natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of 5 April 1995, the Labour Court referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 ('the Directive').
Labour Court on esittänyt 5.4.1995 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY (jäljempänä direktiivi) tulkinnasta.
Ms Hill and Ms Stapleton were recruited to the Irish Civil Service through open competitions for the Grade of Clerical Assistant and were assigned to the office of the Revenue Commissioners. They were employed in a jobsharing capacity for two years.
Järjestelmässä ei ole sääntöjä ikälisien kertymisestä niissä tapauksissa, joissa jaetusta toimesta palataan kokopäiväiseen toimeen, vaan näitä tilanteita säänneltiin tarkemmin Department of Financen kirjeellä, jonka mukaan "jokainen palvelusvuosi tällaisessa jaetussa toimessa, joka vastaa pituudeltaan kuuden kuukauden kokopäiväistä työskentelyä, otetaan huomioon sen virkamiehen osalta, joka on ollut kaksi vuotta tällaisessa jaetussa toimessa, ja näin hänelle maksetaan kokopäiväisiin toimiin sovellettavan palkkaluokan toisen ikälisän mukaista palkkaa (joka saataisiin siis yhden kokopäiväisesti suoritetun palvelusvuoden perusteella).
They worked exactly half the time which a fulltime employee would have worked, on a one week on/one week off basis.
Silloin kun virkamiehet ovat olleet jaetussa toimessa yli kaksi vuotta, palvelusvuodet kertyvät suhteessa samalla tavoin".
Those questions have arisen in a dispute between Ms Hill and Ms Stapleton, who had previously worked in a jobsharing capacity, and the Revenue Commissioners and Department of Finance concerning the latters' decision to place them, on their conversion to fulltime employment, on a point of the fulltime pay scale lower than that of the jobsharing pay scale which they had previously occupied.
Kysymykset on esitetty kansallisessa oikeudenkäynnissä, joissa kantajina ovat Hill ja Stapleton, jotka ovat työskennelleet jaetuissa toimissa (job-sharing), ja vastaajina Revenue Commissioners ja Department of Finance.
Staff recruited on a fulltime basis could decide to participate in that scheme and retained the right to return to fulltime employment at the end of the period for which they had opted to job-share, provided that suitable vacancies existed.
Hill ja Stapleton otettiin Irlannin julkishallinnon palvelukseen avoimen kilpailun perusteella "Clerical Assistanteina" ja heidät sijoitettiin Revenue Commissionersiin.
Ms Stapleton secured a fulltime post in April 1988.
He ovat työskennelleet jaetuissa toimissa kaksi vuotta.
She continued to move up the scale in 1989 and 1990 to the fourth and fifth points respectively, but was informed in April 1991 that there had been a mistake in her classification, with the result that she was unable to progress to the sixth point.
He ovat suorittaneet täsmälleen puolet kokopäiväisesti työskentelevän virkamiehen palvelusajasta viikottaista vaihtelujärjestelmää soveltaen.
She was informed that her two years' jobsharing service should have been counted as one year's fulltime service.
Sinä aikana kun he ovat työskennelleet tällä tavoin jaetuissa toimissa, he ovat saaneet yhden ikälisän kutakin palvelusvuotta kohden ja ovat saaneet 50 % Clerical Assistantin palkasta heille kertyneiden ikälisien mukaisesti.
Ms Hill and Ms Stapleton challenged the decision reclassifying them before an Equality Officer.
Hill ryhtyi kesäkuusta 1990 alkaen suorittamaan tehtäviään kokopäiväisesti.
The Equality Officer found in their favour on the ground that their employer was
Hänellä oli tuolloin yhdeksän ikälisää siinä palkkaluokassa, jota sovellettiin jaettuihin toimiin. Kokopäiväiseen
The scheme did not define the rules regarding incremental credit for jobsharing service on conversion to fulltime work. This matter was, however, clarified in a letter sent by the Department of Finance, stating as follows: 'The position is that, as each year's jobsharing service is reckonable as six months' fulltime service, an officer who has served for two years in a jobsharing capacity should be placed on the second point of the fulltime scale (equivalent to one year's fulltime service).
Toimien jakamista koskevassa job-sharing järjestelyssä kaksi virkamiestä voi tehdä sopimuksen jakaakseen keskenään tasapuolisesti yhden kokopäiväisen toimen siten, että kumpikin järjestelyyn osallistuva sai hyväkseen samalla tavoin järjestelmän tuottamat etuudet ja että toimesta työnantajaviranomaiselle koituvat kustannukset pysyivät ennallaan.
