natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By the first part of its question, the national court is essentially asking whether a system such as the system of taxation at issue in the main proceedings has discriminatory effects in regard to imported vehicles or protectionist effects in regard to similar vehicles of domestic manufacture, which are incompatible with the first paragraph of Article 95 of the Treaty as a result of the increase in the tax's progression coefficient, in particular between the 15-16 CV band on the one hand and the bands over 18 CV, which cover imported vehicles only, on the other.
Mikäli joitakin 15—16 hevosvoiman veroluokkaan kuuluvia ajoneuvoja voidaan pitää samanlaisina kuin yli 18 hevosvoiman veroluokkiin ja varsinkin veroluokkaan 23 hevosvoimaa tai enemmän kuuluvat ajoneuvot, kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko kuluttajien saatavissa näiden samanlaisiksi katsottujen 15—16 hevosvoiman veroluokan ajoneuvojen joukossa niin laaja valikoima maahantuotuja ajoneuvoja, ettei progressiokertoimen kasvu 15—16 hevosvoiman ja yli 18 hevosvoiman veroluokkien, varsinkaan veroluokan 23 hevosvoimaa tai enemmän, välillä vaikuta kotimaassa valmistettujen ajoneuvojen myyntiä suosivasti.
The Court has, in Case C-113/94 Casarin [1995] ECR 1-4203, already been called upon to give a preliminary ruling on the compatibility with Article 95 of the Treaty of national motor vehicle
Tältä osin on syytä muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on jo asiassa Casarin, 30.11.1995 antamassaan tuomiossa joutunut ottamaan ennakkoratkaisupyyntömenettelyssä kantaa siihen, onko perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa yhteensopiva Ranskan kansallisen lainsäädännön kaltainen moottoriajoneuvoveroa
'National rules on motor vehicle tax such as those m point in the main proceedings do not, as a result of the increase in the progression coefficient of the tax between the 15-16 CVtax band, on the one hand, and the tax bands above 18 CV, which contain only imported vehicles, on the other, have discriminatory or protective effects which are incompatible with the first paragraph of Article 95 of the EC Treaty (now, after amendment, the first paragraph of Article 90 EC) where:
Kansallinen tuomioistuin pyrkii tässä tapauksessa selvittämään ennakkoratkaisukysymyksensä toisessa osassa pääasiallisesti sitä, vaikuttaako vuosien 1956, 1977 ja 1991 kiertokirjeiden mukaisen verotusjärjestelmän soveltaminen syrjivästi maahantuotuihin ajoneuvoihin,jotka on Ranskassa hyväksytty liikenteeseen ajoneuvokohtaisesti. Sama tuomioistuin tiedustelee kysymyksensä kolmannessa osassa, voiko yli 100 kilowatin tehoisen ajoneuvon omistaja jättää veron maksamatta, jos vero katsotaan perustamissopimuksen 95 artiklan vastaiseksi.
— either vehicles in the 15-16 CVtax band cannot be regarded as similar, for the purposes of that provision, to vehicles in the tax bands above 18 CV and, more particularly, to vehicles in tax bands 23 CV and above, such as that of the plaintiff in the main proceedings,
Tarantikin ajoneuvon verotuksellinen teho on puolestaan laskettu soveltamalla vuoden 1956 kiertokirjeen määräyksiä, kuten pääasian kantaja on täsmentänyt, ottaen huomioon, että ajoneuvo on Ranskassa 24.11.1976 tyyppihyväksyttyä mallia, mitä koskevia selityksiä Ranskan hallitus ei ole kiistänyt.
