natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was coordinated by J. L. Robledo Fraga and the main text was prepared by O. Abreu and O. Slotboom, all of whom are from the Directorate for the Economies of the Member States.
Tutkimuksen koordinoinnista vastasi J. L. Robledo Fraga. Tutkimuksen ovat kirjoittaneet O. Abreu ja O. Slotboom, jotka työskentelivät jäsenvaltioiden talouksien linjalla.
The cut-off for this study was mid-January 1999.
Tutkimuksessa on otettu huomioon vuoden 1999 tammikuun puoleenväliin mennessä saatu aineisto.
Abbreviations and symbols used
Käytetyt lyhenteet ja symbolit
West Germany Greece Spain France Ireland Italy Luxembourg The Netherlands
Länsi­Saksa Kreikka Espanja
European Community, 15 Member States including Germany Group of 11 Member States participating in monetary union
Saksa Euroopan yhteisö, 15 jäsenvaltiota ml. Saksa Talous­ ja rahaliittoon osallistuvat 11 jäsenvaltiota
European currency unit Euro
Euroopan valuuttayksikkö Euro
Other abbreviations
Muut lyhenteet
African, Caribbean and Pacific States having signed the Lomé Convention European Coal and Steel Community European Development Fund European Investment Bank European Monetary Cooperation Fund European Monetary System European Regional Development Fund European Atomic Energy Community Statistical Office of the European Communities Gross domestic (national) product Gross fixed capital formation Less developed countries Million 1 000 million New Community Instrument Overseas countries and territories Organisation for Economic Cooperation and Development Organisation of Petroleum Exporting Countries Purchasing power standard Small and mediumsized enterprises Tonne of oil equivalent Not available
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot Euroopan hiili­ ja teräsyhteisö Euroopan investointirahasto Euroopan investointipankki Euroopan raha­asiain yhteistyörahasto Euroopan valuuttajärjestelmä (European Monetary System) Euroopan aluekehitysrahasto Euroopan atomienergiayhteisö Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto
Finland and EMU
5.1 Suomi ja EMU
The economic and financial situation in Finland
Taloudellinen tilanne ja rahoitusmarkkinat Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä
Annex 1 — The Finnish labour market
Liite 1 - Työmarkkinat
Key employment developments
Työllisyyden kehitys
From high employment to mass unemployment Disequilibrium and pressures for change in the second half of the 1980s Soaring unemployment in the early 1990s: social impact and sectoral features Sectoral features Mid-1990s: moderate recovery in employment
Korkeasta työllisyydestä joukkotyöttömyyteen Talouden epätasapainoja muutospaineet 1980luvun loppupuolella 1990luvun alun suurtyöttömyyden sosiaaliset vaikutukset Toimialojen erityispiirteet Elpymisen merkkejä 1990luvun puolivälissä
Active labour market measures
Aktiiviset työvoimapoliittiset toimenpiteet
Active measures have reduced open unemployment... ... but its efficiency needs to be scrutinised... ... particularly as regards the coordination between different programmes Conclusion: The design of the programmes should be rethought
Aktiivisten toimenpiteiden ansiosta avoin työttömyys on vähentynyt Toimenpiteiden tehokkuutta arvioitava Ohjelmien koordinoinnin tärkeys Ohjelmien rakennetta uudistettava
Labour market institutions and wage setting 7.1. Longstanding centralised incomes policy
Työmarkkinajärjestöt ja tulopolitiikka 7.1 Keskitetyn tulopolitiikan perinne
Average real wage rigidity, high nominal rigidity
Reaalipalkkojen jäykkyys keskitasoa, nimellispalkat erittäin jäykät
Regional mobility and the housing market
Alueellinen liikkuvuus ja asuntomarkkinat
Annex 2 — Public finances and implementation of fiscal policy
Liite 2 - Julkinen talous ja finanssipolitiikan toteuttaminen
Introduction: Size and growth of the government sector
Johdanto: julkisen sektorin koko ja kasvu
Local governments Social security funds The Finnish pension system as part of the public sector Need for coordination among the subsectors of general government
Suomen julkisen sektorin institutionaalisia piirteitä 2.1 Julkisyhteisöt jakautuvat kolmeen sektoriin 2.2 Valtio Kehikko 8: Talousarvion laatimismenettely 2.3 Kunnat 2.4 Sosiaaliturvarahastot Kehikko 9: Suomen eläkejärjestelmä osana julkista sektoria 2.5 Julkisen sektorin alasektoreiden välinen koordinaatio
Evolution of general government expenditure
Julkisten menojen kehitys
The importance of government consumption and transfers General government consumption and the welfare state General government transfers: the importance of unemployment benefits Outlook for government transfers: population ageing
Julkisen kulutuksen ja siirtomenojen merkitys Julkisen talouden kulutusmenot ja hyvinvointiyhteiskunta Julkisen talouden tulonsiirrot: työttömyysturvan merkitys Julkisen talouden siirtomenojen kehitysnäkymät: ikääntyvä väestö
Deficits and debt
Alijäämä ja velka
Annex 3 — Monetary and exchange rate developments
Liite 3 - Raha- ja valuuttapoliittinen kehitys
Three monetary regimes 2.1. Exchange rate targeting, 1992: credibility gained and lost 2.1.1.