In cases where officers have been jobsharing for more than two years, the incremental date should be adjusted on a pro-rata basis.'
Kokopäiväisiin palvelussuhteisiin otetulla henkilöillä oli mahdollisuus valita tämä järjestely ja säilyttää oikeutensa palata kokopäiväiseen palvelussuhteeseen sen jakson päätyttyä, jonka ajaksi he olivat valinneet tällaiset jaetut toimet edellyttäen, että kokopäiväisiä virkoja on avoinna.
precluded from applying a provision to the effect that only paid service should be taken into account for progression on the incremental scale.
toimeen palattuaan hänelle vahvistettiin aluksi vastaavan palkkaluokan yhdeksän ikälisän mukainen palkka, mutta ikälisät vähennettiin kuitenkin kahdeksaan sillä perusteella, että kaksi palvelusvuotta jaetussa toimessa vastasi yhtä palvelusvuotta kokopäiväisessä toimessa.
Taking the view that the outcome of the dispute depended on the interpretation of Community law, the Labour Court referred three questions to the Court for a preliminary ruling:
Ei ole voitu osoittaa, että Hillin ja Stapletonin epäedullinen kohtelu olisi välitöntä syrjintää sukupuolen perusteella. On siis selvitettävä, voiko kyseessä olla välillinen syrjintä.
Staff choosing to job-share were required to give a written undertaking that they would not engage in outside employment.
Hänellä oli tuolloin kolme ikälisää jaettuihin toimiin sovellettavassa palkkaluokassa.
The Labour Court is satisfied that a job-sharer can acquire the same experience as a fulltime worker.
Hänelle myönnettiin vuosina 1989 ja 1990 neljäs ja viides ikälisä ja ilmoitettiin sitten huhtikuussa 1991, että ikälisät oli myönnetty virheellisesti, minkä vuoksi hän ei saanut kuudetta ikälisää.
The only difference between a job-sharer and a colleague working fulltime lies in the time actually worked during the period of job-sharing.
Perusteeksi esitettiin, että kaksi palvelusvuotta jaetussa toimessa vastasi yhtä palvelusvuotta kokopäiväisessä toimessa.
By those three questions, which it is appropriate to examine together, the national tribunal is in substance asking whether there is discrimination in a case where workers who convert from jobsharing to fulltime work regress on the incremental scale, and hence on their salary scale, due to the application by the employer of the criterion of service calculated by the length of time actually worked in a post.
Hill ja Stapleton riitauttivat palkkausta koskevan päätöksen saattamalla asian Equality Officerin käsiteltäväksi.
If application of that criterion gives rise to indirect discrimination, the national tribunal asks whether this can be justified.
Equality Officer suositteli, että valittajien vaatimus pitäisi hyväksyä sen vuoksi, että työnantajalla ei ollut oikeutta soveltaa sääntöä, jonka mukaan palkkakehitykseen vaikuttavina palvelusvuosina otetaan huomioon vain palvelus, josta on maksettu palkkaa.
Under the rules applicable to job-sharing, as well as those applicable to the scheme for fulltime workers, incremental pay progression depends on an assessment of both the quality and quantity of the work performed.
Pääasian oikeudenkäyntiaineistosta käy ilmi, että 9,2 % Clerical Assistanteista, jotka tekevät työtä jaetuissa toimissa, samoin kuin 98 % kaikista julkishallinnon työntekijöistä, jotka tekevät työtä jaetuissa toimissa, on naisia.
In those circumstances, when workers convert from job-sharing, under which they will have worked for 50% of full time, receiving 50% of the salary corresponding to that point on the pay scale for fulltime work, they should expect both their hours of work and the level of their pay to increase by 50%, in the same way as workers converting from fulltime work to jobsharing would expect those factors to be reduced by 50%, unless a difference in treatment can be justified.
Labour Court katsoi, että asian ratkaisu riippui yhteisön oikeuden tulkinnasta ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle kolme ennakkoratkaisukysymystä.
It should be noted in that regard that it has not been established that the unfavourable treatment applied to Ms Hill and Ms Stapleton constitutes direct discrimination on grounds of sex.
Labour Court on todennut, että Hill ja Stapleton olivat samankaltaisissa tehtävissä kuin heidän kokopäiväisesti työtä tekevät työtoverinsa, jotka ovat muutoin samassa asemassa heidän kanssaan.
It is thus necessary to examine whether that treatment may amount to indirect discrimination.
