natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Needs-related support: some local government bodies are not able to perform all mandatory tasks on the basis of calculated own revenues.
Tarvesidonnainen tuki: tietyt paikallisviranomaiset eivät kykene suoriutumaan kaikista niille kuuluvista tehtävistä omin tuloin.
In this case they are eligible for additional "support for local government bodies in difficult situations which they cannot be blamed for" ("onhibajukon kíviil hátrányos helyzetbe keriilt ònkormányzatok támogatása, önhiki").
Tässä tapauksessa ne voivat saada paikallishallintoelimille tarkoitettua lisätukea, joka perustuu niistä itsestään riippumatta syntyneeseen vaikeaan tilanteeseen ( "önhibajukon kiviil hátrányos helyzetbe keriilt önkormänyzatok támogatása, önhiki").
There are two types of development subsidies:
On myös mahdollista saada kahdentyyppistä kehitystukea:
Targeted support (céltámogatások) is given to specific investment projects (e.g. building of classrooms, gyms, water pipeline systems, sewage networks). In principle this support is given automatically.
Periaatteessa automaattinen, kohdennettu tuki (céltámogatások), jota myönnetään erityisiä investointihankkeita varten (esim. luokkahuoneiden, urheilutilojen, vesijohto- ja jätevesiverkostojen rakentaminen).
Each local government body involved in such projects is entitled to this support for a given percentage of investment costs.
Kukin edellä mainittuihin hankkeisiin osallistuva paikallishallintoelin saa tietyn prosenttiosuuden investointikustannuksista.
In practice, however, support automatism and fixed budget allocations are frequently in conflict with each other;
Käytännössä kuitenkin tukiaulomatiikka ja kiinteät budjettimäärärahat ovat usein keskenään ristiriidassa.
Addressed support (címzett támogatások) is not given to larger individual projects automatically, but following a discretionary procedure.
Suurille yksittäishankkeille harkinnanvaraisesti osoitettava tuki (ctmzett támogatások), jota ei siis myönnetä automaattisesti, vaan tapauskohtaisen arvion pohjalta.
There are currently no horizontal mechanisms for fiscal equalisation transfers in Hungary.
Unkarissa ei ole tällä hetkellä horisontaalista mekanismia verotulojen tasaamista varten.
All financial transfers are carried out through the central government budget with the above-mentioned regulations.
Kaikki varainsiirrot tapahtuvat valtion budjetin kautta edellä kuvattuja sääntöjä noudattaen.
and subnational level and patterns of
5.7 valtakunnallisessa
Since the Hungarian parliament has only one chamber, there is no direct parliamentary representation of subnational interests.
Koska Unkarin parlamentti on yksikamarinen, valtiotasoa alemmilla tasoilla ei ole suoraa parlamentaarista edustusta.
There are, however, some county groups of elected MPs.
Valtiollisissa vaaleissa valitut parlamentin jäsenet ovat kuitenkin muodostaneet läänikohtaisia ryhmittymiä.
The more important channels of representation are the national federations of local government bodies.
Paikallishallintoelinten valtakunnalliset liitot ovat parlamenttia tärkeämpiä vaikutuskanavia.
There are several federations: The largest one is the National Federation of Local Government (TÖOSz), but only about 60% of local government bodies are members.
Liittoja on useita, suurin niistä on Unkarin paikallishallintoliitto (TÖOSz).
There are other alliances and federations, like those of counties, small towns, small villages, etc.
Siihen kuuluu kuitenkin ainoastaan noin 60 % kaikista paikallishallintoelimistä.
Moreover, there are several alliances of local government bodies organised along party political lines.
Paikallishallintoliiton lisäksi on olemassa muita yhteenliittymiä ja liittoja esim. läänien, pikkukaupunkien tai kylien tasolla.
Such associations are involved in the preparation of laws and of all government regulations, especially of central government and social security budgets.
Edellä mainittujen lisäksi on olemassa useita puoluepoliittisesti järjestäytyneitä paikallishallintoelinten liittoutumia.
The largest of them is represented at national level tripartite negotiations (government/employees/employers) because it is one of the most important employers in the country.
