natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Past, present and future coexist in different forms, but it is clear that urban policy analysis has also pay increasing attention to the new forms of economic and social communication, and to the opportunities and challenges that the ICTs pose to our quality of life.
Menneisyys, nykyisyys ja tulevaisuus sopeutuvat eri muodoin toisiinsa, mutta on selvää, että kaupunkipolitiikan analysoinnissa on kiinnitettävä lisää huomiota uusiin taloudellisen ja sosiaalisen viestinnän muotoihin sekä niihin haasteisiin ja mahdollisuuksiin, joita tieto- ja viestintätekniikka antaa elämänlaadulle.
This also includes the identification of key areas of interest and the definition of potential indicators expressing the increasing role of ICTs in our daily living.
Tähän sisältyy myös keskeisten kiinnostusten kohteiden yksilöinti ja sellaisten mahdollisten osoittimien määrittely, joilla voidaan kuvata tieto- ja viestintätekniikan kasvavaa asemaa arkielämässä.
A useful starting point to operationalise the concepts outlined above, is the Green Paper on Living and Working in the Information Society (CEC, 1996).
Hyödyllinen lähtökohta edellä esitettyjen käsitteiden soveltamiselle on vihreä kirja "Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa" (Euroopan yhteisöjen komissio 1996).
This paper, identifies three main areas of concern: the first, Working in lhe Information Society focuses on the impact of ICTs on working practices, and identifies three main challenges:
Kirjassa yksilöidään kolme keskeistä aihetta: ensimmäisessä, työskentely tietoyhteiskunnassa, keskitytään siihen, millä tavoin tieto- ja viestintätekniikka vaikuttaa työskentelytapoihin, ja yksilöidään kolme keskeistä haastetta:
■ "a first challenge is to build knowledge and raise awareness of the potential of the new paradigm of work organisation to deliver both productivity growth and job satisfaction.
• ensimmäiseksi on valveutettava yleisöä ja lisättävä tietoisuutta työn organisoinnin uuden paradigman tuomista mahdollisuuksista, jotta voidaan lisätä tuotantoa ja parantaa työtyytyväisyyttä
• a second challenge is to help SMEs, the job generators in the EU, maximise the potential of this change to become more competitive. • a third challenge is to modernise the contractual framework for working life to find ways and means to reconcile flexibility and security" (CEC 1996, pg. 2).
• kolmanneksi työelämän sopimuskehys on nykyaikaistettava, jotta voidaan löytää tapoja ja keinoja sovittaa työn joustavuus ja turvallisuus yhteen (Euroopan yhteisöjen komissio 1996, s. 2).
• [what Europe needs] "is a substantial overhaul of education and training that can match the ICT revolution and keep pace with continuing technological development during the years to come. • the education system must be transformed from teaching to learning.
• yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen perusteellinen tarkistaminen siten, että tulevina vuosina voidaan vastata tieto- ja viestintätekniikan vallankumouksen asettamiin vaatimuksiin sekä pysyä jatkuvan teknisen kehityksen vauhdissa
Enterprises must offer more learning by doing.
• koulutusjärjestelmän muuntaminen opetuskeskeisestä oppimiskeskeiseksi.
The unemployed must be offered retraining instead of long term unemployment and de-skilling" (CEC 1996, pg. 2).
Työttömille on suunnattava jälleenkoulutusta, jotta vältetään pitkäaikaistyöttömyys ja taitojen ruostuminen (Euroopan yhteisöjen komissio 1996, s. 2).
The third area, Cohesion: Living in the Information Society, focuses on the potential contribution of ICTs in reducing existing social and geographical disparities in the Union.
Kolmannessa osassa käsitellään yhteenkuuluvuutta ja elämää tietoyhteiskunnassa ja keskitytään siihen, miten tieto- ja viestintätekniikan avulla voitaisiin kaventaa unionin nykyistä sosiaalista ja maantieteellistä eriarvoisuutta.
