natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Viewed in the context of the country's rapidly strength ening cyclical position, until early 1998 the Finnish monetary policy was clearly among the most lenient in Europe, with shortterm interest rates being several per centage points below the nominal rate of growth.
Suomen nopeasti vahvistuvaan suhdanneasemaan nähden maan rahapolitiikka oli vuoden 1998 alkuun saakka selvästi Euroopan keveimpiä ja lyhyet korot olivat useita prosenttiyksikköjä nimellisen kasvuvauhdin ala puolella.
In September 1997, and later in March 1998, the Bank of Finland utilised the limited room for manoeuvre it had ahead of the convergence to EMU interest rates, and raised its tender rate by 40 bps to 3.4 %, thereby diverging slightly from the core European interest rates.
Syyskuussa 1997 ja uudestaan maaliskuussa 1998 Suomen Pankki käytti sitä rajoitettua liikkumavaraa, joka sillä oli EMUn korkotasoa lähestyttäessä, ja nosti huutokauppakorkoaan 40 pistettä 3,4 prosenttiin, jolloin korkotaso erosi hieman Euroopan ydinmaiden koroista.
Concerns remained that such temporary hikes, to be soon reversed in the convergence to the euro-area inter est rates, would fail to contain the build-up of pressures in the Finnish economy.
Toimenpide ei kuitenkaan poistanut huolta siitä, että väliaikaisella koronnostolla, joka pian kään tyisi korkotason lähentyessä euroalueen korkoja, ei onnistuttaisi hillitsemään Suomen talouden patoutuneita paineita.
In the light of the subsequent global developments and the slowdown of the Finnish economy, these concerns now seem less relevant.
Näitä seuranneen maailmanlaajuisen kehityksen ja Suomen talouskasvun hidastumisen valossa huoli näyttää nyt vähemmän ajankohtaiselta.
Despite the buoyant domestic economy, cost pressures are likely to remain relatively
Vahvasta kotimaisesta talouskehityksestä huolimatta kustannuspaineet pysynevät suhteellisen vähäisinä nykyisen työehtosopimuskauden loppuun saakka, ja ennusteen mukaan
The Finnish wage-setting system has, in recent years, proved to be capable of providing wage settlements which are consistent with the domestic inflation target.
Suomalaisella työehtosopimusjärjestelmällä on viime vuosina pystytty tuottamaan palkkasopimuksia, jotka sopivat yhteen kotimaisen inflaatiotavoitteen kanssa.
Although the rigidity of the centralised system has, to a certain extent, prevented market-driven changes in the
Vaikka keskitetyn järjestelmän jäykkyys on jossain määrin estänyt markkinaehtoisten muutosten tekemisen suhteelliseen palkkarakenteeseen ja on siten voinut vai keuttaa tehokasta työvoiman kohdentumista, järjestel-
The economic and financial situation in Finland relative wage structure, and may thereby have hampered effective labour allocation, it has demonstrated the ability to take into account the overall macroeconomic situation in wage settlements.
Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä män avulla kokonaistaloudellinen tilanne on voitu ottaa huomioon palkkaratkaisuissa.
increases could prove difficult. Regaining competitive ness by domestic price adjustments would not be easy, and might require a period of actual deflation, given that the overall inflation rate in EMU is likely to be low.
vaatia suorastaan deflatorisen ajanjakson, koska inflaatiovauhti EMUssa on todennäköisesti hidas.
Hence, there is a high likelihood that even temporary excessive wage inflation would have sustained real consequences, leading to a prolonged period of weaker competitiveness and lower employment.
Näin ollen on hyvin todennäköistä, että jo väliaikaisesti liian nopealla palkkainflaatiolla olisi reaalisia seurauksia, jotka johtaisivat pitkittyneeseen heikomman kilpailukyvyn ja alhaisemman työllisyyden jaksoon.
Sustaining this performance in EMU may pose a new challenge.
Tämän jatkaminen EMUssa saattaa muodostua uudeksi haasteeksi.
The single monetary policy will change the incentives in the wage-setting system.
Yhteinen rahapolitiikka muuttaa palkanasetantajärjestelmän kannustimia.
In EMU, the threat of an immediate monetary policy response, which in the 1990s has effectively curbed wage demands, will virtually disappear, as the single monetary policy will be little affected by Finnish wage increases.