Tällaiset liitot osallistuvat lakien ja kaikkien hallituksen säädösten valmisteluun, etenkin valtion talousarvioon ja sosiaaliturvan rahoitukseen liittyvissä asioissa.
Until recently the local government federations and alliances had an umbrella organisation (ÖSzT).
Suurin liitoista osallistuu valtiotason kolmikantaneuvotteluihin (hallitus/työntekijät/työnantajat), koska se on yksi maan tärkeimmistä työnantajista.
But because of unbridgeable disagreements among the member organisations it was dissolved at the end of 1998.
Aivan viime aikoihin asti paikallisviranomaisten yhdistyksillä ja liitoilla oli kattojärjestö (ÖSz.T^I. Se purettiin kuitenkin vuoden 1998 lopussa jäsenorganisaatioidensa ylipääsemättömien ristiriitojen vuoksi.
The fundamental rights and competences of local government are principally exercised by the representative body.
Paìkallishallinnon perusoikeuksia toteuttaa ja valtaa käyttää pääasiassa edustuselin, valtuusto, joka voi siirtää yhden tai useampia tehtävistään kunnan- tai kaupunginjohtajalle tai lautakunnille.
The representative body can transfer one or more of its competences to the mayor or to committees.
Suurin osa paikallishallinnon lautakuntien jäsenistä valitaan valtuuston jäsenistön keskuudesta.
Local government committees are elected for the most part from amongst the members of the representative body, and the remaining seats are taken by experts in the respective fields.
Loput paikoista täytetään kunkin lautakunnan erikoisalaan perehtyneillä asiantuntijoilla.
The number and type of committees is decided by the representative body (there is one exception: every settlement over 2000 inhabitants must have a financial committee).
Valtuusto päättää perustettavien lautakuntien toimialasta ja lukumäärästä (kullakin yli 2000 asukkaan yhteisöllä on kuitenkin oltava varainhoitolautakunta).
The political and administrative leader of the local government authority is the mayor (polgármester).
Kunnan- tai kaupunginjohtaja (polgúnnester) on paikallisyhteisön poliittinen ja hallinnollinen johtaja.
The representative body can elect one or more "vice mayors".
Valtuusto voi valita yhden tai useamman apulaiskunnanjohtajan tai apulaiskaupunginjohtajan.
The administrative tasks of the mayor are exerted by the notary (Jegyzõ).
Notaari (jegyzõ) hoitaa kunnan- tai kaupunginjohtajalle kuuluvia hallinnollisia tehtäviä.
The tasks of the notary are to execute the mayor's orders and to prepare the decisions of the mayor and the body.
Notaarin tehtäviin kuuluu kunnan- tai kaupunginjohtajan hallinnollisten määräysten toimeenpano sekä kunnan- tai kaupunginjohtajan sekä valtuuston päätösten valmistelu.
The job of the notary is not a political but an administrative one.
Notaarin toimi ei ole luonteeltaan poliittinen vaan hallinnollinen.
He is employed by the representative body for an unlimited period, not for election terms.
Valtuusto valitsee notaarin määräämättömäksi ajaksi eikä pelkästään vaalikaudeksi kerrallaan.
Several small local government authorities can have a common notary.
Useilla pienillä paikallisyhteisöillä voi olla yhteinen notaari.
All mayors are directly elected by the voters.
Kaikki kunnan- ja kaupunginjohtajat valitaan suoralla vaalilla.
For the election of the members of representative bodies, different procedures are applied:
Edustuselimen jäsenten valinta voi tapahtua usealla tavalla:
• • in settlements with less than 10,000 inhabitants all representatives are elected directly; in settlements with more than 10,000 inhabitants and in the districts of Budapest, one half of the
• • kaikissa alle 10 000 asukkaan yhteisöissä valtuuston jäsenet valitaan suorilla vaaleilla yli 10 000 asukkaan yhteisöissä ja Budapestin kaupunkipiireissä puolet edustajista valitaan suoraan vaalipiireistä ja puolet puolueiden listoilta läänien ja Budapestin edustajistoissa kaikki jäsenet valitaan puolueiden listoilta.
At the county level, the general assembly has been directly elected since 1994.
Lääninvaltuustot on valittu suorilla vaaleilla vuodesta 1994.