Jaettuihin toimiin haluavien virkamiesten piti kirjallisesti sitoutua olemaan harjoittamatta mitään muuta ammattitoimintaa.
However, there is no such progression in this case.
Labour Court ei epäile sitä, etteikö jaetun toimen työntekijä pystyisi saamaan samanlaista työkokemusta kuin kokopäiväinen työntekijä.
When jobsharing workers convert to fulltime work, their situation is automatically reviewed in such a way that they are placed, on the fulltime pay scale, at a level lower than that which they occupied on the pay scale applicable to job-sharing.
Ainoa ero jaettua työtä tekevän työntekijän ja tämän kokopäiväisesti työskentelevän työtoverinvälillä on tosiasiallisesti suoritettu työskentelyaika sillä jaksolla, jonka työntekijä on ollut jaetussa toimessa.
The regression to which workers are subject when entering or returning to fulltime work directly affects their pay.
Kansallisen tuomioistuimen kysymykset, jotka on käsiteltävä yhdessä, koskevat sitä, onko työntekijöiden ikälisien vähentäminen silloin, kun jaetussa työssä ollut työntekijä siirtyy kokopäiväiseen työhön syrjivää, eli se, että heidän palkkansa laskee siitä syystä, että työnantaja laskee palvelusajan tietyssä toimessa tosiasiallisen työskentelyajan perusteella.
It is apparent from the case-file that 99.2% of clerical assistants who job-share are women, as are 98% of all civil servants employed under jobsharing contracts.
Kukin myönnetty ikälisä vastaa määrää, joka on puolet kokopäiväisesti työskentelevälle työntekijälle
In those circumstances, a provision which, without objective justification, adversely affects the legal position of those workers coming within the category of jobsharers has discriminatory effects based on sex.
Oikeudenkäyntiaineistosta selviää, että kyseessä oleva kansallinen järjestelmä asettaa huonompaan asemaan ne työntekijät, jotka siirtyvät jaetuista toimista kokopäiväisiin toimiin, verrattuna niihin työntekijöihin, jotka ovat olleet kokopäiväisessä työssä yhtä kauan, koska
hourly rate of pay is reduced.
maksettavasta palkasta.
Reference to the criterion of hours worked during the period of jobsharing employment, as provided for under the scheme applicable here, fails to take account either of the fact that job-sharing, is in a unique category as it does not involve a break in service, or of the fact, that a job-sharer can acquire the same experience as a fulltime worker.
Näin ollen kummallekin työntekijätyypille maksetaan samansuuruinen tuntipalkka kunkin palkkaluokassa saavutetun ikälisän mukaisesti.
female workers vis-à-vis male workers and must in principle be treated as contrary to Article 119 of the Treaty and therefore contrary to the Directive. It would be otherwise only if the difference of treatment found to exist between the two categories of worker were justified by objective factors unrelated to any discrimination based on sex.
jaetussa toimessa työskennellyn jakson aikana suoritettujen työtuntien määrään, siinä sivuutetaan se, että jaetut toimet muodostavat sellaisenaan oman kategoriansa, koska kyseessä ei ole työsuhteen katkeaminen samoin kuin se, että jaetun toimen työntekijä pystyy saamaan samanlaisen työkokemuksen kuin kokopäiväinen työntekijä.
Within the category of fulltime workers, therefore, there is unequal treatment, as regards pay, of employees who previously job-shared, and who regress in relation to the position which they already occupied on the pay scale.
Kokopäiväisesti työskentelevien työntekijöiden ryhmässä syrjitään siis niitä työntekijöitä, jotka ovat aiemmin olleet jaetussa toimessa ja joilta on vähennetty yksi ikälisä niistä ikälisistä, jotka heille oli palkkaluokassaan jaetussa toimessa jo myönnetty.
It is for the national court, which has sole jurisdiction to assess the facts and interpret the national legislation, to determine whether and to what extent a legislative provision which, though applying independently of the sex of the worker, actually affects a greater number of women than men is justified by objective reasons unrelated to any discrimination on grounds of sex.
Näin ollen silloin kun työntekijä siirtyy kokopäiväiseen toimeen jaetusta toimesta, jossa hän on työskennellyt 50 % täydestä työajasta ja saanut 50 % sen palkkaluokan ikälisien mukaisesta palkasta, jota sovelletaan kokopäiväisiin työntekijöihin, hänen työntuntiensa määrän pitäisi nousta 50 %:lla ja palkkansa 50 %:lla aivan samalla tavoin kuin sellaisen työntekijän, joka siirtyy kokopäiväisestä toimesta jaettuun toimeen ja jonka työaika ja palkka laskevat 50 %:lla, ellei erilaista kohtelua voida pitää perusteltuna.
