natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ζ On a proper interpretation of Articles 5 and 7 of Directive 89/104, when trademarked goods have been put on the Community market by the proprietor of the trade mark or with his consent, a reseller, besides being free to resell those goods, ¿s also free to make use of the trade mark in order to bring to the public's attention the further commercialization of those goods.
Direktiivin 89/104/ETY 5 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että jos tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut yhteisön markkinoille tavaroita tavaramerkkiä käyttäen, niin jälleenmyyjällä on oikeus paitsi myydä näitä tavaroita myös käyttää tavaramerkkiä ilmoittaakseen asiakkaille näiden tavaroiden laskemisesta uudelleen liikkeelle.
The proprietor of a trade mark may not rely on Article 7(2) of Directive 89/104 to oppose the use of the trade mark, by a reseller who habitually markets articles of the same kind, but not necessarily of the same quality, as the trademarked goods, in ways customary in the resellers sector of trade, for the purpose of bringing to the publics attention the further commercialization of those goods, unless it is established that, given the specific circumstances of the case, the use of the trade mark for this purpose seriously damages the reputation of the trade mark.
Tavaramerkin haltija ei voi direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohdan nojalla kieltää tavaramerkillä varustettujen tavaroiden kanssa samantyyppisiä vaikkakaan ei välttämättä samanlaatuisia tavaroita tavanmukaisesti myyvää jälleenmyyjää käyttämästä tavaramerkkiä tavoilla, jotka ovat tavanomaisia hänen toimialallaan, ilmoittaakseen asiakkaille näiden tavaroiden laskemisesta uudelleen liikkeelle, ellei sitten osoiteta, että tietyn tapauksen erityispiirteiden takia tavaramerkin käyttö jälleenmyyjän mainonnassa vahingoittaa vakavasti tavaramerkin mainetta.
On a proper interpretation of Articles 30 and 36 of the EC Treaty, the proprietor of a trade mark or holder of copyright may not oppose their use by a reseller who habitually markets articles of the same kind, but not necessarily of the same quality, as the protected goods, in ways customary in the resellers sector of trade, for the purpose of bringing to the public's attention the further commercialization of those goods, unless it is established that, having regard to the specific circumstances of the case, the use of those goods for that purpose seriously damages their reputation.'
EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa on tullattava siten, ettei tavaramerkin tai tekijänoikeuden haltija voi kieltää suojattujen tavaroiden kanssa samantyyppisiä vaikkakaan ei välttämättä samanlaatuisia tavaroita tavanmukaisesti myyvää jälleenmyyjää käyttämästä tavaramerkkiä tavoilla, jotka ovat tavanomaisia hänen toimialaäaan, ilmoittaakseen asiakkaille näiden tavaroiden laskemisesta uudelleen liikkeelle, ellei sitten osoiteta, että tietyn tapauksen erityispiirteiden takia tavaroiden käyttö tähän tarkoitukseen vahingoittaa vakavasti niiden mainetta.
Advocate General FG. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 29 April 1997.
Julkisasiamies F.G. Jacobs on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 29 päivänä huhtikuuta 1997.
He was of the opinion that the questions referred by the Hoge Raad should be answered as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
Where, in proceedings relating to trade marks in one of the Benelux countries in connection with the interpretation of the Uniform Benelux Law on Trade Marks, a question relating to the interpretation of the First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks arises, and a reference is made or is to be made to the Benelux Court by a court of one of the Benelux countries against whose decisions there is no judicial remedy under national law within the meaning of the third paragraph of Article 177 of the EC Treaty, the requirements of that paragraph will be satisfied provided that the Court of Justice is enabled to give a ruling before the national court takes a final decision on the substance of the case.
Jos jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY tulkintaan liittyvä kysymys tulee esiin jossakin Benelux-maassa vireillä olevassa tavaramerkkiin liittyvässä oikeudenkäynnissä, joka koskee Beneluxmaiden yhtenäisen tavaramerkkilain tulkintaa, ja jonkin Bcnelux-maan tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetulla tavalla, on esittänyt Benelux-tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön tai sen on esitettävä Benelux-tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö, tätä kohtaa on noudatettu, jos yhteisöjen tuomioistuimella on mahdollisuus antaa ennakkoratkaisu, ennen kuin kansallinen tuomioistuin ratkaisee lopullisesti asiakysymyksen.
