natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 30 November 1998, Mr Progoulis brought an appeal pursuant to Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice and the corresponding provisions of the ECSC and Euratom Statutes against the order of the Court of First Instance of the European Communities (First Chamber) of 21 September 1998 in Case T-237/97 Progoulis
Progoulis on yhteisöjen tuomioistuimeen 30.11.1998 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan sekä EHTY:n tuomioistuimen perussäännön ja Euratomin tuomioistuimen perus säännön vastaavien määräysten nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-237/97, Progoulis vastaan komissio, 21.9.1998 antamaan
ORDER OF 18. 11.
MÄÄRÄYS 18.11.1999 — ASIA C-431/98 P määräykseen (Kok. H. 1998, s.
1999 — CASE C-431/98 P v Commission [1998] ECR-SC I-A-521 and 11-1569 (hereinafter 'the contested order'), in which the Court of First Instance dismissed as manifestly inadmissible his application for annulment of the Commission's decision of 13 May 1997 rejecting his complaint seeking reclassification, with retroactive effect from 1 March 1983, in grade B 1, step 2 (hereinafter 'the contested decision').
I-A-521 ja II-1569; jäljempänä valituksenalainen määräys), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on selvästi perusteetto mana hylännyt valittajan kanteen, jolla tämä vaati kumoamaan 13.5.1997 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin palkkaluokan uudelleenluokittelua palkkaluokkaan B 1 tasolle 2 taannehtivasti 1.3.1983 lähtien koskevan vaati muksen hylkäämisestä tehty valitus (jäljempänä riidanalainen päätös).
The contested order shows that Mr Progoulis passed open competition COM/B/ 362 organised by the Commission in 1982 for the constitution of a reserve list of grade B 2 and B 3 assistants of Greek nationality.
Valituksenalaisesta määräyksestä ilmenee, että Progoulis osallistui komission vuonna 1982 järjestämään kilpailuun COM/B/362 Kreikan kansalaisista muodostettavan, palkkaluokkiin B 3 ja B 2 kuuluvien hallintoavustajien varallaololuettelon laatimiseksi.
By decision of 9 March 1983, which took effect on 1 March 1983, he was appointed a probationary official, with the status of assistant, and classified in grade B 3, step 2.
Valittaja nimitettiin 9.3.1983 tehdyllä päätöksellä, joka tuli voimaan 1.3.1983 alkaen, koeajalla olevaksi virkamieheksi hallintoavustajana ja hänet luokiteltiin palkkaluokkaan B 3 palkkatasolle 2.
The next day, 10 March 1983, he submitted an initial request pursuant to Article 90(1) of the Staff Regulations of officials of the European Communities ('the Staff Regulations') for a review of his classification.
Tämän jälkeen eli 10.3.1983 valittaja teki Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 90 artiklan 1 kohdan nojalla hänen luokittelunsa tarkistamista koskevan ensimmäisen hakemuksen.
By letter of 13 July 1983 the appointing authority confirmed its decision.
Nimittävä viranomainen vahvisti 13.7.1983 päivätyllä kirjeellä päätöksensä.
On 10 October 1983 Mr Progoulis lodged a complaint in respect of the appointing authority's decision, alleging that it had failed to take into account the length of his compulsory military service.
Progoulis teki 10.10.1983 valituksen nimittävän viranomaisen päätöksestä väittäen, että tämä ei ollut ottanut huomioon valittajan asevelvollisuusaikaa.
By decision of 18 November 1983, which took effect on 1 December 1983, he was established as an official.
Valittaja vakinaistettiin 18.11.1983 tehdyllä päätöksellä, joka tuli voimaan 1.12.1983.
By decision of 20 January 1984, which took effect on 1 March 1983, the appointing authority, in response to the complaint of 10 October 1983, annulled the instrument of appointment of 9 March 1983 and classified Mr Progoulis in grade B 3, step 3.
