natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In their reply of 20 February 1997, the French authorities stated that, in their view, the operative part of Law No 93-1416 satisfied the requirements of the Directive; that they proposed shortly to publish a circular to provide individuals with guidance on the operation of the conciliation procedure; and that the departments concerned were studying possible means of ensuring that the Law's requirements concerning attestation were properly implemented.
Ranskan viranomaiset ovat 20.2.1997 päivätyssä vastauksessaan ilmoittaneet katsovansa, että lain nro 93-1416 sisältö vastaa riittävästi direktiivin 92/13/ETY vaatimuksia, ja aikovansa julkaista lähiaikoina kiertokirjeen varmistaakseen yksityisten oikeussubjektien tiedonsaannin sovittelumenettelyn toiminnasta sekä asianomaistenviranomaisten tutkivan parhaillaan toimenpiteitä, joilla todistusjärjestelmän toteuttaminen käytännössä voitaisiin taata.
Under cover of a letter of 14 January 1994, the French authorities sent the Commission a copy of Law No 93-1416 of 29 December 1993 on review procedures relating to the award of certain supply and works contracts in the water, energy, transport and telecommunications sectors.
Komissio ei pitänyt Ranskan hallituksen vastausta tyydyttävänä ja nosti sen vuoksi nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
The penalty payment
Pakotejärjestelmä
By letter of formal notice of 8 September 1995, the Commission informed the French authorities that the transposition into national law of the penalty payment system provided for in the Directive was inadequate, and the provisions of
Uhkasakko on pakkokeino, jonka päätavoite on taata asiaa käsittelevän tuomioistuimen päätösten noudattaminen, joten uhkasakolla on varoitusvaikutusjo oman perusluonteensavuoksi. Säännöksellä, jossa täsmennettäisiin, että direktiivin 92/13/ETY 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti maksettavan summan suuruuden on
not providing the guarantees required under the Directive is unfounded.
vaikutettava varoittavasti, ei sen vuoksi sellaisenaan olisi viimeksi mainittua säännöstä muuttavaa tai sitä tehostavaa vaikutusta.
A penalty payment, being a coercive measure primarily intended to ensure that the court's decisions are complied with, is a deterrent in itself. Consequently, a provision laying down that the sum to be paid in accordance with Article 2(1) of the Directive must be set at a level high enough to be dissuasive does not as such affect or reinforce the latter provision.
Komission väite, jonka mukaan Ranskan lainsäätäjän tarkoitus olisi ollut luoda siviilioikeuden voimassa olevista säännöistä poikkeava erityinen menettelylaji, joka ei tarjoa direktiivissä 92/13/ETY säädettyjä takeita, on sen vuoksi perusteeton.
The French Government contends - and the Commission offers no effective rebuttal — that in French law the penalty payment is by nature a coercive measure and an effective means of preventing non-compliance with court orders.
Vastaajana oleva hallitus toteaa, että Ranskan oikeudessa uhkasakko on luonteeltaan pakkokeino ja tehokas väline tuomioistuinten päätöksiin kohdistuvan niskoittelun murtamiseksi, eikä komissio ole tältä osin esittänyt asiaan vaikuttavia vastaväitteitä.
The Member States to give contracting entities the possibility of having recourse to an attestation system in accordance with Articles 4 to 7.
Jäsenvaltioiden on annettava hankintayksiköille mahdollisuus käyttää 4—7 artiklan mukaista todistusjärjestelmää.
As the Commission has rightly pointed out, the provision made by the Directive for the entities falling within its scope to have recourse to an attestation system in no way signifies that the transposition of that system into national law is optional.
Kuten komissio on aiheellisesti huomauttanut, direktiivissä 92/13/ETY sen soveltamisalaan kuuluville toimielimille annettu mahdollisuus käyttää todistusjärjestelmää ei mitenkään osoita, että tällaisen järjestelmän saattaminen osaksi sisäistä oikeusjärjestystä olisi vapaaehtoista.
The provisions of directives must be implemented with unquestionable binding force, and the specificity, precision and clarity necessary to satisfy the requirements of legal certainty.
Direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistattoman pakottavasti sekä niin yksilöidysti, täsmällisesti ja selvästi, että oikeusvarmuuden vaatimus täyttyy.
The conciliation procedure
Sovittelumenettely
Lastly, the Commission claims that the French Republic has failed to transpose into national law Articles 9 to 11 of the Directive, concerning the conciliation procedure.