Kolme rahapoliittista järjestelmää 2.1 Valuuttakurssitavoite vuoteen 1992: saavutettuja kadotettu uskottavuus 2.1.1 Talouden ylikuumentuminen 1980luvun lopussa Kehikko 11: Suomen talouden voimakas suhdannevaihtelu -johtuiko se rahapolitiikan
Overheating in the late 1980s Box 11: The Finnish boom and bust — a case of the credit channel operating? 2.1.2.
129 130 luottokanavan toiminnasta? 2.1.2 Valuuttakurssikiinnityksen tuho
First challenge of the new regime 2.3. Exchange rate mechanism, 1996: into the core of Europe
Inflaatiotavoite vuosina 1993-1996: uskottavuuden palauttaminen 2.2.1 Inflaatiotavoite nimellisankkurina 2.2.2 Uuden järjestelmän ensimmäinen haaste Valuuttakurssimekanismi vuodesta 1996: markasta tulee yksi Euroopan ydinvaluutta
Wage setting and EMU monetary policy 4.2. Finland and asymmetric Box 12: Bank of Finland and EMU
Haasteet 4.1 Palkkapolitiikka j a EMUn rahapolitiikka 4.2 Suomi ja epäsymmetriset vaihtelut Kehikko 12: Suomen Pankki ja EMU
Annex 4 — The financial system: the Finnish banking sector crisis — any lessons?
Liite 4 - Rahoitusjärjestelmä: Suomen pankkikriisi - mitä siitä voidaan oppia?
The position at the beginning of the 1980s
Rahoitusmarkkinat 1980luvun alussa
Deregulation and liberalisation
Rahoitusmarkkinoiden säännöstelyn purkaminen ja vapauttaminen
The downturn
Laskusuhdanne
The rescue operation Box 13: Conditions set for bank support in Finland Box 14: The Government Guarantee Fund, Arsenal, Siltapankki and Sponda Oy
Pelastusoperaatio Kehikko 13: Pankkituen ehdot Suomessa Kehikko 14: Valtion vakuusrahasto, Arsenal, Siltapankki & Sponda Oy 5
Factors behind the crisis and lessons learned
Kriisin syitä ja sen opetukset
Regulatory tightening Box 15: Reorganisation of supervision
Valvonnan tehostaminen Kehikko 15: Valvonnan uudelleenjärjestely
The effects of the crisis on the Finnish financial landscape
Kriisin vaikutus Suomen rahoitusjärjestelmään
Tables
Taulukko
Demand and supply Effective exchange rates, nominal and real (relative to IC23) Production in selected sectors Trade and current account balance as a percentage of GDP, 1985-97 Net lending by sector as a percentage of GDP, 1980-97 Sectoral gross debt as a percentage of GDP Corporate sector borrowing, change in stock, 1985-97 Households' borrowing, change in stock, 1985-97 Shortterm and longterm interest rates, and consumer prices (12-month changes) Revenue and expenditure of general government, 1985-97 Actual and cyclically adjusted government balance and primary balance, 1986-98 Consolidated general government (EMU) debt, central government debt, and foreign currency denominated debt, 1989-97
Kysyntä ja tarjonta Suomi, efektiiviset valuuttakurssit, nimelliset ja reaaliset (suhteessa 23 teollistuneeseen maahan) Tiettyjen toimialojen tuotanto Suomi, kauppa- ja vaihtotaseen tasapaino, prosenttia suhteessa BKT:hen Suomi, nettoluotonanto sektoreittain, prosenttia suhteessa BKT:hen Suomi, sektorikohtainen bruttovelka, prosenttia suhteessa BKT:hen Suomi, yrityssektorin luotonotto, luottokannan muutos Suomi, kotitalouksien luotonotto, luottokannan muutos Suomi, lyhyet ja pitkät korot, kuluttajahinnat (12 kk:n muutos) Julkiset tulot ja menot Varsinainen ja suhdannekorjattu julkisen talouden tasapaino ja perusjäämä Suomen julkisyhteisöjen sulautettu (EMU-) velka, valtionvelka ja valuuttamääräinen velka
Exchange rate of the Finnish markka Shortterm interest rate Longterm interest rate Propertyprices Money and credit Banking sector Price indices Wage cost developments Deregulation of financial markets Lending growth and nonperforming assets Bank profitability and lending growth in the 1980s Bank employees Bank branches
Suomen markan valuuttakurssi Lyhyet korot Pitkät korot Omaisuushinnat Raha-aggregaatit ja luotot Pankkisektori Hintaindeksit Palkkakustannusten kehitys Rahoitusmarkkinoiden vapauttaminen Luotonannon kasvu ja järjestämättömät saamiset Pankkien kannattavuus ja antolainauksen kasvu 1980-luvulla Pankkien henkilöstömäärä Pankkikonttorit
The Finnish economy has experienced unusually large changes since the second half of the 1980s. Central to these changes is the recession of 1990­93.
