natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 1 July 1986 Benetton, a company established in Amsterdam, concluded a licensing agreement for a period of eight years with Eco Swiss and Bulova. Under that agreement, Benetton granted Eco Swiss the right to manufacture watches and clocks bearing the words 'Benetton by Bulova', which could then be sold by Eco Swiss and Bulova.
Pääasiassa nostamassaan kanteessa Benetton vaati kahden välitystuomion kumoamista muun muassa sillä perustella, että ne olivat ristiriidassa oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa sen vuoksi, että lisenssisopimus oli 81 EY artiklan vuoksi mitätön; asianosaiset tai välimiehet eivät kuitenkaan olleet tuoneet välimiesmenettelyssä esiin sitä, että lisenssisopimus olisi tämän määräyksen vastainen.
In the main proceedings, Benetton applied for annulment of the two arbitration awards on the ground, inter alia, that they were contrary to public policy by virtue of the nullity of the licensing agreement under Article 81 EC (ex Article 85), although during the arbitration proceedings neither the parties nor the arbitrators had raised the point that the licensing agreement might be contrary to that provision.
Benetton, jonka kotipaikka on Amsterdam, teki 1.7.1986 kestoltaan kahdeksan vuoden pituisen lisenssisopimuksen Eco Swissin ja Bulovan kanssa. Tässä sopimuksessa Benetton antoi Eco Swissille oikeuden käyttää merkintää "Benetton by Bulova" rannekelloissa ja muissa kelloissa, jotka Eco Swissin oli tarkoitus valmistaa ja Eco Swissin ja Bulovan oli tarkoitus saattaa markkinoille.
EC), Article 81 EC (ex Article 85) constitutes a fundamental provision which is essential for the accomplishment of the tasks entrusted to the Community and, in particular, for the functioning of the internal market.
Hoge Raad korostaa sitä, että välitystuomio on siviiliprosessilaissa tarkoitetulla tavalla ristiriidassa oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa ainoastaan silloin, kun sen sisältö tai sen täytäntöönpano on vastoin pakottavaa oikeussääntöä, joka on luonteeltaan niin perustavanlaatuinen, ettei prosessioikeudellisilla rajoituksilla voida estää sen soveltamista.
The importance of such a provision led the framers of the Treaty to provide expressly, in Article 81(2) EC (ex Article 85(2)), that any agreements or decisions prohibited pursuant to that article are to be automatically void.
Hoge Raadin mukaan Alankomaiden oikeudessa kuitenkin katsotaan, ettei oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa ole ristiriidassa se, että välitystuomion sisältö tai täytäntöönpano on ristiriidassa kilpailuoikeuteen sisältyvän kiellon kanssa.
The Hoge Raad observes that an arbitration award is contrary to public policy within the meaning of the Code of Civil Procedure only if its terms or enforcement conflict with a mandatory rule so fundamental that no restrictions of a procedural nature should prevent its application.
On kuitenkin korostettava, että 81 EY artikla on EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohdan mukaan (josta on muutettuna tullut 3 EY artiklan 1 kohdan g alakohta) perustavanlaatuinen määräys, joka on välttämätön yhteisölle annettujen tehtävien täyttämiseksi ja erityisesti sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi.
It states that, in Netherlands law, the mere fact that, because of the terms or enforcement of an arbitration award, a prohibition laid down in competition law is not applied is not generally regarded as being contrary to public policy.
Tämän määräyksen merkityksen vuoksi perustamissopimuksen laatijat ovat nimenomaisesti määränneet 81 EY artiklan 2 kohdassa, että tässä artiklassa kielletyt sopimukset ja päätökset ovat mitättömiä.
However, the Hoge Raad wonders whether the position is the same where, as in the case now before it, the provision in question is a rule of Community law.
Hoge Raad on kuitenkin todennut, että ei ole selvää, onko viimeksi mainittua periaatetta sovellettava myös silloin, kun kyse on — kuten käsiteltävänä olevassa asiassa - yhteisön oikeuden oikeussäännöstä.
It follows that where its domestic rules of procedure require a national court to grant an application for annulment of an arbitration award where such an application is founded on failure to observe national rules of public policy, it must also grant such an application where it is founded on failure to comply with the prohibition laid down in Article 81(1) EC (ex Article 85(1)).
Tästä seuraa, että jos kansallisen tuomioistuimen on kansallisten menettelysääntöjen mukaan kumottava välitystuomio siinä tapauksessa, että välitystuomiolla rikotaan oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvia kansallisia oikeusääntöjä, sen on kumottava välitystuomio myös siinä tapauksessa, että välitystuomiolla rikotaan 81 EY artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa.
