natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Grant to individuals of rights whose content is sufficiently identifiable (Questions 1 and 2)
Yksityisille annetut oikeudet, joiden sisältö on riittävästi yksilöitävissä (ensimmäinen ja toinen kysymys)
In that regard, it suffices to point out that the obligation to offer sufficient evidence of security necessarily implies that those having that obligation must actually take out such security. Indeed, the obligation laid down in Article 7 would be pointless in the absence of security actually enabling money paid over to be refunded or the consumer to be repatriated, should occasion arise.
Samoin on hylättävä Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten väite, jonka mukaan 7 artiklan sanamuodon perusteella sillä ainoastaan asetettaisiin pakettimatkojen järjestäjille velvollisuus asettaa riittävä vakuus ja jonka mukaan se, että kyseisessä artiklassa ei millään tavoin viitata kuluttajien mahdolliseen oikeuteen saada tällaisia vakuuksia, merkitsisi sitä, että tämä oikeus on ainoastaan välillinen ja johdannainen.
By its first two questions, the national court asks whether the result prescribed by Article 7 of the Directive entails the grant to package travellers of rights guaranteeing the refund of money paid over and repatriation in the event of the insolvency of the travel organizer and/or the retailer party to the contract (hereinafter 'the organizer'), and whether the content of those rights can be sufficiently identified.
Tältä osin on muistutettava, että velvollisuus asettaa vakuus merkitsee sille, jolle tämä velvollisuus on asetettu, väistämättä velvollisuutta tosiasiallisesti antaa tämä vakuus.
The question whether the result prescribed by Article 7 of the Directive entails the grant of rights to individuals must be examined first.
Direktiivin 7 artiklassa säädetyllä velvollisuudella on merkitystä vain siltä osin kuin vakuuden
According to the actual wording of Article 7, this provision prescribes, as the result of its implementation, an obligation for the organizer to have sufficient security for the refund of
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kahdella ensimmäisellä kysymyksellään, sisältyykö direktiivin 7 artiklassa säädettyyn tulokseen se, että pakettimatkan ostajalle annetaan oikeuksia, joilla taataan suoritettujen maksujen ja paluukuljetuksesta aiheutuneiden kulujen korvaaminen sopimuksen osapuolena olevan matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän (jäljempänä matkanjärjestäjä) ollessa maksukyvytön, ja onko
purchasers of package travel will be refunded and a guarantee that they will be repatriated in the event of the insolvency of the organizer.
perusteella voidaan todella tarvittaessa maksaa takaisin suoritetut maksut tai järjestää kuluttajalle paluukuljetus.
By its fifth question, the national court asks whether the objective of consumer protection pursued by Article 7 of the Directive is satisfied if the Member State allows the travel organizer to require a deposit of up to 10% towards the travel price, with a maximum of DM 500, before handing over to his customer documents which the national court describes as 'documents of value', namely documents evidencing the consumer's right to the provision of the various services included in the travel package (by airlines or hotel companies).
Tämän jälkeen on tutkittava, voidaanko kyseisten oikeuksien sisältö yksilöidä pelkästään direktiivin säännösten perusteella.
That conclusion is not affected by the fact that the Directive leaves the Member States considerable latitude as regards the choice of means for achieving the result it seeks. The fact that States may choose between a wide variety of means for achieving the result prescribed by a directive is of no importance if the purpose of the directive is to grant to individuals rights whose content is determinable with sufficient precision.
Tämän jälkeen on todettava, että koska jäsenvaltioiden oli 9 artiklan mukaan saatettava voimaan direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 31.12.1992, kyseisessä artiklassa velvoitettiin jäsenvaltiot toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet direktiivin säännösten täyden oikeusvaikutuksen varmistamiseksi ja siis direktiivissä säädetyn tuloksen toteutumisen takaamiseksi.
By this question the national court is seeking to ascertain in substance whether it is in conformity with Article 7 for the national legislature to make the consumer bear the risk relating to such a deposit so that the deposit is left uncovered by the security mentioned in that provision.
