natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Over the next 30 years, the three groups broadly corresponding to the social and economic structure in terms of the role they play (children and students (i.e. those econ­omically dependent), active adults, retired adults) will undergo considerable changes in numbers.
Seuraavien kolmenkymmenen vuoden aikana ne kolme ryhmää, jotka karkeasti ottaen vastaavat tehtäviltään taloudellis­sosiaalista järjestystä (lapset ja opiskelijat, taloudellisesti riippuvaiset; työssä käyvät aikuiset; eläkkeellä olevat aikuiset), koke­vat huomattavia työvoimaan vaikuttavia muutoksia.
Population variation
Väestön vaihtelu
Percentage increase between 1977 and 1992*
Kasvu prosentteina 1977—1992 n«~« ihic­mic,
> =12 6-12 0-6 ] 60 ¡ < -6 i data not available • Certain data for Germany: 1989-92 " French overseas departments: 1982-92 • Border of Ireland: 1977-89 • Some data of Netherlands: 1979-92 'Austria, Finland: 1981-92 ' Sweden: 1985-92
Tietyt tiedot Saksan osalta: 1980—1992 Ranska, merentakaiset departementit: 1982—1992
Regional differences with drastic consequences
Merkittävä alueellinen ero
Depopulation equals disruption of there gional demographic structure
— väestön keskittyminen suuria kaupunkeja enemmän tai vähemmän yhdistäviin käytäviin.
It generally gives rise to significant imbalances in the population structure.
Autioituminen alueellisen väestökehityksen rakenteen epätasapainon aiheuttajana
Regional disparities in such demographic characteristics are becoming a source of se rious concern.
Alueellinen jakautuminen, jolla on tällaisia piirteitä, on huolestuttavaa.
Highly uneven distribution of ageing could completely derail the jobcreation potential in the regions and in crease the concentration of needs, and hence resources, relating to the infrastructure supplying specific services.
Huomattavan epätasainen ¡käjakautuma voi tuhota lopullisesti työvoiman kehitys mahdollisuudet alueilla ja kasvattaa tarpeiden sekä voimavarojen keskittymistä erityisiksi palveluinfrastruktuureiksi.
This could give rise to major inequalities in the scope individual regions have to achieve economic and demographic growth.
Tämä voi johtaa huomattavaan taloudellisen ja väestöllisen voiman epäsuhteeseen alueiden välillä.
Against this background, the information shown on Map 1 (NUTS 3 level) calls for specific comment. ment.
Tässä suhteessa kartassa 1 olevat, NUTS-tasoa 3 koskevat tiedot ansaitsevat erityisen kommentin.
These two factors - the former particularly affecting adults and the second, by its very nature, more often young people - have an extensive stimulatory effect on the ageing of populations, with all the consequences that this can have for the development of the regions concerned.
Väestön väheneminen tietyillä alueilla, esimerkiksi entisessä Itä-Saksassa, voi olla seurausta poispäin suuntautuvasta muuttoliikkeestä ja väestön kasvun luonnollisesta laskusta. Tästä seuraa yleensä huomattavaa epätasapainoa väestörakenteessa.
Towards spatial duality and bigger cities
Kohti alueellista kahtiajakoa ja suurkaupungistumista
In several Member States, the data show both limited and extensive areas of depopulation and other, smaller, zones of demographic growth.
Useista jäsenvaltioista tulevat tiedot kertovat yhtenäisistä ja laajoista väestöstä tyhjenevistä alueista sekä toisista alueista, joilla on väestönkasvua.
A number of factors are common to these population growth zones:
Tiheästi asutuilla alueilla on monia yhteisiä piirteitä:
(i) the attraction of the southern coastal regions, as a result of their better climate and the associated industrial development;
— etelän rannikkovyöhykkeiden ja niiden ilmaston vetovoima yhdistyy tämän vetovoiman luomaan teollisuuteen;
(ii) the increasing density of metropolis populations, associated with depopulation of the city centres (examples include the Paris region);
— suurkaupunkien asutuksen tiheneminen, johon liittyy, kuten Pariisin alueella, näiden kaupunkien keskustan autioituminen;
THE IMPACT OF REGIONAL DIFFERENCES ON OVERALL POLICIES
ALUEELLISTEN EROJEN VAIKUTUS POLITIIKKAAN KOKONAISUUTENA
Issues such as employment or social protection are often examined in terms of an entire country.
