natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, it maintains that the Community institutions used target prices, although the conditions for their application — namely, a reduction in real market prices — were not satisfied in this case.
Toisaalta se väittää, että yhteisön toimielimet ovat käyttäneet tavoitehinnan käsitettä, vaikka sen soveltamisen edellytykset — eli tosiasiallisen markkinahinnan lasku — eivät ole käsiteltävänä olevassa asiassa täyttyneet.
It should be borne in mind that the applicant and the Community importer to which the shipment in question was sent belong to the same group.
Tältä osin on muistettava, että kantaja ja yhteisön tuoja, joka on riidanalaisen toimituksen vastaanottaja, kuuluvat samaan konserniin.
In accordance with Article 2(9) of the basic regulation, where there is an association between the exporter and the importer, the Community institutions are not bound to recognise the price invoiced as being the export price, but may construct the latter on the basis of the price at which the imported products are first resold to an independent buyer.
Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaan jos viejän ja tuojan välillä on yhtiösuhde, yhteisön toi mielinten ei tarvitse katsoa laskutettua hintaa vientihinnaksi, vaan vientihinta voidaan muodostaa sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet myydään ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle.
The Council has declared, without being contradicted by the applicant, that in this case it used such a constructed price.
Neuvosto on todennut kantajan tätä riitauttamatta, että se on käyttänyt tällä tavoin muodostettua hintaa tässä tapauksessa.
Consequently, the applicant's reference to the price actually invoiced is irrelevant.
Näin ollen kantajan viittauksella tosiasiassa laskutettuun hintaan ei ole merkitystä.
So far as concerns the criticism of the use of target prices, recital 54 in the preamble to the contested regulation indicates that the prices generally charged by the Community industry, after a slight increase, decreased between 1992 and the investigation period.
Tavoitehintaan liittyvän arvostelun osalta riidanalaisen asetuksen 54 perustelu kappaleesta käy ilmi, että yhteisön teollisuuden soveltamat hinnat nousivat hieman vuoteen 1992 saakka, minkä jälkeen ne laskivat aina tutkimusajanjaksoon saakka.
More specifically, as regards the sophisticated lighters which would normally have justified higher price levels, it has been found that during the investigation period those higher price levels could not be maintained, which affected the profitability of the Community industry.
Erityisesti kyseen ollessa hienommista sytyttimistä, joiden osalta korkeampi hinta on tavallisesti perusteltu, todettiin, että tutkimusajanjakson aikana tällaisia korkeampia hintoja ei voitu pitää yllä, mikä vaikutti yhteisön teolli suuden kannattavuuteen.
Recital 53 in the preamble to that regulation notes, moreover, that the Community industry's market share decreased from 57.3% in 1990 to 48.6% during the investigation period.
Lisäksi tämän asetuksen 53 perustelukappaleessa todetaan, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski 57,3 prosentista vuonna 1990 48,6 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
Finally, according to the statements in recitals 34 and 50 of the preamble to the contested regulation, the prices of the imported lighters were significantly below the prices practised by the Community producers during the investigation period, even taking into account dumping margins of 36.7% for the applicant and 52.6% for the other Filipino exporters.
Riidanalaisen asetuksen 34 ja 50 perustelukappaleen mukaan maahantuotujen sytyttimien hinnat olivat tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuottajien soveltamia hintoja merkittävästi alhaisempia ottaen huomioon kantajan 36,7 prosentin ja muiden filippiiniläisten viejien 52,6 prosentin polkumyyntimarginaali.
In the light of those findings, which have not been disputed by the applicant, the Council was entitled to consider that the Community prices actually charged could no longer be used in the determination of injury, since they had been reduced as a result of the downward pressure exerted by Filipino imports, and that the amount of antidumping duty necessary to remove the injury, as provided for in Article 9(4) of the basic regulation, had therefore to be calculated by using a constructed price.
Näiden seikkojen perusteella, joita kantaja ei ole riitauttanut, neuvostolla oli oikeus katsoa, että yhteisössä tosiasiallisesti sovellettuja hintoja ei voitu enää käyttää vahingon toteamiseksi, koska ne olivat laskeneet Filippiineiltä peräisin olevan tuonnin aiheuttaman hinnanlaskupaineen vuoksi, joten vahingon poista miseksi tarpeellinen polkumyyntitulli oli laskettava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla muodostetun hinnan perusteella.