The county general assembly elects the assembly's chairman from amongst its members.
Lääninvaltuusto valitsee puheenjohtajan keskuudestaan.
He holds all executive functions.
Hän vastaa toimeenpanovallan käytöstä.
An office subordinated to the county assembly deals with preparatory and organisational tasks concerning county self-government.
Lääninvaltuustoa avustaa virasto, joka vastaa läänin itsehallintoon liittyvästä valmistelutyöstä ja organisatorisista tehtävistä.
The director of this office is the notary.
Viraston johdossa on notaari.
The party system structure
Puoluejärjestelmä
There have been three general elections since the democratic political change.
Demokraattisen poliittisen muutoksen jälkeen maassa on järjestetty kolmet parlamenttivaalit.
At each election six parties won mandates to the parliament.
Niissä kaikissa kuusi puoluetta pääsi parlamenttiin.
With one exception, during the last election, the six parties remained the same (there is a minimum threshold of 5% for entry to the parliament):
Viime vaaleissa ilmennyttä poikkeusta lukuun ottamatta nämä kuusi puoluetta ovat pysyneet samoina (parlamenttiin pääsy edellyttää 5 %:n äänikynnyksen ylittymistä):
The Hungarian Democratic Forum (MDF) won the first election. It is a centre-right, conservative party.
Ensimmäiset vaalit voitti Unkarin demokraattinen foorumi (MDF), joka on keskustaoikeistolainen konservatiivinen puolue.
The Alliance of Free Democrats (SzDSz) is a centre-left wing Liberal party, having been the coalition partner of the socialists in the second legislative period.
Riippumattomien pienomistajien puolue (FKGP) on perinteinen keskustaoikeistolainen puolue, jonka tukialue on lähinnä maaseudulla.
The Party of Independent Smallholders (FKGP) is a centre-right wing traditional party, having its basis mainly in the rural areas.
Puolue on ollut hallituksessa ensimmäisellä ja kolmannella (eli nykyisellä) lainsäädäntäkaudella.
-39- parliament which has never been a member of any governing coalition. Interestingly, their voting base is mainly in the better-off districts of Budapest.
Unkarin elämä ja oikeus -puolue (MIÉP). joka on oikeistolainen nationalistinen puolue, pääsi parlamenttiin ensimmäisen kerran viime vaalien jälkeen.
Local government authorities of smaller settlements are not dominated by party politics.
Tämä on ainoa parlamenttipuolue. joka ei ole kuulunut yhteenkään hallituskoalitioon.
So, it frequently occurs that the mayor and the majority of the representative body are of different party orientation.
Kiintoisaa on, että puolueen äänestäjät ovat pääasiassa peräisin Budapestin vauraista kaupunkipiireistä.
J > -"RUSSIA i k Us *VGcr)í^ iKotobrge^ Gderiah*
Puoluepolitiikka ei ole keskeinen tekijä pienten paikallisyhteisöjen hallinnossa.
Inflation (%) year-on-year Unemployment (%)
BKT asukasta kohden (ostovoimapariteetti, euroina) BKT:n todellinen kasvu (%) Budjcttitasapaino (% BKT:stä) Inflaatio (%) (12 kk:n jakso) Työttömyys (%)
The 1997 Constitution of the Republic of Poland states that "the territorial system of the Republic of Poland shall ensure the decentralisation of public power" (Art. 15).
Vuodelta 1997 peräisin olevassa Puolan perustuslaissa säädetään, että "Puolan tasavallan alueellinen järjestelmä takaa julkisvallan hajauttamisen" (15 art.).
In Art. 164 it defines the municipality as the "basic unit of local self-government".
Perustuslain 164 artiklassa kunta määritellään "paikallisen itsehallinnon perusyksiköksi".
However, the first Polish territorial reform after the end of communism already took place in 1990, when local selfgovernment was reinstated on the level of municipalities (gminy).
Kommunismin jälkeisen ajan ensimmäinen alueellinen uudistus toteutettiin kuitenkin jo vuonna 1990. jolloin paikallinen itsehallinto palautettiin kunnille (gminy).
It was the revival of an institution which had existed until 1939 and from the end of World War II until 1950.