In this respect, the key challenges are:
Tässä yhteydessä:
• "a first challenge is to ensure that the liberalisation of telecommunications proceeds fully and rapidly across the Union and that the new regulatory framework supports cohesion objectives. • a second challenge is to integrate more closely the Structural Funds and Information Society policies, so as to stimulate the access and use of modem ICTs.
• toiseksi rakennerahastot on yhdennettävä entistä tiiviimmin tietoyhteiskunnan politiikkaan nykyaikaisen tieto- ja viestintätekniikan saatavuuden ja käytön edistämiseksi. Kehitys kohti entistä parempia kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia paikallisten ja alueellisten työllisyyssopimusten kautta voisi olla keskeinen keino pyrittäessä uuteen, työ- ja ihmisläheisempään koheesiopoliti ikkaan.
The process of stronger local involvement through local and regional employment pacts could be an important vehicle for a new, more employment intensive and human resource oriented cohesion policy. • a third challenge is to ensure that the Information Society becomes a tool to create an inclusive society.
• kolmanneksi on varmistettava, että tietoyhteiskunnasta tulee väline, jolla voidaan edistää osallisuutta antavan yhteiskunnan syntymistä.
The Information Society should be about people and it should be used for people and by people to unlock the power of information, not to create inequalities between the information rich and the information poor" (CEC, 1996, pp. 2-3).
Tietoyhteiskunnan pitäisi olla ihmisläheinen, sen pitäisi palvella ihmisiä ja ihmisten pitäisi sitä hyödyntää tiedon vaikutuksen vapauttamiseksi, eikä sen pitäisi luoda eriarvoisuutta paljon ja vähän tietoa omistavien välille (Euroopan yhteisöjen komissio 1996, s. 2-3).
Embedded in this third challenge, is the whole notion of increasing access to public sector information which has gained prominence since this Green Paper through the INFO2000 programme of the European Commission, and more recently through another key Green Paper: Public Sector Information: a Key Resource for Europe (CEC, 1999).
Kyseiseen kolmanteen haasteeseen sisältyy kokonaisuudessaan julkisen sektorin tuottaman tiedon käytön lisäämistä koskeva tavoite, jolle on annettu huomattava asema Euroopan komission INFO 2000-ohjelman yhteydessä julkaistussa vihreässä kirjassa ja äskettäin julkaistussa toisessa vihreässä kirjassa "Julkisen sektorin tieto: Euroopan avainresurssi" (Euroopan yhteisöjen komissio 1999).
It is therefore important to upgrade this challenge to a fourth main area of concern: Access to Public Sector Information.
Kyseinen haaste onkin tärkeää ulottaa neljänteen keskeiseen huolenaiheeseen, julkisen sektorin tiedon käyttöön.
The key issues identified by the 1999 Green Paper refer to the definition of public sector, and public sector information, the relationships between public and private sectors, and other thorny issues such as copyright, confidentiality, liability, and conditions of access including pricing.
Vuonna 1999 julkaistussa vihreässä kirjassa yksilöidyt avainkysymykset koskevat julkisen sektorin ja sen hallussa olevan tiedon määrittelyä, julkisen ja yksityisen sektorin välisiä suhteita sekä muita visaisia kysymyksiä, kuten tekijänoikeutta, tietojen salassapitoa, vastuukysymyksiä ja käyttöehtoja, mukaan luettuna hinnoittelu.
Underpinning these issues there are two fundamental questions:
Näiden aiheiden taustalla on kaksi peruskysymystä:
This is highly topical as public sector organisations increasingly become "enablers" of services provided by the private sector, and the legitimacy of democratic institutions is questioned particularly by the younger generation, as apparent by increasingly low turn-outs at the elections.
Kysymys on erittäin ajankohtainen, koska julkiset laitokset toimivat yhä useammin yksityiselle sektorille tarjottavien palvelujen "mahdollistajina", ja etenkin nuoret kyseenalaistavat demokraattisten instituutioiden legitimiteetin, mistä nuorten heikko osallistuminen vaaleihin on selkeä merkki.
From this depend many of the questions raised by the Green Paper, which have been summarised above.
