natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Every national court, in the interpretation and application of national law, must presume that the State had the intention of fulfilling entirely the obligations arising from the directive concerned.
Tulkitessaan ja soveltaessaan kansallista oikeutta, kansallisen tuomioistuimen on oletettava, että jäsenvaltion tarkoituksena on ollut täytäntöönpanna täysin sille kyseisestä direktiivistä aiheutuneet velvoitteet.
In applying provisions of national law, whether they were adopted before or after the directive, the national court must interpret them as far as possible in the light of the wording and the purpose of the directive in order to achieve the result pursued by the latter and thereby comply with the third paragraph of Article 189 of the Treaty.»
Kansallisen tuomioistuimen on kansallista oikeutta soveltaessaan, riippumatta siitä, onko kansallinen lainsäädäntö annettu ennen direktiivin antamista vai sen jälkeen, ratkaistava asia mahdollisimman paljon direktiivin sanamuodon ja tavoitteen mukaisesti saavuttaakseen direktiivillä tavoitellun tuloksen ja toimiakseen perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti".
Case C-287/94 A/S Richard Frederiksen & Co. ν Skatteministeriet Taxation 26 September 1996
26 päivänä syyskuuta 1996
Preliminary ruling (Raising of capital — Capital duty — Interest-free loan granted by a parent company to its subsidiary — Company income tax) (Sixth Chamber) which do not entail an increase in the company's capital, but which do result in variation in the rights in the company or which may increase the value of the company's shares».
Ennakkoratkaisu Arvonlisävero —Direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a alakohdan sekä direktiivin 79/1072/ETY 3 artiklan b kohdan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan tulkinta — Arvonlisäveron palautus maan alueelle sijoittumattomille verovelvollisille (kuudes jaosto)
By order of 6 October 1994, received at the Court on 21 October 1994, the Østre Landsret referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 4(2)(b) and 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969.
Jotta pääasiassa esitettyyn kysymykseen voitaisiin antaa riita-asian ratkaisemista edistävä vastaus, on syytä palauttaa mieleen, että kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin 3 artiklan b kohdan mukaan verovelvollisen on osoitettava sijoittaumisvaltionsa viranomaisten antamalla todistuksella olevansa arvonlisäverovelvollinen kyseisessä valtiossa.
By this question, the national court asks in essence whether, where a company benefits from an interest-free loan, Article 4(2) (b) of the directive is applicable to the amount of interest saved.
Gerechtshof te 's-Gravenhage on esittänyt 19.5.1993 tekemällään päätöksellä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 1.6.1993, ennakkoratkaisupyynnön 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (jäljempänä kuudes arvonlisäverodirektiivi) 17 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a alakohdan sekä 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (jäljempänä kahdeksas arvonlisäverodirektiivi) 3 artiklan b kohdan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan tulkinnasta.
Those questions were raised in proceedings between the Danish company A/S Frederiksen & Co. and the Skatteministeriet (Danish Ministry for Fiscal Affairs) concerning the levying of income tax on an interest-free loan granted by that company to one of its subsidiaries. Article 4 of the directive lists the transactions which are to be subject to capital duty and those which Member States may, if they choose, subject to such duty. In accordance with Article 4(2)(b), the second category includes:
Tämä kysymys esitettiin Belgiaan sijoittautuneen asianajajan Debouchen ja veroviranomaisten välisessä riita-asiassa, joka koski oikeutta arvonlisäveron palautukseen Wet op de omzetsbelastingin (liikevaihtoverolaki) 17 ja 33 pykälän mukaisesti; näillä pykälillä kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin säännökset oli saatettu osaksi Alankomaiden oikeusjärjestystä.
The granting of an interest-free loan allows the company to have capital available without having to bear its cost. The resultant saving in interest leads to an increase in its assets by allowing the company to avoid expenditure which it would otherwise have to bear.
Erityisesti on syytä todeta, ettei jäsenvaltion ole syytä antaa kahdeksannenarvonlisäverodirektiivin 3 artiklan b kohdassa tarkoitettua todistusta asianajajalle, joka tarjoaa maassa palveluja, jotka on kuudennen arvonlisäverodirektiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja liitteen F mukaisesti vapautettu arvonlisäverosta siinä jäsenvaltiossa, johon asianajaja on sijoittautunut.