Nimittävä viranomainen kumosi 20.1.1984 tekemällään päätöksellä, joka tuli voimaan 1.3.1983 alkaen, aikaisemman, 9.3.1983 tehdyn nimityspäätöksen 10.10.1983 tehdyn valituksen perusteella, ja määritti kantajan palkkaluokkaan B 3 palkkatasolle 3.
On 5 December 1991 Mr Progoulis submitted a second request for review of his classification, in which he sought, pursuant to the second subparagraph of Paragraph 1(b) of Annex II to the Commission's decision of 6 June 1973 on the criteria applicable to appointment in grade and classification in step on recruitment ('the decision of 6 June 1973'), reclassification in grade B 2 or, if that were refused by the Commission, reclassification in grade B 1, since, he maintained, a precedent already existed for the reclassification of an official in a new career bracket.
Progoulis teki 5.12.1991 palkkaluokkaan nimittämiseen ja palkkatason määrit tämiseen palvelukseen ottamisen yhteydessä sovellettavista perusteista 6.6.1973 tehdyn päätöksen liitteessä II olevan 1 kohdan b alakohdan viimeisen luetelmakohdan nojalla toisen hakemuksen siitä, että hänet luokitellaan uudelleen palkkaluokkaan B 2 ja jos siitä kieltäydytään, palkkaluokkaan B 1, koska hänen mukaansa oli olemassa ennakkotapaus uralta toiselle uudelleenluokittelusta.
10 By letter of 6 April 1992 the appointing authority rejected that request, observing, in particular, that it had been submitted out of time.
10 Nimittävä viranomainen hylkäsi tämän hakemuksen 6.4.1992 päivätyllä kirjeellään erityisesti sillä perusteella, että se oli tehty määräajan päättymisen jäl keen.
11 On 2 July 1992 Mr Progoulis lodged a complaint against that decision of the Commission.
Progoulis teki 2.7.1992 valituksen tästä komission päätöksestä.
12 On 6 October 1992 the appointing authority rejected the complaint as inadmissible, on the ground that it sought to call in question the classification decision of 20 January 1984 and was therefore out of time.
12 Nimittävä viranomainen jätti 6.10.1992 valituksen tutkimatta sillä perusteella, että siinä pyrittiin kyseenalaistamaan 20.1.1984 tehty luokittelupäätös ja valitus oli näin ollen tehty liian myöhään.
13 Mr Progoulis did not bring proceedings in respect of that decision rejecting his complaint.
13 Progoulis ei ole nostanut tästä hylkäävästä päätöksestä kannetta.
15 That request was refused by the appointing authority on 12 July 1994.
15 Nimittävä viranomainen hylkäsi tämän hakemuksen 12.7.1994.
16 On 10 October 1994 Mr Progoulis lodged a complaint in respect of that refusal and sought reclassification in grade B 1, step 2, with retroactive effect from 1 March 1983, together with a determination of the pecuniary effects resulting from that measure plus interest.
16 Progoulis teki 10.10.1994 valituksen tästä päätöksestä ja vaati, että hänet luo kiteltaisiin palkkaluokkaan B 1 palkkatasolle 2 taannehtivasti 1.3.1983 lähtien ja tähän päätökseen liittyvät rahalliset vaikutukset hyvitettäisiin korkoineen.
17 The appointing authority rejected that complaint on 20 March 1995.
17 Nimittävä viranomainen hylkäsi tämän valituksen 20.3.1995.
18 On 19 June 1995 Mr Progoulis brought an action before the Court of First Instance, registered as Case T-131/95, in which he contested the decision of 10 October 1994 rejecting his complaint.
18 Progoulis nosti 19.6.1995 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T-131/95 kanteen 10.10.1994 tekemänsä valituksen hylkäämispäätöksestä.