Monet vihreän kirjan kysymykset, joita edellä on käsitelty lyhyesti, riippuvat tästä seikasta.
the millions of new jobs hoped for by the Information Society policies (see CEC, 1993); it is also a crucial test-bed for increasing public participation, and informed democracy, and hence for improving the quality of life, particularly in those urban areas in distress affected by significant processes of social exclusion.
Euroopan yhteisöjen komissio 1993), se on lisäksi myös ratkaisevan tärkeä koetinkivi kansalaisten osallistumisen ja tietopohjaisen demokratian lisäämisen sekä elämänlaadun parantamisen kannalta. Tämä koskee etenkin ahdingossa olevia kaupunkialueita, joissa sosiaalinen syrjäytyminen on tavallista.
Moreover, the development of an inclusive information society based on quality information flows between public sector agencies, communities, citizens and firms can only take place if appropriate ICT strategies and information infrastructures are developed at the local level.
Julkisten laitosten, yhteisöjen, kansalaisten ja yritysten väliseen moitteettomaan tietovirtaan pohjaavan ja osallisuuteen perustuvan tietoyhteiskunnan kehittäminen edellyttää välttämättä asianmukaisten tieto- ja viestintäteknisten strategioiden ja tietoinfrastruktuurien paikallista kehittämistä.
These local information infrastructures are the prerequisite for implementing true "Joined-Up Government", which is the banner in the UK (but similar initiatives exist elsewhere) under which several important policies have been taken to increase partnership between agencies to target more effectively their resources and deliver better services.
Tällaiset paikalliset tietoinfrastruktuurit ovat ennakkoedellytys todellisen hajautetun hallinnon {"joined-up government") toteuttamiselle, kuten tavoite on nimetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (samankaltaisia aloitteita on tehty tosin muuallakin). Tavoitteessa on toteutettu useita tärkeitä strategioita, joilla pyritään lisäämään laitosten välistä yhteistyökumppanuutta, kohdentamaan niiden resurssit entistä tehokkaammin ja parantamaan tarjottavien palvelujen laatua.
They are also necessary to deliver to citizens and firms local information which is of true relevance to them, thus empowering to become full partners in the Information Society.
Nämä strategiat ovat myös välttämättömiä, jotta kansalaisille ja yrityksille voidaan välittää olennaisen tärkeää tietoa ja näin edistää niiden kehittymistä täysimääräisiksi tietoyhteiskunnan yhteistyökumppaneiksi.
Emerging perspectives for analysing quality of life
Elämänlaadun analysoinnin kehittyvät näkökulmat
Indicators for life quality are a contradictory measurement, because different groups and users of the city react in contradictory ways to them.
Elämänlaadun osoittimet ovat ristiriitainen mittari, koska kaupungin eri ryhmät ja käyttäjät reagoivat niihin ristiriitaisin tavoin.
The number of conferences in a city may improve its rating in urban competition, but disturbs a part of its inhabitants.
Kaupungissa järjestettävien kokousten lisääntyminen saattaa parantaa kaupungin luokitusta kaupunkienvälisessä kilpailussa, mutta häiritsee osaa sen asukkaista.
International events are also very controversial, for that matter.
Tässä suhteessa myös kansainväliset tapahtumat ovat hyvin kiisteltyjä.
The number of doctors may be irrelevant if they are inaccessible to certain social groups or if the welfare state is weak, and the number of taxis may be high where public transport is defective.
Lääkäreiden . lukumäärä taas on merkityksetön,. jos jokin sosiaaliryhmä ei kykene hyödyntämään lääkäripalveluja tai jos hyvinvointivaltio on heikko.
The main aim of the new research on quality of life should be therefore oriented to integrate these components and to study the contradictions between the modernity and the social exclusion.
Tämän vuoksi elämänlaatua koskevan uuden tutkimuksen tulisi suuntautua osatekijöiden kokonaisvaltaiseen tarkasteluun sekä moderniuden ja sosiaalisen syrjäytymisen välisten ristiriitojen tutkimiseen.
In other words, how can the new technology, the growing spatial mobility of the population, the competitiveness of the economic environment reinforce or diminish the quality of life according to the socioeconomic structure of the population?