«An increase in the assets of a capital company through the provision of services by a member
Kuten kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin 3 artiklan b kohdan viimeisessä virkkeessä todetaan, verovelvollisella, johon sovelletaan verovapautusta ja jolla tämän vuoksi ei ole oikeutta vähentää maasta ostamiinsa palveluihin sisältyvää arvonlisäveroa, ei ole myöskään arvonlisäverodirektiivienjä^estelmäntavoitteiden mukaisesti oikeutta saada palautusta toisessa jäsenvaltiossa maksetusta arvonlisäverosta.
Furthermore, the granting of an interest-free loan helps to strengthen the company's economic
Tämä tulkinta vastaa yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklasta.
potential in so far as it enables the company to have capital available without having to bear its cost.
verovelvollisten erilaiseenkohteluun sen mukaan, minkä jäsenvaltion alueelle ne ovat sijoittautuneet".
the raising of capital, in force in the Member States at the present time (...) give rise to discrimination, double taxation and disparities which interfere with the free movement of capital and which, consequently, must be eliminated by harmonization».
On syytä todeta, että kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklan 2 kohdan perusteella asianajajalla, johon sovelletaan 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja liitteen F mukaista verovapautusta, ei ole oikeutta vähentää ostamiinsa palveluihin sisältyvää arvonlisäveroa.
Finally, according to the last recital in the preamble to the directive, «the retention of other indirect taxes with the same characteristics as the capital duty or the stamp duty on securities might frustrate the purpose of the measures provided for in this directive and those taxes should therefore be abolished».
Jos Debouchen palautusvaatimus menestyisi tällä perusteella, hän olisi etuoikeutetussa asemassa muihin alankomaalaisiin asianajajiin nähden, koska heidän oikeutensa arvonlisäveron vähentämiseen perustuu siihen, että he harjoittavat arvonlisäveron alaista toimintaa, kun taas Debouchen toiminta on verovapaata.
Consequently, the question whether the levying of tax on company income falls within the scope of the directive must be considered.
On myös syytä todeta, että kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin tarkoituksena ei ole horjuttaa kuudennella arvonlisäverodirektiivillä toteutettua järjestelmää.
Accordingly the harmonization provided for by the directive does not extend to direct taxes, such as company income tax, which are a matter for the Member States themselves.
Kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin viidennen perustelukappaleen mukaan se ei "saa johtaa
The Court ruled:
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
Article 4(2) (b) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital must be interpreted as applying, where a company benefits from an interest-free loan, to the amount of interest saved.
"Jäsenvaltioiden liikevamtoverotainsäädännön yhdenmukaistarnisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY 3 artiklan b kohtaa on tulkittava siten, että asianajajalla, johon sovelletaan jäsenvaltioiden tiikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta —yhteinen arvonlisäveroja^jestebnä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s.
Article 10 of Directive 69/335/EEC does not preclude the levying of income tax on a parent company which has granted an interest-free loan to one of its subsidiaries, on the basis of interest fixed after the event.»
1) 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja latteen F mukaista verovapautusta siinä jäsenvaltiossa, johon hän on sijoittautunut, ei ole tämän nojalla oikeutta hakea kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta 3 artiklan b kohdassa tarkoitettua todistusta eikä hänellä näin ollen ole oikeutta sellaisiin palvcluUim sisältyvän arvonlisäveron palautukseen, joita hänelle on tarjottu sellaisessa toisessa jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut ja jossa asianajajien tarjoamia palveluja ei ole vapautettu arvonlisäverosta"
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 7 May 1996.
Julkisasiamies G. Tesauro on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 1 päivänä helmikuuta 1996.
