natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be noted at the outset that, while the order for reference includes Articles 85 and 86 of the Treaty among the Community provisions interpretation of which is requested by the
Ensinnäkin on todettava, että vaikka ennakkoratkaisupyynnössä mainitaan perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla niiden yhteisön oikeuden säännösten ja määräysten
soon as the object was first offered for rental.
menettäisi sisältönsä, jos tämä oikeus sammuisi jo pelkästään ensimmäisestä vuokralle tarjoamisesta.
which constitute the specific subjectmatter of that property.
perusteltua sellaisten oikeuksien suojaamiseksi, jotka ovat osa teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien ydinsisältöä.
However, the exclusive right guaranteed by the legislation of a Member State on industrial and commercial property is exhausted when a product has been lawfully distributed on the market in another Member State by the actual proprietor of the right or with his consent.
Jäsenvaltion lainsäädännössä taattu teollisoikeuksia tai kaupallisia oikeuksia koskeva yksinoikeus kuitenkin sammuu, kun oikeudenhaltija itse on laillisesti saattanut tuotteen markkinoille toisessa jäsenvaltiossa tai kun se on saatettu siellä laillisesti markkinoille hänen suostumuksellaan.
The Directive draws a distinction between the specific rental and lending right, referred to in Article 1, and the distribution right, governed by Article 9 and defined as an exclusive right to make one of the objects in question available to the public, principally by way of sale.
Direktiivissä on erotettu toisistaan sen 1 artiklassa tarkoitettu erityinen vuokraus- ja lainausoikeus ja sen 9 artiklassa säädetty levitysoikeus, jolla direktiivissä tarkoitetaan yksinomaista oikeutta saattaa kyseisiä suojan kohteita yleisön saataville pääasiassa myymällä.
Whereas lending right is not exhausted by the sale or any other act of distribution of the object, distribution right, by contrast, is exhausted upon the first sale in the Community by the rightholder or with his consent.
Vuokrausoikeus ei sammu kyseisen suojan kohteen myynnin tai muunkaan levityksen johdosta, kun taas levitysoikeus sitä vastoin sammuu, jos suojan kohteen ensimmäinen myynti yhteisössä tapahtuu oikeudenhaltijan toimesta tai tämän suostumuksella.
Thus the Directive expressly precludes the possibility that lending right, unlike distribution right, can be exhausted by any act of distribution of the object in question.
Kuva- ja äänitallenteen liikkeeseen laskeminen ei voi automaattisesti merkitä sitä, että suojatun teoksen muunlainen käyttö, joka poikkeaa luonteeltaan myymisestä tai muista lainmukaisista levitysmuodoista, kuten vuokralleanto, olisi sallittua.
However, the release into circulation of a picture and sound recording cannot, by definition, render lawful other acts of exploitation of the protected work, such as rental, which are of a different nature from sale or any other lawful act of distribution.
Direktiivissä estetään siten nimenomaisesti se, että vuokrausoikeus, toisin kuin levitysoikeus, voisi sammua kyseisen suojan kohteen minkä tahansa levityksen johdosta.
Just like the right to present a work by means of public performance, rental right remains one of the prerogatives of the author and producer notwithstanding sale of the physical recording.
Perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan tulkinnasta tekijänoikeuksien suojan osalta direktiivin tulkinnasta ilmenee, että yksinoikeus sallia tai kieltää elokuvan vuokraus ei sammu sen ensimmäisen, jossakin yhteisön jäsenvaltiossa tapahtuvan käytön johdosta.
The same reasoning must be followed as regards the effects produced by the offer for rental.
Sama ajattelutapa soveltuu vuokralleannon vaikutuksiin.
The exclusive right to hire out various copies of the work contained in a video film can, by its very nature, be exploited by repeated and potentially unlimited transactions, each of which involves the right to remuneration.
Videotallenteeseen sisältyvän teoksen eri kappaleiden yksinomaista vuokrausoikeutta voidaan sen luonteen vuoksi käyttää toistuvasti ja rajoittamattomia kertoja, joista jokaisesta syntyy oikeus korvaukseen.
The specific right to authorise or prohibit rental would be rendered meaningless if it were held to be exhausted as
Erityinen oikeus sallia tai kieltää vuokraus
Accordingly, it follows both from the interpretation of Articles 30 and 36 of the Treaty, as regards the protection of copyright, and from the interpretation of the Directive that the exclusive right to authorise or prohibit the rental of a film is not exhausted when it is first exercised in one of the Member States of the Community.
EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla ja vuokraus-ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/100/ETY eivät estä sitä, että se, jolla on yksinomainen vuokrausoikeus, kieltää elokuvateoksen kappaleiden vuokralleannon jäsenvaltiossa, vaikka näiden kappaleiden vuokraueantoon toisen jäsenvaltion alueella olisi annettu lupa.
The exercise of such a right in circumstances such as those described in the order for reference is therefore not contrary to those provisions.
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 26 päivänä toukokuuta 1998.
'It is not contrary to Articles 30 and 36 of the Treaty or to Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and lending right and on certain rights related to copyright in the field of intellectual property for the holder of an exclusive rental right to prohibit copies of a film from being offered for rental in a Member Stette even where the offering of those copies for rental has been authorised in the territory of another Member Slate.'
Jäsenvaltion tekijänoikeuslainsäädäntö, jonka mukaan elokuvateoksen valmistus- ja levitysoikeuden haltija tai kyseisessä jäsenvaltiossa yksinoikeuden saanut henkilö voi kieltää kolmatta henkilöä, joka ei ole saanut siihen lupaa, antamasta vuokralle toisesta jäsenvaltiosta tuotuja videotallenteita, vaikka tekijänoikeuden haltija on saattanut ne vapaaseen vaihdantaan myymällä ne vientimaassa ja konkludenttisesti suostunut siihen, että myydyt kappaleet tarjotaan vuokralle viimeksi mainitussa valtiossa, on yhteensopiva EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan kanssa.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 26 May 1998.
Lainsäädäntö on yhteensopiva myös 1.7.1994 jälkeen,
Case C-185/97 Belinda Jane Coute ν Granada Hospitality Ltd Social policy
Asia C-185/97 Belinda Jane Coote v. Granada Hospitality Ltd Sosiaalipolitiikka
22 September J 998
22 päivänä syyskuuta 1998
76/207/EEC dismissed)
Ennakkoratkaisu Neuvoston direktiivi 76/207'/ETY— Työnantajan kieltäytyminen antamasta irtisanottua entistä työntekijäänsä koskevia suosituksia (täysistunto) selittyvät sillä, ettei Granada antanut toiselle näistä työnvälitystoimistoista häntä koskevia suosituksia, minkä Granada puolestaan kiistää.
By order of 20 November 1996, the Employment Appeal Tribunal, London, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976.
Employment Appeal Tribunal, London on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 20.11.1996 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY tulkinnasta.
not to be interpreted as prohibiting net only retaliatory measures which take the form of detrimental conduct during the employment relationship but also those which are decided on or whose harmful effects are produced after the employment has ended.
Coote nosti tämän jälkeen uuden kanteen Granadaa vastaan vedoten siihen, että Granadan kieltäytyminen antamasta työnvälitystoimistolle häntä koskevia suosituksia oli aiheuttanut hänelle vahinkoa.
Those questions were raised in proceedings between Ms Coote and her former private-sector employer, Granada Hospitality Ltd (hereinafter 'Granada'), concerning Granada's refusal to provide references to potential employers of Ms Cootc.
Nämä kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa asianosaisina ovat Coote ja hänen entinen työnantajansa, yksityinen yritys Granada Hospitality Ltd (jäljempänä Granada) ja joka koskee viimeksi mainitun kieltäytymistä antamasta Cootea koskevia suosituksiayrityksille, jotka saattaisivat ottaa hänet palvelukseensa.
Ms Cootc was employed by Granada from December 1992 to September 1993.
Coote on ollut Granadan palveluksessa joulukuun 1992 ja syyskuun 1993 välisenä aikana.
In 1993 she brought a claim for sex discrimination against Granada, alleging that she had been dismissed because of pregnancy.
Hän nosti vuonna 1993 sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevan kanteen Granadaa vastaan sillä perusteella, että hänet oli irtisanottu raskauden perusteella.
That claim was settled, and Ms Coote's employment with Granada ended by mutual agreement on 7 September 1993.
Osapuolet tekivät kyseisessä asiassa sovinnon, ja Cooten ja Granadan välinen työsopimus loppui yhteisestä sopimuksesta 7.9.1993.
However, it has been consistently held that the Member States' obligation arising from a directive to achieve the result envisaged by thi. directive and their duty under Article 5 of the EC Treaty to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of that obligation are binding on aii the authorities of Member States including, fot matters within their jurisdiction, the courts.