Toisin sanoen olisi selvitettävä, miten uusi tekniikka, asukkaiden maantieteellisen liikkuvuuden jatkuva lisääntyminen ja kilpailun sävyttämä talousympäristö lisäävät tai heikentävät elämänlaatua väestön sosioekonomisen rakenteen perusteella.
Cities are still the privileged points where technological progresses, concentration of different populations and inequalities assume the most evident and problematic features.
Tekniikan kehitys, erilaisten asukkaiden keskittymät ja eriarvoisuus saavat yhä ilmeisimmät ja ongelmallisimmat muotonsa kaupungeissa.
To study quality of life in the cities today means to define different paths in accessing and sharing available resources and services, to emphasize strategies and practices of the people in solving the urban complexity, to verify the existence of democratic arena for the negotiation of the different needs, values, culture of the citizens.
Kaupunkielämänlaadun tutkimuksessa määritellään nykyisin erilaisia keinoja saada ja jakaa käytettävissä olevia varoja ja palveluja, korostetaan strategioita ja kansalaisten löytämiä ratkaisuja suurkaupungin monimutkaisessa vyyhdessä sekä varmistetaan mahdollisuudet neuvotella demokraattisesti erilaisista tarpeista, arvoista ja kulttuurista.
New valid and social indicators must be thought and developed in order to find out the contradictions existing between economic, environmental, cultural and social development and to compare cities.
Uusia toimivia sosiaalisia osoittimia on keksittävä ja kehitettävä, jotta talouden, ympäristön, kulttuurin ja sosiaalisen kehityksen väliset ristiriidat saadaan esiin ja jotta kaupunkeja voidaan vertailla.
This last aim is very difficult to be fulfilled because of the actual lack of basic statistics, as well of comparable indicators collected in different countries.
Vertailutavoitteen saavuttaminen on hyvin vaikeaa, koska tällä hetkellä ei ole käytettävissä perustilastoja eikä eri maista kerättyjä vertailukelpoisia osoittimia.
In view of these considerations it is possible to consider as new perspectives for studying the quality of life in the contemporary society, six analytical dimensions presented in Table 2:
Näiden näkökohtien valossa modernin yhteiskunnan elämänlaatua tutkittaessa voidaan kiinnittää huomiota seuraaviin kuuteen analyyttiseen ulottuvuuteen (taulukko 2):
Dimensions general socioeconomic development of the urban community services available in the city internal social disparities between residents attractiveness of the city (competitiveness but also possible conflicts between urban populations) technology and innovation potential physical environment
- kaupunkiyhteisön yleinen sosioekonominen kehitys - kaupungissa saatavilla olevat palvelut - asukkaiden väliset sisäiset sosiaaliset erot - kaupungin houkuttelevuus (kilpailukyky mutta myös kaupungin asukasryhmien väliset mahdolliset ristiriidat) - tekninen ja innovatiivinen potentiaali - fyysinen ympäristö
The focus of this study is on the first five of these dimensions1.
Tässä tutkimuksessa keskitytään näistä ulottuvuuksista viiteen ensimmäiseen.'
As shown in Figure 1, the first two dimensions are part of the resources and services stock (input), while the other three relate to the accessibility procedures and constrains (process).
Kuten taulukosta 1 käy ilmi, kaksi ensimmäistä ulottuvuutta liittyvät resursseihin ja palveluihin (panokset), kun taas kolme muuta kuvaavat saatavuutta koskevia menetelmiä ja rajoituksia (prosessit).
In other words, to translated a finite set of resources and services in a better quality of life it is posited that:
- erilaisilla väestöryhmillä on oltava asianmukaisia ja monitahoisia taitoja ja valmiuksia, jotka takaavat palvelujen käyttömahdollisuudet
- there must be equal socioeconomic opportunities for different people in different socioeconomic classes, there must be adequate and diffused skills and competencies for different groups of the population enabling them access to services, there must be reduced potential conflicts between internal and external metropolitan populations (residents, commuters, city-users, businessmen,
- metropolin sisä- ja ulkopuolisen väestön (kuten asukkaiden, työssäkävijöiden, kaupungin käyttäjien ja liikemiesten) välisiä mahdollisia ristiriitoja on pyrittävä lieventämään
- etc.), there must be freedom in selecting procedures to access, resources, there must be a democratic and diffused distribution of information, and of the technologies and skills necessary to access it and exploit it.