Direktiivin 92/13/ETY 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa pelkästään velvoitetaan tämän vaihtoehdon valinneet jäsenvaltiot toimenpiteisiin, jotta asianmukaista menettelyä noudattaen voidaan määrätä maksamaan tietynsuuruinen summa tapauksissa, joissa virheellistä menettelyä ei ole oikaistu tai estetty.
Article 2(l)(c) of the Directive merely requires the Member States which have chosen that option to take measures so that, in cases where the infringement has not been corrected or prevented, an order may be made under appropriate procedures for payment of a specific sum.
Saman säännöksen 5 kohdan mukaan summan on oltava riittävän suuri, jotta hankintayksikkö saataisiin luopumaan virheellisestä menettelystä tai sen jatkamisesta, mutta säännöksessä ei oteta kantaa siihen, onko toimenpide luonteeltaan lopullinen vai väliaikainen (eli avoin).
Article 2(5) provides that this must be set at a level sufficiently high to dissuade the contracting entity from committing or persisting in an infringement, but does not specify whether the penalty payment must be fixed or periodic.
Toisin kuin komissio katsoo, kyseisestä säännöksestä ei ilmene, että tuomioistuimella olisi virheellisen menettelyn estämiseksi tai korjaamiseksi mahdollisuus määrätä pelkästään lopullisia uhkasakkoja.
It is enough to note that Article 9(1) of the Directive provides that any person having or having had an interest in obtaining a particular contract falling within the scope of Council Directive 90/531/EEC of 17 September 1990 on
Komissio väittää lopuksi, ettei Ranskan hallitus ole saattanut sovittelumenettelyä koskevia direktiivin 9—11 artiklaa osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
By definition from the right to a fair trial, in procedures of the type laid down in Article 2(1)(c) of the Directive, the courts cannot disregard the conduct of that party or the difficulties which it has encountered in order to comply.
Oikeudenmukaisia oikeudenkäyntiä koskevan periaatteen edellyttää itsessään, että sellaisessa oikeudenkäynnissä, josta direktiivin 92/13/ETY 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, tuomioistuin ei saa jättää ottamatta huomioon sen, jolle määräys on osoitettu, menettelyä ja hänellä määräyksen noudattamisessa ilmenneitä vaikeuksia.
As the French Government has maintained, without any real rebuttal from the Commission — the two Laws in question have different objectives.
On riittävää todeta, että direktiivin 92/13/ETY 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että henkilö, jonka etua vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelystä 17 päivänä syyskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/531/ETY (EYVL L 297, s.
Law No 91-650, which aims to give a creditor with a right to recovery the means to enforce that right against the debtor's assets - in the context of the settlement of debts which have been acknowledged to be quantified and recoverable — does not confer on the courts any power to intervene in a contracting entity's procurement procedures.
Tästä seuraa, että säännösten saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä on välttämätöntä, jotta asianomaiset voivat tietää tällaisen menettelyn olemassaolosta ja jotta heille siten voidaan turvata mahdollisuus sen käyttämiseen.
The Commission's allegation that the French legislature sought to set up a special procedure distinct from the rules of civil law in force and
Kuten Ranskan hallitus on todennut, eikä komissio ole tältä osin esittänyt asiaan vaikuttavia vastaväitteitä, lain nro 93-1416 tarkoitus on eri kuin lain nro 91-650 tarkoitus.
Transposition into national law is therefore necessary in order to ensure that persons having an interest know of the existence of such a procedure and may have recourse to it.
92/13/ETY 9-11 artiklaa ole saatettu säädetyssä määräajassa osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
Accordingly, it must be concluded that Articles 9 to 11 of the Directive, concerning the conciliation procedure, have not been transposed into national law within the prescribed period.
katsottava, ettei koskevia direktiivin
By not adopting within the prescribed period all the measures necessary to comply with the provisions of Chapters 2 and 4 of Council Directive 92/13/EEC of 25 February 1992 coordinating the laws, regulations and administrative provisions relating to the application of Community rules on the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and telecommunications sectors, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 13(1) thereof;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY 13 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kaikkia tämän direktiivin 2 ja 4 luvun säännösten noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
The remainder of the application is dismissed;
Muilta osin kanne hylätään.
Each of the parties is ordered to bear its own costs.'
Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 19 January 1999.
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kuudennen jaoston istunnossa 19 päivänä tammikuuta 1999.
He proposed that the Court should hold the French Republic in breach of its obligations and order it to pay the costs.