Finally, it is clear from recitals 57, 81 and 82 in the preamble to the contested regulation and from pages 14 and 21 of the final disclosure document that the prices charged by Filipino exporters other than the applicant were more than 30% lower than the prices actually charged by the Community industry, and that in order to remove the injury a profit margin of 10% had to be taken into account for the Community industry and its production costs.
Riidanalaisen asetuksen 57, 81 ja 82 perustelukappaleesta ja lopullisen ilmoi tuksen 14 ja 21 sivuilta käy ilmi, että kantajaa lukuun ottamatta filippiiniläisten viejien hinnat olivat yli 30 prosenttia alhaisempia kuin yhteisön tuotannonalan soveltamat hinnat ja että vahingon poistamiseksi oli otettava huomioon yhteisön tuotannonalan 10 prosentin voittomarginaali sekä sen tuotantokustannukset.
In consequence, the underselling margin of those Filipino exporters compared with the constructed Community prices was assessed at 43%, which includes a rate of 3% for production costs.
Tämän vuoksi näiden filippiiniläisten tuojien alihinnoittelumarginaali (underselling margin) suhteessa yhteisön laskennallisiin hintoihin arvioitiin 43 prosentiksi, johon sisältyy näin ollen kolme prosenttia tuotantokustannuksia.
Since the applicant's undercutting margin was fixed at 0%, the calculation of the 'non-injurious' price necessarily led to the individual under selling margin being fixed at 13%, namely 10% for the Community industry's profit margin and 3% for its production costs, as stated in the contested regulation and as reflected in an antidumping duty at the same rate.
Koska kantajan alihinnoittelumarginaali (undercutting margin) oli vahvistettu nollaksi prosentiksi, ei-vahingollisen hinnan laskeminen johti välttämättä yksittäisen alihinnoittelumarginaalin (underselling margin) vahvistamiseen 13 prosentiksi, joka koostui yhteisön tuotannonalan 10 prosentin voittomarginaalista ja sen tuotantokustannusten perusteella määräytyvästä 3 prosentista, sellaisena kuin marginaali on vahvistettu riidanalaisessa asetuksessa ja kuin se ilmenee samansuuruisesta polkumyyntitullista.
It follows that none of the arguments raised by the applicant can be accepted.
Tästä seuraa, että ainoatakaan kantajan esittämää väitettä ei voida hyväksyä.
The second plea must therefore be rejected in its entirety.
Toinen kanneperuste on tämän vuoksi hylättävä kokonaisuudessaan.
The third plea, alleging breach of the obligation to state reasons
Perusteluvelvollisuuden rikkomista koskeva kolmas kanneperuste
79 The applicant claims that the recitals in the preamble to the contested regulation stating the facts which led the Council to establish the applicant's average underselling margin and to fix the rate of the antidumping duty applied to it are unclear and inconsistent.
79 Kantaja väittää, että riidanalaisessa asetuksessa esitetään ristiriitaisesti ja epäselvästi ne seikat, joiden perusteella neuvosto on määritellyt kantajan keskimääräisen alihinnoittelumarginaalin ja määrännyt kantajaan sovellettavat polkumyyntitullit.
In particular, it criticises recital 50.
Kantaja arvostelee erityisesti riidanalaisen asetuksen 50 perustelukappaletta.
It claims that the Community institutions failed to indicate or to assess the applicant's individual level of underselling.
Kantajan mielestä yhteisön toimielimet eivät ole osoittaneet tai arvioineet sen yksittäistä alihinnoittelumarginaalia.
There is therefore total uncertainty as to the level of price undercutting used by the Council to assess the injury caused to the Community industry.
Alihinnoittelun tason, jonka neuvosto on määritellyt yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon arvioimiseksi, suhteen vallitsee täydellinen epävarmuus.
The uncertainty is increased if account is taken of the high price invoiced by the applicant to the importer and of the extremely limited quantities of its imports.
Tämä epävarmuus kasvaa, jos otetaan huomioon se korkea hinta, jonka kantaja laskuttaa tuojalta ja sen erittäin vähäinen tuonti.
80 The applicant also challenges recital 57 in the preamble to the contested regulation.
80 Kantaja arvostelee myös riidanalaisen asetuksen 57 perustelukappaletta.
The wording of that recital could be taken to indicate that the Council concluded that the applicant had not caused injury to the Community industry and that it did not deserve the imposition of an antidumping duty.
Sen sanamuodon perusteella voidaan ajatella, että neuvosto on päätellyt, että kantaja ei ole aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle ja että sille ei tarvitse määrätä polkumyyntitullia.