Tämän vuoksi 7 artiklaa ei ole pantu täydellisesti täytäntöön, jos kansallinen lainsäätäjä on säädetyssä määräajassa ainoastaan antanut tarvittavan lainsäädännön asettaakseen matkanjärjestäjälle oikeudellisen velvoitteen antaa vakuus.
Questions 3 and 4
Viides kysymys
The purpose of Article 7 of the Directive is to protect the consumer against the risks defined by that provision arising from the insolvency of the organizer.
Tältä osin on todettava, että 7 artiklassa tarkoitettujen oikeuksien haltijat on riittävällä tavalla yksilöity kuluttajiksi, jotka on määritelty direktiivin 2 artiklassa.
The Directive contains no basis for any such limitation of the rights guaranteed by Article 7.
Sama pätee näiden oikeuksien sisältöön.
By Questions 3 and 4, the national court is essentially asking the Court to specify what 'necessary measures' the Member States should have adopted in order to comply with Article 9 of the Directive.
Niihin sisältyy vakuus, joka koskee pakettimatkan ostajien suorittamien maksujen palauttamista ja heidän paluukuljetuksensa järjestämistä, jos matkanjärjestäjä on maksukyvytön.
Question 7
Näin ollen on katsottava, että direktiivin 7 artiklan tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, joiden sisältö on riittävän täsmällisesti yksilöitävissä.
First of all, according to settled case-law, the provisions of a directive must be implemented with unquestionable binding force and with the specificity, precision and clarity required in order to satisfy the requirement of legal certainty.
Jäsenvaltion mahdollisuus valita useista keinoista direktiivissä säädetyn tuloksen saavuttamiseksi ei näet ole tämän tapauksen kannalta merkityksellinen, koska kyseisen direktiivin tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, joiden sisältö on riittävän täsmällisesti yksilöitävissä.
By Question 7(b) the national court asks whether the security of which organizers must 'provide sufficient evidence', in accordance with Article 7 of the Directive, is lacking even if, on payment of the travel price, travellers have documents of value.
Viidennessä kysymyksessään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, täyttyykö direktiivin 7 artiklan mukainen kuluttajansuojan tarkoitus sillä, että jäsenvaltio antaa matkanjärjestäjälle oikeuden vaatia matkan hinnasta enintään 10 prosentin ennakkomaksun, joka ei kuitenkaan saa ylittää 500 DEM:iä, ellei matkanjärjestäjä ole antanut asiakkaalleen asiakirjoja, joita ennakkoratkaisukysymyksen esittänyt tuomioistuin kutsuu nimellä "matkaan oikeuttavat asiakirjat" eli asiakirjat, joissa vahvistetaan kuluttajan oikeus saada tiettyjä pakettimatkaan sisältyviä palvelusuorituksia (lentoyhtiöiltä tai hotelleilta).
Secondly, in providing that the Member States were to bring into force the measures necessary to comply with the Directive before 31 December 1992, Article 9 required the Member States to adopt all the measures necessary to ensure that the provisions of the Directive were fully effective and so guarantee achievement of the prescribed result.
Direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamisen edellyttämät toimenpiteet (kolmas, neljäs, viides, kuudes ja seitsemäs kysymys)
According to the German Government, the protection guaranteed by Article 7 is not lacking if the traveller has documents guaranteeing a direct right against the actual provider of services (the airline company or the hotelier).
Kansallinen tuomioistuin haluaa tällä kysymyksellä saada lähinnä selville sen, onko kansallinen lainsäätäjä täyttänyt 7 artiklan vaatimukset siltä osin kuin kuluttaja joutuu sen perusteella kantamaan kyseiseen ennakkomaksuun liittyvän riskin, jolloin kyseisessä säännöksessä tarkoitettu vakuus ei suojaa häntä.
It follows that Article 7 would not have been fully implemented if, within the prescribed period, the national legislature had done no more than adopt the necessary legal framework for requiring organizers by law to provide sufficient evidence of security.