The abovementioned Directive, and in particular Articles 5, 6 and 7 thereof, must be interpreted as meaning that, where goods have been placed on the market in the Community by the trade mark owner or with his consent, a reseller is in principle free to use that trade mark for the purposes of bringing his sales to the attention of the public.
Edellä mainittua direktiiviä ja erityisesti sen 5,6 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että jos tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut tavarat markkinoille yhteisössä, jälleenmyyjä on periaatteessa vapaa käyttämään tavaramerkkiä ilmoittaakseen myynnissä olevista tavaroista asiakkaille.
However, the risk of significant damage to the reputation of the trade mark must be properly substantiated.'
EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa on tulkittava siten, että tavaramerkin tai tavaroita varten käytettyjen pullojen ja päällysten tekijänoikeuden haltija voi kieltää tavaramerkkiin tai tekijänoikeuteen vedoten mainostamisen, joka voi vahingoittaa vakavasti tavaran mainetta.
Case C-20/96 Kelvin Albert Snares ν Adjudication Officer Freedom of movement for persons
Asia C-20/96 Kelvin Albert Snares v. Adjudication Officer Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Preliminary ruling (Social security — Special non-contributory benefits —Articles 4(2a) and 10a of Regulation (EEC) No 1408/71 — Disability living allowance — Non-exportability) (Full Court) and the higher rate of the mobility component of DLA with effect from 1 September 1993.
Ennakkoratkaisu Sosiaaliturva — Maksuihin perustumattomat erityisetuudet — Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 2 a kohta ja 10 a artikla — Vammaisen elämisavustus — Etuuksien maastaviennin estäminen (täysistunto)
Mr Snares also received invalidity benefit in the United Kingdom (which was subsequently converted into incapacity benefit).
Snares on työskennellyt palkattuna työntekijänä 25 vuoden ajan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja maksanut tällä perusteella kyseiselle valtiolle sosiaaliturvamaksuja.
It is common ground that this is a contributory benefit and, as such, falls within the scope of Article 10 of Regulation No 1408/71.
Huhtikuussa 1993, ollessaan 39-vuotias, hän joutui vakavaan onnettomuuteen, minkä seurauksena hänen liikuntakykynsä rajoittui huomattavasti.
By order of 17 January 1996, received at the Court on 22 January 1996, the Social Security Commissioner referred for a preliminary ruling two questions on the interpretation and validity of Articles 4(2a) and 10a of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 (hereinafter 'Regulation No 1408/7Γ), as subsequently amended by Council Regulation (EEC) No 1247/92 of 30 April 1992.
Social Security Commissioner on esittänyt 17.1.19% tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.1.1996, kaksi ennakkoratkaisukysymystä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (jäljempänä asetus N:o 1408/71) 4 artiklan 2 a kohdan ja 10 a artiklan tulkinnasta ja pätevyydestä, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1247/92.
Those questions were raised in a dispute between Mr Snares, a United Kingdom national, and the Adjudication Officer concerning the award of the disability living allowance (hereinafter 'DLA') provided for under United Kingdom legislation.
Adjudication Officer myönsi Snaresille 1.9.1993 lukien hänen toimintakyvystään ja liikkumiskyvystään tekemänsä arvion perusteella vammaisen elämisavustukseen kuuluvan toimintakykyyn perustuvan osan sen toiseksi suurimman maksuluokan mukaan ja liikkumiskykyyn perustuvan osan sen korkeimman maksuluokan mukaan.
He informed the United Kingdom authorities that his absence would not be temporary and that he would be selling the home that he owned in the United Kingdom.
Snaresille myönnettiin samassa valtiossa myös vammaisuuteen perustuvia etuuksia (jotka on myöhemmin muunnettu
On 6 January 1994, the Adjudication Officer decided that his entitlement to DLA ceased with effect from his departure on 13 November 1993.
Nämä kysymykset on esitetty oikeusriidassa, jossa asianosaisina ovat Ison-Britannian kansalainen Kelvin Albert Snares ja Adjudication Officer, ja joka koskee Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön perustuvan vammaisen elämisavustuksen (disability living allowance) myöntämistä.