By its second question, which is best examined first, the referring court is asking essentially whether a national court to which application is made for annulment of an arbitration award must grant such an application where, in its view, that award is in fact contrary to Article 81 EC (ex Article 85) although, under domestic procedural rules, it may grant such an application only on a limited number of grounds, one of them being inconsistency with public policy, which, according to the applicable national law, is not generally to be invoked on the sole ground that, because of the terms or the enforcement of an arbitration award, effect will not be given to a prohibition laid down by domestic competition law.
Toisella kysymyksellään, joka on syytä tutkia ensimmäisenä, Hoge Raad kysyy, onko kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee vaatimusta välitystuomion kumoamisesta, hyväksyttävä tämä vaatimus, jos se katsoo välitystuomion olevan ristiriidassa 81 EY artiklan kanssa, vaikka kansallisissa menettelysäännöissä säädetään, että välitystuomio voidaan kumota vain tietyillä perusteilla, joista yksi on se, että välitystuomio on ristiriidassa oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa, ja vaikka sovellettavan kansallisen oikeuden mukaan oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa ei yleensä ole ristiriidassa pelkästään se, että välitystuomion sisältö tai täytäntöönpano on vastoin kansallisessa kilpailuoikeudessa säädettyä kieltoa.
Lastly, arbitrators, unlike national courts and tribunals, are not in a position to request this Court to give a preliminary ruling on questions of interpretation of Community law.
Välimiehet eivät voi pyytää kansallisten tuomioistuinten tavoin yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua yhteisön oikeuden tulkinnasta tai pätevyydestä.
However, it is manifestly in the interest of the Community legal order that, in order to forestall differences of interpretation, every Community provision should be given a uniform interpretation, irrespective of the circumstances in which it is to be applied.
Yhteisön oikeusjärjestyksen kannalta on kuitenkin ilmeisen tarpeellista, että tulevien tulkintaeroavaisuuksien välttämiseksi kaikkia yhteisön oikeuden oikeussääntöjä tulkitaan yhdenmukaisella tavalla riippumatta siitä, millaisesta soveltamistilanteesta on kyse.
It follows that, in the circumstances of the present case, Community law requires that questions concerning the interpretation of the prohibition laid down in Article 81(1) EC (ex Article 85(1)) should be open to examination by national courts when asked to determine the validity of an arbitration award and that it should be possible for those questions to be referred, if necessary, to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Tämän vuoksi sellaisessa soveltamistilanteessa, josta on kyse nyt käsiteltävänä olevassa asiassa yhteisön oikeus edellyttää sitä, että välitystuomion pätevyyttä tutkivat kansalliset tuomioistuimet voivat tutkia sellaiset kysymykset, jotka liittyvät 81 EY artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon tulkintaan, ja että ne voivat tarvittaessa esittää tätä koskevan ennakkoratkaisupyynnön yhteisöjen tuomioistuimelle.
An arbitration tribunal constituted pursuant to an agreement between the parties is not a 'court or tribunal of a Member State' within the meaning of Article 234 EC (ex Article 177) since the parties are under no obligation, in law or in fact, to refer their disputes to arbitration and the public authorities of the Member State concerned are not involved in the decision to opt for arbitration nor required to intervene of their own accord in the proceedings before the arbitrator.
Sopimukseen perustuva välimiesoikeus ei ole 234 EY artiklassa tarkoitettu "jäsenvaltion tuomioistuin", jos sopimuspuolilla ei ole minkäänlaista oikeudellista tai tosiasiallista velvollisuutta saattaa riitojansa välimiesoikeuden ratkaistaviksi ja jos kyseisen jäsenvaltion viranomaiset eivät osallistu millään tavalla sen päätöksen tekoon, jolla käsittelyjärjestykseksi valitaan välimiesmenettely, eikä viranomaisten tehtävänä ole osallistua viran puolesta asian käsittelyyn välimiesoikeudessa.
It is in the interest of efficient arbitration proceedings that review of arbitration awards should be limited in scope and that annulment of or refusal to recognise an award should be possible only in exceptional circumstances.