Välittömän raha poliittisten vastatoimen uhka, joka on tehokkaasti hillinnyt palkkavaatimuksia 1990-luvulla, katoaa EMUssa käytännöllisesti katsoen kokonaan, sillä Suomen palkankorotukset eivät juuri vaikuta yhteiseen rahapolitiikkaan.
On the other hand, the fact that the real effects of excessive nominal wage increases cannot be neutralised by currency depreciation could have a moderating effect on wage demands, depending on the relative weights which the labour unions assign to employment on the one hand and to real wage increases on the other.
Toisaalta se, että liian suurten nimellisten palkan korotusten reaalivaikutusta ei voi neutraloida valuuttaa heikentämällä, saattaa vaikuttaa palkkavaatimuksia hillitsevästi riippuen siitä suhteellisesta painosta, jonka ammattiliitot antavat toisaalta työllisyydelle ja toisaalta reaalisille palkankorotuksille.
So far the high unemployment has effectively moderated wage demands.
Korkea työttömyys on toistaiseksi tehokkaasti pitänyt palkkavaatimukset kohtuullisina.
How long this continues to be the case, i.e. at what level the recession left the Finnish NAIRU (non-accelerating inflation rate of unemployment), is unknown.
Sitä, kuinka kauan näin jatkuu - eli mille tasolle taantuma on jättänyt Suomen NAIRU-asteen - ei tiedetä.
The almost absent wage drift up to the present indicates that the current level of unemployment, at 11 to 12 %, still exceeds the NAIRU level.
Palkkaliukumat, joita ei tähän mennessä juuri ole ollut, osoittavat, että nykyinen työttömyysaste (11-12 %) on edelleen NAIRU-tason yläpuolella.
However, experience shows that persisting unemployment opens a widening chasm between insiders, those safely employed, and outsiders, those more or less per manently out of a job.
Kokemukset kuitenkin osoittavat, että sinnikkäästi jatkuva työttömyys synnyttää kasvavan kuilun turvallisesti työllistettyjen sisäpiiriläisten ja enemmän tai vähemmän pysyvästi työelämän ulkopuolella olevien välille.
In such circumstances, the risk is that the wage-setting system will become dominated by the interests of the insiders, leading to higher wage set tlements and effectively raising the NAIRU.
Tällaisessa tilanteessa on vaarana, että sisäpiiriläisten edut hallitsevat työehtojärjestelmää, joka johtaa korkeampiin palkkaratkaisuihin ja nostaa NAIRU-astetta.
Preventing the further division of the labour market into insiders and outsiders is among the main challenges facing the Finnish wage system in EMU.
Suomen työehtosopimusjärjestelmän suurimpia haasteita EMUssa on estää työ markkinoiden jyrkempi jakautuminen sisäpiiriläisiin ja työmarkkinoiden ulkopuolelle jääviin.
A crucial question is whether the centralised wage-setting system can continue to extend to the export sector, particularly in times when profitability is good and capacity utilisation has reached very high levels, as is presently the case.
Ratkaisevaa on, voiko keskitettyjen palkkaratkaisujen järjestelmä jatkossakin ulottua vientisektorille, erityisesti hyvän kannattavuuden ja kapasiteetin korkean käyttöasteen oloissa kuten juuri nyt on.
It may be necessary for the wage system to show increased flexibility in the future to accommodate sectoral differences in productivity growth and labour demand.
Palkkajärjestelmän täytyy ehkä muuttua joustavammaksi tulevaisuudessa myötäilläkseen toimialakohtaisia tuottavuuden kasvun ja työvoiman kysynnän eroja.
Without such flexibility, the sustainability, or even desirability, of the centralised wage settlement system is uncertain.
Ilman tällaista joustavuutta keskitetyn työehtojärjestelmän kestävyys -jopa sen toivottavuus - on epävarmaa.
Numerous studies have tried to identify what set of EU countries form an optimal currency area (OCA).
Lukuisissa tutkimuksissa on yritetty selvittää, millainen EU-maiden kokoonpano muodostaisi optimaalisen valuuttaalueen (Optimal Currency Area, OCA).