Suomen talous on kokenut 1980luvun loppupuolelta lähtien poikkeuksellisen suuria muutoksia, joista tärkeimpiä oli vuosien 1990-93 taantuma.
Before the recession, the economy performed relatively favourably, although a number of growing imbalances were emerging in the late 1980s.
Ennen taantumaa Suomen talous kehittyi suhteellisen suotuisasti, vaikka yhä suurempia epätasapainoja alkoi ilmaantua 1980luvun lopulla.
Since 1994, a strong upswing has taken place, which, however, has not allowed the repair of all the damage from the recession.
Vuodesta 1994 talous on kasvanut voimakkaasti, mutta kasvu ei ole mahdollistanut kaikkien taantuman aiheuttamien vahinkojen korjaamista. mista.
With the recession, much changed in Finland.
Taantuman myötä monet asiat muuttuivat Suomessa.
Unemployment soared to 18 % in the first half of 1994 (original data) and the general government accounts shifted from a surplus into a deficit of 8 % of GDP in 1993.
Työttömyys nousi 18 prosenttiin vuoden 1994 alkupuolella (silloisen laskutavan mukaan), ja julkisen talouden ylijäämä kääntyi 8 prosenttia alijäämäiseksi suhteessa BKT:hen vuonna 1993.
At the same time, the structure of the economy changed.
Samaan aikaan talouden rakenne muuttui.
The weight of the public sector rose in relative terms and production shifted from the non­tradable sec­tor (which had been buoyant in the late 1980s) towards the tradable sector.
Julkisen talouden suhteellinen merkitys kasvoi, ja tuotanto siirtyi kotimarkkinasektorilta (joka oli ollut vahva 1980luvun lopulla) vientisektorille.
This was the result of the real exchange rate depreciation initiated in 1991, stemming from the nominal depreciation and a wage freeze in 1992­93.
Tämä johtui vuonna 1991 alkaneesta reaalisen valuuttakurssin heikkenemisestä, jonka taustalla oli valuuttakurssin nimellinen heikentyminen ja palkkojen jäädyttäminen vuosina 1992-93.
This sizeable real depreciation set in motion a strong recovery of the tradable sector and in particular of exports.
Tämä suuri reaalisen kurssin heikkeneminen käynnisti vientisektorin ja eri tyisesti viennin voimakkaan elpymisen.
This study focuses on the key economic developments in Finland since the late 1980s.
Tässä tutkimuksessa keskitytään talouskehityksen keskeisiin piirteisiin Suomessa 1980luvun lopulta lähtien.
Particular attention is given to the problems which led to the recession, the major shifts undergone since then, the main features and changes in the conduct of economic policy and the shortcomings and challenges to be faced by Finland in order to thrive in economic and monetary union (EMU).
Erityisesti tarkastellaan taantumaan johtaneita ongelmia, tärkeimpiä muutoksia taantuman jälkeen, talous politiikan keskeisiä piirteitä ja muutoksia sen harjoittamisessa ja mitä puutteita ja haasteita Suomella on EMU-ympäristössä.
The recession can be traced back to the financial libera­lisation of the 1980s which induced an asset price bub­ble accompanied by over­indebtedness by companies and households, accelerating inflation and a progressive weakening in competitiveness and the external accounts.