That decision was confirmed on review on 16 February 1994.
Nämä etuudet ovat maksuihin perustuvia ja kuuluvat siis asetuksen N:o 1408/71 10 artiklan soveltamisalaan.
Mr Snares worked in the United Kingdom as an employee for 25 years and, as such, paid contributions to the United Kingdom social security scheme.
asetuksella N:o 1247/92, henkilöille, joihin tätä asetusta sovelletaan, myönnetään 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettuja maksuihin perustumattomia rahallisia erityisetuuksia siinä säädettyjen yhteensovittamissääntöjen mukaisesti vain, jos nämä etuudet on lueteltu liitteessä II a.
In April 1993, when he was 39, he suffered a serious accident which left him with severely impaired mobility.
Marraskuussa 1993 Snares paatti muuttaa Teneriffalle, missä hänen lähiomaisensa eli äitinsä asuu, jotta tämä voisi huolehtia hänestä.
He applied for DLA, and his claim was treated as having been made on 1 September 1993.
Snares ilmoitti Ison-Britannian viranomaisille, ettei hänen poissaolonsa olisi tilapäistä ja että hän aikoi myydä Yhdistyneessä kuningaskunnassa omistamansa asunnon.
On 21 July 1994, the Salisbury Social Security Appeal Tribunal disallowed Mr Snares' appeal against those decisions and decided that he was not entitled to either component of DLA while resident in Tenerife.
Vammaisen elä m isa vus t uksen kaltaiseen etuuteen sovelletaan yksinomaan 10 a artiklassa säädettyjä yhteensovittamissääntöjä ja että se on näin ollen 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettu maksuihin perustumaton erityisetuus, koska se on mainittu liitteessä II a.
On the basis of the assessment of his care and mobility needs, the Adjudication Officer awarded Mr Snares the middle rate of the care component
Adjudication Officer päätti 6.1.1994 poistaa Snaresin oikeuden vammaisen elämisavustukseen 13.11.1993 lukien, jolloin hän poistui Isosta-Britanniasta; tämä päätös tutkittiin uudelleen ja pysytettiin voimassa 16.2.1994 tehdyllä päätöksellä.
The Chairman of the Salisbury Social Security Appeal Tribunal granted Mr Snares leave to appeal against that decision to the Social Security Commissioner.
Salisbury Social Security Appeal Tribunalin puheenjohtaja antoi Snaresille luvan hakea muutosta Social Security Commissionerilta.
The first point to note is that, according to Article 10(1) of Regulation No 1408/71, the principle that residence clauses should be waived applies 'save as otherwise provided in this Regulation'.
Tämän osalta on todettava ensinnäkin, että asetuksen N:o 1408/71 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että periaatetta asumista koskevasta edellytyksestä luopumisesta sovelletaan, "jollei tässä asetuksessa toisin säädetä".
Accordingly, the Community legislature has inter alia restricted, in Article 69 of Regulation No 1408/71, the right to export unemployment benefits to a period of three months.
Yhteisön lainsäätäjä on siis erityisesti rajoittanut asetuksen N:o 1408/71 69 artiklassa työkyvyttömyysetuuksien maastaviennin kolmeen kuukauteen.
In its judgment in Testa and Others, the Court ruled that such a limitation is not contrary to Article 51 of the Treaty.
19.6.1980 antamassaan tuomiossa, ettei tällainen rajoitus ole perustamissopimuksen 51 artiklan vastainen.
The essence of the first question raised by the Social Security Commissioner is whether, on a proper construction, Article 10a of Regulation No 1408/71, as amended by Regulation No 1247/92, read in conjunction with Annex Ha, applies to DLA, with the result that the position of a person such as the claimant in the main proceedings, who, after 1 June 1992 when Regulation No 1247/92 entered into force, satisfied the conditions for the award of that benefit, is governed exclusively by the system of coordination established by the said Article 10a.
Kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee olennaisesti sitä, onko asetuksen N:o 1408/71 10 a artiklaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 1247/92, luettuna yhdessä liitteen II a kanssa, tulkittava siten, että vammaisen elämisavustus kuuluu sen soveltamisalaan, joten pääasian kantajan asemassa olevaan henkilöön, joka täytti tämän etuuden myöntämistä koskevat edellytykset sen jälkeen kun asetus N:o 1247/92 tuli voimaan 1.6.1992, sovelletaan yksinomaan 10 a artiklalla perustettua yhteensovittamisjärjestelmää.
As regards special non-contributory benefits such as those at issue in the main proceedings, the Court has pointed out on numerous occasions that the principle of the exportability of social security benefits applies so long as derogating provisions have not been adopted by the Community legislature.
On kuitenkin korostettava, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan kertaan, että kun kyseessä ovat pääasian riitaan liittyvien etuuksien kaltaiset maksuihin perustumattomat erityisetuudet, sosiaaliturvaetuuksien maastaviennin periaatetta sovelletaan niin kauan kuin yhteisön lainsäätäjä ei ole säätänyt tätä koskevista poikkeuksista.
It should be noted at the outset that a person such as Mr Snares comes within the scope ratione personae of Regulation No 1408/71 in so far as he was subject, as an employed person, to the social security scheme of the United Kingdom.
Aluksi on todettava, että Snaresin kaltaisessa asemassa olevat henkilöt kuuluvat asetuksen N:o 1408/71 henkilölliseen soveltamisalaan, jos he ovat kuuluneet palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvajärjestelmään Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
The Court has in the past accepted that the grant of benefits closely linked with the social environment may be made subject to a condition of residence in the State of the competent institution.
Asetuksen N:o 1408/71 10 a artiklan nojalla, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna
Benefits such as DLA fall within the category of benefits which, as regards the detailed rules for granting them, are closely linked to a particular economic and social context.
Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että sosiaalisiin perusteisiin läheisesti liittyvien etuuksien myöntämisen edellytykseksi voidaan asettaa asuminen siinä jäsenvaltiossa, jossa toimivaltainen vakuutuslaitos sijaitsee.
A benefit such as DLA must, by reason of the fact that it is listed in Annex Ha, be regarded as being exclusively governed by the coordination rules of Article 10a and, consequently, as being a special non-contributory benefit within the meaning of Article 4(2a).
10 a artiklassa säädetyn järjestelmän pätevyyteen.
If a person in Mr Snares' position does not, in a particular case, satisfy the conditions applied by his new State of residence to the award of invalidity benefit, or if he receives a lower benefit there than that which he hitherto received in another Member State, that cannot invalidate the system established by Article 10a of Regulation No 1408/71.
Vammaisen elämisavustuksen kaltaiset etuudet kuuluvat sellaisten etuuksien ryhmään, joiden myöntämisen edellytykset liittyvät läheisesti erityiseen taloudelliseen ja sosiaaliseen tilanteeseen.
The second question raised by the Social Security Commissioner seeks to determine whether Regulation No 1247/92 is valid in the light of Articles 51 and 235 of the EEC Treaty, now the EC Treaty, in so far as that regulation sets aside, in the case of DLA, the principle of waiver of
Sellainen tilanne, jossa Snaresin asemassa oleva henkilö ei täytä tietyssä tapauksessa uudessa asuinvaltiossaan säädettyjä työkyvyttömyysetuuden myöntämisedellytyksiä, tai saa siellä määrältään vähäisempää etuutta kuin mitä hän sai aikaisemmin toisessa jäsenvaltiossa, ei vaikuta asetuksen N:o 140871
The Court has held that, in the absence of harmonization in social security matters, the Member States remain competent to define the conditions for granting social security benefits, even if they make them more strict, provided that the conditions adopted do not give rise to overt or disguised discrimination between Community workers.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan niin kauan kuin sosiaaliturvaa koskevia lainsäädäntöjä ei ole yhdenmukaistettu, jäsenvaltiot ovat edelleenkin toimivaltaisia määrittelemään ne edellytykset, jotka vaaditaan sosiaaliturvaetuuksien myöntämiseksi, vaikka ne määrittelisivätkin ne ankarimmiksi, kunhan säädetyt edellytykset eivät merkitse yhteisön muiden jäsenvaltioiden työntekijöiden ilmeistä tai peiteltyä syrjintää.