— or some of the vehicles in the 15-16 CVtax band may be regarded as products similar to vehicles in tax bands above 18 CV and, more particularly, those in tax bands 23 CV and above, but, within the range of imported vehicles in the 15-16 CVband, consumers have a choice such that the increase in the progression coefficient between the 15-16 CV band and the bands above 18 CV and, more particularly, tax band 23 CV and above, is not of a nature such as to favour the sale of vehicles of domestic manufacture'
Ennakkoratkaisukysymyksen toisen osan sanamuodosta ilmenee suoraan, että vastauksella on merkitystä pääasian ratkaisun kannalta ainoastaan siinä tapauksessa, että pääasian kantajan ajoneuvo on hyväksytty liikenteeseen ajoneuvokohtaisesti. Tarantik on yhteisöjen tuomioistuimen kirjallisiin kysymyksiin antamassaan vastauksessa kuitenkin ilmoittanut yhteisöjen tuomioistuimelle, että hänen ajoneuvonsa oli tyyppihyväksyttyä mallia.
'(1) It is for the national court to determine, in the light of the judgment of the Court in Case C-113/94 Jacquier ν Directeur Général aes Impôts [1995] ECR 1-4203, whether the progression coefficient existing between the tax band covering an imported vehicle of more than 18 CV and the tax band covering a similar vehicle of 15-16 CV is discriminatory and thereby infringes Article 95 of the Treaty.
Pääasiassa kysymyL·essä olevien kaltaisilla moottoriajoneuvoveroa koskevilla kansallisilla säännöksillä ei ole EYtn perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan (josta on muutettuna tullut 90 EY artiklan ensimmäinen kohta) vastaisia syrjiviä tai suojelevia vaikutuksia sen perusteella, että veron progressiokerroin kasvaa 15—16 hevosvoiman veroluokan ja yli 18 hevosvoiman veroluokkien, joihin kuuluu vain maahantuotuja ajoneuvoja, välillä, kunhan jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
(2) Article 95 of the Treaty does not preclude the application by a Member State of two sets of rules for establishing the fiscal horsepower of vehicles provided that the choice between the two sets of rules is based on objective criteria which do not discriminate against similar imported products and are not such as to afford protection to domestic production.
— 15—16 hevosvoiman veroluokkaan kuuluvia ajoneuvoja ei voida pitää edellä mainitussa määräyksessä tarkoitetulla tavalla samanlaisina tuotteina kuin yli 18 hevosvoiman veroluokkiin tai varsinkaan veroluokkaan 23 hevosvoimaa tai enemmän kuuluvat ajoneuvot, jollainen pääasian kantajalla on, tai
(3) Fiscal charges held to be contrary to Article 95 of the Treaty cannot lawfully be demanded by the authorities and, once paid, may be recovered. Claims for recovery are governed by the applicable national rules, provided that those rules are no less favourable than the conditions applicable to similar domestic claims and do not make it impossible in practice or excessively difficult to exercise rights which the national courts have a duty to protect'
— vaikka joitakin 15—16 hevosvoiman veroluokkaan kuuluvia ajoneuvoja voidaan pitää samanlaisina tuotteina kuin yli 18 hevosvoiman veroluokkiin ja varsinkin veroluokkaan 23 hevosvoimaa tai enemmän kuuluvat ajoneuvot, kuluttajien saatavissa on sellainen valikoima tällaisia 15—16 hevosvoiman veroluokkaan kuuluvia maahantuotuja ajoneuvoja, ettei progressiokertoimen kasvu 15—16 hevosvoiman veroluokan ja yli 18 hevosvoiman veroluokkien, varsinkin veroluokan 23 hevosvoimaa tai enemmän, välillä vaikuta kotimaassa valmistettujen ajoneuvojen myyntiä suosivasti.
Case C-260/97 Unibank A/S ν Flemming G. Christensen Judgments Convention/Enforcement of judgments
Asia C-260/97 Unibank A/S v. Fleming G. Christensen Yleissopimus tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta
Preliminary ruling (Brussels Convention — interpretation of Article 50 —Meaning of document which has been formally drawn up or registered as an authentic instrument and is enforceable in one Contracting State — Document drawn up without any involvement of a public officer — Articles 32 and 36) (Fifth Chamber)
Brysselin yleissopimus — Yleissopimuksen 50 artiklan tulkinta — Ilmaisu viralliset asiakirjat (actes authentiques), jotka on laadittu jossakin sopimusvaltiossa ja jotka ovat siellä täytäntöönpanokelpoisia —Asiakirfa, joka on laadittu ilman viranomaisen myötävaikutusta — Yleissopimuksen 32 ja 36 artikla (viides jaosto) pakkotäytäntöönpanoon retsplejelovin 478 §:n mukaisesti.