Työllisyyden ja sosiaaliturvan kaltaisia kysymyksiä pohditaan usein kokonaisvaltaisesti.
This is also true of demographic aspects.
Sama koskee myös väestökehityksen näkökohtia.
However, it is not unlikely that increasing disparities at a regional level might be responsible for the trends observed at a national level.
Ei kuitenkaan ole epätodennäköistä, että alueellisella tasolla ilmenevä kasvuero vaikuttaisi suuntauksiin, joita voidaan todeta koko maan tasolla.
After all, the management of health care, education or housing resources, or of the transport or labour-market infrastructure, depends largely on the age structure of the population at a local level.
Terveydenhuollon, koulutuksen, asumisen, kuljetusinfrastruktuurien tai työmarkkinoiden resurssien hallinta riippuu kuitenkin paljon väestön paikallisesta ikärakenteesta. teesta.
Moreover, regional disparities in demographic changes are also a potential source of specific so cial problems which are more difficult to resolve.
Lisäksi väestökehityksen dynamiikkaan vaikuttava alueellinen epätasapaino voi myös aiheuttaa sosiaalisia ongelmia, joita on vaikea hallita.
Certain sociodemographic situations may make populations dependent on their place of residence, for example, and thus reduce the scope for minimizing regional disparities through geographic mobility.
Tietyt sosiaaliset ja väestölliset ongelmat voivat sitoa väestöt kotiseudulleen ja estää siten alueellisen epätasapainon ratkeamisen maantieteellisen liikkuvuuden myötä.
This is true of great age, which makes people physically less mobile, the shortage of personal resources and the cost of housing.
Tämä on tavallista korkeassa iässä, jolloin fyysinen liikkuvuus estyy, henkilökohtaiset voimavarat ovat vähäiset, asuminen on kallista jne.
It would be useful to analyse the process and future trends of regional demographic changes in order to study their links with regional development and, above all, with employment trends.
Olisi hyödyllistä analysoida alueiden väestödynamiikan tulevia prosesseja ja suuntauksia sekä tutkia sen suhdetta alueiden ja erityisesti työllisyyden kehitykseen.
Trends ¡n the economic indicator of fertility over the past 40 years
Syntyvyyden suhdannetunnusluvun kehitys neljänkymmenen viime vuoden aikana
Data for Switzerland and Norway have been added to illustrate the geographical dimension of homogeneous demographic behaviour.
Näissä kaavioissa olevat Sveitsiä ja Norjaa koskevat tiedot esitetään yhdenmukaisten väestöpiirteiden maantieteellisen ulottuvuuden havainnollistamiseksi.
Observation period (years)
Havainnointivuodet
The two driving forces behind ageing
Ikääntymisen kaksi aiheuttajaa
The fall in fertility
Syntyvyyden lasku
(iii) Germany and Austria, with a similar demographic history, where the 'baby boom' took place earlier and fertility levels have remained very low (1.4 to 1.6) for al most 20 years;
— Saksa ja Itävalta, joiden väestökehitys on ennen ollut samankaltaista, joissa "suuret ikäluokat" syntyivät aiemmin kuin muualla ja joissa syntyvyys on lähes 20 vuoden ajan taantunut hyvin alhaisille tasoille (1,4—1,6).
By reducing year after year the numbers of newborn children, the fall in fertility which began about 1965 has now produced an age pyramid steadily narrowing towards the base.
Syntyvyyden lasku alkoi vuoden 1965 paikkeilla, ja vastasyntyneiden määrä on vähentynyt vuosi vuodelta, joten nykyinen ikäpyramidi on yhä kapeampi.
(iv) the southern countries and Ireland where the fall in fertility came much later, but was sudden and has not yet stabilized (1.1 to 1.4).
— Etelä-Euroopan maat ja Irlanti, joissa syntyvyyden lasku on ollut myöhäisempää mutta rajua ja joissa syntyvyys ei ole vielä vakiintunut (1,1—1,4).
Accordingly, a significant disproportion between the < 45 and 45+ agegroups can be expected around the year 2025 in these countries. Past long-term fertility trends do seem to provide some evidence for the spread of a model which would see the countries of the Union converging at much more uniform levels than 40 years ago.