On a proper construction of Article 10a of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their f amities moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as subsequently amended by Council Regulation (EEC) No 1247/92 of 30 April 1992, read in conjunction with Annex Ha, disability living allowance falls within the scope ofthat provision and is therefore a special non-contributory benefit within the meaning of Article 4(2a) ofthat regulation, with the result that the position of a person such as the claimant in the main proceedings, who, after 1 June 1992 when Regulation No 1247/92 entered into force, satisfied the conditions for the award of that benefit, is governed exclusively by the system of coordination established by the said Article 10a.
Sosiaaliturvajä^estelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharfoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71 10 a artiklaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83, sekaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1247/92, luettuna yhdessä liitteen II a kanssa, on tulkittava siten, että vammaisen elärnisavustus kuuluu sen soveltamisalaan ja on tästä syystä saman asetuksen 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettu maksuihin perustumaton erityisetuus, joten pääasian kantajan asemassa olevaan henkilöön, joka täytti tämän etuuden myöntämistä koskevat edellytykset sen jälkeen kun asetus N:o 1247/92 tuli voimaan 1.6.1992, sovelletaan yksinomaan 10 a artiklalla perustettua yhteensovittamisjärjestebnää.
Examination of Regulation No 1247/92, in so far as it sets aside, in the case of disability living allowance, the principle of waiver of residence clauses laid down in Article 10 of Regulation No 1408/71, has not disclosed any factor of such a kind as to affect its validity.'
Asetuksen N:o 1247/92 tutkimisen perusteella, siltä osin kuin sen mukaan vammaisen elämisavustuksen osalta ei sovelleta asetuksen N:o 1408/71 10 artiklassa tarkoittua periaatetta asumista koskevasta edellytyksestä luopumisesta, ei ole ilmennyt mitään sellaisia seikkoja, joiden vuoksi tämän asetuksen pätevyys voitaisiin riitauttaa.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 May 1997.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 6 päivänä toukokuuta 1997.
He proposed answering in the following manner:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee kysymykset seuraavasti:
Since 1 June 1992, the date on which Council Regulation No 1247/92 of 30 April 1992 amending Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community entered into force, the award of 'a special non-contributory benefit' within the meaning of Article 4(2)a of Regulation No 1408/71, as amended, referred to in Annex Ha to that Regulation - subject to the need to preserve the acquired rights of the person applying for that benefit - may validly be made subject to the condition that he should reside within the State granting it under Article 10a(l) of Regulation No 1408/71, as amended, even though before that date an equivalent benefit could be considered as falling in certain cases within the scope of Article 4(1) of Regulation NO 1408/71, the grant of which could not, therefore, in accordance with Article 10(1) of that regulation, be made subject to a condition of residence.
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin asetus on muutettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1247/92, voimaantulopäivästä eli 1.6.1992 lukien asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua maksuihin perustumatonta erityisetuutta, joka on mainittu asetuksen liitteessä II a, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna, myönnettäessä voidaan — etuuden hakijalla jo olevia oikeuksia kuitenkaan rajoittamatta — edellyttää asumista siinä jäsenvaltiossa, joka myöntää etuuden, asetuksen N:o 1408/71 10 a artiklan 1 kohdan mukaisesti,
Preliminary ruling (Customs duty - Postclearance recovery of import duties — Limitation period) (First Chamber)
Ennakkoratkaisu Tullit — Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin — Vanhentumisaika (ensimmäinen jaosto)
By order of 9 May 1996, received at the Court on 24 July 1996, the Corte d'Appello (Court of Appeal), Venice, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Artide 2 of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979.
Corte d'appello di Venezia on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 9.5.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.7.1996, ennakkoratkaisukysymyksen 24 päivänä heinäkuuta 1979 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1697/79 (EYVL L197, s. 1)
The question was raised in proceedings between Conserchimica Sri, an Italian undertaking operating in the petroleum industry, and the Amministrazione delle Finanze dello Stato (State Finance Administration), concerning the postclearance recovery of customs duty on importation of petroleum products.
Tämä kysymys on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat italialainen öljyalan yritys Conserchimica Sri ja Amministrazione delle Finanze dello Stato ja joka koskee öljytuotteiden tuontitullien kantamista jälkitullauksin.