20 On 24 June 1996 Mr Progoulis submitted to the appointing authority a fourth request for a review of his classification, in which he asked the appointing
20 Progoulis teki nimittävälle viranomaiselle neljännen hakemuksen palkkaluokkansa tarkistamisesta 24.6.1996 ja vaati, että nimittävä viranomainen ottaisi
PROGOULIS V COMMISSION authority to take into account his 27 months' military service and to classify him in grade B 1, step 2, with retroactive effect from 1 March 1983.
PROGOULIS v. KOMISSIO huomioon hänen 27 kuukauden pituisen asevelvollisuusaikansa ja luokittelisi hänet palkkaluokkaan B 1 tasolle 2 taannehtivasti 1.3.1983 lähtien.
21 That request was refused by decision of the Commission of 8 August 1996, on the ground that it had been submitted more than three months after the initial classification decision.
21 Tämä hakemus hylättiin 8.8.1996 tehdyllä komission päätöksellä sillä perus teella, että hakemus oli tehty yli kolme kuukautta sen jälkeen, kun alkuperäinen luokittelupäätös oli tehty.
On 6 November 1996 Mr Progoulis lodged a complaint against that decision pursuant to Article 90(2) of the Staff Regulations.
Progoulis teki 6.11.1996 valituksen tästä päätöksestä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla.
The Commission thereafter adopted the contested decision, by which it rejected that complaint.
Komissio hylkäsi tämän valituksen riidanalaisella päätöksellä.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 August 1997, Mr Progoulis brought proceedings for annulment of that decision.
Progoulis nosti tästä päätöksestä kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 12.8.1997 rekisteröidyllä kannekirjelmällä.
By the contested order, the Court of First Instance declared the action manifestly inadmissible.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti valituksenalaisella määräyksellä kanteen tutkimatta selvästi perusteettomana.
The contested order
Valituksenalainen määräys
In the proceedings before the Court of First Instance, Mr Progoulis stated that, for the purposes of rejecting his application for review of his classification, the appointing authority had applied the Commission's decision of 1 September 1983
Prougoulis väitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että hylätäkseen hänen luokittelunsa tarkistamista koskevan hakemuksensa nimittävä viran omainen oli soveltanut palkkaluokkaan nimittämiseen ja palkkatason määrittä-
In paragraph 36 of the contested order, the Court of First Instance observed that the contested decision merely confirmed the initial classification decision of 2 March 1984, which was adopted pursuant to the decision of 6 June 1973.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen määräyksen 36 kohdassa, että riidanalaisella päätöksellä ainoastaan vahvistetaan alkuperäinen 2.3.1984 tehty luokittelupäätös, joka on tehty 6.6.1973 tehdyn päätöksen nojalla.
The Court of First Instance proceeded, in paragraphs 38 to 41 of the contested order, to examine whether the judgment in Alexopoulou, cited above, constituted a material new fact causing time to start running afresh for the purposes of bringing proceedings.
Tutkittuaan valituksenalaisen määräyksen 38—41 kohdassa, muodostaako edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio uuden ja olennaisen seikan, jonka perusteella kanteen nostamista koskeva määräaika voisi alkaa uudelleen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätynyt kielteiseen vastaukseen viitaten asiassa T-16/97, Chauvin vastaan komissio, 11.7.1997 antamansa määräyksen (Kok. H. 1997, s.
In paragraph 42 of the order in Chauvin v Commission, cited above, the Court of First Instance pointed out that, in its judgment in Alexopoulou, it had not annulled the decision of 1 September 1983, although it had held that certain of its provisions were inapplicable in the case before it.
Edellä mainitussa asiassa Chauvin vastaan komissio antamansa määräyksen 42 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on korostanut, ettei se edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio antamassaan tuomiossa ollut kumonnut 1.9.1983 tehtyä päätöstä, vaikka se olikin todennut jotkut sen määräyksistä soveltumattomiksi sen käsiteltävänä olleeseen asiaan.
It also observed, in paragraph 44 of the order in Chauvin, that, since the individual decision annulled by the Court of First Instance in its judgment in Alexopoulou was not of direct concern to Mr Chauvin, that judgment could not be regarded as a material new fact capable of causing time to start running afresh in his favour.