Taantuman jäljet johtavat rahoitusmarkkinoiden vapauttamiseen 1980luvulla, joka johti varallisuushintakuplan syntymiseen ja yritysten ja kotitalouksien yli velkaantumiseen, kiihtyvään inflaatioon ja kilpailukyvyn ja ulkoisen tasapainon vähittäiseen heikentymiseen.
In a nutshell, its causes can be ascribed to bad policies, bad banking (moral hazard and loose financial supervision), and bad luck.
Lyhyesti sanottuna taantuman syynä oli huono politiikka, huono pankkitoiminta (moraalikato ja löyhä pankkivalvonta) ja huono onni.
This last element relates to the unfavourable developments in external demand stemming from the falling­apart of the former Soviet Union and the world recession of the early 1990s which compounded the domestic­led recession.
Viimeinen syy liittyy ulkoisen kysynnän epäsuotuisaan kehitykseen, joka johtui entisen Neuvostoliiton hajoamisesta ja maailmanlaajuisesta taantumasta 1990luvun alussa, jotka syvensivät kotimaista taantumaa.
At the onset of the recession, rigid wages worsened the downturn by making the adjustment rely too much on labour shedding.
Taantuman alkaessa laskusuhdannetta voimisti palkkojen jäykkyys, koska talouden sopeuttamisessa jouduttiin tukeutumaan liian paljon irtisanomisiin.
At the same time, this set in motion a process of major production restructuring which has contributed to the strong gains in productivity that the country has been experiencing.
Samalla käynnistyivät laajat tuotannon uudelleenjärjestelyt, jotka ovat myötävaikuttaneet suureen tuottavuuden kasvuun, jonka maa on kokenut viime aikoina.
Recession­induced wage moderation then prevailed until 1994 but, at the first signs of economic recovery, wages again rose too much (increases of 4 to 5 %) in the wage round of autumn 1994, which was negotiated at the sectoral level.
Taantuman käynnistämä maltillinen palkkakehitys jatkui vuoteen 1994, mutta talouden elpymisen ensimmäisten merkkien näkyessä palkat nousivat jälleen liikaa (4—5 %) syksyn 1994 palkkakierroksella, joka tehtiin toimialakohtaisella tasolla.
However, in the context of a firm new monetary policy (2) and the pro­EMU­oriented economic policy of the new government, since 1995 wage moderation has become a key feature of the economy.
Tiukan uuden rahapolitiikan (2) ja uuden hallituksen EMU-myönteisen talous politiikan oloissa talouskehitykseen on jälleen vuodesta 1995 liittynyt olennaisesti maltillinen palkkakehitys.
(') GDP fell by 11 % in two years from 1991 Io 1993. In PPS.
f1) BKT laski 11 prosenttia kahdessa vuodessa 1991-93.
GDP per capita fell from a level 5 % above the EU­15 average in 1989 to 13 % below the average in 1992. Subsequently.
Ostovoimastandardilla mitattu BKT henkeä kohti laski tasolta, joka oli 5 prosenttia EU-15:n keskiarvoa korkeampi vuonna 1989, tasolle, joka oli 13 prosenttia keskiarvon alapuolella vuonna 1992.
Finland recovered, having equalled the EU­15 average in 1998.
Sittemmin talouskasvu elpyi ja BKT vastasi koko EU:n keskiarvoa vuonna 1998.
(2) In February 1993, the Bank of Finland announced an inflation target of about 2 % for underlying inflation, to become effective from 1995.
(2) Helmikuussa 1993 Suomen Pankki ilmoitti rahapolitiikkansa tavoitteeksi noin 2 prosentin pohjainflaation, joka olisi voimassa vuodesta 1995. Syksyn
With the benefit of hindsight, a number of measures would have been required to cool off the overheated economy: tougher banking supervision, a tight policy mix (fiscal and monetary policy) and the removal of tax incentives which favoured overborrowing and boosted excess demand in the construction sector.
Jälkiviisaasti voidaan todeta, että ylikuumentuneen talouden jäähdyttämiseen olisi tarvittu useita toimia: tiukempaa pankkivalvontaa, tiivistä politiikkayhdistelmää (finanssi- ja rahapolitiikkaa) ja niiden verokannustimien poistamista, jotka suosivat ylivelkaantumista ja kasvattivat rakennusalan liikakysyntää.