Täten herätettiin uudelleen henkiin instituutio, joka oli ensin olemassa vuoteen 1939 ja sen jälkeen toisesta maailmansodasta vuoteen 1950.
The status of Polish municipalities was re-established by the Act on Local Self-Government (March 1990).
Puolan kuntien asema vakiinnutettiin uudelleen paikallisesta itsehallinnosta maaliskuussa 1990 annetulla lailla.
Afterwards this so called "competence act" was changed several times in favour of improved efficiency and effectiveness of the municipal organs, e.g. by a clearer division of competences between the municipal council and the municipal board.
Tätä ns. toimivaltalakia muutettiin sittemmin useaan otteeseen kunnallisten elinten toimintakyvyn ja toiminnan tuloksellisuuden parantamiseksi, esim. kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen välistä toimivaltajakoa selkeyttämällä.
After two years, in 1992, the Government decided to continue the reform of public administration.
Hallitus päätti jatkaa julkishallinnon uudistusta seuraavan kerran vuonna 1992.
A so-called Pilot Program of Public Administration Reform began in January 1994.
"Julkishallinnon uudistuksen esimerkkihanke" käynnistyi tammikuussa 1994.
The purpose of this pilot project was to transfer tasks and competences of future districts to the 46 biggest Polish towns with the aim of testing the functioning of the proposed new system before its general implementation.
Hankkeen tarkoituksena oli siirtää tulevien läänien tehtäviä ja toimivaltaa jo ennakolta Puolan 46:lle suurimmalle kaupungille, niillä puolestaan pyrittiin testaamaan ehdotettua uutta järjestelmää ennen sen yleistä käyttöönottoa.
Due to political controversies, delays occurred in passing from the pilot phase to the full implementation of the reforms.
Poliittisista ristiriidoista johtuen surt-, minen esimerkkihankkeesta yleiseen käytäntöön viivästyi.
On 1 January 1999, two other levels of selfgovernment were introduced: the district (powiat) and the region (województwo).
Tammikuun 1. päivänä 1999 otettiin käyttöön maan kaksi muuta itsehallintotasoa: lääni (powiaf) ja alue (województwo).
Their status is regulated in the Statute Concerning Voivodship Self-Government, the Statute Concerning Governmental Administration in Voivodship, and the Statute Concerning District Self-Government.
Niiden asemasta säädetään alueiden itsehallinnosta, alueilla toimivasta valtionhallinnosta sekä läänien itsehallinnosta annetuilla asetuksilla.
All of these were issued on 5 June 1998.
Mainitut asetukset annettiin 5. kesäkuuta 1998.
A few weeks later the Law on Elections to the Councils of Municipalities, Districts and Regions was passed.
Muutamaa viikkoa myöhemmin annettiin laki kunnallis-, lääni- ja aluevaaleista.
On 24 July 1998 another two statutes were issued: the first one on the introduction of the three-tier territorial division of the state, and the second one on the responsibilities of general government bodies in the three-tier state system.
Heinäkuun 24. päivänä 1998 annettiin vielä kaksi muuta asetusta: asetus Puolan valtion alueen jakamisesta kolmeen tasoon sekä asetus keskushallinnon virastojen tehtävistä kyseisillä tasoilla.
An average Polish municipality has 10-15 thousand inhabitants, a district 80-100 thousand and a region approximately 2.4 million.
Puolalainen kunta koostuu keskimäärin 10 000-15 000 asukkaasta, lääni 80 000-100 000 asukkaasta ja alue noin 2.4 miljoonasta asukkaasta.
The completion of the three-tier system of subnational selfgovernment in Poland took ten years, starting with a Senate initiative to re-introduce selfgovernment at the municipal level in 1990 and ending with the setting up of districts (powiat) and regions (voivodship) in 1999.
Alueellisen ja paikallisen itsehallinnon toteuttaminen kolmella tasolla vei Puolassa kymmenen vuotta. Hanke, käynnistyi vuonna 1990 senaatin aloitteesta, joka koski itsehallinnon palauttamista kunnille, ja se päättyi läänien (powiat) ja alueiden (voivodship) perustamiseen vuonna 1999.
As in the other Central and Eastern European countries, reform started at the local level.