He proposed that the Court should reply as follows to the questions referred to it:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Article 4(2) (b) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 also relates to the amount corresponding to the interest which would under normal market conditions have been produced by a loan granted by a parent company to a subsidiary, where that loan was contracted without any condition as to payment of interest;
"Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY 3 artiklan b kohtaa ja 5 artiklan ensimmäistä kohtaa sekä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohtaa ja 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jotta verovelvollinen voisi saada arvonlisäveron palautusoikeuden muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, johon hän on sijoittautunut, hänellä on oltava vastaava oikeus vähentää ostettuihin tavaroihin tai palveluihin sisältyvä arvonlisävero siinä maassa, johon hän on sijoittautunut"
Artide 10 of Directive 69/335/EEC does not concern direct taxes on income which may be imposed on sums transferred by a parent company to a subsidiary by means of an interest-free loan.»
Asia C-287/94 A/S Richard Frederiksen & Co. v. Skatteministeriet Verotus 26 päivänä syyskuuta 1996
Case C-327/94 Jürgen Dudda ν Finanzamt Bergisch Gladbach Taxation
— Emoyhtiön tytäryhtiölleen antama koroton
Interpretation of Article 9(2) (c) — Soundengineering for artistic or Place where the services are supplied)
On muistutettava, että jos yhtiölle myönnetään koroton laina, tällä yhtiöllä on käytössään kyseinen pääoma, mutta se ei vastaa lainasta aiheutuvista kustannuksista.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive entertainment events (Sixth Chamber) persons where the cost of the services is included in the price of the goods.
Tästä syntyvä korkosäästö lisää tämän yhtiön varallisuutta siten, että se välttyy kustannuksilta, joista sen olisi muuten pitänyt vastata.
By order of 17 October 1994, received at the Court on 12 December 1994, the Finanzgericht (Finance Court), Cologne, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 9(2) (c) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 (hereinafter «the Sixth Directive»).
Østre Landsret on esittänyt 6.10.1994 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 21.10.1994, kaksi ennakkoratkaisukysymystä 17 päivänäheinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (jäljempänä direktiivi) 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 10 artiklan tulkinnasta.
Those questions were raised in proceedings between Mr Dudda and the Finanzamt (Tax Office), Bergisch Gladbach concerning the payment of turnover tax on services supplied by him outside Germany.
Lisäksi koska korottoman lainan saamisen vuoksi yhtiöllä on käytössään pääomaa siten, että se ei vastaa lainasta aiheutuvista kustannuksista, tämä vahvistaa kyseisen yhtiön taloudellista suorituskykyä.
There is a similar purpose underlying the first indent of Article 9(2) (c) which lays down that the place of the supply of services relating inter alia to artistic and entertainment activities and ancillary services is the place where those services are physically carried out.
Direktiivin 4 artiklassa luetellaan ne toimet, joista on aina suoritettava pääomanhankintavero, ja ne toimet, joista jäsenvaltiot voivat säätää kannettavaksi kyseisen veron. Direktiivin 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat seuraavat toimet:
The Community legislature considered that, in so far as the supplier provides his services in the State in which such services are physically carried out and the organizer of the event charges the final consumer VAT in the same State, the VAT charged on the basis of all those services the cost of which is included in the price of the complete service paid for by the final consumer must be paid to that State and not to the State in which the supplier of the service has established his business.
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, estetäänkö direktiivin 10 artiklalla se, että sellaista emoyhtiötä, joka on antanut yhdelle tytäryhtiöistään korottoman lainan, verotetaan tuloverotuksessa jälkikäteen arvioidun koron määrän perusteella.
By this question, the national court seeks to ascertain whether the first indent of Article 9(2) (c) of the Sixth Directive is to be interpreted as covering the activity of a person who provides soundengineering for artistic or entertainment events by choosing and operating the equipment used, adjusting it to the particular acoustic conditions and the desired sound effects, and who supplies the requisite equipment and operating staff.
"pääomayhtiön varojen lisääminen osakkaan suorittamilla sellaisilla suorituksilla, jotka eivät johda yhtiöpääoman korottamiseen, mutta johtavat oikeuksien muuttumiseen yhtiössä tai ovat omiaan lisäämään yhtiöosuuksien arvoa".