By order of 26 June 1997, the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice), Germany, referred to the Court two questions on the interpretation of Articles 32, 36 and 50 of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters.
Bundesgerichtshof on esittänyt 26.6.1997 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun 32, 36 ja 50 artiklan tulkinnasta.
Those questions have been raised in proceedings between Unibank A/S ('Unibank') and Mr Christensen concerning the former's application for three acknowledgements of indebtedness to be declared enforceable.
Nämä kysymykset on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat Unibank A/S (jäljempänä Unibank) ja Christensen ja jossa edellinen vaatii kolmen velkakirjan julistamista täytäntöönpanokelpoisiksi.
acknowledgments of indebtedness were presented to him for payment.
Velkakirjojen laatimishetkellä velallinen asui Tanskassa.
At the request of Unibank, the Landgericht Darmstadt, in whose jurisdiction Weiterstadt is located, authorised enforcement of those documents.
Tämän jälkeen hän muutti Weiterstadtiin Saksaan, jossa Unibank vaati häntä virallisesti maksamaan velkakirjojen mukaiset velat.
Mr Christensen appealed against that decision to the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Frankfurt am Main.
Unibankin pyynnöstä Weiterstadtissa toimivaltainen Landgericht Darmstadt julisti velkakirjat täytäntöönpanokelpoisiksi.
In the course of the proceedings, Mr Christensen had indicated that he had left Germany, but had not disclosed his new address. The appeal court thereupon held that Unibank no longer had an interest in pursuing proceedings since it could no longer levy execution in respect of the acknowledgments of indebtedness in Germany and, accordingly, upheld the appeal.
Christensen valitti tästä päätöksestäOberlandesgericht Frankfurtam Mainiin.Muutoksenhakutuomioistuin katsoi, että koska Christensen oli oikeudenkäynnin aikana kertonut muuttaneensa pois Saksasta ilmoittamatta kuitenkaan uutta osoitettaan, Unibankilla ei ollut enää oikeussuojaintressiä, koska se ei voinut enää menestyksekkäästi vaatia, että velkakirjat pantaisiin täytäntöön Saksassa, ja tämän vuoksi se ratkaisi asian valittajan hyväksi.
Unibank appealed to the Bundesgerichtshof, which stayed proceedings pending a preliminary ruling from the Court of Justice on a number of questions.
Unibank valitti asiasta Bundesgerichtshofiin,joka päätti lykätä asian käsittelyä ja pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua.
Between 1990 and 1992 Mr Christensen signed in favour of Unibank, a bank established under Danish law in Arhus (Denmark), three acknowledgments of indebtedness (Gældsbrev) for DKK 270 000, DKK 422 000 and DKK 138 000, together with interest thereon.
Christensen allekirjoitti vuosina 1990-1992 Unibankin hyväksi kolme velkakirjaa (gældsbrev), joiden pääomat olivat 270 000, 422 000 ja 138 000 Tanskan kruunua ilman korkoja; Unibank on Tanskan oikeuden mukaan perustettu pankki, jonka kotipaikka on Århus (Tanska).
The three documents are typewritten and also bear the signature of a third person, apparently an employee of Unibank, who witnessed the debtor's signature. The documents expressly state that they may be used, pursuant to Article 478 of the Retsplejelov (Danish Code of Civil Procedure), as a basis for"execution to be levied.
Nämä kolme velkakirjaa on kirjoitettu koneella ja niissä on myös kolmannen henkilön nimikirjoitus; tämä henkilö oli ilmeisesti Unibankin työntekijä, joka todisti velallisen allekirjoituksen omakätiseksi.