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Case C-185/98 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen
(Failure by a Member State to fulfil obligations — Failure to transpose Directive (Fourth Chamber)
toimittanut komissiolle kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Under Article 3 of the directive, Member States were required to adopt before 1 January 1994 the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with that directive and forthwith to inform the Commission thereof.
Helleenien tasavalta ei kiistä sitä, että direktiivin saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei ole kokonaisuudessaan tapahtunut säädetyssä määräajassa.
The Hellenic Republic does not deny that the directive was not fully transposed within the period prescribed.
Direktiivin 3 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava 1 päivään tammikuuta 1994 mennessä tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
In view of the fact that the directive was not transposed within the period prescribed, the action brought by the Commission must be regarded as being well founded.
Koska direktiiviä ei ole pantu täytäntöön säädetyssä määräajassa, komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
By failing to adopt, within the period prescribed, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 92/101/EEC of 23 November 1992 amending Directive 77/91/EEC on the formation of public limited-liability companies and the maintenance and alteration of their capital, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Helleenien tasavalta ei ole noudattanutjulkisten osakeyhtiöiden perustamista sekä niiden pääoman säilyttämistä ja muuttamista koskevan direktiivin 77/91/ETY muuttamisesta 23 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/101/ETY mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 11 February 1999.
Julkisasiamies J. Mischo on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 11 päivänä helmikuuta 1999.
He proposed that the Court should hold the Hellenic Republic in breach of its obligations and order it to pay the costs.
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Court of First Instance
Asia T-175/95 BASF Coatings AG v. Euroopan yhteisöjen komissio Kilpailu
Case T-175/95 BASF Coatings AG ν Commission of the European Communities Competition
Yhdistyneen tuotteiden rinnakkaistuonnin kuningaskuntaan.
Exclusive distribution agreement —
BASF Coatings AG (jäljempänä BASF tai kantaja), aikaisemmin BASF Lacke und Farben AG, joka on Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö ja jonka kotipaikka on Münster-Hiltrup (Saksa), valmistaa muun muassa Glasuritmerkillä myytäviä autojen korjausmaalituotteita.
(Competition -Article Parallel imports) (First Chamber)
Tämä päätös annettiin kantajalle tiedoksi 21.7.1995.
Case T-176/95 Accinauto SA ν Commission of the European Communities Competition
BASF-konsernin tytäryhtiöt Alankomaissa, Italiassa, Ranskassa, Espanjassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Itävallassa, Ruotsissa ja Suomessa,
81(1) EC (exArticle 85(1)) — Exclusive distribution agreement —
Komissio toteaa, että BASF:n ja Accinauton välinen sopimus, jonka mukaan Accinauton oli 8.10.1982-31.12.1991 ohjattava sopimusalueen ulkopuolelta olevilta asiakkailta tulevat tiedustelut edelleen BASF:lle, on 81 EY artiklan 1 kohdan (aiempi 85 artiklan 1 kohta) vastainen.
(Competition -Article Parallel imports) (First Chamber)
5 alueellista yksinmyyjää Saksassa,
Glasurit products are distributed by:
— riippumaton jälleenmyyjä, joka ei ole yksinmyyjä, Kreikassa.
— subsidiaries of the BASF group in the Netherlands, Italy, France, Spain, the United Kingdom, Ireland, Austria, Sweden and Finland;
Lisäksi se katsoi, että BASF ja Accinauto olivat rikkoneet kilpailusääntöjä tahallaan.
Accinauto SA ('Accinauto' or 'the applicant') is a Belgian company, established in Brussels.
Accinauto SA (jäljempänä Accinauto) on Belgian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka kotipaikka on Bryssel.
Since 1937, it has distributed the BASF group's motor vehicle refinishing paints in Belgium and Luxembourg.
Se on myynyt vuodesta 1937 lähtien BASF-konsernin autojen korjausmaalituotteita Belgiassaja Luxemburgissa.
Since 1974, it has been the exclusive distributor of Glasurit products for the same contraa territory.
Se on toiminut vuodesta 1974 lähtien samalla sopimusalueella Glasurittuotteiden yksinmyyjänä.
— independent distributors bound by exclusive distribution agreements in Belgium, Luxembourg, Denmark and Portugal;
Autojen korjausmaalit on erotettava uusien autojen maalaukseen tarkoitetuista maaleista, vaikka niiden koostumus on sama ja ne valmistetaan samassa tuotantoketjussa.