Syntyvyyden tarkastelu edeltävän pitkän aikavälin osalta antaa tosin kuvan tietyn laisesta hajonnasta, jonka mukaan unionin valtiot voisi jakaa selvästi vähemmän hajanaisiin tasoihin kuin neljäkymmentä vuotta sitten.
However, variations in the rate of decrease, and the considerable differences in the point of departure (see Figure 4) mean that Member States are experiencing the ageing process in very different ways.
Laskuvaiheen vaihteleva ajankohta ja erilaiset lähtökohdat (ks. kaavio 5) vaikuttavat kuitenkin niin, että ikääntyminen on jäsenvaltioissa erittäin epätasaista.
Four different fertility patterns can be identified: tified:
Syntyvyyden historiassa on olennaisesti neljänlaisia tapauksia:
(i) the northern countries (Sweden, Finland and Denmark) are notable for the upturn in fertility towards the end of the 1980s: current levels are the highest in the Union (between 1.7 and 2.1) despite a recent downward turn;
— Pohjoismaat (Ruotsi, Suomi ja Tanska), joille on ominaista syntyvyyden elpyminen 1980-luvun lopulla ja joiden nykyiset syntyvyystasot ovat unionin korkeimmat (1,7—2,1) huolimatta viimeaikaisesta käänteestä laskusuuntaan.
(ii) the central countries (United Kingdom, the Netherlands, Belgium, France and Luxembourg), where since about 1975 fertility has fluctuated at levels lower than the 2.1 threshold which would maintain the population (1.5 to 1.8);
— Keski-Euroopan maat (Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat, Belgia, Ranska ja Luxemburg), joissa syntyvyys on vuoden 1975 paikkeilta vaihdellut sukupolvien korvautumisen varmistavan kynnyksen 2,1 alapuolella (1,5—1,8).
Longer life: progress and convergence within the Union
Eliniän piteneminen kehitys ja vertailua f
Life expectancy- 1993 Life expectancy- 1960
Odotettavissa oleva elinikä 1960
The fall in mortality
Kuolleisuuden lasku
Since 1960, life expectancy has increased in all countries, but it is interesting to note that the greatest progress has been in those countries where, initially, life expectancy was the shortest.
Odotettavissa oleva elinikä on yleisesti pidentynyt vuodesta 1960 lähtien, mutta on kiinnostavaa todeta, että suurimmat edistysaskeleet ovat toteutuneet maissa, joissa odotettavissa oleva elinikä oli alun perin lyhyin.
In the past, this rapid progress was primarily due to reducing in fant mortality.
Aiemmin tämä nopea edistys aiheutui lapsikuolleisuuden vähenemisestä.
Nowadays, it involves particularly those aged over 60, thanks to the progress achieved in the prevention and treatment of cardiovascular diseases and cancer.
Tällä hetkellä kuolleisuuden lasku koskee lähinnä yli 60-vuotiaita sydän- ja verisuonitautien sekä syövän ehkäisyn ja hoidon kehittymisen ansiosta.
Another major contributor has been a shift towards a better lifestyle - balanced diets, cessation of smoking, participation in sport and regular medical checks.
Myös kehitys kohti parempaa elämäntapaa - tasapainoinen ravinto, tupakoimattomuus, liikunta, säännölliset lääkärintarkastukset - on vaikuttanut merkittävästi.
When it comes to death, men and women are not always equal.
Kuoleman edessä miehet ja naiset eivät vielä ole tasa-arvoisia.
On average, women still live approximately six years longer than men, which means that the elderly population is predominantly female.
Naiset elävät keskimäärin kuusi vuotta vanhemmiksi kuin miehet, mistä syystä ikääntynyt väestö on voimakkaasti naisvaltainen.
However, advances in life expectancy run parallel for both sexes.
Odotettavissa oleva eliniän piteneminen koskee kuitenkin kumpaakin sukupuolta.
GREAT SOCIAL AND REGIONAL DISPARITIES IN LIFE EXPECTANCY
ODOTETTAVISSA OLEVASSA ELINIÄSSÄ ON PAUON SOSIAALISTA JA ALUEELLISTA VAIHTELUA
Longer life is not a self­evident fact, it results from a combination of behavioural factors (diet, smoking, sport, medical supervision) which are themselves strongly influenced by socioeconomic status (education, type of work, income, unemployment), together with technical progress and advances in medical knowledge, the quality of the environment (exposure to harmful agents) and social progress (access to appropriate care, prevention of disease and accidents, information).