When the acknowledgments of indebtedness were drawn up, the debtor resided in Denmark He then moved to Weiterstadt, Germany, where the
Kyseisissä velkakirjoissa todetaan nimenomaisesti, että niiden perusteella voidaan ryhtyä
enforceable in one Contracting State' in the same way, with regard to its enforceability in the other Contracting States, as judgments within the meaning of Article 25 of that Convention, in that it declares the provisions on enforcement contained in Article 31 et seq. thereof also to be applicable to such documents.
helpottamaan kaikin tavoin tuomioistuinratkaisujen vapaata liikkuvuutta määräämällä yksinkertaisesta ja nopeasta täytäntöönpanomenettelystä.
The purpose of those provisions is to achieve one of the fundamental objectives of the Brussels Convention, which is to facilitate, to the greatest possible extent, the free movement of judgments by providing for a simple and rapid enforcement procedure.
Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee etenkin, onko ilman viranomaisen myötävaikutusta laadittu täytäntöönpanokelpoinen velkakirja Brysselin yleissopimuksen 50 artiklassa tarkoitettu virallinen asiakirja.
Since the instruments covered by Article 50 of the Brussels Convention are enforced under exactly the same conditions as judgments, the authentic nature of such instruments must be established beyond dispute so that the court in the State in which enforcement is sought is in a position to rely on their authenticity.
Koska Brysselin yleissopimuksen 50 artiklassa tarkoitetut asiakirjat pannaan täytäntöön samoin edellytyksin kuin tuomioistuimen ratkaisut, näiden asiakirjojen virallisuuden on oltava kiistatta todennettavissa niin, että kulloisenkin valtion tuomioistuin voi luottaa niiden virallisuuteen.
Since instruments drawn up between private parties are not inherently authentic, the involvement of a public authority or any other authority empowered for that purpose by the State of origin is needed in order to endow them with the character of authentic instruments.
Yksityisten väliset asiakirjat eivät itsestään ole tällaisia, mistä syystä viranomaisen tai sen valtion, jossa asiakirja on laadittu, valtuuttaman muun virallisen tahon on myötävaikutettava asiakirjan laatimiseen, jotta asiakirjaa voidaan pitää virallisena.
In view of the answer given to the first question, it is unnecessary to answer the second.
Ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen vuoksi ei ole tarpeen vastata toiseen kysymykseen.
'An acknowledgment of indebtedness enforceable under the law of the State of origin whose authenticity has not been established by a public authority or other authority empowered for that purpose by that State does not constitute an audiëntie instrument within the meaning of Article 50 of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and Ute United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and by the Convention of 25 October 1982 on the accession of the Hellenic Republic '
Velkakirja, joka on täytäntöönpanokelpoinen sen valtion oikeuden mukaan, jossa se on laadittu, mutta jonka virallisuutta viranomainen tai muu kyseisen valtion tähän tarkoitukseen valtuuttama virallinen taho ei ole vahvistanut, ei ole tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella sekä Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, 50 artiklassa tarkoitettu virallinen asiakirja.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 2 February 1999.
Julkisasiamies A La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 2 päivänä helmikuuta 1999.
He suggested that the Court answer the questions referred as follows:
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Preliminary ruling (State aid —Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) —New aid — Prior notification) (Fifth Chamber) pursuant to Law No 95/79 of 3 April 1979.
Ennakkoratkaisu Valtiontuki — EY:n perustamissopimuksen 92 artikla (josta on muutettuna 87 EY artikla) — Uusi tuki — Etukäteen tehtävä ilmoitus (viides jaosto)
That decision followed a judgment of the Tribunale di Genova of 29 October 1994, declaring that Piaggio was insolvent and that it was possible to allow the company the benefit of the special administration procedure.
Tribunale di Genova on esittänyt 29.7.1997 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan (josta on muutettuna tullut 87 EY artikla) tulkinnasta.