Välimiesmenettelyn tehokkuuden turvaamiseksi on perusteltua, että välitystuomiot voidaan saattaa yleisten tuomioistuimien tutkittavaksi ainoastaan tietyissä tilanteissa ja että
By its fourth and fifth questions, the referring court is asking essentially whether Community law requires a national court to refrain from applying domestic rules of procedure according to which an interim arbitration award which is in the nature of a final award and in respect of which no application for annulment has been made within the prescribed time-limit acquires the force of res judicata and may no longer be called in question by a subsequent arbitration award, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of the subsequent award, whether an agreement which
Neljännellä ja viidennellä kysymyksellään Hoge Raad kysyy, onko kansallisen tuomioistuimen jätettävä yhteisön oikeuden vuoksi soveltamatta sellaisia kansallisia menettelysääntöjä, joiden mukaan välimiesoikeuden välituomiolla, joka on luonteeltaan lopullinen välitystuomio ja josta ei ole nostettu kumoamiskannetta säädetyn määräajan kuluessa, on oikeusvoimavaikutus eikä
the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).
sitä voida asettaa kyseenalaiseksi myöhemmässä välitystuomiossa, vaikka tämä olisi tarpeen, jotta myöhemmän välitystuomion kumoamista koskevassa menettelyssä voitaisiin tutkia, onko sellainen sopimus, joka on välituomiossa katsottu päteväksi, tästä huolimatta mitätön 81 EY artiklan perusteella.
Moreover, domestic procedural rules which, upon the expiry of that period, restrict the possibility of applying for annulment of a subsequent arbitration award proceeding upon an interim arbitration award which is in the nature of a final award, because it has become res judicata, are justified by the basic principles of the national judicial system, such as the principle of legal certainty and acceptance oí res judicata, which is an expression of that principle.
Pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevien kansallisten menettelysääntöjen mukaan sellaisen välituomion kumoamista, joka on luonteeltaan lopullinen välitystuomio, voidaan vaatia kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun tämä välituomio on talletettu toimivaltaisen tuomioistuimen kansliaan.
According to the relevant domestic rules of procedure, application for annulment of an interim arbitration award which is in the nature of a final award may be made within a period of three months following the lodging of that award at the registry of the court having jurisdiction in the matter.
Kansalliset menettelysäännöt, joilla välituomion oikeusvoimavaikutuksen huomioon ottamiseksi rajoitetaan mahdollisuutta vaatia välituomion pohjalle rakentuvan myöhemmän välitystuomion kumoamista, ovat perusteltuja kansallisen lainkäyttöjärjestelmän perustana olevien periaatteiden vuoksi, joita ovat oikeusvarmuuden periaate ja oikeusvoiman periaate, joka on ensin mainitun periaatteen erityinen ilmentymä.
In those circumstances, Community law does not require a national court to refrain from applying such rules, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of a subsequent arbitration award, whether an agreement which the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).
Näin ollen yhteisön oikeudessa ei edellytetä, että kansallisen tuomioistuimen olisi jätettävä soveltamatta tällaisia menettelysääntöjä, ja näin on siitä huolimatta, että soveltamatta jättäminen olisi tarpeen, jotta tuomioistuin voisi tutkia myöhemmän välitystuomioistuimen kumoamista koskevassa menettelyssä sen, onko sopimus, joka on vahvistettu välituomiossa päteväksi, tästä huolimatta mitätön 81 EY artiklan perusteella.
A national court to which application is made for annulment of an arbitration award must grant that application if it considers that the award in question is in fact contrary to Article 81 EC (ex Article 85), where its domestic rules of procedure require it to grant an application for annulment founded on failure to observe national rules of public policy.
Kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee vaatimusta välitystuomion kumoamisesta, on hyväksyttävä tämä vaatimus, kun se katsoo, että välitystuomio on ristiriidassa 81 EY artiklan (aiemmin 85 artikla) kanssa, jos tämän tuomioistuimen on kansallisten menettelysääntöjen mukaan hyväksyttävä tällainen kumoamisvaatimus siinä tilanteessa, että välitystuomio on ristiriidassa oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvan kansallisen oikeussäännön kanssa.
Community law does not require a national court to refrain from applying domestic rules of procedure according to which an interim arbitration award which is in the nature of a final award and in respect of which no application for annulment has been made within the prescribed time-limit acquires the force of res judicata and may no longer be called in question by a subsequent arbitration award, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of a subsequent arbitration award, whether an agreement which the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).'
Yhteisön oikeudessa ei edellytetä, että kansallisen tuomioistuimen olisi jätettävä soveltamatta sellaisia kansallisia menettelysääntöjä, joiden mukaan välimiesoikeuden välituomiolla, joka on luonteeltaan lopullinen välitystuomio ja josta ei ole nostettu kumoamiskannetta säädetyn määräajan kuluessa, on oikeusvoimavaikutus eikä sitä voida asettaa kyseenalaiseksi myöhemmässä välitystuomiossa, vaikka tämä olisi tarpeen, jotta myöhemmän välitystuomion kumoamista koskevassa menettelyssä voitaisiin tutkia, onko sellainen sopimus, joka on välituomiossa katsottu päteväksi, tästä huolimatta mitätön 81 EY artiklan perusteella.