- tietoa ja sen saannille ja hyödyntämiselle tarpeellista tekniikkaa ja valmiuksia on levitettävä demokraattisesti ja laajasti.
This approach follows the EU policies adopted for improving a sustainable urban development (CEC, 1997c), which focus on:
Lähestymistapa noudattaa kestävän kaupunkiympäristön parantamiseksi strategiaa (Euroopan yhteisöjen komissio, 1997c), jossa keskitytään:
- - - - strengthening economic prosperity and employment in towns and cities, promoting equality, social inclusion and regeneration in urban areas, protecting and improving the urban environment, contributing to urban governance and local empowerment.
- kaupunkiympäristön suojeluun ja kohentamiseen - hyvän kaupunkihallinnon ja kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien edistämiseen.
In particular these policies centre on the issues related to the pathways of accessibility which are limited or improved by socio-economic, spatial, cultural and educational filters.
Erityisesti näissä strategioissa keskitytään saatavuuteen, jota sosioekonomiset, kulttuuriset ja koulutukselliset tekijät joko lisäävät tai estävät.
They also recognise that the urban quality of life can be considered as the result of a good communication and information systems oriented to enlarge the participation of the population and limit social disparities, without compromising the identity of the users.
Lisäksi strategioissa tunnustetaan, että kaupunkielämänlaatua voidaan pitää sellaisten tehokkaiden viestintä- ja tiedotusjärjestelmien tuloksena, joiden päämääränä on lisätä asukkaiden osallistumista ja lieventää sosiaalisia eroja käyttäjien identiteettiä kuitenkaan heikentämättä.
Protecting the environment for local and global sustainability is one of the main goals of the urban policies aimed at improving the quality of life in contemporary cities.
Paikalliseen ja maailmanlaajuiseen kestävyyteen tähtäävä ympäristönsuojelu on yksi nykyajan kaupunkien elämänlaadun parantamiseen pyrkivän kaupunkipolitiikan päätavoitteista.
The importance of the environment for quality of life issues is well documented in research In this report we will not explore this wide literature and we will focus instead on other crucial social and economic themes.
Ympäristön merkitys elämänlaadulle on osoitettu lukuisissa tutkimuksissa. Laajan kirjallisuuden esittelyn sijaan tässä raportissa keskitytään muihin ratkaiseviin sosiaalisiin ja taloudellisiin näkökohtiin.
Nevertheless the group is well aware of the influence of the environment on living conditions.
Tutkimusryhmä on kuitenkin tietoinen ympäristön vaikutuksesta elinoloihin.
Fig.l - Inputs and process resources in determining quality of life
Kuvio 1 - Elämänlaadun määrittelyssä käytettävät resurssit (panokset ja prosessit).
Material and non material inputs resources: income, housing, employment, services, environment, etc.
Aineelliset ja aineettomat resurssit eli panokset: tulotaso, asuinolot, työllisyys, palvelut, ympäristö jne.
Process resources needed to accesses the material and non material ones: skill, competence, education, freedom, information, etc.
Aineellisten ja aineettomien resurssien käyttöön tarvittavat prosessit: pätevyys, valmiudet, koulutus, vapaus, tiedotus jne.
Methodological Issues
Metodologiset kysymykset
2.1.1 Introduction
Johdanto
The technology of mobile personal communications introduces a revolutionary shift not dissimilar to the one occurred in transportation systems when the private automobile was added to the railroads.
Henkilökohtaisen matkaviestinnän tekniikka on mullistava käänne. Se muistuttaa liikenne järjestelmien muutosta, joka tapahtui henkilöautojen tullessa raideliikenteen rinnalle.