Oikeuskäytännössä on kuitenkin vakiintuneesti katsottu, että direktiivistä jäsenvaltioille johtuva velvoite saavuttaa direktiivissä säädetty tavoite sekä EY.n perustamissopimuksen 5 artiklan mukainen velvoite toteuttaa kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tämän velvoitteen täyttämisen varmistamiseksi, sitoo kaikkia jäsenvaltioiden viranomaisia, myös tuomioistuimia niiden toimivallan rajoissa.
In applying national law, in particular legislative provisions which, as in the present case, were specially introduced in order to implement the directive, the national court is required to interpret its national law, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive in order to achieve the result pursueo by the third paragraph of Article 189 of the Treaty.
Kansallisen tuomioistuimen on kansallista lainsäädäntöä soveltaessaan ja erityisesti
In July 1994 Ms Coote, seeking new employment, had recourse to two employment agencies.
Heinäkuussa 1994 Coote käytti uutta työpaikkaa etsiessään kahtatyönvälitystoimistoa.
She considers th;il her difficulties in finding employment were due to Granada's failure to provide a reference to one of the employment agencies; Granada disputes this.
Hän katsoo, että työpaikan löytämiseen liittyvät vaikeudet
Ms Cootc then brought a further claim against Granada claiming that she had been victimised by Granada's refusal to supply a reference to the employment agency.
olennaisen osan tehokkuudestaan, jos siinä annettu oikeussuoja ei koskisi toimenpiteitä, joita, kuten pääasiassa käsiteltävässä tapauksessa, työnantaja saattaa toteuttaa vastatoimena kanteeseen, jonka työntekijä on nostanut varmistaakseen tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisen.
In those circumstances, Ihr questions ¡mi by ihr national court must be understood as seeking to ascertain, for the purpose of interpreting national provisions transposing the Directive, whether the Directive requires Member Stales to introduce into their national legal systems such measures as are necessary to ensure judicial protection for workers whose employer, after the end of the employment relationship, refuses to provide references as a reaction to proceedings brought to enforce compliance with the principle of equal treatment within the meaning of the Directive.
Tästä syystä ennakkoratkaisukysymykset on ymmärrettävä siten, että kansallinen tuomioistuin haluaa direktiivin kansallisten täytäntöönpanosäännösten tulkitsemiseksi saada selville, velvoitetaanko direktiivissä jäsenvaltiot toteuttamaan kansallisissa oikeusjärjestyksissään tarvittavat toimenpiteet sellaisen työntekijän oikeusturvan varmistamiseksi, jonka työnantaja kieltäytyy työsuhteen päätyttyä antamasta työntekijää koskevia suosituksia vastatoimena kanteeseen, jonka tämä on nostanut direktiivissä tarkoitetun tasa-arvoperiaatteen noudattamisen varmistamiseksi.
The Employment Appeal Tribunal is, however, uncertain whether, having regard to the Directive, the United Kingdom legislation ought
Jäsenvaltioiden on taattava, että tuomioistuimet valvovat tehokkaasti yhteisön oikeuden sovellettavien säännösten ja määräysten sekä sellaisen kansallisen lainsäädännön, jonka tarkoituksena on panna täytäntöön direktiivissä säädetyt oikeudet, noudattamista.
It is for the Member States to ensure effective judicial control of compliance with the applicable provisions of Community law and of national legislation intended to give effect to the rights for which the Directive provides.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Having regard to the objective of the Directive, which is to arrive at real equality of opportunity for men and women, and to the fundamental nature of the right to effective judicial protection, it is not, in the absence of a clear indication to the contrary, to be inferred from the Directive that the legislature's intention was to limit the protection of workers against retaliatory measures decided on by the employer solely to cases of dismissal, which, although an exceptionally serious measure, is not the only measure which may effectively deter a worker from making use of the right to judicial protection.
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/207/ETY säädetty kaiken sukupuoleen perustuvan syrjinnän kielto koskee myös suosituksia, joita työnantajan on annettava työntekijöistään. Tältä osin on merkityksetöntä
Such deterrent measures include inter alia those which, as in the present case, are taken as a reaction to proceedings brought against an employer and are intended to obstruct the dismissed employee's attempts to find new employment.
— onko työnantaja tehnyt tätä koskevan päätöksensä ennen työsuhteen päättymistä vai sen päätyttyä.
The principle of effective judicial control laid down in Article 6 of the Directive would be deprived of an essential part of its effectiveness if the protection which it provides did not cover measures which, as in the main proceedings in this case, an employer might take as a reaction to legal proceedings brought by an employee with the aim of enforcing compliance with the principle of equal treatment.