— five regional exclusive distributors in Germany,
Autojen korjausmaalien jälleenmyyjinä toimivat Ilkeston Motor Factories Ltd (jäljempänä IMF) ja Calbrook Cars Ltd, joiden kotipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, tekivät 28.1.1991 komissiolle kantelun, jossa ne väittivät, että BASF ja Accinauto olivat rikkoneet yhteisön kilpailusääntöjä.
BASF Coatings AG, formerly called 'BASF Lacke und Farben AG' ('BASF), is a German company established in Münster-Hiltrup (Germany) which manufactures, amongst other things, motor vehicle refinishing paints under the trade name Glasurit.
Toisen kanneperusteen mukaan asiassa on rikottu 81 EY artiklan 1 kohtaa siinä, että komissio oli virheellisesti katsonut, että vuoden 1982 sopimus oli tämän määräyksen vastainen. Kolmas kanneperuste koskee harkintavallan väärinkäyttöä; sen mukaan komissio oli käyttänyt harkintavaltaansa väärin sakkojen määrää vahvistaessaan.
second alleges infringement of Article 81(1) EC, in that the Commission wrongly concluded that the 1982 agreement was in breach of that provision.
Tästä seuraa, että kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
The plea alleging infringement of essential procedural requirements
Toinen osa: Kuulemistilaisuuden pöytäkirjaa ei ollut käännetty kokonaisuudessaan saksaksi
On 28 January 1991, Ilkeston Motor Factories Ltd ('IMF') and Calbrook Cars Ltd, two United Kingdom-based distributors of vehicle refinishing paints, lodged a complaint with the Commission alleging that BASF and Accinauto had infringed Community competition rules.
Kantajalle on annettu mahdollisuus tutustua 23.9.1993 pidetyssä kuulemistilaisuudessa esittämiensä, pöytäkirjaan saksankielisinä tallennettujen lausumien olennaiseen sisältöön, eikä se ole väittänyt, että pöytäkirjassa olisi sen osalta olennaisia virheellisyyksiä tai puutteita.
First part: interpretation of Article 2(2) of the 1982 agreement
Toisin kuin näiden asioiden kantajilla, BASF:llä oli käytössään komission yksiköiden laatima luettelo, jossa mainittiin kaikki asiakirja-aineiston asiakirjakappaleet kantajalle toimittamattomat asiakirjat mukaan lukien.
The complainants stated that they had obtained their supplies of Glasurit products — IMF directly and Calbrook Cars Ltd through the intermediary of IMF — from Accinauto since 1986.
Kantaja ei ole kiistänyt, etteikö sillä olisi simultaanitulkkauksen ansiosta ollut mahdollisuutta seurata muiden kuultujen henkilöiden lausumia.
During the summer of 1990, Accinauto had stopped supplying them, at the instigation of BASF.
Kantaja ei voi puolustautumisoikeuksien loukkaamisen näyttämiseksi perustellusti vedota siihen, että pöytäkirjan sellaiset osat, jotka on laadittu muun jäsenvaltion kielellä kuin sen, jonka lainkäyttövaltaan se kuuluu, on jätetty kääntämättä.
Thus BASF and Accinauto colluded to prevent parallel imports of Glasurit products into the United Kingdom.
Kääntämättä jättämisestä ei nimittäin voi tässä tapauksessa aiheutua vahingollisia seurauksia, jotka saattaisivat vaikuttaa hallinnollisen menettelyn pätevyyteen.
Since the passing-on obligation imposed on the authorised dealer by Article 2(2) of the agreement covers only enquiries coming from outside the contract territory, it cannot be that the sole purpose of that clause is to enable the manufacturer to achieve better planning of its distribution organisation and its commercial strategy.
Koska kantaja ei ollut esittänyt pyyntöä, jossa se olisi täsmentänyt, mistä peräisin oleviin tai mihin ryhmiin kuuluviin sille toimittamattomiin asiakirjoihin se olisi halunnut tutustua, komissio ei kyennyt antamaan sille vastausta niiden menettelytapojen mukaisesti, joiden mukaan se on velvollinen myöntämään yritykselle, jota asia koskee, tilaisuuden tutustua kolmansien yritysten tai muiden menettelyssä mukana olevien yritysten liikesalaisuuksia sisältäviin asiakirjoihin.
The Commission adopted Decision 95/477/EC of 12 July 1995 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (Case IV/33.802 -BASF Lacke+Farben AG, and Accinauto SA) ('the contested decision').
Komissio oli antanut kantajalle muiden osanottajien esittämät alkuperäkielisinä.