In the past the diffusion of private cars has contributed to radically change the urban morphology of the 20th century, substituting central places with edge-cities, and giving rise to the first generation metropolises, composed by a core and fringes.
Aikanaan henkilöautojen yleistyminen edisti 1900-luvun kaupunkien morfologian perusteellista muutosta, jolloin keskustat antoivat tilaa reuna-alueille sekä syntyi ytimen ja reuna-alueiden muodostamia ensimmäisen sukupolven metropoleja.
Contrary to what prophesied by Toffler (1980), the diffusion ofinformation technologies did not stop urban growth, nor substituted physical movements.
Tofflerin (1980) ennustuksista poiketen tietotekniikan yleistyminen ci pysäyttänytkään kaupunkien kasvua eikä myöskään korvannut fyysistä liikehdintää.
On the contrary the combination of immaterial with physical communication technologies has produced a further extension of the urban edges.
Päinvastoin aineettoman ulottuvuuden yhdistyminen fyysiseen viestintätekniikkaan on laajentanut kaupunkien reuna-alueita entisestään.
In addition the growing availability of information technologies for domestic use enhances the demand for larger home spaces and on the other hand increases the range of consumption choices.
Lisäksi kotitalouksien käyttöön tarkoitetun tietotekniikan saatavuuden paraneminen on lisännyt kotitalouksien tilantarvetta ja toisaalta kulutuksen valinnanvapautta.
In turn these push even further the rim of edge-cities and increases communication flows.
Nämä muutokset ovat vuorostaan työntäneet kaupunkien rajoja yhä kauemmas keskustasta ja lisänneet viestintää.
At the end of the Amazon, com click-a-book there is a brown UPS truck coming up the alley.
Intemet-osoitteessa Amazon.com sijaitseva kirjakauppa paisuu ennen näkemätöntä vauhtia.
These new opportunities give rise to the second generation metropolis based on population of city-users and eventually to the long range urban nomadism of metropolitan-businessmen who accompany the emergence of the third generation metropolis or global city.
Nämä uudet mahdollisuudet synnyttävät toisen sukupolven metropoleja, joiden väestö muodostuu kaupunkien käyttäjistä. Lopulta ne saattavat johtaa pitkänkin matkan päästä tulevien metropolien liikemiesten "urbaaniin paimentolaisuuteen", johon liittyy kolmannen sukupolven metropolien tai kansainvälisten kaupunkien kehittyminen.
As it happens in all periods of deep structural mutation, the old and the new are highly mixed, in reality as well as in the minds of men, and it is difficult to severe one from the other.
Kuten kaikkien perusteellisten rakennemuutosten aikana, uusi ja vanha sekoittuvat voimakkaasti keskenään niin todellisuudessa kuin ajatuksissakin, ja niiden erottaminen toisistaan on hankalaa.
Thus it is possible to talk about de-urbanisation and live in cities choked by automobile traffic, to hear about cabled cities, and see flourishing businesses of express mail transportation manned by inner-city kids on bikes, to observe large chunks of urban land -vacated by manufacturing, and experience increasing urban settlement costs and so on.
Täten on mahdollista puhua deurbanisaatiosta ja henkilöautoliikenteen tukkeuttamasta kaupunkielämästä, kuulla puhuttavan raideliikennekaupungeista {¿'cabled cities") ja nähdä slummikortteleiden lapsia kuljettamassa polkupyörällä menestyvien kuriiriyrilysten lähetyksiä; havaita, kuinka kaupunkien laajoja maa-alueita luovutetaan tehdasteollisuuden käyttöön sekä huomata asumiskustannusten kohoavan jne.
Giddens (990) writes that the city has a specious continuity with the past and indeed there are at least three urban formations intermeshed in the territorial reality, particularly in regions with millenary urban history such as Europe.
Giddens (990) kirjoittaa, että kaupungilla on näennäinen yhteys menneisyyteensä ja että erityisesti Euroopan kaltaisilla alueilla, joissa kaupunkien historia ulottuu tuhansien vuosien taakse, on ainakin kolme alueelliseen todellisuuteen kytkeytynyttä urbaania muodostumaa.