Kansallinen tuomioistuin pyytää kolmannella ja neljännellä kysymyksellään yhteisöjen tuomioistuinta lähinnä täsmentämään "edellytetyt toimenpiteet", jotka jäsenvaltioiden on pitänyt toteuttaa direktiivin 9 artiklan noudattamiseksi.
That argument cannot be accepted. The protection which Article 7 guarantees to consumers could be impaired if they were made to enforce credit vouchers against third parties who are not, in any event, required to honour them and who are likewise themselves exposed to the risks consequent on insolvency.
Aluksi on korostettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistämättömän sitovalla tavalla, ja täytäntöönpanosäännösten on oltava niin erityisiä, täsmällisiä ja selkeitä, että oikeusvarmuuden vaatimukset täyttyvät.
In Question 7(a) the national court asks whether the Federal Republic of Germany could have omitted altogether to transpose Article 7 of the Directive in view of the Bundesgerichtshofs 'advance payment' judgment.
Seitsemäs kysymys riski ja toisaalta riski siitä, että vaikka kuluttaja on saanut matkaan oikeuttavat asiakirjat, palvelun tosiasiallinen suorittaja ei hyväksy kyseisiä asiakirjoja tai tulee maksukyvyttömäksi.
First, neither the objective of the Directive nor its specific provisions require the Member States to adopt specific provisions in relation to Article 7 to protect package travellers from their own negligence.
Seitsemännen kysymyksen toisessa osassa kansallinen tuomioistuin tiedustelee, puuttuuko vakuus, joka matkanjärjestäjän on asetettava direktiivin 7 artiklan mukaisesti, siinäkin tapauksessa, että matkustajalla on matkan hinnan maksaessaan hallussaan matkaan oikeuttavat asiakirjat.
Secondly, according to the Court's case-law, in determining the loss or damage for which reparation may be granted, the national court may always inquire whether the injured person showed reasonable care so as to avoid the loss or damage or to mitigate it.
Kuudennessa kysymyksessään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, velvoitetaanko direktiivissä jäsenvaltiot toteuttamaan erityisiä toimenpiteitä pakettimatkojen ostajien suojelemiseksi heidän omalta huolimattomuudeltaan.
Since the aim of Article 7 is to protect the consumer against the risks, set out in that provision, arising from the organizer's insolvency, a judgment such as the Bundesgerichtshofs 'advance payment' judgment cannot satisfy the requirements of the Directive if it requires the consumer to bear the risk of the organizer's insolvency as regards the deposit required and also the risk that, when the consumer has received documents of value, the actual provider of the services might not honour them or might become insolvent.
Saksan hallituksen mukaan 7 artiklan mukainen suoja ei puutu, koska matkustajalla on hallussaan asiakirjat, jotka takaavat välittömän oikeuden palvelun todellista suorittajaa (lentoyhtiö, hotelli) kohtaan.
The result prescribed by Article 7 of Council Directive 90/314/EEC of 13 June 1990 on package travel, package holidays and package tours entails the grant to package travellers of rights guaranteeing a refund of money paid over and their repatriation in the event of the organizer's insolvency; the content of those rights is sufficiently identifiable.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee seitsemännen kysymyksensä ensimmäisessä osassa yhteisöjen tuomioistuimelta, oliko Saksan liittotasavallalla mahdollisuus luopua kokonaan direktiivin 7 artiklan täytäntöönpanosta Bundesgerichtshofin ennakkomaksua koskevan tuomion perusteella.
In order to comply with Article 9 of Directive 90/314, the Member State should have adopted, within the period prescribed, aü the measures necessary to ensure that, as from 1 January 1993, individuals would have effective protection against the risk of the insolvency of the organizer and/or retailer party to the contract.