Typically, such studies have analysed the degree of cross-country correlation in macroeconomic aggregates such as GDP, real exchange rate, or industrial production.
Näissä tutkimuksissa on yleensä analysoitu makrotalouden aggregaattien (esim. BKT, reaalinen valuuttakurssi ja teollisuustuotanto) korrelaatiota maiden välillä.
The finding has usually been that although a number of EU countries seem to have well-synchronised economies, Finland is not one of those countries.
Tuloksena on yleensä ollut, että vaikka eräiden EU-maiden taloudet näyttävät kehittyvän varsin tasatahtia, Suomi ei kuulu niiden joukkoon.
It has become almost a conventional wisdom that idiosyncrasies of the Finnish economy exclude it from an OCA with the core European countries, and that therefore a 'one-size-fits-all' monetary policy in EMU will not suit the Finnish economy.
Suomen talouden eri tyispiirteiden vuoksi se jää Euroopan ydinmaiden muodostaman optimaalisen valuuttaalueen ulkopuolelle, ja sen vuoksi EMUn "yhden koon" rahapolitiikka ei sovi Suomen taloudelle.
If a fully centralised wage settlement proves not to be workable in EMU, would another system provide a better solution?
Jos täysin keskitetty työehtojärjestelmä osoittautuu toi mimattomaksi EMUssa, tarjoaisiko jokin muu järjestelmä paremman ratkaisun?
A fully decentralised (firm-level) wage settlement would probably offer the best hedge for employment against sectoral productivity and profitability fluctuations.
Täysin hajautettu (yrityskohtainen) työehtojärjestelmä suojaisi todennäköisesti työllisyyttä parhaiten toimialakohtaisilta tuottavuuden ja kannattavuuden vaihteluilta.
It is however unclear whether firm-level negotiations are a realistic option in the present labour market climate.
On kuitenkin epäselvää, ovatko yritystason neuvottelut realistinen vaihtoehto nykyisessä työmarkkinailmastossa.
For a country with relatively strong unions, the more realistic alternative to fully centralised wage deals may be union-level settlements, the track record of which as providers of moderate wage increases is not very reassuring.
Maassa, jossa ammattiliitot ovat suhteellisen vahvoja, realistisempi vaihtoehto täysin keskitetylle palkkaratkaisulle voisi olla liittotason ratkaisut. Niiden historia ei kuitenkaan anna kovin vakuuttavaa kuvaa niiden kyvystä tuottaa maltillisia palkankorotuksia.
In particular, a breakdown of the centralised settlements would risk triggering the classic inflation dynamics of the Nordic type, commonly known as the Scandinavian inflation model: wages start sliding up in the booming export sector, the traditional leader in wage negotiations, and other sectors follow suit.
Keskitettyjen ratkaisujen murtuminen saattaisi käynnistää Pohjoismaille tyypillisen inflaatiokierteen, joka tunnetaan yleisesti skandinaavisen inflaatiomallin nimellä: palkat alkavat liukua ylöspäin hyvin menestyvällä vientisektorilla, joka perinteisesti johtaa palkkaneuvotteluja, ja muut sektorit seuraavat sitä.
It is clear that when compared with the core European countries, the Finnish economic cycle has often been out of sync, and that the amplitude of fluctuations has been relatively high.
Euroopan ydinmaihin verrattuna Suomen talouden suhdannekehitys on selvästi ollut usein eriaikaista ja vaihteluiden laajuus suhteellisen suurta.
For virtually all of the 1990s, the growth rate of the Finnish economy has been well off the European average, in one direction or another.
Lähes koko 1990luvun ajan Suomen talouden kasvuvauhti on eronnut selvästi Euroopan maiden keskimääräisestä kasvuvauhdista suuntaan tai toiseen.
However, historical experiences can become poor predictors when structures change dramatically.
Aiemmat kokemukset voivat kuitenkin muuttua huonoiksi ennustajiksi rakenteiden muuttuessa rajusti.
As devaluation of the exchange rate is not an option in EMU, correcting the consequences of excessive wage
Kilpailukyvyn palauttaminen kotimaisia hintoja sopeuttamalla ei olisi helppoa ja voisi
Box 12: Bank of Finland and EMU
Kehikko 12: Suomen Pankki ja EMU
Up to the end of 1997, the statute of the Bank of Finland was not compatible with the requirements of the Maastricht Treaty.