Eliniän piteneminen ei ole itsestään selvä saavutus, vaan se aiheutuu eri käyttäytymistekijöistä (ravinto, tupakka, liikunta, lääkärinhoito), jotka liittyvät lujasti sosiaaliseen ja taloudelliseen asemaan (koulutus, työn laatu, tulot, työttömyys), tekniikan ja lääketieteen kehitykseen, ympäristön laatuun (altistuminen vaarallisille aineille) sekä sosiaaliseen edistykseen (mahdol­lisuus asianmukaiseen hoitoon, sairauksien ja onnettomuuksien ehkäisy, tieto).
These parameters reveal significant regional and social differences, creating major health dispar­ities.
Näihin tekijöihin sisältyy huomattavaa alueellista ja sosiaalista hajontaa, mikä aiheuttaa suu­ria kuiluja terveyden alalla.
It would be worthwhile taking a detailed look at them at regional level.
Näiden tutkiminen alueellisella tasolla olisi hyödyllistä.
COULD IMMIGRATION BE USED TO COMPENSATE FOR DEMORAPHIC AGEING?
ONKO IKÄÄNTYMISTÄ TARKOITUKSENMUKAISTA TASOITTAA TURVAUTUMALLA MUUTTOLIIKKEESEEN?
The question is often asked, and it is useful to have the facts to answer it.
Kysymys tulee usein esille, ja siihen kannattaa vastata tukeutumalla numeroihin.
As noted above, age­ing involves an increase in the proportion of the older generations in relation to the younger ones.
On sanottu, että ikääntyminen vastaa iäkkäiden sukupolvien osuuden kasvua nuorempien suhteen.
The following graph shows two curves: the lower one comprises the migration balance (im­migrants minus emigrants) estimated in accordance with a 'medium' scenario; in other words, a net immigration of 525 000 per year.
Seuraavassa kaaviossa on kaksi käyrää: alemmassa ovat muuttosaldot (maahanmuuttajien määrän ja maastamuuttajien määrän erotus) "keskisuuren" mallin mukaisesti arvioituna, eli 520 000 nettomaahanmuuttajaa vuodessa.
The upper curve represents the net immigration to the Union which would be necessary to maintain the 60+: 20­59 years ratio at its 1995 level.
Ylempi käyrä esittää sitä maahanmuuttajien net­tomäärää, joka unioniin olisi saatava, jotta suhde 60+/20—59 vuotta pysyisi vuoden 1995 tasolla.
In comparison to current levels, net immigration to the Union would have to rise from half a mil­lion to 5 to 7 million for the 'baby boom' effect to disappear completely ­ even though the basic method used for calculations is the least favourable towards ageing in that it ignores ageing among migrants themselves and instead regards them all as being in the active age category.
Nykyisiin tasoihin nähden unioniin muuttavien nettoaaltojen olisi noustava puolesta miljoo­nasta 5­7 miljoonaan, jotta suurten ikäluokkien vaikutus häviäisi kokonaan. Tämäkin arvio perustuu menetelmään, jossa laskentatapa ei painota vanhenemista, koska maahanmuutta­jien ei siinä oleteta vanhenevan, vaan heidät lasketaan koko ajan työikäisten luokkaan.
The results of this simulation show just how inevitable demographic ageing in the Union really is.
Tämän mallin tulokset osoittavat hyvin, kuinka väistämätöntä unionin ikääntyminen on.
To compensate for the effects of the baby boom would require 8 to 14 times as many immigrants as is the case today.
Suurten ikäluokkien vaikutuksen tasoittamiseksi tarvittaisiin 8—14 kertaa enemmän maahanmuuttajia
warn Levels necessary to compensate totally for ageing ■■■ Immigrants under the 'medium' scenario
Ikääntymisen tasoittamiseksi tarvittavat tasot Keskisuuressa mallissa ennakoidut maahanmuuttajat c
Migration: a major role in growth, but inadequate compensation for ageing
Muuttoliikkeet ovat tärkeä osa kasvua, mutta ne eivät vähennä ikääntymisen vaikutuksia
(iii) While migration between the Union and third countries is highly cyclical, mobility between Member States shows a fundamental trend: a decrease in migration flows or, at least, stabilization at relatively low levels.