In such a case, provisions of the kind at issue in the main proceedings result in discrimination of
Tällaisesta muutoksesta ei kuitenkaan ole kyse pääasiassa.
'Article 119 of the EC Treaty and Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women are to be interpreted as precluding legislation which provides that, where a much higher percentage of female workers than male workers are engaged in job-sharing, jobsharers who convert to fulltime employment are given a point on the pay scale applicable to fulltime staff which is lower than that which those workers previously occupied on the pay scale applicable to jobsharing staff due to the fact that the employer has applied the criterion of service calculated by the actual length of time worked in a post, unless such legislation can be justified by objective criteria unrelated to any discrimination on grounds of sex.'
Tällaisessa tapauksessa on todettava, että pääasiassa riitautetut säännökset johtavat siihen, että naispuolisia työntekijöitä syrjitään miespuolisiin työntekijöihin nähden, minkä vuoksi säännöksiä on pidettävä perustamissopimuksen 119 artiklan ja näin ollen myös direktiivin vastaisina. Syrjintätilanne voitaisiin sulkea pois vain siinä tapauksessa, että työntekijäryhmien erilaista kohtelua voitaisiin pitää perusteltuna sellaisten syiden vuoksi, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 20 February 1998.
Palkkataantuma, josta työntekijä kärsii siirtyessään kokopäiväiseen toimeen tai palatessaan siihen vaikuttaa välittömästi hänen palkkansa määrään.
He proposed that the Court should reply as follows to the questions referred by the national court:
Näin ollen hän menettää osan palkastaan, koska tuntipalkan määrä laskee.
(1) Article 119 of the Treaty and the rules regarding equal pay must be interpreted as meaning that, where a greater percentage of women than men are employed on a jobsharing basis, the pay increments awarded by reference to time actually worked to those exercising the right to move from jobsharing to fulltime work may not be organized in such a way that the individuals concerned are placed at a lower grade in the pay scale than other workers on full time who have the same length of service measured in years.
Kansallinen tuomioistuin on yksin toimivaltainen arvioimaan tosiseikat ja tulkitsemaan kansallista lainsäädäntöä sekä päättämään siitä, voidaanko säännöstä, jota sovelletaan työntekijän sukupuolesta riippumatta, mutta joka vaikuttaa tosiasiallisesti enemmän naisiin kuin miehiin, pitää perusteltuna sellaisten syiden vuoksi, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.
Case C-68/96 (Unrevised text) Grundig Italiana SpA ν Ministero delle Finanze Taxation
Julkisasiamies A La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 20 päivänä helmikuuta 1998.
By order of 15 February 1996, the Tribunale (District Court), Trento, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 95 of the EC Treaty.
Työnantajan, joka myöntää ikälisät tosiasiallisesti suoritetun työajan perusteella, on pystyttävä osoittamaan, että tämä peruste on todellinen, eli että se on tehokas, tarpeellinen ja soveltuu työnantajan tavoitteleman päämäärän saavuttamiseen.
A system of taxation can be considered compatible with Article 95 of the Treaty only if it is so arranged as to exclude any possibility of imported products being taxed more heavily than domestic products.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää, voidaanko ikälisien myöntämistä tosiasiallisesti suoritetun työajan perusteella pitää käytäntönä, joka on objektiivisesti perusteltavissa.
Even where the rate is the same, the effect of the tax may vary according to the detailed rules for the assessment and collection thereof applied to domestic production and imported products.
Ennakkoratkaisu Audiovisuaalisten ja fotooptisten tuotteiden kansallinen Mahdollinen yhteisön oikeuden vastaisuus (kuudes jaosto)
Article 95 of the Treaty must be considered to have been infringed by national legislation introducing a consumption tax in so far as
Tribunale di Trento on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 15.2.1996 tekemällään päätöksellä ennakkoratkaisukysymyksen perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnasta.
Taking the view that the outcome of the case depended upon an interpretation of Article 95 of the Treaty, the Tribunale di Trento stayed the proceedings and submitted a question to the Court.