By order of 29 July 1997, the Tribunale di Genova (District Court, Genoa) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC).
osin, että Dornier, joka jo oli tiennyt siitä, että Piaggio oli maksukyvytön, olisi saanut Piaggiolta kolmen ilma-aluksen myynnistä etuoikeutettuja maksuja yhteensä 30 028 894 382 ITL edestä, mikä oli vastoin kaikkien velkojien yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
The questions were raised in proceedings between Industrie Aeronautiche e Meccaniche Rinaldo Piaggio SpA ('Piaggio') and the German company Dornier Luftfahrt GmbH ('Dornier') concerning the repayment of a sum of ITL 30 028 894 382 paid by Piaggio to Dornier.
Nämä kysymykset on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat Industrie Aeronautiche e Meccaniche Rinaldo Piaggio SpA (jäljempänä Piaggio) ja Dornier Luftfahrt GmbH (jäljempänä Dornier) ja joka koskee Piaggion Donnerille maksaman 30 028 894 382 Italian liiran (ITL) suuruisen summan palauttamista.
Piaggio bought three aircraft from Dornier for the Italian armed forces.
Dornier on puolustuksekseenvedonnut erityisesti siihen, että laki nro 95/79 on ristiriidassa perustamissopimuksen 92 artiklan kanssa.
In payment, as from December 1992, Piaggio made various transfers and assignments in favour of Dornier.
Piaggio on ostanut Dófnierilta koïme ilma-alusta, jotka oli tarkoitettu Italian puolustusvoimille.
On 14 February 1996, Piaggio applied to the Tribunale di Genova for, first, a declaration that all the payments and assignments in favour of Dornier during the two years preceding its placing in special administration were null and void vis-à-vis the creditors generally, and, secondly, an order that Dornier repay the corresponding sums with interest.
Piaggio asetettiin 28.11.1994 tehdyllä teollisuusministerin ja valtionvarainministerin yhteisellä päätöksellä 3.4.1979 annetun lain nro 95/79 nojalla erityishallintoon. Tämä päätös tehtiin sen jälkeen, kun Tribunale di Genovan 29.10.1994 tekemässä päätöksessä todettiin, että Piaggio oli maksukyvytön ja että se voisi päästä erityishallintomenettelyyn.
Piaggio maintained in that respect that Dornier, whilst knowing that Piaggio was in a situation of cessation ofpayments, received from it a series of preferential payments totalling ITL 30 028 894 382 for the sale of three aircraft, in breach of the principle that all creditors should be treated equally.
Piaggio nosti tribunale di Genovassa 14.2.1996 kanteen, jossa se vaati, että tuomioistuin toisaalta toteaisi mitättömiksi ja vaikutuksettomaksi kaikkia sen velkojia vastaan kaikki maksut, saatavien siirrot ja maksumääräykset, jotka oli tehty Dornierin hyväksi kahden vuoden aikana ennen Piaggion erityishallintoon asettamista, ja toisaalta velvoittaisi Dornierin palauttamaan vastaavat summat korkoineen. Piaggio väitti tältä
By decree of 28 November 1994, adopted jointly by the Ministers for Industry and the Treasury, Piaggio was placed under special administration
Minkään perusteella ei voida heti väittää, että jos Piaggioon sovellettu menettely olisi
In its defence, Dornier has argued, inter alia, that Law No 95/79 is incompatible with Article 92 of the Treaty.
vastaus, on tarkasteltava sitä, onko lailla nro 95/79 käyttöön otetun, yleisistä konkurssisäännöksistä poikkeavan järjestelmän kaltainen järjestelmä luokiteltava perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi ja olisiko siitä pitänyt 88 EY artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoittaa komissiolle ennen sen käyttöön ottamista.
the exclusive competence of the Commission, subject to review by the Court, it is for the national courts to ensure that the rights of individuals are safeguarded where the obligation to give prior notification of State aids to the Commission pursuant to Article 88(3) EC is infringed.