Edellä mainitussa asiassa Chauvin vastaan komissio antamansa määräyksen 44 kohdassa se on myös todennut, että koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio antamalla tuomiolla kumottu yksittäinen päätös ei koskenut Chauvinia suoraan, tätä tuomiota ei siksi voida pitää uutena olennaisena tosiseikkana, josta alkaisi kulua uudelleen valitusta koskeva määräaika kantajan hyväksi.
Mr Progoulis relies on two pleas in support of his application for annulment of the contested order, the first of which alleges the commission by the Court of First
Progoulis vetoaa kahteen valitusperusteeseen valituksenalaisen määräyksen kumoamisvaatimustensa tueksi; ensimmäinen näistä perusteista koskee ensim-
Instance of a manifest error of law in paragraphs 39 to 41 of that order and the second of which argues that those paragraphs do not contain an adequate statement of reasons.
PROGOULIS v. KOMISSIO maisen oikeusasteen tuomioistuimen kyseisen määräyksen 39—41 kohdassa tekemää selvää oikeudellista virhettä ja toinen samojen kohtien riittämättömiä perusteluja.
The appellant also requests the Court to give its own ruling on the dispute and to annul the contested decision.
Valittaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan itse riidan ja kumoamaan riidanalaisen päätöksen.
31 By his first plea, Mr Progoulis complains that, by treating his situation as comparable to that of Mr Chauvin and by finding, for the reasons set out in paragraphs 39 to 45 of the order in Chauvin, that the judgment in Alexopoulou did not constitute a new fact capable of causing time to start running afresh for the purposes of the periods prescribed in Articles 90 and 91 of the Staff Regulations, the Court of First Instance committed an error of law.
31 Ensimmäisellä valitusperusteellaan Progoulis väittää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen rinnastaessaan valittajan tilanteen Chauvinin tilanteeseen ja katsoessaan edellä mainitussa asiassa Chauvin vastaan komissio antamansa määräyksen 39—45 kohdassa mainitsemistaan syistä, että edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio ei ole uusi seikka, jonka perusteella henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetty määräaika alkaisi kulua uudestaan.
Mr Progoulis argues that his case differs from that of Mr Chauvin, in that he is pleading as a material new fact not the finding by the Court of First Instance that certain provisions of the decision of 1 September 1983 were contrary to the Staff Regulations but the information, revealed by the judgment in Alexopoulou, that from 1 September 1983 onwards the Commission applied a restrictive policy as regards reclassification, even in relation to officials recruited prior to that date.
Progoulis väittää, että hänen tapauksensa eroaa Chauvinin tapauksesta siinä, että hän ei vetoa uutena olennaisena tosiseikkana siihen, että ensimmäisen oikeus asteen tuomioistuin toteaa 1.9.1983 tehdyn päätöksen tiettyjen määräysten olleen henkilöstösääntöjen vastaisia, vaan siihen edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetussa tuomiossa todettuun tietoon, että komissio on soveltanut 1.9.1983 lähtien uudelleenluokittelun osalta rajoittavaa politiikkaa myös ennen tätä päivää palvelukseen otettuihin virkamiehiin.
According to the appellant, his classification in grade and step was necessarily governed by the decision of 6 June 1973, the second subparagraph in point 1(b) of Annex II to which provided that an official should automatically be reclassified in a higher grade where he had completed more than 24 months' military service, as in the case of the appellant.
Valittajan palkkaluokkaan ja palkkatasolle luokittelun olisi pitänyt tapahtua 6.6.1973 tehdyn päätöksen nojalla, jonka liitteessä II olevassa 1 kohdan b alakohdan toisessa kohdassa määrätään, että virkamies luokitellaan automaattisesti uudelleen ylempään palkkaluokkaan hänen suoritettuaan yli 24 kuukautta kestäneen asevelvollisuuden, kuten valittajan tapauksessa oli asianlaita.