Tämä kysymys on esitetty Grundig Italiana SpA:n (jäljempänä Grundig Italiana) ja Ministero delle
It is apparent from the order for reference that the Tribunale di Trento is essentially asking for products manufactured in that State, no transport or distribution costs are
Finanzen (Italian valtiovarainministeriö) välisessä riita-asiassa, joka koski 112 236 330 770 Italian liiran (ITL) suuruisen summan palauttamista laillisine korkoineen, jonka kyseinen yhtiö maksoi audiovisuaalisia ja foto-optisia tuotteita koskevana kulutusverona 1.1.1983 ja 31.12.1992 välisenä aikana.
included in the taxable amount, whereas, for products imported from other Member States, the taxable amount consists of the value for customs purposes, plus any costs and charges for delivery to the Italian border, less transport or distribution costs incurred within Italy; in the case of domestic products, all costs borne within the national territory in respect of marketing are excluded from the taxable amount, whereas, for imported products, costs related to marketing within the national territory but incurred outside it are included; the possibility of making a flat-rate deduction for the purposes of calculating the taxable amount is reserved to domestic products; and for imported goods, the obligation to pay the charge arises at the time of importation through customs, whereas for domestic goods, it arises only when the domestic producer lodges the return with the tax authorities during the month following the quarter in which the goods have been placed on the market, the event giving rise to the charge occurring when the product intended for consumption is placed on the domestic market.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdystä päätöksestä ilmenee, että Tribunale di Trento pyrkii selvittämään, onko perustamissopimuksen 95 artiklan vastaista, että jäsenvaltio ottaa käyttöön kulutusveron ja kantaa sitä, jos kotimaisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden veron peruste ja veron kantomenettely poikkeavat toisistaan.
'Article 95 of the EC Treaty must be interpreted as precluding a Member State from introducing and levying a consumption tax in so far as the taxable amount and the procedure for collecting the tax are different for domestic products and for products imported from other Member States.'
Verotusjärjestelmä on perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa yhteensoveltuva ainoastaan, jos järjestelmä on rakenteeltaan sellainen, ettei se missään olosuhteissa mahdollista maahan tuotujen tuotteiden verottamista kotimaisia tuotteita ankarammin.
Advocate General CO. Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 15 July 1997.
Arvioitaessa, onko verotusjärjestelmä syrjivä, on otettava huomioon verokantojen lisäksi myös verojen määräytymisperusteet ja verojen kantomenettelyt.
He proposed that the Court give the following answer to the question submitted by the national court:
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
Article 95 of the EEC Treaty must be interpreted as prohibiting a Member State from introducing and collecting a national consumption tax of the kind provided for by Article 4 of the Decree Law of 30 December 1982, converted into law by Law No 53 of 28 February 1983, and further governed by the Decree of the Ministry of Finance of 23 March 1983, in so far as different taxable amounts are determined for domestic products and for those imported from other Member States and different procedures are laid down for collection of the tax and the possibility of making a flat-rate deduction for calculating the taxable amount is reserved for domestic products.
EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastaista on, että jäsenvaltio ottaa käyttöön kulutusveron ja kantaa sitä, kun kotimaisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden veron peruste ja veronkantomenettetypoikkeavattoisistaan.
17 June 1998 measure for
17 päivänä kesäkuuta 1998
Preliminary ruling 'Environment —Access to information —Directive 90/313/EEC —Administrative the protection of the environment — Preliminary investigation proceedings' (Sixth Chamber) protection authority in connection with planning approval for the construction of the "western bypass'.
Direktiivi 90/313/ETY— Ympäristönhoidollinen hallintotoimi —
By order of 10 July 1996, the Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Higher Administrative Court, Schleswig-Holstein) referred to the Court for a preliminary ruling two questions concerning the interpretation of Articles 2(a) and 3(2), third indent, of Council Directive 90/313/EEC of 7 June 1990 on the freedom of access to information on the environment (hereinafter 'the directive').
Ennakkoratkaisu Ympäristö — Tiedonsaanti Esitutkinta (kuudes jaosto) voimaantulleella Umweltinformarìonsgesetzilla (ympäristöä koskevasta tiedosta annettu laki, jäljempänä UIG).
By decision of 17 May 1993 Kreis Pinneberg rejected his request on the grounds that the authority's statement of views was not 'information relating to the environment' within the meaning of Article 2(a) of the directive because it was merely an assessment of information already available to him and because, in any event, the criteria for refusal set out in Article 3(2), third indent, of the directive applied, since a development consent procedure must be regarded as 'preliminary investigation proceedings'.
Schleswig-HolsteinischesOberverwaltungsgericht on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 10.7.1996 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY (jäljempänä direktiivi) 2 artiklan a alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan tulkinnasta.