Toimenpiteen luonnehtiminen tueksi kokonaisuudessaan ollut tavallista konkurssimenettelyä, Dornierin tilanne olisi ollut joka suhteessa täysin samanlainen, erityisesti sen suhteen, mitkä sen mahdollisuudet saada saatavansa edes osittain perittyä, huolimatta siitä, että myös tavallisen konkurssimenettelyn osalta säädetään, että maksukyvyttömyyden toteamista edeltävän kriittisen ajan kuluessa suoritetut maksut ovat peräytettävissä.
Law No 95/79 established the special administration procedure for large undertakings in difficulties.
Tämän seikan arvioiminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.
In order to determine whether a State measure introduced without taking account of the preliminary examination procedure laid down in Article 88(3) EC should have been subject to that procedure, a national court may have cause to interpret the concept of aid contained in Article 92 of the Treaty.
Kansallinen tuomioistuin kysyy, voiko se pyytää yhteisöjen tuomioistuinta lausumaan suoraan siitä, onko kansallinen toimenpide yhteensopiva perustamissopimuksen 92 artiklan kanssa.
The Commission indicated that Law No 95/79 appeared to it in various respects to fall within the scope of Article 92 et seq. of the Treaty and sought prior notification of all cases in which that Law was to be applied so that they might be examined in the context of the rules concerning aid for undertakings in difficulties.
Kun otetaan huomioon se, millaiseen yritysten ryhmään riidanalaista sääntelyä sovelletaan ja kuinka laaja harkintavalta ministerillä on kun hän päättää erityisesti siitä, saako erityishallinnossa oleva maksukyvytön yritys jatkaa toimintaansa, kyseinen sääntely täyttää edellytyksen tuen yksilöllisyydestä, joka on yksi valtiontuen käsitteen ominaispiirteistä.
The Italian authorities replied that they were prepared to give prior notification only where the State had provided a guarantee.
Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole 234 EY artiklaan perustuvassa ennakkoratkaisumenettelyssä toimivaltaa tulkita kansallista oikeutta tai lausua kansallisen toimenpiteen yhteensopivuudesta yhteisön oikeuden kanssa.
In order therefore to give a useful answer to the national court, it is necessary to consider whether a system of the kind established by Law No 95/79, and derogating from the rules of ordinary insolvency law, must be classified as State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty and should have been notified to the Commission prior to its implementation pursuant to Article 88(3) EC.
Lisäksi on huomattava, että olipa se tavoite, johon jäsenvaltion lainsäätäjä on pyrkinyt, mikä hyvänsä, ne yritykset, joihin kyseistä sääntelyä sovelletaan, voivat päästä tämän sääntelyn vuoksi parempaan asemaan kuin muut yritykset, koska tämä sääntely mahdollistaa niiden taloudellisen toiminnan jatkamisen tilanteessa, jossa tätä mahdollisuutta ei ole yleisiä konkurssisäännöksiä sovellettaessa, koska näillä säännöksillä pyritään ensisijaisesti turvaamaan velkojien edut.
There is nothing which would justify stating at the outset that, if Piaggio had been entirely subject to the ordinary insolvency procedure, Dormer's position would have been identical in all respects, particularly as regards its chances of recovering, at least in part, the debts owing to it, notwithstanding the fact that the ordinary insolvency procedure also provides for the setting aside of payments made during the suspect period preceding the declaration of insolvency. That question is a matter for the national court to determine.
Sen arvioiminen, ovatko tukitoimenpiteet yhteensopivia yhteismarkkinoiden kanssa, kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan, jonka käyttämistä yhteisöjen tuomioistuin valvoo, kun taas kansalliset tuomioistuimet huolehtivat oikeussubjektien oikeuksien suojaamisesta siinä tapauksessa, että 88 EY artiklan 3 kohdassa säädettyä- velvoitetta ilmoittaa valtion tuista etukäteen komissiolle on rikottu.