Koska 7 artiklan tarkoituksena on suojata kuluttajaa kyseisessä säännöksessä määritellyiltä matkanjärjestäjän maksukyvyttömyydestä aiheutuvilta riskeiltä, Bundesgerichtshofin ennakkomaksua koskevan tuomion kaltainen tuomio ei voi täyttää direktiivin vaatimuksia, koska kuluttajalla on sen perusteella yhtäältä suoritetun ennakkomaksun osalta matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyttä koskeva
If a Member State auows the package travel organizer and/or retailer party to a contract to require payment of a deposit of up to 10% towards the travel price, with a maximum of DM 500, the protective purpose pursued by Article 7 of Directive 90/314 is not satisfied unless a refund ofthat deposit is aho guaranteed in the event of the insolvency of the package travel organizer and/or retailer party to the contract.
Lopuksi on todettava, että jos tätä periaatetta sovelletaan myös direktiivin täytäntöönpanon laiminlyöntiin perustuvien vahingonkorvauskanteiden yhteydessä, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, jo viidenteen ja seitsemänteen kysymykseen annetun vastauksen perusteella on katsottava, ettei pakettimatkan ostajaa, joka on maksanut matkan koko hinnan, voida pitää huolimattomana pelkästään sen perusteella, että hän ei ole vedonnut ennakkomaksua koskevan tuomion mukaisesti mahdollisuuteen ollasuorittamatta enempää kuin 10 prosenttia matkan kokonaishinnasta ennen kuin on saanut haltuunsa matkaan oikeuttavat asiakirjat.
Article 7 of Directive 90/314 ¿s to be interpreted as meaning that the "security" of which organizers must offer sufficient evidence is lacking even if, on payment of the travel price,
"1) Direktiivin täytäntöönpanotoimien täydellinen laiminlyönti direktiivissä säädetyn tuloksen saavuttamiseksi tähän tarkoitukseen asetetussa määräajassa on sellaisenaan yhteisön oikeuden ilmeinen rikkominen, ja tämän vuoksi satã seuraa vahinkoa kärsineille yksityisille oikeus saada korvausta yhtäältä siltä osin kuin direktiivissä säädettyyn tulokseen sisältyy se, että yksityisille annetaan oikeuksia, joiden sisältö voidaan yksilöidä
Directive 90/314 does not require Member States to adopt specific measures in relation to Article 7 in order to protect package travellers against their own negligence.'
direktiivin säännösten perusteella, ja toisaalta siltä osin kuin valtion velvoitteen laiminlyönnin ja aiheutuneen vahingon välillä on syy-yhteys.
'(1) Article 7 of Council Directive 90/314/EEC of 13 June 1990 on package travel, package holidays and package tours confers on purchasers of such travel a right to the guaranteed reimbursement of sums already paid over and repatriation costs in the event of the insolvency of the travel organizer and/or retailer; the subject-matter of the content of that right can be identified on the basis of the provisions of the directive itself.
2) Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettiJäertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY 7 artiklassa säädettyyn tulokseen sisältyy se, että pakettimatkan ostajille annetaan oikeuksia, joilla taataan hänen suorittamiensa maksujen palauttaminen ja paluukuljetuksen järjestäminen, jos sopimuksen osapuolena oleva matkanjäriestäjä ja/tai välittäjä on maksukyvytön, ja joiden sisältö voidaan määritellä riittävällä tavalla.
(2) Articles 7 and 9 of Directive 90/314/EEC require the Member States to adopt by 31 December 1992 all measures necessary to guarantee the consumer as of that date the reimbursement of sums deposited or repatriation in the event of the insolvency of the travel organizer and/or retailer party to the contract.
3) Direktiivin 90/314/ETY 9 artiklan noudattamiseksi jäsenvaltion olisi pitänyt toteuttaa säädetyssä määräajassa kaikki tarvittavat toimenpiteet taatakseen yksityisille 1.1.1993 lähtien tehokkaan suojan sopimuksen osapuolena olevan matkanjärjestäjien ja/tai välittäjien maksukyvyttömyyden varalta.