— Kun unionin ja sen ulkopuolisten maiden välinen muuttoliike perustuu selvästi suhdanteisiin, liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä osoittaa puolestaan selvästi yhden perussuuntauksen: muuttoaallot vähenevät tai ainakin vakiintuvat jokseenkin alhaisille tasoille.
Unfortunately, data in this field are patchy and of varying quality.
Tältä alueelta saadut tiedot ovat ikävä kyllä sirpaleisia ja laadultaan vaihtelevia.
More de tailed investigation would help to under stand migratory movements at different geographical levels and thus to situate them in their own particular context.
Olisi hyödyllistä jatkaa tutkimuksia muuttoliikkeiden ymmärtämiseksi eri maantieteellisillä tasoilla ja niiden sijoittamiseksi niille ominaisiin ympäristöihin.
Statistics available for the analysis of migration flows are unfortunately incomplete and often not comparable between the Member States.
Valitettavasti käytettävissä olevat muut toliikkeitä koskevat tilastot ovat epätäydellisiä ja usein vertailukelvottomia jäsenvaltioiden välillä.
For example, some countries classify asylum seekers as immigrants, whereas others do not.
Jotkin maat määrittelevät turvapaikanhakijat maahanmuuttajiksi, toiset eivät.
Nevertheless, the in formation we do have on flows into the Eu ropean Union is sufficient to identify a number of background trends.
Euroopan unioniin suuntautuvista muuttoaalloista kerätyistä tiedoista on kuitenkin mahdollista eritellä useita peruspiirteitä:
(iv) Given the fall in fertility and the ageing of the population, the migration balance will become an increasingly important factor in demographic growth in the Union.
— Syntyvyyden laskun vuoksi ja ikääntymisen yhteydessä muuttoliike menettää jatkuvasti merkitystään unionin väestön kasvussa.
(i) Migration flows into the Union have, particularly in recent years, been very closely associated with particular historical events (German unification, the break-up of the Communist Bloc and the conflict in the for mer Yugoslavia).
— Varsinkin viime vuosina unioniin suuntautuneet muuttoaallot ovat liittyneet kiinteästi suhdannetapahtumiin (Saksan yhdistyminen, itäblokin hajoaminen, Jugoslavian konflikti).
It is unlikely that the high levels of immigration observed between 1990 and 1994 (over 1 million per year) will continue.
Ei ole kovinkaan todennäköistä, että vuosina 1990— 1994 todetut muuttoluvut, yli miljoona henkeä vuodessa, säilyisivät samalla tasolla.
It should be noted that during the 1970s, the annual average was approximately 300 000, turning by the beginning of the 1980s into net emigration.
Muistettakoon, että 1970-luvulla näiden lukujen vuosikeskiarvo oli noin 300 000 ja että ne muuttuivat negatiivisiksi 1980-luvun alussa.
(ii) In recent decades, controlled immigration of workers has progressively given way to the immigration of migrants' families, and to asylum seekers.
— Viime vuosikymmenien aikana työn tekijöiden hallitun muuton tilalle on tullut muuttajien ja turvapaikanhakijoiden perheiden muuttoliike.
This is shown by the fact that the number of foreigners as a proportion of the entire workforce has remained steady.
Ilmeisesti ulkomaalaisten osuus kaikista työntekijöistä on pysynyt aivan vakaana.
T he demographic future of the Union is therefore determined by four major trends: a general, more or less immi­ to the younger generations, and how will the latter finance pensions?
Mitä myönnytyksiä ikäihmiset tekevät nuoremmille sukupolville, ja kuinka nuoremmat ottavat kantaakseen eläkkeiden rahoittamisen aiheuttaman taloudellisen taakan?
There can be no doubt that the principle of solidarity between generations will emerge as a key factor in the adjustments which will have to be made.
Sukupolvien välisen solidaarisuuden pe riaatteesta tulee epäilemättä tulevien mukautusten avaintekijä.
