches to the appraisal of exchange rate stability in the ERM
Liite: Erilaisia lähestymistapoja valuuttakurssien vakauden arviointiin ERMissä
The median currency approach used as the operational framework for assessing fulfilment of the exchange rate criterion is discussed extensively in the box in Chapter 5.
Luvun 5 kehikossa on käsitelty perusteellisesti valuuttakurssikriteerin täyttämisen arvioinnissa käytettyä mediaanivaluuttaan perustuvaa lähestymistapaa.
This annex focuses on the advantages and draw backs of possible alternative frameworks ("').
Tässä liitteessä keskitytään muiden mahdollisten vaihtoehtoisten lähestymistapojen etuihin ja heikkouksiin (10).
Verification of two-year participation in the ERM and the observance of a ±2.25% range around cen tral rates are assumed to be common to all frameworks.
Kaikkia lähestymistapoja oletetaan yhdistävän vaatimus vähintään kahden vuoden ERJVLjäsenyydestä ja ±2,25 prosentin vaihteluvälin noudattaminen suhteessa keskuskurssiin.
The main differentiating feature of the alternative frameworks is the benchmark against which the exchange rate behaviour of ERM currencies is assessed.
Tärkein lähestymistapoja erottava piirre on vertailuvaluutta, jonka suhteen ERM-valuuttojen valuuttakurssikehitystä arvioidaan.
At a general level, the main operational frameworks available involve an assessment of a currency's exchange rate behaviour with respect to its cen tral rate against some reference currency.
Yleisellä tasolla keskeiset lähestymistavat perustuvat arvioon valuutan keskuskurssin kehityksestä suhteessa johonkin vertailuvaluuttaan.
This reference currency, which may change in the course of the review period, is defined as the benchmark of the assessment.
Tämä valuutta, joka voi muuttua tarkastelujakson aikana, toimii arvioinnin mittapuuna.
The important issue is how to choose this benchmark.
Tärkeä kysymys on, kuinka tämä vertailuvaluutta valitaan.
In this annex, operational frameworks using the following possible benchmarks are discussed:
Tässä liitteessä tarkastellaan lähestymistapoja, joissa käytetään seuraavia mahdollisia vertailuvaluuttoja:
('") Exchange rate behaviour of the ERM currencies timing the review period, within each framework, is presented in terms oí percentage deviations from their central parity against the relevant benchmark currency in Graphs 5.5 to 5.8, and summary statistics comparing the various methods are pro vided in Tables 5.'2 to 5.5.
('") ERM-valuuttojen valuuttakurssikehitys kunkin lähestymistavan valossa tarkastelujakson aikana esitetään kuvioissa 5.5—5.8 prosentuaalisina poikkeamina keskuskurssista suhteessa vertailuvaluuttaan. Taulukoissa 5.2—5.5 on tunnuslukuja, joilla vertaillaan eri menetelmiä.
In commenting on the results of the various assessments, a brief analysis of each framework is provided, expanding on the discussion in the box of Chapter 5.
Eri lähestymistapojen tuloksia arvioitaessa annetaan kustakin kehikosta lyhyt analyysi, jolla laajennetaan asian käsittelyä luvun 5 kehikossa.
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the strongest currency in the grid (Graphs 5.5 and 5.6)
ERM-valuuttojen kehityksen arviointi suhteessa mekanismin vahvimpaan valuuttaan (kuviot 5.5 ja 5.6)
The main advantage of using the strongest ERM currency as a benchmark is that it corresponds to an ambitious interpretation of exchange rate stability.
Kun valitaan vahvin ERM-valuutta vertailuvaluutaksi, etuna on, että tällöin käytetään vaativaa tulkintaa valuuttakurssivakaudesta.
Under this approach, the focus of the assessment is confined to the exchange rate movements of the other ERM currencies with respect to their lower fluctuation margin against the strongest currency.
Tässä lähestymistavassa arvioinnin päähuomio rajoittuu muiden ERM-valuuttojen valuuttakurssiliikkeisiin ja niiden alempaan vaihtelurajaan vahvimpaan valuuttaan nähden.
However, there are several drawbacks to this approach.
Lähestymistavassa on kuitenkin useita heikkouksia.
First, the assessment of a currency's exchange rate behaviour relative to the strongest currency in the ERM does not correspond either to the intended nor to the actual functioning of the mechanism.
Ensinnäkin jonkin valuutan kurssikehityksen arviointi suhteessa ERMin vahvimpaan valuuttaan ei vastaa sen paremmin mekanismin tarkoitettua kuin sen varsinaista toimintaa.
The ERM was conceived as symmetrical and, in this sense, the mechanism is anchored not by the strongest currency but by the currency at the centre.
ERM perustettiin symmetriseksi järjestelmäksi, ja tässä mielessä mekanismin ankkurina ei ole sen vahvin vaan sen keskellä oleva valuutta.
It is irrefutable that the German mark has played the role of defacto anchor in the ERM, reflect ing its track record of stability and its status as an important international reserve currency.
Saksan markka on kiistämättä ollut ERMin tosiasiallinen ankkuri, mikä johtuu sen vakaasta historiasta ja sen asemasta tärkeänä kansainvälisenä varantovaluuttana.
However, the German mark has not always been the strongest currency in the ERM.
Saksan markka ei kuitenkaan ole aina ollut mekanismin vahvin valuutta.
Indeed, the anchor role of the German mark has been manifested in the tendency of the German currencv to be located at or close to the centre of the mechanism.
Saksan markan rooli ankkurivaluuttana onkin ilmennyt Saksan valuutan taipumuksena sijaita mekanismin keskellä tai keskivaiheilla.
In this context, it is notable that the German mark (or one of the closely linked core currencies) has been the median currency in the ERM for the vast bulk of the review period.
Tässä yhteydessä on syytä todeta, että Saksan markka (tai jokin siihen läheisesti kytkeytynyt ydinvaluutta) on ollut ERMin mediaanivaluutta suurimman osan tarkastelujaksosta.
In terms of the actual functioning of the ERM, the widening of the fluctuation margins to ±15% has been accompanied by a greater focus on the centre of the system as the reference point for exchange rate management.
ERMin varsinaisen toiminnan näkökulmasta vaihteluvälien laajentaminen ±15 prosenttiin on korostanut järjestelmän "keskustan" merkitystä valuuttakurssipolitiikan viitekohtana.
Accordingly, national monetary authorities have been more concerned with avoiding excessive volatility in their currencies rather than with observing a narrow fluctuation margin against the strongest ERM cur rency.
Niinpä kansallisia raha poliittisia viranomaisia on kiinnostanut enemmän valuuttansa liiallisen volatiliteetin välttäminen kuin kapean vaihteluvälin noudattaminen suhteessa vahvimpaan ERM-valuuttaan.
This view is supported by the absence of any response within the mechanism to the appreciation of the Irish pound in 1996.
Tätä näkemystä tukee se, että mekanismissa ei reagoitu Irlannin punnan vahvistumiseen vuonna 1996.
Second, the possibility of greater exchange rate variability provided by the ±15% fluctuation margins creates a risk that the use of the strongest cur rency as the benchmark may produce unreasonable outcomes when examining exchange rate behaviour. As illustrated in Graph 5.5, this drawback is
Toiseksi ±15 prosentin vaihteluvälin sallima suurempi valuuttakurssi vaihtelun mahdollisuus luo riskin, että vahvimman valuutan käyttäminen vertailuvaluuttana saattaa tuottaa kohtuuttomia tuloksia valuutta-