Kuten muissakin Keski- ja Itä-Euroopan maissa, uudistus alkoi paikallistasolta.
The primary aim was to reestablish democracy and to overcome the monopolist position of the communist party in politics and the economy.
Alkuperäinen tavoite oli demokratian palauttaminen ja kommunistisen puolueen monopoliaseman purkaminen politiikassa ja taloudessa.
Until 1999 the 49 voivodships introduced by the socialist government in 1975 survived with restricted competences as mere territorial units of state administration.
Vuoteen 1999 asti Puolassa oli 49 voivodikuntaa. jotka sosialistinen hallitus oli perustanut vuonna 1975. Valtion aluehallinnon yksikköinä niillä oli kuitenkin vain rajoitettu toimivalta.
As regards the intermediary level there was fierce political controversy about the number of subnational levels and the size of voivodships and a final decision could not be taken before 1999.
Väliportaan hallinnon suhteen käytiin ankaria poliittisia kiistoja valtiotasoa alempien tasojen lukumäärästä sekä voivodikuntien koosta, minkä vuoksi lopullista päätöstä ei syntynyt ennen vuotta 1999.
Although Solidarnoææ had already demanded in 1989 the creation of selfgovernment both at local and regional level in order to strengthen democracy, the main purpose of establishing an intermediary level changed during the following years.
Solidaarisuus-puolue oli vaatinut jo vuonna 1989 itsehallinnon perustamista sekä paikallis- että aluetasolle demokratian lujittamistarkoituksessa. Välitasojen luomisen pääperuste vaihtui kuitenkin seuraavina vuosina.
Both factors contributed to the fact that the focus in the debate on regional selfgovernment moved to the efficiency argument.
Molemmat tekijät vaikuttivat siihen, että alueellisesta itsehallinnosta käytävän keskustelun painopiste siirtyi tehokkuuskysymyksiin.
At first sight there seems to be a strong resemblance to the new system with the territorial structures of public administration that had existed in Poland before the installation of the communist regime.
Ensi silmäyksellä Puolan uusi järjestelmä muistuttaa suuresti kommunistista kautta edeltäneitä julkishallinnon alueellisia rakenteita.
The districts as territorial units hark back to a tradition of four hundred years and there had already been 17 voivodships from 1918 to 1939 and between 1950 and 1975.
Lääneillä on alueellisina yksiköinä neljänsadan vuoden perinteet, ja vuosina 1918­1939 ja 1950­1975 Puolassa oli jo ollut 17 voivodikuntaa.
On the other hand, Polish territorial administration has never been as decentralised and as democratically legitimised as it is nowadays.
Toisaalta Puolan aluehallinto ei ole koskaan ollut yhtä voimakkaasti hajautettua ja demokraattisesti legitiimiä kuin se on nykyisin.
The districts have never before served as self-governmental and it is the first time in Polish history that the members of the regional assembly at voivodship level are directly elected.
Lääneillä ei ole milloinkaan ollut itsehallinnollisia oikeuksia, ja ensimmäisen kerran Puolan historiassa aluevaltuuston jäsenet valitaan suorilla vaaleilla.
That does not mean that administrative traditions or political culture did not influence the new institutional design of the present system at all.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että hallinnolliset perinteet tai poliittinen kulttuuri eivät olisi vaikuttaneet lainkaan nykyisen järjestelmän institutionaaliseen rakenteeseen.
Apart from former territorial patterns, the social doctrine of the Catholic church based on the principle of subsidiarity certainly gave impetus to the reforms.
Aiempien alueellisten mallien lisäksi lienee läheisyysperiaatteeseen perustuva katolisen kirkon sosiaalioppi antanut sysäyksen uudistuksille.
But this observation should not detract from the fact that the strong elements of decentralisation are unique in the history of the Polish unitary state.
Tämä toteamus ei saa kuitenkaan hämärtää pääasiaa eli sitä, että näin voimakas hajauttaminen on ainutlaatuista Puolan yhtenäisvaltion historiassa.
This is especially worth mentioning as the history of Polish partitions and occupations has favoured the predominance of a national identity of the Polish people and a strong emphasis on the unity of the state.