Nevertheless, the Council imposed an individual duty on its imports.
Kuitenkin neuvosto on määrännyt kantajalle yksi löllisen tullin sen tuonnista.
It fails to see how the Council arrived at an average underselling margin of 13%, since the Council based its conclusion on injury on, inter alia, an undercutting margin of 0%.
Kantaja ei ymmärrä, miksi neuvosto on päätynyt 13 prosentin keskimääräiseen alihinnoittelumarginaalin (underselling margin), kun se on perustanut vahinkoa koskevan päätelmänsä muun muassa nollan prosentin alihinnoittelumarginaaliin (undercutting margin).
81 Finally, the applicant points out that the recitals concerning an increase in the Community industry's prices contradict the subsequent findings of downward price pressure.
81 Kantaja korostaa, että perustelut, joiden mukaan yhteisön tuotannonalan soveltamat hinnat ovat nousseet, ovat ristiriidassa myöhempien, hinnanlaskupaineen toteavien perustelujen kanssa.
The applicant is therefore prevented from defending itself, since it cannot know the facts on which the Council based its decision to impose an antidumping duty on its imports.
Kantaja ei siten voi puolustautua, koska se ei voi tietää, minkä seikkojen perusteella neuvosto on päättänyt määrätä polkumyyntitullin sen tuonnille.
82 It is settled law that the statement of reasons required by Article 190 of the EC Treaty (now Article 253 EC) must be appropriate to the nature of the measure in question.
82 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että vakiintuneen oikeus käytännön mukaan EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan (josta on tullut EY 253 artikla) mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen säädöksen, päätöksen tai muun toimenpiteen luonteen mukaan.
It must show clearly and unequivocally the reasoning of the Community institution which adopted the measure so as to inform the persons
Perusteluissa on selkeästi ja
The statement of the reasons on which regulations, which are measures of general application, are based does not have to specify the often very numerous and complex matters of fact or law dealt with in the regulations.
Etenkään ei voida edellyttää, että asetusten, jotka ovat yleisesti sovellettavia säädöksiä, perusteluissa täsmennetään ne erilaiset — toisinaan lukuisat ja monimutkaiset — tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat niiden kohteena.
The Court considers that in the circumstances of this case the requirements laid down by that case­law have been complied with.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että tässä oikeuskäytännössä asetettuja vaatimuksia on noudatettu käsiteltävänä olevassa tapauksessa.
As demonstrated by a consideration of the first and second pleas in law raised by the applicant, the latter had sufficient information as a result of its participation in the anti­dumping proceeding, from the final disclosure document and from the recitals in the preamble to the contested regulation, to be able to defend its interests effectively before the Court.
Kuten kantajan esittämää ensimmäistä ja toista kanneperustetta tutkittaessa on osoitettu, kantaja on saanut riittävästi tietoja osallistuessaan polkumyynnin vastaiseen menettelyyn, sekä myös lopullisesta ilmoituksesta ja riidanalaisen asetuksen perustelukappaleista, joten se on voinut puolustaa tehokkaasti etujaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
In addition, the Court has been able to exercise judicial review in giving judgment on this application.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuo mioistuin on voinut valvoa toimenpiteen laillisuutta tätä kannetta ratkaistessaan.
Accordingly, the third plea must also be rejected.
Siten myös kolmas kanneperuste on hylättävä.
It follows that the action must be dismissed as unfounded.
Edellä esitetystä seuraa, että kanne on hylättävä perusteettomana.
Under the first subparagraph of Article 87(2) of the Rules of Procedure, the applicant must be ordered to pay the costs inasmuch as it has been unsuccessful.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan kantaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut siltä osin kuin se on hävinnyt asian.
In so far as the lodging of the application prompted the Council to correct a calculation error and to reduce by four points the antidumping duties by amending the contested regulation, the Court considers it equitable to order the Council to bear one fifth of its costs, pursuant to Article 87(6) of the Rules of Procedure.
Siltä osin kuin neuvosto on kanteen nostamisen johdosta korjannut erään laskuvirheen ja alentanut riidan alaista asetusta muuttaen polkumyyntitullia neljällä yksiköllä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo työjärjestyksen 87 artiklan 6 kohdan nojalla kohtuulliseksi velvoittaa neuvosto vastaamaan yhdestä viidesosasta oikeuden käyntikuluistaan.
Under the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the Commission, which has intervened, must bear its own costs.