Direktiivissä 76/207/ETY ei kuitenkaan velvoiteta jäsenvaltioita ottamaan kansallisessa oikeusjärjestyksessään käyttöön tarpeellisia toimenpiteita, jotta työntekijä voisi vedota oikeuksiinsa tuomioistuimessa sellaista aikaisempaa työnantajaansa vastaan, joka on kieltäytynyt antamasta häntä koskevia suosituksia vastatoimena kanteeseen, jonka työntekijä on nostanut työnantajaansa vastaan miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisen varmistamiseksi.
The Court ruled:
24 päivänä syyskuuta 1998
'Article 6 of Council Directive 761207¡EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions requires Member States to introduce into their national legal systems such measures as are necessary to ensure judicial protection for workers whose employer, after the employment relationship has ended, refuses to provide references as a reaction to legal proceedings brought to enforce compliance with the principle of equal treatment within the meaning of that directive.'
Ennakkoratkaisu Valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuva vero — Direktiivi 79/32/ΕΊΥ — Savukkeet — Piippu- ja savuketupakka — Käsite — Yhteisön oikeuden rikkomisesta aiheutuva sopimussuhteen ulkopuolinen jäsenvaltion vastuu
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 2 April 1998.
(toinen jaosto) aiheuttamistaan vahingoista koskevan periaatteen tulkinnasta.
He proposed, finally, that the Court should phrase its answer to the questions on which the Employment Appeal Tribunal seeks a preliminary ruling as follows:
Østre Landsret on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 4.9.1996 tekemällään päätöksellä useita ennakkoratkaisukysymyksiä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun toisen neuvoston direktiivin 79/32/ETY 3 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklani kohdan sekä jäsenvaltion vastuuta yhteisön oikeutta rikkomalla yksityisille
In that connection, it is irrelevant whether the references were in fact refused during the period of employment or after its termination, or
Nämä kysymykset on esitetty Brinkmann Tabakfabriken GmbH:n, jonka kotipaikka on Bremen (Saksa) ja joka tuottaa valmistettua tupakkaa, ja Skatteministerietin (Tanskan
whether the employer decided on the refusal before or after the termination of the period of employment.
veroministeriö) välisessä asiassa, joka koskee valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvien verojen kantamista tietystä Brinkmannin valmistamasta, tuotenimellä Westpoint markkinoitavasta tupakkatuotteesta sekä tarkemmin sanoen sitä, onko Westpointia verotettava savukkeena vai piippu- ja savuketupakkana, jonka verotaso on alempi.
(2) Directive 76/207 does not, however, require Member States to introduce into their national legal systems such measures as are necessary to enable employees to bring legal proceedings against former employers who have refused to provide references for them, where that refusal constitutes retaliation for legal proceedings brought by the employee against the employer with a view to enforcing compliance with the requirement of equal treatment for men and women.
Ensimmäinen kysymys kaltaisen tuotteen virheellisesti savukkeeksi eivätkä ole lykänneet tämän päätöksen täytäntöönpanoa. Tässä tapauksessa on kiistatonta, että toisen direktiivin 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa, jotka sisältävät savukkeiden sekä piippu- ja savuketupakan määritelmät, ei ollut asianmukaisesti pantu täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä, koska toimivaltainen ministeriö, jolla lain mukaan oli oikeus antaa tarvittavat säännökset, ei ollut antanut tuon lain nojalla mitään säännöksiä.
Preliminary ruling (Tax on the consumption of manufactured tobacco — Directive 79/32/EEC — Cigarettes -Smoking tobacco Concept Non-contractual liability of a Member State for breach of Community law) (Second Chamber) as a cigarette or as smoking tobacco, which would result in a lower rate.
On kuitenkin huomattava, että tässä tapauksessa yhteisön oikeuden rikkomisen ja Brinkmannille aiheutuneeksi väitetyn vahingon välillä ei ole välitöntä syy-yhteyttä. Tanskan viranomaiset nimittäin sovelsivat välittömästi toisen direktiivin asiaa koskevia säännöksiä, jotka sisälsivät tupakkatuotteiden tarkat määritelmät.
By an order of 4 September 1996, the Østre Landsret (Danish Eastern Regional Court) referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Articles 3(1) and 4(1) of the Second Council Directive (79/32/EEC) of 18 December 1978 (hereinafter 'the Second Directive'), and of the principle of a State's liability for damage caused to individuals by a breach of Community law attributable to that State.