Suomen Pankin ohjesääntö ei ollut vielä vuoden 1997 lopussa yhteensopiva Maastrichtin sopimuksen vaati­musten kanssa.
In particular, the Parliamentary Supervisory Board had some powers that could be seen as compromising the independence of the central bank.
Erityisesti eduskunnan pankkivaltuus­tolla oli valtaa, joka vaaransi keskuspankin riippumatto­muuden.
To fulfil the obligations under the Treaty, the govern­ment has recently introduced two major revisions of the Act on the Bank of Finland.
Täyttääkseen sopimuksen velvoitteet hallitus on jonkin aikaa sitten tehnyt kaksi merkittävää muutosta lakiin Suomen Pankista.
The first one, in force from the beginning of 1998, introduced a number of impor­tant changes, such as full operational independence, pro­hibition of monetary financing (which, in any case, was effectively never used in Finland), and terms of office of the governor, which were compatible with the Treaty.
Ensimmäinen, vuoden 1998 alusta voimaan tullut muutos sisälsi useita merkittäviä muutoksia kuten toiminnallisen riippumattomuuden, keskuspankkirahoituksen (jota ei juuri koskaan ole käy­tetty Suomessa) kieltämisen ja pääjohtajan toimikauden pituutta koskevat säädökset, jotka ovat yhteensopivia Maastrichtin sopimuksen kanssa.
The new statute was, however, still one of a central bank exercising national monetary policies and lacked any references to operation within the European System of Central Banks (ESCB).
Uusi laki oli kuitenkin edelleen kansallista rahapolitiikkaa harjoittavan keskus­pankin laki eikä sisältänyt viittauksia toimintaan Euroopan keskuspankkijärjestelmässä.
The missing elements were introduced in the second revision, approved in March 1998 and to enter into force at the start of the third stage of EMU, which brought Finnish legislation into full compliance with the Treaty.
Nämä puutteet korjattiin, kun lakia muutettiin toistamiseen maalis­kuussa 1998. Uusi laki, joka tuli voimaan EMUn kol­mannen vaiheen alussa, teki keskuspankkia koskevan lainsäädännön täysin yhteensopivaksi perustamissopi­muksen kanssa.
latest changes taking place in November 1997, with the result that its present set of instruments corresponds very closely to that of the European Central Bank (ECB).
Suomen Pankin rahapolitiikan välineet ovatkin vastan­neet hyvin Euroopan keskuspankin välineitä.
The main vehicles of liquidity management are open market operations, executed at the Bank's tender rate.
Tärkein likviditeetin hallinnan väline on avomarkkinaoperaatiot, joita tehdään pankin huutokauppakorolla.
For all practical purposes, these are identical to the ESCB's repo operations.
Operaatiot ovat käytännöllisesti katsoen samanlaisia kuin EKPJin repokaupat.
Like the ESCB, the Bank of Finland has marginal lending and deposit facilities, with the applied interest rates respectively above and below the market rate.
Kuten EKPJ:lläkin Suomen Pankilla on maksuvalmiusluotto, jonka korko on markkinakorkoa suurempi, ja talletusmahdollisuus, jonka korko on mark­kinakorkoa alhaisempi.
Finally, the Bank of Finland makes use of a small minimum reserve requirement, also to be applied by the ESCB.
Suomen Pankki käyttää myös pientä vähimmäisvarantovaatimusta, jota myös EKPJ tulee soveltamaan.
A slight difference will be that the present, unre­munerated system will be replaced by the ESCB's sys­tem which remunerates the required reserves at the mar­ket rate.
Vähäisenä erona on, että nykyjärjes­telmä, jossa ei makseta korvauksia, korvataan EKPJ:n järjestelmällä, jossa vaaditulle varannolle maksetaan markkinakoron mukainen korvaus.
The only major change that takes place in mon­etary policy instruments is due to the change in the structural liquidity position of the Finnish money mar­ket.
Ainoa suurempi muutos rahapolitiikan välineissä johtuu rakenteellisen likviditeettiaseman muutoksesta Suomen rahamarkki­noilla.
In the present situation, there is a sizeable liquidity surplus in the Finnish banking sector, which the Bank of Finland has to withdraw by issuing certificates of deposits.