As regards the criteria according to which a specified service is to be regarded as being covered by the first indent of Article 9(2)(c), no particular artistic level is required, and it is not only services relating inter alia to artistic and entertainment activities but also services relating to merely similar activities that fall within its scope.
Direktiivin 10 artiklasta ilmenee, että direktiivillä on tarkoitus yhdenmukaistaa sen soveltamisalalla kaikki verot ja maksut, joita kannetaan pääoman hankkimisesta, siten, että direktiivillä kielletään muiden verojen ja maksujen kuin pääomanhankintaveron kantaminen. Tämän vuoksi on tutkittava, kuuluuko yhtiöiden tuloverotus direktiivin soveltamisalaan.
The overall purpose of Article 9(2) of the Sixth Directive is accordingly to establish a special system for services provided between taxable
Tällä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy pääasiallisesti sitä, sovelletaanko direktiivin 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa korkosäästöön tapauksessa, jossa yhtiölle on myönnetty koroton laina.
Where, as in the circumstances mentioned in the first question, the artistic or entertainment nature of the principal activity is not in dispute, it remains to be considered whether a service such as that at issue in the main proceedings constitutes a supply of ancillary services within the meaning of the first indent of Article 9(2)(c) of the Sixth Directive.
Direktiivin johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan, että "jäsenvaltioissa tällä hetkellä voimassa olevat pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot — — johtavat syrjintään, kaksinkertaiseen verotukseen ja pääoman vapaata liikkumista haittaaviin eroihin, minkä vuoksi ne olisi yhdenmukaistamisella poistettava".
It is apparent from the order for reference that, in the proceedings before the national court, Mr Dudda claimed that the services he provided for the «Klangwolke» projects, in the course of which sound performances had to be coordinated with certain visual effects, constituted entertainment activities in themselves.
Näistä seikoista ilmenee selvästi, että direktiivillä on tarkoitus lakkauttaa pääomanhankintaveroa lukuun ottamatta kaikki muut sellaiset välilliset verot, jotka vastaavat ominaispiirteiltään tätä veroa.
In this connection, it must be stated that any services supplied which, although not themselves constituting inter alia an artistic or entertainment activity, are a prerequisite for its performance, must be regarded as a supply of services ancillary to that activity.
Se, että direktiivin soveltamisalaan kuuluvat vain välilliset verot, ilmenee lisäksi direktiivin eri kieliversioista, vaikka tanskankielinen versio ei tältä osin olekaan näin yksiselitteinen.
The services in question are, therefore, ancillary to the principal activity from an objective point of view, irrespective of the person providing them.
Tämän vuoksi on todettava, että direktiivissä säädettyyhdenmukaistaminen ei koske välittömiä veroja, jotka — kuten yhtiöiden tuloverotus -kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.
It is for the national court to determine whether the coordination of sound effects produced by one person with certain visual effects produced by other persons constitutes in itself an entertainment service rather than an activity ancillary thereto. The question is in any event irrelevant, since all those services are covered by the same provision, namely the first indent of Article 9(2) (c) of the Sixth Directive.
Lisäksi direktiivin viimeisen perustelukappaleen mukaan "pääoman hankinnasta suoritettavia veroja tai arvopapereista suoritettavia leimaveroja vastaavien muiden välillisten verojen voimassapito vaarantaa tässä direktiivissä tarkoitettujen toimenpiteiden tavoitteiden toteutumisen, joten ne olisi lakkautettava".
It follows that since the provision of soundengineering for an artistic or entertainment event is a prerequisite for the staging of that event, it must be regarded as an ancillary service within
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
The first indent of Article 9(2)(c) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as covering the activity of a person who provides soundengineering for artistic or entertainment events by choosing and operating the equipment used, adjusting it to the particular acoustic conditions and the desired sound effects, and who supplies the requisite equipment and operating staff, where the service which he provides constitutes a prerequisite for the performance of the principal artistic or entertainment service supplied.
Pääoman hankinnasta kannettavista välähsistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335¡ETY 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan korkosäästöön tapauksessa, jossa yhtiö saa korottoman lainan.