Komissio, joka on asiassa väliintulijana, vastaa työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti omista oikeudenkäyntikuluistaan.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber, Extended Composition), hereby:
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu ensimmäinen jaosto) on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Delivered in open court in Luxembourg on 20 October 1999.
Julistettiin Luxemburgissa 20 päivänä lokakuuta 1999.
Case T- 106/99
Asia T-106/99
Karl L. Meyer v Commission of the European Communities
Karl L. Meyer vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(Inadmissibility — Challengeable measure — Access to the documents of the institutions — Distinction between information and a document)
Tutkimatta jättäminen — Kannekelpoinen toimi — Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin — Tietojen ja asiakirjan välinen ero
Order of the Court of First Instance (Third Chamber), 27 October 1999 . . II - 3275
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 27.10.1999
Actions for annulment — Actionable measures — Meaning — Acts producing binding legal effects — Commission letter refusing a request for information on certain interest rates — Not covered
Kumoamiskanne — Kannekelpoiset toimet — Käsite — Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia — Komission kirje, jolla hylätään tiettyjä korkokantoja koskeva tietojensaantipyyntö, ei ole kannekelpoinen toimi
Commission — Right of public access to Commission documents — Decision 94/90 — Distinction between documents and information — Whether the Commission is under an obligation to reply to any request for information from an individual — No such obligation
Komissio — Tiedonsaantioikeus komission asiakirjoista — Päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom — Tietojen ja asiakirjan välinen ero — Komissiolla ei ole velvollisuutta vastata yksityisen oikeussubjektin kaikkiin tietojensaantipyyntöihin
SUMMARY — CASE T- 106/99
TIIVISTELMÄ — ASIA T-106/99
Only measures which produce binding legal effects so as to affect the interests of an applicant by bringing about a distinct change in his legal position are acts or decisions which may be the subject of an action for annulment under Article 173 of the Treaty (now, after amendment, Article 230 EC).
Perustamissopimuksen 173 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tarkoitettuja toimia tai päätöksiä, joista voidaan nostaa kumoamiskanne, ovat vain sellaiset, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.
That is not the position in the case of a letter from the Commission refusing a request for information on the rates of interest applied by the European Investment Bank to loans intended to finance projects for the economic development of French Polynesia, since the information sought appears in measures adopted by the Council and published in the Official Journal of the European Communities.
Tällainen kannekelpoinen toimi ei ole komission kirje, jossa evätään kantajan esittämä tietojensaantipyyntö, joka koskee Euroopan investointipankin Ranskan Polynesian kehityshankkeiden rahoittamiseksi myöntämiin lainoihin soveltaman korkokannan suuruutta, koska kantajan pyytämät tiedot sisältyvät neuvoston toteuttamiin ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistuihin toimenpiteisiin.
There is no provision of Community law requiring the Commission to reply to a request, emanating from a person established in the territory of a Member State or of the overseas countries and territories, for identification of the relevant passages of Community legislation.
Tältä osin missään yhteisön oikeuden säännöksessä ei velvoiteta komissiota vastaamaan jossakin jäsenvaltiossa taikka merentakaisissa maissa tai tällaisilla alueilla asuvan henkilön esittämään pyyntöön yhteisön lainsäädännön tiettyjen kohtien yksilöimiseksi.
It is necessary, for the purposes of applying Decision 94/90 on public access to Commission documents, to maintain a distinction between the concept of a document and that of information.
Yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista tehdyn päätöksen 94/90/EHTY, EY, Euratom soveltamiseksi vaikuttaa välttämättömältä tehdä ero asiakirjan ja tietojen käsitteiden välillä.
None of the provisions in Decision 94/90 or in the code of conduct annexed to it deal with the right of access to information; the right concerned relates exclusively to documents.
Missään tämän päätöksen määräyksessä taikka siihen liite tyissä käytännesäännöissä ei määrätä tietojensaantioikeudesta, koska tämä oikeus koskee ainoastaan asiakirjoja.
In the preamble to Decision 94/90 there is a lone recital which refers to the Declaration on the Right of Access to Information annexed to the Final Act of the Treaty on European Union.
Ainoastaan yhdessä päätöksen 94/90/ EHTY, EY, Euratom perustelukappaleista mainitaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan liitettyyn julistukseen oikeudesta saada tietoja.
That reference, which is not the subject of any further explanation, cannot confer a new meaning on the term 'document', which is used several times in Decision 94/90.
Tällä maininnalla, johon ei liity yhtään täydentävää selitystä, ei voida antaa uutta merkitystä päätöksessä 94/90/EHTY, EY, Euratom useaan otteeseen käytetylle ilmaisulle "asiakirja".