However, such measures were not adopted in due time and in 1990­93 Finland suffered its deepest recorded recession
Näihin toimiin ei kuitenkaan ryhdytty ajoissa, ja vuosina 1990-93 Suomen talous kärsi historiansa syvimmästä lamasta,
Following the outcome of the 1994 wage round, the bank increased its lender rate in three steps from around 5 % in December 1994 to 6 % in June 1995 (see Annex 3 for more details).
1994 työehtosopimusneuvottelujen tuloksen vuoksi Suomen Pankki nosti huutokauppakorkoansa kolmessa vaiheessa noin 5 prosentista joulukuussa 1994 noin 6 prosenttiin kesäkuussa 1995 (tästä tarkemmin liitteessä 3).
The economic and financial situation in Finland
Taloudellinen tilanne ja rahoitusmarkkinat
Hence, Finland smoothly met the criteria for the third stage of EMU, as decided at the Brussels Summit in May 1998.
Siten Suomi täytti hyvin talous­ ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymisen ehdot, kun euroalu­een jäsenistä päätettiin Brysselin huippukokouksessa toukokuussa 1998.
The year 1995 was also a landmark for other reasons.
Vuosi 1995 oli merkittävä myös muista syistä.
In that year Finland joined the European Union and had to face the challenges of integration, the single market programme and the run-up to EMU.
Suomi liittyi Euroopan unioniin ja joutui vastaamaan yhdenty­misen, yhtenäismarkkinaohjelman ja EMU­valmistelui­den haasteisiin.
Most of this adjust ment has taken place smoothly, given that most sectors, particularly the Finnish industrial sector, and legislation had already faced the challenge of integration.
Sopeutuminen on sujunut pääosin suju­vasti, koska useimmat toimialat ja erityisesti Suomen teollisuus ja lainsäädäntö olivat jo vastanneet yhdenty­misen haasteeseen.
Indeed, for a number of years Finland had been preparing for accession to the forthcoming European Economic Area, which was finally established in 1994.
Useiden vuosien ajan Suomi olikin valmistellut liittymistä tulevaan Euroopan talousaluee­seen, joka lopulta perustettiin vuonna 1994.
The major sec toral adjustment to the EU policies has taken place in agriculture, but the share of the sector was already low in 1994 (less than 3 % of GDP, 7 % of total employ ment).
Suurin ala­kohtainen sopeutuminen EU:n politiikkaan on tapahtu­nut maataloudessa, mutta sen osuus oli jo vuonna 1994 pieni (alle 3 % suhteessa Β KT: hen ja 7 % koko työlli­syydestä).
Moreover, lower food prices following accession contributed to driving inflation down in 1995-97.
Lisäksi liittymistä seurannut ruuan hinnan aleneminen auttoi osaltaan hidastamaan inflaatiota vuosina 1995­97.
With the recession, the already high weight of general government in the economy soared.
Taantuman myötä julkisen talouden jo entuudestaan suuri osuus taloudesta kääntyi jyrkkään nousuun.
Current expendi ture rose from 40 % of GDP in 1989 to 58.9 % in 1993.
Juoksevat menot nousivat 40 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1989 58,9 prosenttiin vuonna 1993.
As the authorities tried to prevent the deficit from rising more than implied by cyclical developments, current receipts also rose (from 49.6 % of GDP in 1989 to 54.4 % in 1994).
Viranomaisten pyrkiessä estämään alijäämää kasva­masta suuremmaksi kuin suhdannekehitys edellytti, myös verotulot nousivat (vuonna 1989 ne olivat 49,6 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 1994 54,4 pro­senttia suhteessa BKT:hen).
This was largely explained by the need to raise social security contributions, when the system of unemployment benefits (based on balanced yearly accounts) saw its resources strained by the soaring needs of the unemployed.
Tämä johtui suurelta osin tarpeesta kasvattaa sosiaaliturvamaksuja, kun työttö­myyskorvausjärjestelmän (tasapainossa olevien vuosit­taisten tilien perusteella) varat aikoivat huveta työttö­mien jyrkästi kasvaneiden tarpeiden vuoksi.
The share of social security contributions in GDP rose from 11.6 % in 1989 to 16.2 % in 1994.
Sosiaaliturvamaksujen osuus BKT:stä nousi vuoden 1989 11,6 prosentista 16,2 prosenttiin vuonna 1994.
Despite some cuts since 1995 (the ratio has since fallen to 13.5 % in 1998), the adverse incentives for employment of the high social security contributions, and more generally of the high tax wedge, are still one major issue of the pending reforms in Finland.