Case C-302/97 Klaus Konle ν Republic of Austria Freedom of movement for persons
Asia C-302/97 Klaus Konle v. Republik Österreich Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Preliminary ruling (Freedom of establishment - Free movement of capital - Articles 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and 56 EC (ex Article 73b) -Authorisation procedure for of of the acquisition of immovable property — Article 70 of the Act concerning the conditions accession of the Republic of Austria -- Secondary residences — Liability for breach Community law) (Full Court)
Ennakkoratkaisu Sijoittautumisvapaus — Pääomien vapaa liikkuvuus — EY.n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut 43 EY artikla) ja 56 EY artikla (aiempi 73 b artikla) — Kiinteän omaisuuden hankkimista koskeva lupamenettely — Itävallan tasavallan liittymisehdoista tehdyn asia/αήαη 70 artikla — Vapaaajan asunnot — Vastuu yhteisön oikeuden rikkomisesta (täysistunto) kansalainen ja että kiinteistöä ei hankita vapaaajan asunnoksi".
By judgment of 1996, when the TGVG 1993 was already no longer in force, the Verfassungsgerichtshof (Constitutional Court) held that the Law was unconstitutional in its entirety since it involved an excessive infringement of the fundamental right to property.
Lisäksi lupa voitiin antaa ulkomaalaiselle vain, jos suunniteltu osto ei ollut ristiriidassa valtiopoliittisten etujen kanssa ja jos ulkomaalaisen tekemällä kiinteistön ostolla oli taloudellista, kulttuurista tai sosiaalista arvoa.
By order of 13 August 1997, the Landesgericht für Zivilrechtssachen (Regional Civil Court), Vienna, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC (ex Article 177) four questions on the interpretation of Article 56 EC (ex Article 73b of the EC Treaty) Article 70 of the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the treaties on which the European Union is founded.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 13.8.1997 tekemällään päätöksellä 234 EY artiklan (aiempi 177 artikla) nojalla neljä ennakkoratkaisukysymystä, 56 EY artiklan (aiempi EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla), sekä Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 70 artiklan tulkinnasta.
Additional conditions are still imposed on foreigners by the TGVG 1996 unless they furnish proof that they are acting within one of the freedoms guaranteed by the EC Treaty or the Agreement on the European Economic Area.
Verfassungsgerichtshof antoi vuonna 1996 tuomion, jossa se katsoi, että vuoden 1993 TGVG, vaikka se ei enää ollut voimassa, oli kokonaisuudessaan perustuslain vastainen, koska sillä liian voimakkaasti puututtiin omaisuudensuojan perusoikeuteen.
Those questions were raised in the context of an action brought by Mr Konle, a German national, against the Republic of Austria for damages for the loss sustained by him as a result of the alleged infringement of Community law by the Tyrol legislation on land transactions.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa Klaus Konle vastaan Itävallan tasavalta, jossa kansalaisuudeltaan saksalainen Konle vaatii Itävallan tasavallan velvoittamista sen vahingon korvaamisen, jonka hän katsoo itselleen aiheutuneena kiinteän omaisuuden luovutuksia koskevasta Tirolin osavaltion lainsäädännöstä, jonka hän väittää rikkovan yhteisön oikeutta.
In the context of a procedure for compulsory sale by auction, the Lienz District Court allocated a plot of land in the Tyrol to Mr Konle on condition that he obtain the administrative authorisation required under the TGVG 1993 then in force.
Vuoden 1996 TGVGrssä ulkomaalaisilta edellytetään edelleenkin lisäehtojen täyttämistä, paitsi jos ulkomaalainen osoittaa toimivansa EY:n perustamissopimuksessa tai Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa taattujen vapauksien nojalla.
Mr Konle thus brought several actions, including one against the Republic of Austria before the Landesgericht für Zivilrechtssachen to establish the liability of the State for breach of Community law by the provisions of both the TGVG 1993 and the TGVG 1996.
Vuoden 1993 kiinteistöjen hankintaa koskevan Tirolin lain ja 12 §:n 1 momentin a kohdan mukaan oikeustoimiin, joilla hankittiin omistusoikeus rakentamiskelpoiseen kiinteään omaisuuteen, oli saatava lupa toimivaltaisilta viranomaisilta.
However, that authorisation 'is not ... required where the acquirer makes a written declaration ... that he has Austrian nationality and that the acquisition will not be used to establish a secondary residence'.