In addition, unlike Mr Chauvin, the appellant had contested his classification immediately after adoption of the classification decision.
Lisäksi valittaja oli riitauttanut luokittelunsa, toisin kuin Chauvin, välittömästi luokittelupäätöksen tekemisen jälkeen.
By his second plea, Mr Progoulis complains that the Court of First Instance failed to give an adequate statement of the reasons for which the judgment in Alexopoulou did not constitute a material new fact in his particular case.
Toisella valitusperusteellaan Prougoulis väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole riittävästi perustellut niitä syitä, joiden vuoksi edellä mainitussa asiassa Alexopoulos vastaan komissio annettu tuomio ei ole hänen tapauksessaan uusi tosiseikka.
It maintains that the judgment in Alexopoulou is not relevant to the appellant's case since it concerns the situation of an official appointed pursuant to the decision of 1 September 1983, whereas the appellant was appointed pursuant to the decision of 6 June 1973, as the Court of First Instance acknowledged in paragraph 36 of the contested order.
Komissio katsoo, että valitus on selvästi perusteeton. Sen mukaan edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio ei liity valittajan tapaukseen, koska se koskee 1.9.1983 tehdyn päätöksen nojalla nimitetyn virkamiehen tilannetta, kun taas valittaja on nimitetty 6.6.1973 tehdyn päätöksen nojalla, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut huomioon valituksenalaisen tuomion 36 kohdassa.
35 Article 119 of the Rules of Procedure of the Court of Justice provides that, where an appeal is clearly inadmissible or clearly unfounded, the Court may at any time dismiss it by reasoned order.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 119 artiklan mukaan yhteisöjen tuo mioistuin voi milloin tahansa hylätä valituksen perustellulla määräyksellä, jos valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai jos valitus on selvästi perusteeton.
36 It is settled caselaw that only the existence of material new facts may justify the submission of a request for a review of a decision following the expiry of the timelimits prescribed by Articles 90 and 91 of the Staff Regulations.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ainoastaan uudet olennaiset tosiseikat voivat oikeuttaa päätöksen uudelleentarkastelua koskevan hakemuksen henki löstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa määrättyjen määräaikojen päättymisen jäl keen.
38 First, although the information resulting from the judgment in Alexopoulou on which the appellant relies in seeking a review of his classification is the existence, from 1 September 1983 onwards, of a restrictive practice with regard to reclassification which was applicable even to officials appointed before that date and which meant that, unlike other officials who had completed more than 24 months' military service, he was not automatically classified in a higher grade, that does not amount to a new fact.
Ensinnäkin vaikka edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetusta tuomiosta, johon valittaja vetoaa luokittelunsa tarkistamista koskevan vaatimuksen tueksi, ilmenee tieto 1.9.1983 lähtien olemassa olleesta rajoittavasta luokittelumenettelystä, jota on sovellettu myös ennen tätä päivää nimitettyihin virkamiehiin ja jonka vaikutuksesta valittajaa ei ole automaattisesti luokiteltu ylempään palkkaluokkaan toisin kuin muita virkamiehiä, jotka ovat suorittaneet yli 24 kuukauden mittaisen asepalveluksen, on todettava, ettei kyseessä ole uusi tosiseikka.
The practice alleged by the appellant merely involved the application of the provisions of the decision of 1 September 1983.
Tämä valittajan toteama menettely oli ainoastaan 1.9.1983 tehdyn päätöksen soveltamista.
The existence of that decision was common knowledge, however, since it was brought to the attention of the staff by a publication dated 21 October 1983.
Tämän päätöksen olemassaolo oli hyvin tiedossa, koska siitä on ilmoitettu henkilöstölle 21.10.1983 päivätyllä julkaisulla.
Second, Mr Progoulis' arguments are based on the premiss that, if the decision of 6 June 1973 had been applied to him, he would have been classified in the higher grade of the career bracket on account of his having completed over 24 months' compulsory military service.