Eräistä vuodesta 1995 lähtien toteutetuista leikkauk­sista huolimatta (suhde oli supistunut 13,5 prosenttiin vuonna 1998) suurien sosiaaliturvamaksujen työllistä­mistä haittaava vaikutus ja leveä verokiila yleisemmin­kin ovat edelleen eräs keskeinen käynnissä olevan talousuudistuksen ongelma Suomessa.
This is more so the case as, despite some recent measures, the weight of direct taxes in GDP is also still higher than it was in the late 1980s or in 1994 (3).
Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, että eräistä taannoisista toimenpi­teistä huolimatta välittömien verojen suhde BKT:hen on edelleenkin korkeampi kuin 1980­luvun lopulla tai vuonna 1994 (3).
Fiscal policy did not play a particularly active role during the recession.
Finanssipolitiikalla ei ollut erityisen aktiivista roolia taantuman aikana.
It was markedly expansionary in 1987, followed by a less unclear stance in 1988 and 1989 ('), and throughout the recession years it remained broadly neutral.
Se oli 1980­luvun lopulla huomatta­van elvyttävää, mutta sen jälkeen sen viritys oli vähem­män selkeä vuosina 1988 ja 1989 (') ja koko taantuman ajan se pysytteli yleisesti ottaen neutraalina.
The government balance swung from a surplus of 6.3 % of GDP in 1989 to a deficit of 8.0 % of GDP in 1993 due to the impact of the automatic stabilisers and mounting interest payments.
Julkisen talouden rahoitustasapaino oli vuonna 1989 ylijäämäi­nen (6,3 % suhteessa BKT:hen), mutta kääntyi auto­maattisten vakauttajien ja kasvavien korkomenojen vaikutuksesta alijäämäiseksi vuonna 1993 (8,0 % suh­teessa BKT:hen).
In 1995, with the recovery already on sound ground, the new government adopted a tighter fiscal stance, reflected in the first convergence programme of September 1995, a policy stance that has been pursued until the present.
Vuonna 1995, jolloin elpyminen oli jo vahvalla pohjalla, uusi hallitus kiristi finanssipoli­tiikkaa, joka näkyi ensimmäisessä syyskuussa 1995 laaditussa lähentymisohjelmassa. Tätä finanssipolitii­kan viritystä on noudatettu tähän saakka.
Nevertheless, the improvement in the government accounts also owes much to the strong economic growth in the last five years.
Julkisen talouden kohentuminen on kuitenkin paljon myös vii­den viime vuoden aikaisen vahvan talouskasvun ansiota.
Due to this buoyant economic growth, to the fiscal consolidation measures and, since 1997, to the falling share of interest payments, the deficit has shrunk rapidly and in 1998 it is estimated that it has turned into a surplus of around 1 % of GDP.
Vahvan talouskasvun, julkisen talouden rahoi­tusaseman vahvistumisen ja vuodesta 1997 lähtien kor­komenojen alentuneen osuuden ansiosta alijäämä on supistunut nopeasti ja vuonna 1998 sen arvioidaan kääntyneen noin yhden prosentin ylijäämäksi suhteessa BKT:hen.
At present, the macroeconomic situation in Finland is relatively favourable and the fundamentals are sound.
Suomen tämänhetkinen taloudellinen tilanne on suh­teellisen suotuisa, ja talouden perustekijät ovat vahvat.
Since the end of the recession, average GDP has been growing at a yearly rate close to 5 %.
Taantuman loppumisen jälkeen kokonaistuotanto on kasvanut keskimäärin 5 prosenttia vuodessa.
Inflation has remained low and real wages have been rising below labour productivity.
Inflaatio on säilynyt hitaana ja reaalipalkkojen nousu on pysynyt tuottavuuden nousun alapuolella.
The government accounts are moving into surplus.
Julkisen talouden rahoitusasema on kääntymässä ylijäämäiseksi.
External competitiveness is good and the current account posts a sizeable surplus, which hints at a stronger growth potential of domestic demand.
Ulkoinen kilpailukyky on hyvä, ja vaihtotase on run­saasti ylijäämäinen, mikä viittaa kotimaisen kysynnän kasvupotentiaalin vahvistumiseen.
Moreover, both households and the corporate sector have reduced their indebtedness to sound levels.
Lisäksi sekä kotita­louksien että yritysten velkaantuneisuus on alentunut hyvälle tasolle.