Bezirksgericht Lienz järjesti pakkohuutokaupan, jossa Tirolin osavaltiossa sijaitseva kiinteistö myytiin Konlelle sillä ehdolla, että hän saa tuolloin voimassa olleessa vuoden 1993 TGVG:ssä edellytetyn hallinnollisen luvan.
By its first question, the national court seeks essentially to ascertain whether the freedom of establishment and free movement of capital guaranteed by the Treaty are ensured by schemes, such as those under the two national laws at
Tätä lupaa "ei tarvita jos luovutuksensaaja kirjallisesti vakuuttaa, että hän on Itävallan
assess the temporal effects of declarations of unconstitutionality made by the constitutional court of that Member State.
Vuoden 1993 TGVG, vaikka se ei enää ollut voimassa, todettiin Verfassungsgerichtshofin vuonna 1996 antamalla tuomiolla perustuslain vastaiseksi.
The scheme established under the TGVG 1996 issue in the main proceedings, which make acquisition of land subject to prior administrative authorisation and which, in the case of one of those laws, exempt only nationals of the Member State concerned from the authorisation otherwise required.
Konle nosti useita kanteita, muun muassa Landesgericht für Zivilrechtssachenissa vahingonkorvauskanteen Itävallan tasavaltaa vastaan sillä perusteella, että sekä vuoden 1993 TGVG:n että vuoden 1996 TGVG:n säännökset olivat vastoin yhteisön oikeutta.
It also asks whether the derogating clause in Article 70 of the Act of Accession, which allows the Republic of Austria to maintain its existing legislation regarding secondary residences for five years, is such as to permit national provisions such as those at issue in the main proceedings.
Itävallan tasavalta vetosi puolustuksekseen erityisesti liittymisasiakirjan 70 artiklaan.
The Austrian and Greek Governments observe that Article 295 EC (ex Article 222) leaves the Member States io control of the system of property ownership and that only a procedure of prior authorisation can enable the national and local authorities to retain control over town and country planning policies.
On todettava, että liittymisasiakirjan 70 artiklassa tarkoitettu käsite "voimassaoleva lainsäädäntö" perustuu aineelliseen arviointiperusteeseen, joten sen soveltaminen ei edellytä kyseisten kansallisten säännösten pätevyyden arviointia sisäisessä oikeudessa.
First of all, it is common ground that national legislation on the acquisition of land must comply with the provisions of the Treaty on freedom of establishment for nationals of Member States and the free movement of capital.
Itävallan ja Kreikan hallitukset vetoavat 295 EY artiklan (aiempi 222 artikla) määräykseen, jossa omistusoikeusjärjestelmästä päättäminen jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi, ja ne katsovat, että ennakkolupamenettely on ainoa keino, jolla kansalliset ja paikalliset viranomaiset voivat edelleen valvoa maankäyttöpolitiikkaa.
In that regard, although the system of property ownership continues to be a matter for each Member State under Article 295 EC, that provision does not have the effect of exempting such a system from the fundamental rules of the Treaty.
Ensinnäkin on selvää, että kansallisten toimenpiteiden, joilla säännellään kiinteän omaisuuden hankkimista, on noudatettava niitä perus tamissopimuksenmääräyksiäjotkakoskevat jäsenvaltioiden kansalaisten sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta.
The scheme established under the TGVG 1993
Vuoden 1993 TGVGAlä säädetty järjestelmä
Accordingly, a procedure of prior authorisation, such as that under the TGVG 1996, which entails, by its very purpose, a restriction on the free movement of capital, can be regarded as compatible with Article 56 EC only on certain conditions.
Niinpä senkaltaista etukäteistä lupamenettelyä, jollaisesta säädetään vuoden 1996 TGVG:ssä ja josta jo tarkoituksensa vuoksi seuraa rajoituksia pääomien vapaalle liikkuvuudelle, voidaan pitää 56 EY artiklan mukaisena vain eräin edellytyksin.
The TGVG 1993, which exempts only Austrian nationals from having to obtain authorisation before acquiring a plot of land which is built on and thus from having to demonstrate, to that end, that the planned acquisition will not be used to establish a secondary residence, creates a discriminatory restriction against nationals of other Member States in respect of capital movements between Member States.
Vuoden 1993 TGVG:ssä ainoastaan Itävallan kansalaiset vapautettiin rakennetun kiinteistön osalta luvan saamisedellytyksestä, ja heidän ei siten tullut osoittaa luvan saamiseksi sitä, että suunnitellun kiinteistön hankkimisen tarkoituksena ei ollut vapaaajan asunnon hankkiminen; tällä säännöksellä syrjitään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia rajoittamalla jäsenvaltioiden välistä pääoman liikkuvuutta.