(3) Article 7 of Directive 90/314/EEC must be interpreted as meaning that it does not preclude a Member State from authorizing travel organizers to require consumers to make an advance payment of 10% of the total cost of the travel even before documents evidencing claims are issued, provided that in the event of insolvency reimbursement of that advance payment is likewise guaranteed; inasmuch as the national case-law on "advance payments" leaves consumers to bear both that risk and the risk ensuing from the potential insolvency to which third parties against whom consumers may assert documents evidencing claims are exposed, it does not constitute proper transposition of Article 7 of the directive.
4) Jos jäsenvaltio antaa sopimuksen osapuolena olevalle matkanjärjestäjälle ja/tai valtaajalle oikeuden vaatia nuukan hinnasta enintään 10 prosentin ennakkomaksun, joka ei kuitenkaan saa ylittää 500 Saksan markkaa (DEM), direktiivin 90/314/ETY 7 artiklan tarkoitus suojella kuluttajaa täyttyy ainoastaan siltä osin kuin myös tämän ennakkomaksun palautus on varmistettu sopimuspuolena olevanmatkanjärjestäjänja/tai välittäjän maksukyvyttömyyden varalta
(5) Where the other conditions are satisfied, failure to transpose a directive within the period prescribed is of itself sufficient to give rise to an obligation to pay compensation on the part of the State in breach, which may not therefore justify any delay in transposition by claiming either that the period prescribed proved too short or that transposition required interested third parties to be consulted.
5) Direktiivin 90/314/ETY 7 artiklaa on tulkittava yhtäältä siten, että vakuus, joka sopimuksen osapuolena olevan matkanjärjestäjän tai välittäjän on asetettava, puuttuu myös silloin, kun matkustajalla on matkan hinnan maksaessaan hallussaan matkaan oikeuttavat asiakirjat ja toisaalta siten, että Saksan liittotasavalta ei voinut luopua direktiivin 90/314/ETY täytäntöönpanosta Bundesgerichtshofin 1Z3.1987 antaman ennakkomaksua koskevan tuomion perusteella.
(7) The liability of the Member State in breach and its obligation to pay compensation are not dependent on fault, in the sense of a subjective factor in the unlawful conduct attributable to it; consequently, the national case-law on "advance payments" cannot justify the delay in transposing Directive 90/314/EEC as far as the obligation to pay compensation is concerned.'
6) Direktiivissä 90/314/ETY ei velvoiteta jäsenvaltioita toteuttamaan erityisiä 7 artiklaan liittyviä toimenpiteitä pakettimatkojen ostajien suojelemiseksi heidän omalta huolimattomuudeltaan." "
Joined Cases C-245/94 and C-312/94 Ingrid Hoever and Iris Zachow v Land Nordrhein-Westfalen Freedom of movement for persons
Julkisasiamies G. Tesauro on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 28 päivänä marraskuuta 1995.
Preliminary ruling (Social security—Family benefits —Article 73 of Regulation (EEC) No 1408/71 —Article 4(1) of Directive 791?'/EEC - Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68) (Fifth Chamber)
Julkisasiamies ehdottaa näin ollen yhteisöjen tuomioistuimelle, että se vastaisi Landgericht Bonnin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
On 30 May 1991 and 28 December 1987 respectively Mrs Hoever and Mrs Zachow applied for childraising allowance for their sons, born in 1991 and 1987 respectively. The Land Nordrhein-Westfalen rejected those applications, and also the administrative appeals lodged by them, on the grounds that, by reason of her limited number of working hours, Mrs Hoever was not an employed person and that Mrs Zachow resided and had her habitual place of abode in the Netherlands.
Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY 7 artiklassa annetaan pakettimatkan ostajalle oikeus saada vakuus maksettujen ennakkomaksujen palauttamisesta ja paluukuljetuksesta aiheutuneiden kustannusten korvaamisesta matkanjärjestäjän ja/tai matkan välittäjän maksukyvyttömyyden varalta; kyseisen oikeuden sisältö on kohteeltaan yksilöitävissä direktiivin säännösten perusteella.