The Court therefore finds that the applicant's explanations concerning the purpose of the passing-on obligation in Article 2(2) of the 1982 agreement are not such as to invalidate the Commission's contention that that clause contains a disguised prohibition on passive export sales without prior authorisation.
Komissio sai perustellusti vedota sille tiettyjen asiakirjojen osalta kuuluvaan salassapitovelvollisuuteen evätessään kantajan vaatimuksen saada tutustua koko asiakirjaaineistoon.
Second part: implementation of the agreement
Kanneperusteen toinen osa on siten hylättävä.
Contrary to what it claims, Accinauto did not act independently in its business dealings with IMF.
Tästä seuraa, että olennaisten menettelymääräysten rikkomista koskeva kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.
The Commission found that the agreement between BASF and Accinauto, under which Accinauto was required, from 8 October 1982 to 31 December 1991, to pass on to BASF any customer enquiries coming from outside the contract territory, infringed Article 81(1) EC (exArticle 85(1)).
Toinen kanneperuste, jonka mukaan asiassa on rikottu 81 EY artiklan 1 kohtaa siinä, että komissio oli virheellisesti katsonut, että vuoden 1982 sopimus oli tämän määräyksen vastainen.
For having participated in that infringement, the Commission fined BASF ECU 2 700 000 and Accinauto ECU 10 000.
Koska BASF ei ole täsmentänyt tämän enempää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, mitkä asiakirjat oli virheellisesti katsottu salassapidettäviksi, eikä nimennyt, mistä asiakirjoista se haluaisi saada version, jota salassapitovelvollisuus ei koskisi, se ei ole näyttänyt, että sen vaatimista prosessinjohtotoimista olisi hyötyä.
The second part of the plea, alleging error by the Commission in its assessment of the implementation of the 1982 agreement, must therefore be dismissed.
Ensimmäinen osa: Vuoden 1982 sopimuksen 2.2 §:n tulkinta
Third part: effects of the agreement on competition and on trade between Member States
Tulkintariita koskee ainoastaan siitä, miten lausekkeen sitä osaa on tulkittava, joka
The Commission considers that Article 2(2) of the 1982 agreement had the object and effect of restricting competition between Accinauto and other suppliers of Glasurit motor vehicle refinishing paints, and in particular between Accinauto and BASF C & I. That agreement was liable to affect trade between Member States by restricting parallel exports of Glasurit products from Belgium to the United Kingdom. The grounds pleaded for annulment of the contested decision
Silloin, jos yritys ei ole esittänyt yhtään erityistä seikkaa, jonka perusteella voitaisiin epäillä, että jotkut asiakirja-aineistoon kuuluvat asiakirjat eivät olisi luottamuksellisia, yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole tutkia erikseen jokaista esittämättä jätettyä asiakirjaa tarkistaakseen, pitävätkö komission esittämät
object of the offending clause in the 1982 agreement was to restrict parallel imports, and, as a result, by partitioning the various national markets, to thwart the very objective of realising the single market which the Treaty seeks to attain.
vuoden 1982 sopimuksen täytäntöönpanoa, on siten hylättävä.
It is settled case-law that the amount of the fine must be fixed at a level which takes account of the circumstances and the gravity of the infringement, the last-mentioned matter to be appraised by taking account of the nature of the restrictions on competition.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että lauseke, jonka tarkoituksena on kieltää ostajaa jälleenmyymästä tai viemästä hankkimaansa tavaraa, on omiaan jakamaan markkinoita ja näin ollen vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The applicant's other objections to the Commission's finding of infringement of Article 81(1) are therefore inoperative, since, even if upheld, they cannot lead to the conclusion that an agreement having the object and scope of the one in point in that case does not infringe the Community competition rules.
Näin ollen on todettava, että kyseinen sopimus on tarkoituksensa perusteella 81 EY artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kielletty kilpailunrajoitus ilman, että olisi tarpeen, kuten kantaja väittää, tutkia, onko sillä ollut tuntuvia vaikutuksia kyseisillä markkinoilla.
Fourth part: date on which the infringement ceased
Neljäs osa: Rikkomisen päättyminen
In the contested decision, the Commission was right in finding that the infringement was particularly serious, having regard, in particular, to the nature of the restriction on competition in question and BASFs strong position on the market for vehicle refinishing paints in Europe.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sakon määrä on porrastettava rikkomiseen liittyvien seikkojen ja rikkomisen vakavuuden perusteella, ja rikkomisen vakavuutta arvioitaessa on otettava huomioon aiheutettujen kilpailunrajoitusten laatu.