The conditions for dialogue between the social partners nent, fall in population, a decline in the number of children and young people, a sig­nificant drop in the number of people of working age and, finally, an explosion in the number of people approaching retirement and old age.
ennemmin tai myöhemmin, lasten ja nuorten vähäisyys, työikäisten merkittävä väheneminen ja vähitellen eläkkeelle siirtyvien ja vanhenevien ihmisten määrän räjähdyksenomainen kasvu.
These factors, which as we have seen are structural and not curable by migration (given the latter's present scale relative to the magnitude of these changes), necessitate an in-depth study of their conse­quences on employment, education and so­cial interaction in its entirety.
On todettu, että nämä tekijät ovat rakenteellisia ja että muuttoliike nykyisessä koostumuksessaan ja muutostensa laajuudessa ei pysty tasapainottamaan niitä, mikä pakottaa meidät pohtimaan entistä enemmän työllisyyttä, koulutusta ja kaikkea sosiaalista elämää koskevia seurauksia. sia.
With ageing, and if present rates of econ­omic growth are maintained, the average incomes of citizens are likely to be affected.
Juuri kuvaamamme väestökehitys, jonka jälkivaikutukset aiheuttavat erilaisia, mutta aina mullistavia tilanteita eri jäsenvaltioissa, tuntuu useilla alueilla:
The demographic trends just described, and whose 'timebomb' effects will have a vary­ing - but always powerful - impact in the Member States, will be felt in a great many fields.
Vanhenemisen myötä ja jos nykyinen talouden kasvu pysyy ennallaan, kansalaisten keskimääräiset tulot mahdollisesti muuttuvat.
The economy in its wider sense
Talous laajassa merkityksessä.
How can our systems be adapted to demo­graphic change?
Kuinka voimme mukauttaa järjestelmämme näihin väestömuutoksiin?
This is the key question, but one that cannot be answered in isola­tion.
Tämä on ratkaiseva kysymys, mutta siihen ei ole olemassa yhtä ainoaa vastausta.
The phenomena involved are inter­linked and strategies must ally purely econ­omic imperatives with the social dimension of the proposed change.
Kyseessä olevat ilmiöt liittyvät toisiinsa, ja kaikissa ratkaisuyrityksissä on yhdistettävä puhtaasti taloudelliset vaatimukset esitetyn muutoksen sosiaaliseen ulottuvuuteen.
It is mainly by en­suring respect for and full use of its human resources that the Union will succeed in con­verting what is currently seen as a problem into an advantage.
Tämän tekee mahdolliseksi etenkin niiden nykyisin ongelmana koettujen inhimillisten voimavarojen kunnioittaminen ja hyväksikäyttö, jotka unioni onnistuu muuttamaan voimatekijöikseen.
Hitherto centred around a certain type of goods and services, the labour market will have to adapt to a different kind of de­mand, principally in the fields of education, housing, health, transport and leisure.
Työmarkkinoiden, jotka tähän saakka ovat suuntautuneet tietynlaisiin hyödykkeisiin ja palveluihin, on mukauduttava erilaiseen kysyntään, pääasiassa koulutuksen, asumisen, terveydenhuollon, kuljetusten ja vapaa-ajan aloilla.
This will have to be done precisely at a time when those producing the resources need­ed by the economy are steadily decreasing in numbers and when the future genera­tions (who will have to be highly educated and trained if growth is to be achieved) will also be fewer and fewer in number.
Tämän muutoksen on tapahduttava samalla kun juuri ne, jotka tuottavat taloutemme tarvitsemia voimavaroja, vähenevät koko ajan, ja tulevaisuuden sukupolvet, joiden on talouden kasvun kannalta oltava korkeasti koulutettuja, käyvät määrältään yhä vähäisemmiksi.
Social protection and solidarity between generations
Sosiaaliturva ja sukupolvien välinen solidaarisuus.
As an aid to analysing the situation, the role of demographic change is assessed below from two points of view: employment and social protection.
Seuraavassa esitetään kaksi tekijää, jotka helpottavat tässä arvioidun tulevan väestökehityksen merkityksen tarkastelua: työllisyys ja sosiaaliturva.
An attempt is made to provide preliminary figures to assist evalua­tion of the impact on these two areas of shifts in population structure in the medium and long term.
Pyrimme osoittamaan joitakin ensisijaisia numerotietoja, jotka auttavat arvioimaan muu tosten vaikutusta väestörakenteeseen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä näillä kahdella alueella.