It cannot therefore be inferred from Decision 94/90 that the public's right of access to a Commission document implies a duty on the part of the Commission to reply to any request for information from an individual.
Päätöksestä 94/90/EHTY, EY, Euratom ei siis voida päätellä, että yleisön oikeus saada tutustua komission asiakirjoihin merkitsisi sen velvollisuutta vastata kaikkiin yksityisten oikeussubjektien esittämiin tietojen saantipyyntöihin.
ORDER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Third Chamber) 27 October 1999 *
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto) 27 päivänä lokakuuta 1999 *
Karl L. Meyer, a farmer, residing in Uturoa (Island of Raiatea, French Polynesia), represented by Jean-Dominique des Areis, of the Papeete Bar, with an address for service in Luxembourg at the office of Horst Pakowski, Ambassador of the Federal Republic of Germany, 20-22 Avenue Emile Reuter, applicant, v
Karl L. Meyer, maanviljelijä, kotipaikka Uturoa (Raiatean saari, Ranskan Poly­nesia), edustajanaan asianajaja Jean­Dominique des Arcis, Papeete, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Saksan liittotasavallan suurlähettiläs Horst Pakowski, 20—22 avenue Emile Reuter, kantajana, vastaan
Commission of the European Communities, represented by Ulrich Wölker and Xavier Lewis, of its Legal Service, acting as Agents, with an address for service at the office of Carlos Gómez de la Cruz, also of the Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Ulrich Wolker ja Xavier Lewis, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, vastaajana,
APPLICATION for, first, the annulment of the Commission's decision of 30 March 1999 refusing a request by the applicant for information, and, secondly, a declaration holding the Commission liable,
MÄÄRÄYS 27.10.1999 — ASIA T-106/99 jossa kantaja vaatii toisaalta kantajan esittämän tietojensaantipyynnön eväämisestä 30.3.1999 tehdyn komission päätöksen kumoamista ja toisaalta komission vastuun toteamista,
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Third Chamber), composed of: K. Lenaerts, President, J. Azizi and M. Jaeger, Judges,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger, kirjaaja: H. Jung, on antanut seuraavan määräyksen
The applicant is a tropical-fruit farmer on the island of Raiatea in French Polynesia.
Kantaja viljelee trooppista hedelmäplantaasia Raiatean saarella Ranskan Polynesiassa.
Between 1986 and 1992, he took out various loans from a local bank, the Socredo, the interest rates on which varied between 7 and 12%
Vuosina 1986—1992 hän otti paikallisesta Socredo-nimisestä pankista useita lainoja, joiden korkokanta vaihteli 7 ja 12 prosentin välillä.
According to the applicant, he discovered in 1997 that the Socredo had privileged relations with the European Investment Bank (EIB) which, in the context of the implementation of Council Decision 91/482/EEC of 25 July 1991 on the association of the overseas countries and territories with the European Economic Community (OJ 1991 L 263, p.
Kantaja toteaa huomanneensa vuonna 1997, että Socredolla on suosituim­muussuhteita Euroopan investointipankkiin (jäljempänä EIP), joka myönsi merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan yhteisöön 25 päi­vänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY (EYVL L 263, s.
1), was granting the Socredo loans at reduced rates of interest, intended to finance projects for the economic development of French Polynesia.
1) täytäntöönpanon yhteydessä tälle pankille alennetulla korkokannalla lai­noja, jotka oli tarkoitettu Ranskan Polynesian kehityshankkeiden rahoittamiseen.
The applicant asked the EIB to inform him of the level of those interest rates for the period between 1986 and 1992.
Kantaja vaati EIP:tä ilmoittamaan hänelle näiden korkokantojen suuruuden vuosina 1986—1992.
By fax message of 7 April 1997, the EIB informed the applicant that he was not listed as the beneficiary of any loan granted through the intermediary of the Socredo.
EIP ilmoitti 7.4.1997 päivätyllä faksilla kantajalle, ettei häntä ollut merkitty Socredon myöntämien lainojen saajien luetteloon.
By fax message of 9 April 1997, the applicant asked the EIB to send his file to a Commission official whom he was due to meet in Luxembourg on 17 April 1997.
Kantaja vaati 9.4.1997 päivätyllä faksillaan EIP:tä luovuttamaan häntä koskevan asiakirja­aineiston komission virkamiehelle, jonka hän oli tavannut 17.4.1997 Luxemburgissa.