Tämä on syytä mainita erityisesti siksi, että Puolan kokemat jaot ja miehitykset ovat voimistaneet puolalaisten kansallismielistä identiteettiä ja valtion yhtenäisyyden korostumista.
Nowadays there are only a few areas, like Pomorze at the Baltic Sea coast or Little Poland around Krakow (Malopolska - the former Galicia), with its own regional identity that is accompanied by calls for more autonomy.
Puolassa on nykyisin vain muutama alue, kuten Itämeren rannikolla sijaitseva Pommeri tai Krakovan seudun Vähä­Puola (Malopolska - entinen Galitsia), joilla on oma alueellinen identiteetti ja autonomiapyrkimyksiä.
As concerns the decision to establish with 16 voivodships the largest regional administrative bodies in the five Central and Eastern European applicant countries (those which match the NUTS-2-level of EU structural policy), the public debate since 1990 has focused on the need for units that would be able to perform efficiently in the fields of regional, economic and structural policy.
Puolan alueet ovat suurimmat alueelliset hallintoyksiköt viiden keski­ ja itäeurooppalaisen hakijamaan joukossa (EU:n rakennepolitiikan NUTS 2­tason yksiköitä vastaavat). Päätöstä perustaa Puolaan 16 aluetta on vuodesta 1990 lähtien pohjustettu julkisessa keskustelussa.
The new voivodships will be able to participate in EU interregional partnership programmes and to co-operate with neighbouring regions at the national border.
Siinä on keskitytty tarpeeseen muodostaa yksiköitä, jotka pystyvät toimimaan tehokkaasti alue­, talous­ ja rakennepolitiikan alalla.
With regard to regional disparities in Poland, it will have to be seen whether the chosen regional structure will increase them.
Nähtäväksi jää, tuleeko Puolassa valittu alueellinen rakenne kasvattamaan alueiden välisiä eroja.
With the new voivodships the country has been divided into an "A-, B- and C-Poland".
Uuden aluejaon yhteydessä Puola jaettiin A­. B­ ja C­Puolaan.
"Α-Poland" comprises the richest regions in the Northwestern, Central and Southern Poland, "B-Poland" four regions at the Western border and "CPoland" the five poorest regions at the Eastern frontier of the country.
Α­Puola kattaa maan luoteis, keski­ ja eteläosista koostuvat vauraimmat alueet, B­Puola länsirajalla sijaitsevat neljä aluetta ja C­Puola itärajalla sijaitsevat maan viisi köyhintä aluetta.
At present the GDP per capita in the two richest voivodships in "Α-Poland" (Slaskie, Mazowieckie) is ten times higher than in the two poorest regions in "CPoland" (Lubelskie, Podkarpackie).
Tällä hetkellä Α­Puolan kahden rikkaimman alueen (Slaskie. Mazowìeckié) asukaskohtainen BKT on kymmenen kertaa C­Puolan kahden köyhimmän alueen (Lubelskie, Podkarpackie) asukaskohtaista BKT:tä suurempi.
According to the statutes concerning local and regional selfgovernment, all legislative and controlling organs of regional/local selfgovernment have a right to enact bye-laws and regulations, which are valid on their territory or part of it.
Alue­ ja paikallistason itsehallintoa koskevien asetusten mukaan kaikilla alue­ ja paikallistason itsehallinnon säädäntä­ ja valvontaelimillä on oikeus antaa paikallisia säädöksiä, jotka ovat voimassa kyseisten elinten koko hallintoalueella tai sen osissa.
The following legal instruments are used by the respective selfgovernments: local/regional bye-laws and regulations; plans of different kinds, e.g. land use plans; individual decisions, administrative decisions; agreements; technical actions; civil law forms, especially contracts; other forms (e.g. municipality council resolutions on road names).
Alue­ ja paikallisyhteisöt käyttävät seuraavia oikeudellisia välineitä: paikalliset ja alueelliset säännöstöt erilaiset suunnitelmat, esim. maankäyttösuunnitelmat yksittäisratkaisut ja hallinnolliset päätökset sopimukset tekniset toimenpiteet siviilioikeuden eri muodot, etenkin sitoumukset muut oikeustoimet (esim. teiden nimiä koskevat kunnanvaltuuston päätökset).