By orders of 17 June 1994 (Case C-245/94) and 19 August 1994 (Case C-312/94), received at the Court on 12 September and 28 November 1994 respectively, the Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (North Rhine-Westphalia Higher Social Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 4(l)(h) and 73 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971, in the version amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as amended by Council Regulation (EEC) No 3427/89 of 30 October 1989 (hereinafter 'Regulation No 1408/71'), of Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 and of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community.
Direktiivin 90/314/ETY 7 ja 9 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan 31.12.1992 mennessä kaikki tarpeelliset toimenpiteet, jotta kuluttajille taataan kyseisestä päivämäärästä lähtien ennakkomaksujen palauttaminen tai paluukuljetuksesta aiheutuneiden kustannusten korvaaminen sopimuspuolena olevan matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän maksukyvyttömyyden tai konkurssin varalta.
The three questions were raised in proceedings brought by Mrs Hoever (Case C-245/94) and Mrs Zachow (Case C-312/94) against the Land Nordrhein-Westfalen concerning payment of childraising allowance (Erziehungsgeld).
Direktiivin 90/314/ETY 7 artiklaa on tulkittava siten, että se ei estä jäsenvaltiota oikeuttamasta matkanjärjestäjää vaatimaan matkan kokonaishinnasta 10 prosentin etumaksua ennen kuin matkanjärjestäjä on antanut asiakkaalleen matkaan oikeuttavat tositteet sillä edellytyksellä, että maksukyvyttömyys- tai konkurssitilanteessa sellaisten ennakkomaksujen takaisinsaanti on turvattu; ennakkomaksuja koskeva kansallinen oikeuskäytäntö, jossa kuluttajan kannettavaksi jätetään joko kyseinen riski tai palvelusuoritukseen velvollisten kolmansien tahojen mahdolliseen konkurssiin liittyvä riski, ei sen vuoksi ole asianmukainen tapa panna täytäntöön direktiivin 7 artikla.
German childraising allowance is a noncontributory benefit forming part of a set of family-policy measures and is granted pursuant to the Bundeserziehungsgeldgesetz (Federal Law on the grant of childraising allowance and childraising leave, hereinafter 'the BErzGG').
Direktiivissä 90/314/ETY ei velvoiteta jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä kuluttajien suojaamiseksi omalta huolimattomuudeltaan.
The Court has repeatedly held that the distinction between benefits excluded from the scope of Regulation No 1408/71 and those which fall within its scope is based essentially on the constituent elements of each particular benefit, in particular its purposes and the conditions on which it is granted, and not on whether a benefit is classified as a social security benefit by national legislation.
Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti siinä säädetyssä määräajassa aiheuttaa sellaisenaan muiden edellytysten toteutuessa täytäntöönpanon laiminlyöneen jäsenvaltion vahingonkorvausvastuun, eikä jäsenvaltio sen vuoksi voi perustella täytäntöönpanon mahdollista viivästymistä väittämällä, että täytäntöönpanolle säädetty määräaika olisi osoittautunut liian lyhyeksi eikä sillä, että täytäntöönpanoon vaaditaan neuvotteluja kolmansien tahojen kanssa.
Both Mrs Hoever and Mrs Zachow, like their husbands, are German nationals and live at Kerkrade in the Netherlands. Since June 1990 Mrs Hoever has been working for 10 hours a week in Aachen, in Germany.
Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti on jäsenvaltioille yhteisön oikeudessa asetettujen jäsenyysvelvoitteiden ilmeinen ja vakava laiminlyönti; ennen vahingon tapahtumista annettu 169 artiklan mukainen tuomio ei ole tarpeen.
without any individual and discretionary assessment of personal needs on the basis of a legally defined position and if it concerns one of the risks expressly listed in Article 4(1) of Regulation No 1408/71.
Yhdistetyt asiat C-245/94 ja C-312/94 Ingrid Hoever et Iris Zachow v. Land Nordrhein-Westfalen Henkilöiden vapaa liikkuvuus