Toiseksi Progoulisin väite perustuu olettamaan siitä, että jos häneen olisi sovel lettu 6.6.1973 tehtyä päätöstä, hänet olisi luokiteltu ura-alueen ylempään palkkaluokkaan siitä syystä, että hän on suorittanut yli 24 kuukauden mittaisen pakollisen asepalveluksen.
41 Point 1(b) of Annex II to the decision of 6 June 1973 provides as follows:
41 Tämän 6.6.1973 tehdyn päätöksen liitteessä II olevan 1 kohdan b alakohdassa määrätään seuraavaa:
'The duration of any military service completed pursuant to a legal obligation shall in principle be taken into account only for the purposes of possible seniority in step.
"Asepalveluksen pituus otetaan lakiin perustuvana velvollisuutena periaatteessa huomioon vain mahdollisesti palkkatason hyvityksenä.
However, an exception may be made to that principle, resulting in classification in the higher grade of a career bracket, where the duration of such service is equal to or greater than 24 months.'
Poikkeus tästä periaatteesta voidaan kuitenkin tehdä ja virkamies voidaan luo kitella ura-alueen ylempään palkkaluokkaan, jos tämän palvelusajan pituus on 24 kuukautta tai enemmän."
Even on a superficial reading of that provision, it cannot justify the appellant's conclusion that any person who has completed a period of military service equal to or greater than 24 months should automatically be classified in the higher grade of a career bracket.
Tämän määräyksen pintapuolisesta tarkastelusta ei voida valittajan esittämällä tavalla päätellä, että kaikki henkilöt, jotka ovat suorittaneet vähintään 24 kuu kauden asepalveluksen, olisi automaattisesti luokiteltava ura-alueen ylempään palkkaluokkaan.
The second subparagraph in point 1(b) of Annex II to the decision of 6 June 1973 indicates that such a classification may only exceptionally be decided on by the appointing authority, which therefore enjoys a discretion in that regard.
Siten 6.6.1973 tehdyn päätöksen liitteessä II oleva 1 kohdan b alakohdan toinen kohta viittaa siihen, että nimittävä viranomainen voi vain poikkeuksellisesti päättää tällaisesta luokittelusta; sillä on siis tältä osin harkintavaltaa.
It follows from all the foregoing that Mr Progoulis' appeal is manifestly lacking in any legal foundation and must be dismissed.
Edellä todetusta seuraa, että Progoulisin tekemä valitus on selvästi oikeudellisesti perusteeton ja se on hylättävä.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which, pursuant to Article 118, is applicable to the appeal procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan, jota sovelletaan 118 artiklan nojalla muutoksenhakumenettelyyn, asiaosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Article 70 of those Rules provides that the costs incurred by the institutions in proceedings brought by officials are to be borne by the institutions.
Kyseisen työjärjestyksen 70 artiklan mukaan yhteisöjen ja niiden henkilöstön välisissä riita-asioissa toimielinten on vastattava omista kustannuksistaan.
However, under the second paragraph of Article 122 of the Rules, Article 70 is not applicable to appeals brought against an institution by its officials or other servants.
Työjärjestyksen 122 artiklan toisen kohdan nojalla 70 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta toimielimen virkamiesten tai muuhun henkilöstöön kuuluvien tätä toimielintä vastaan tekemiin valituksiin.
Since the Commission has applied for costs, and since the appellant has been unsuccessful, he must be ordered to pay the costs.
Koska komissio on vaatinut valit tajan velvoittamista oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen ja koska valittaja on hävinnyt asian, hänet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
THE COURT (First Chamber) hereby orders:
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto) on määrännyt seuraavaa:
Case C-249/99 P
Asia C-249/99 P
Pescados Congelados Jogamar SL v Commission of the European Communities
Pescados Congelados Jogamar SL vastaan Euroopan yhteisöjen komissio