Nykytilanteessa Suomen pankkisektorilla on huo­mattavan suuri lik vidi teettiy lij äämä, jota Suomen Pankin on vähennettävä laskemalla liikkeeseen sijoitustodistuk­sia.
In the third stage, reduction of the Bank of Finland's foreign exchange reserves is likely to create a structural liquidity deficit in the banking sector.
EMUn kolmannessa vaiheessa Suomen Pankin valuuttavarannon pieneneminen aiheuttaa todennäköi­sesti rakenteellisen likviditeettialijäämän pankkisekto­rilla.
As a result, the bulk of open market operations will consist of liquidity­injecting (rather than withdrawing) operations.
Niinpä avomarkkinaoperaatiot tulevat olemaan enimmäkseen likviditeettiä lisääviä (pikemminkin kuin sitä vähentäviä) operaatioita.
With regard to the instruments of monetary policy, EMU brings about few changes in Finland.
Rahapolitiikan välineiden osalta EMU ei aiheuta suuria muutoksia Suomessa.
The Bank of Finland has gradually redesigned its instruments, the today is fundamentally different from Finland 10 years ago.
Suomen Pankki on vähitellen uudistanut rahapolitiikan välineitään.
Many of the factors which historically have con­tributed to the country­specific fluctuations have either lost their relevance (e.g. the bilateral trade with the Soviet Union), were one­off events (the uncontrolled consequences of the financial market deregulation), or will disappear with the monetary union (domestically created inflation­devaluation cycles).
Viimeisimmät muutokset tehtiin marraskuussa 1997, jonka jälkeen kuttaneet maakohtaisiin vaihteluihin, ovat joko menet­täneet merkityksensä (esim. kahdenvälinen kauppa Neuvostoliiton kanssa), olivat kertaluonteisia (rahoitus­markkinoiden vapauttamisen hallitsemattomat seurauk­set) tai ne katoavat rahaliiton myötä (kotoperäinen inf­laatio­devalvaatio­kierre).
industrial production. Despite increasing diversifica­tion, Finnish exports rely, to a significant extent, on two industries: the traditionally cyclical forestry sector and the telecommunications sector which, although with an impressive recent growth record, is subject to volatility risks (')■ Given the relatively small importance of these sectors in the future euro area, a shock in either would be likely to have significant macroeconomic implica­tions for Finland only.
vienti tukeutuu huomattavassa määrin kahteen toimi­alaan: perinteisesti suhdanneherkkään metsäteollisuu­teen ja tietoliikennealaan, jonka vakaus viimeaikaisesta vaikuttavasta kasvusta huolimatta on epävarmaa (')■ Koska näiden toimialojen merkitys on suhteellisen vähäinen tulevalla euroalueella, kumpaa tahansa koh­danneella häiriöllä olisi todennäköisesti huomattavia kokonaistaloudellisia vaikutuksia ainoastaan Suomeen.
Such considerations underline the need to ensure the functioning of adjustment mechanisms other than mon­etary policy.
Nämä seikat korostavat sitä, kuinka tärkeätä on huoleh­tia siitä, että muutkin sopeutumismekanismit kuin raha­politiikka toimivat.
Important steps in that direction have
Julkisen talouden rahoitusaseman
Two important challenges can nevertheless be identi­fied.
Kaksi merkittävää haastetta voidaan kuitenkin todeta.
The first is the relatively lesser degree of integra­tion of the Finnish economy into the EMU area, as reflected in the smaller share of EMU countries in external trade.
Ensimmäinen on, että Suomen talous on suhteellisesti vähemmän integroitunut EMU­alueeseen, mikä näkyy siinä, että EMU­maiden osuus Suomen ulkomaankau­pasta on pienempi.
Specifically, Sweden remains not only a major trading partner but also an important competitor in the export market for some sectors.
Erityisesti Ruotsi on sekä tärkeä kauppakumppani että merkittävä kilpailija eräiden toi­mialojen vientimarkkinoilla.
Volatility of the Swedish krona has substantially larger effects on the Finnish economy than on any other EMU country.
Ruotsin kruunun epäva­kaudella on huomattavasti suurempi vaikutus Suomen talouteen kuin mihinkään muuhun EMU­maahan.