Vielä on tutkittava, ovatko Tanskan viranomaiset rikkoneet riittävällä tavalla asiaa koskevia toisen direktiivin säännöksiä, kun otetaan huomioon niiden selkeys ja täsmällisyys.
First of all, the Second Directive, already contained a precise definition of cigarettes stating their three distinctive features to be as follows: (a) they are rolls of tobacco (b) which are capable of being smoked as they are and (c) which are not cigars or cigarillos.
Pääasiassa esillä olevan kaltainen tuote kuuluu siten piippu- ja savuketupakan määritelmän sisältävän toisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Kyseiset tupakkakääröt ovat nimittäin leikattua tupakkaa, jota voidaan polttaa ilman teollista lisävalmistusta.
It is common ground that a product such as Westpoint exhibits the first and third characteristics.
Westpoint ei nimittäin vastaa tarkalleen kumpaakaan toisessa direktiivissä olevaa määritelmää.
It does not, however, exhibit the second because the roll of tobacco at issue cannot be smoked as it is but must first be inserted into a cigarette-paper tube or wrapped in normal cigarette paper.
Kyseessä on pikemminkin tuote, jollaista ei ollut olemassa toisen direktiivin antamisen aikaan ja jolla pyrittiin tarjoamaan kuluttajille savukkeen edut yhdessä piippu- ja savuketupakan alemman veron kanssa.
Those questions have been raised in proceedings between Brinkmann Tabakfabriken GmbH, whose registered office is in Bremen (Germany), a producer of manufactured tobacco, and Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) in relation to the levying of taxes applicable to manufactured tobaccos on a particular tobacco product manufactured by Brinkmann and sold under the designation 'Wcstpoint' and, more particularly, in relation to the question whether Westpoint should be taxed
Østre Landsretin toinen, kolmas ja neljäs kysymys koskevat pääasiassa sitä, onko jäsenvaltion yhteisön oikeuden mukaan korvattava virheellisestä päätöksestä valmistajalle aiheutunut vahinko, kun sen viranomaiset ovat toisen direktiivin 3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa tulkiten luokitelleet tässä esillä olevan
A product of the kind at issue in the main proceedings thus falls within the scope of Article
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
4(1) of the Second Directive, which defines smoking tobacco. The rolls of tobacco at issue here in fact consist of tobacco which has been cut and is capable of being smoked without further industrial processing.
Jäsenvaltio, jonka viranomaiset ovat toisen direktiivin 79/32/ETY3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklani kohtaa tulkiten luokitelleet tässä esillä olevan kaliaisen ulotteen virheellisesti savukkeeksi eivätkä ole tykänneet tämän päätöksen täytäntöönpanoa, ei ole yhteisön oikeuden mukaan velvollinen korvaamaan tällaisesta virheellisestä päätöksestä valmistajalle aiheutunutta vahinkoa.
However, it must be emphasised that there is no direct causal link in this case between the breach of Community law and the damage allegedly suffered by Brinkmann.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
Indeed, the Danish authorities gave immediate effect to the relevant provisions of the Second Directive containing precise definitions of tobacco products. Accordingly, the fact that the definitions in the Second Directive were not implemented by ministerial decree does not in itself give rise to liability on the part of the State.
Huokoiseen selluloosaan käärityt tupakkakääröt,jotka on niiden polttamista varten ensin työnnettävä savukeputkeen tai käärittävä tavalliseen savukepaperiin, oh' luokiteltava 14.5.1990 voimassa olleessa neuvoston direktiivin 79/32/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi piippu- ja savuketupakaksi.
By its second, third and fourth questions, the Østre Landsret is essentially asking whether a Member State whose authorities, in interpreting Articles 3(1) and 4(1) of the Second Directive, erroneously classified a product such as that at issue in these proceedings as a cigarette and did not suspend the operation of the decision adopted, is required under Community law to compensate the manufacturer for the damage sustained by the latter as a result of the erroneous decision.
Jäsenvaltio, jonka viranomaiset ovat direktiivissä 79/32/ETY olevia määritelmiä soveltaessaan luokitelleet tällaisen tuotteen virheellisesti kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaiseksi savukkeeksi, ei ole yhteisön oikeuden mukaan velvollinen korvaamaan tästä virheellisestä luokittelusta valmistajalle aiheutunutta menetystä tai vahinkoa, ellei kansallisen oikeuden rikkominen vastaavassa tilanteessa synnytä korvausvelvollisuutta.