The fact that the person concerned has undertaken in addition to coordinate the sound effects to be produced with his assistance with certain visual effects produced by other persons cannot affect the answer given to the first question.»
Direktiivin 69/335 10 artiklalla ei estetä sitä, että sellaista emoyhtiötä, joka on antanut yhdelle tytäryhtiöistään korottoman lainan, verotetaan tuloverotuksessa jälkikäteen arvioidun koron määrän perusteena."
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 25 April 1996.
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 7 päivänä toukokuuta 1996.
He concluded that the questions referred by the national court should be answered as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
«A person who, at artistic or entertainment events at a number of different locations, carries out the soundengineering of the performance, where his services are a necessary prerequisite to the performance, supplies an ancillary service within the meaning of Article 9(2)(c), first indent, of the Sixth Council
Direktiivin 69/335 10 artikla ei koske välittömiä tuloveroja, joita kannetaan niistä määristä, jotka emoyhtiö sijoittaa tytäryhtiöön korottomana lainana."
Country of origin — German unification — Penalties)
Kysymykset on esitetty vireillä olevassa riitaasiassa Dudda vastaan Finanzamt Bergisch Gladbach, joka koskee liikevaihtoveron maksamista niistä palveluista, jotka pääasian kantaja on suorittanut Saksan ulkopuolella.
By judgment of 20 December 1994, received at the Court on 30 December 1994, the Cour d'Appel (Court of Appeal), Paris, referred for a preliminary ruling a question concerning the consequences to be drawn, following the unification of the Federal Republic of Germany and the German Democratic Republic, for trade in goods between the territory of the former German Democratic Republic and the rest of the Community's customs territory with regard to the possible reclassification of facts for the purpose of imposing penalties.
Niiden kriteereiden osalta, joiden perusteella tietty palvelu on luokiteltava kuuluvaksi 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisalaan, on todettava, ettei palveluilta edellytetä erityistä taiteellisuutta ja että niin taide- ja viihdepalvelut kuin vastaavanlaiset palvelut kuuluvat tämän säännöksen soveltamisalaan.
It is clear from the order for reference that the national court considers it necessary to ask the Court about the interpretation of the Community provisions resulting from the unification of the Federal Republic of Germany and the German Democratic Republic on the ground that it will, if appropriate, apply the principle, existing in French law, of the retroactivity of a more lenient criminal provision.
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kysymyksellään selvittämään, onko kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa tulkittava siten, että taide- ja viihdetapahtumien äänentoistosta vastaavan yrittäjän toiminta kuuluu säännöksen soveltamisalaan, kun tämän tehtäviin kuuluu vallitseviin akustisiin olosuhteisiin sopivan laitteiston valinta ja sen käyttö toivottujen äänitehosteiden toteuttamiseksi sekä välttämättömien laitteiden toimittaminen ja niitä käyttävän henkilökunnan asettaminen järjestäjän käytettäväksi.
It will therefore set aside the national law relating to criminal proceedings for false declaration of goods under Article 410(2)(a) of the French Customs Code in so far as the Community customs provisions resulting from the unification of Germany would preclude such proceedings for punishing breaches of the Community rules applicable at the material time.
Jos pääasiallisen toiminnan taiteellisuutta tai viihteellisyyttä ei kiistetä, kuten tilanteessa, jota ensimmäinen kysymys käsiteltävänä olevassa asiassa koskee, on tutkittava vain se, onko kulloinkin kyseessä oleva suoritus kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu liitännäinen palvelu.
Consequently, the question submitted should be answered since it is for the national court to
On täsmennettävä, että kyseessä olevan taiteellisen tai viihteellisen toiminnan
During 1985 and 1986, Steel Trading France, an importer and distributor of steel products based in Nantes, which was managed by André Allain, imported steel beams and plates into France, declaring that they originated in Yugoslavia. National and international customs investigations, however, established that the goods had originated in the German Democratic Republic.
Kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdalla pyritään kokonaisuutena luomaan erityinen järjestelmä niitä verovelvollisten välillä suoritettavia palveluita varten, joiden hinta sisältyy tavaroiden hintaan.