The second is the still fairly specialised structure of Finnish
Toinen tärkeä haaste on Suomen teollisuustuotannon edelleen melko pitkälle erikoistunut rakenne.
Despite the dismal economic situation, the floating exchange rate remained largely under control.
Heikosta taloudellisesta tilanteesta huolimatta kelluva valuuttakurssi pysyi enimmäkseen hallinnassa.
The initial undershooting of the markka in 1992-93 was relatively short lived and two years after the decision to float the currency was almost back to where it had started from.
Markan arvo heikkeni aluksi vuosina 1992-93 hyvin paljon, mutta tätä kesti vain lyhyen aikaa, ja kaksi vuotta kelluttamispäätöksen jälkeen markka oli palautunut miltei alkuarvoonsa.
During those two years, the competitive advantage gave the economy the necessary initial impetus which helped to restore confidence.
Näiden kahden vuoden ajan kilpailuetu antoi taloudelle tarvittavan alkusykäyksen, joka auttoi palauttamaan luottamuksen markkaan.
already been taken. A substantial improvement in government balances now provides better room for fiscal policy response to asymmetric shocks, although further safety margins may be desirable to enable the constraints of the Stability and Growth Pact also to be respected in an economic downturn without having to resort to procyclical tightening.
huomattava vahvistuminen tarjoaa enemmän liikkumavaraa finanssipolitiikalle, jos epäsymmetrisiä häiriöitä ilmenee, vaikka turvamarginaalin kasvattaminen saattaa olla toivottavaa, jotta voidaan noudattaa vakaus- ja kas vusopimuksen rajoitteita myös laskusuhdanteen aikana ilman, että joudutaan turvautumaan suhdannetta vahvistavaan finanssipolitiikan kiristämiseen.
Further, with much stronger balance sheets than 10 years ago, Finnish enterprises are now better placed to withstand cyclical fluctuations.
Lisäksi suomalaisten yritysten tasekunto on nyt parempi kuin kymmenen vuotta sitten ja siksi ne kestävät suhdannevaihteluita paremmin.
On the labour market side, more still needs to be done to ensure the necessary flexibility to accommodate sectorspecific shocks.
Työmarkkinapuolella on vielä huolehdittava siitä, että siellä voidaan tarpeeksi joustavasti myötäillä toimialakohtaisia häiriöitä.
By the time Finland joined the ERM in late 1996, the currency was already consolidating its new-found mon etary credibility.
Suomen ERM-liitäntään mennessä vuoden 1996 lopussa markka oli jo vahvistamassa uudelleen saavutettua uskottavuuttaan.
Economic recovery was safely under way, the financial market situation was stable, and there was no pressing need for a change in regime.
Talouden elpyminen oli turvallisesti käynnissä, rahoitusmarkkinatilanne oli vakaa eikä järjestelmän muutokseen ollut mitään pakottavaa tarvetta.
As the traumatising experiences of the last years of the fixed exchange rate regime were still fresh in the memory, some doubts were expressed against entry into the ERM.
Koska kiinteän kurssin järjestelmän viimeisten vuosien traumaattiset kokemukset olivat vielä tuoreina muistissa, joitakin epäilyjä esitettiin ERM:iin liittymistä vastaan.
In the last decade and a half, Finnish monetary policy has undergone a series of fundamental transformations.
Suomen rahapolitiikka on viimeisen 15 vuoden aikana muuttunut perusteellisesti.
The country started with a tightly regulated financial economy and an exchange rate pegged to a currency basket.
Lähtökohtana oli tiiviisti säännöstelty rahoitustalous ja valuuttakoriin sidottu valuuttakurssi.
Over the course of the 1980s, the financial mar kets were deregulated but the monetary policy strategy remained unchanged.
Rahoitusmarkkinat vapautettiin 1980luvulla, mutta rahapolitiikan strategia säilyi muuttumattomana.
Economic developments forced the country to allow the currency to float in 1992, and the Bank of Finland subsequently adopted a direct inflation target.
Taloudellisen kehityksen vuoksi markka jouduttiin laskemaan kellumaan vuonna 1992, jonka jälkeen Suomen Pankki valitsi rahapolitiikan tavoitteeksi suoran inflaatiotavoitteen.