natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that letter it stated that, if the applicant brought an action before the Court of First Instance, it would not take any steps to recover the fine while the case was pending before the Court, provided that interest accrued on the amount due from the date on which the period for payment expired and that a bank guarantee acceptable to the Commission and covering both the principal sum and interest was provided no later than that date.
Komissio täsmensi kirjeessään, että jos kantaja nostaa kanteen ensim­mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, komissio ei ryhdy minkäänlaisiin perimistoimiin sinä aikana, jolloin asia on vireillä tässä tuomioistuimessa, siltä osin kuin velka on sen maksamiselle asetetun määräajan päättymisestä alkaen korollinen ja kun komissiolle toimitetaan viimeistään tämän mää­räajan päättyessä pankkitakaus, jonka se hyväksyy ja joka kattaa päävelan korkoineen.
By letter of 16 December 1998, the applicant asked for a dispensation from the obligation to provide a bank guarantee.
Kantaja pyysi 16.12.1998 päivätyssä kirjeessään vapautusta velvollisuudesta asettaa pankkitakaus.
The Commission rejected that request by letter of 10 February 1999, taking the view, in particular, that it had to be possible to raise the required guarantee from among "the company's partners, bankers or shareholders".
Komissio hylkäsi tämän pyynnön 10.2.1999 päivä­tyssä kirjeessään katsoen, että 'pankkien ja yrityksen osakkaiden' oli mah­dollista asettaa vaadittu takaus.
(b) a payment scheme allowing the company to pay in instalments provided that late payment interest [was] calculated and that the outstanding balance of the debt [was] covered by a standard bank guarantee".'
Komissio totesi lisäksi, että se oli valmis hyväksymään a) pankkitakauksen, joka oli voimassa yhden vuoden ajan (ja jonka voi­massaoloa pidennettiin automaattisesti tai joka oli maksettava päävelan erääntyessä) ja joka oli liitteessä esitetyn, pankkitakausta koskevan mallin mukainen; b) maksujärjestelmän, jonka mukaan yritys saattoi maksaa sakon osissa sillä edellytyksellä, että viivästyskorko laskettiin ja että velan maksamatta oleva määrä katettiin tavallisella pankkitakauksella."
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 7 December 1998, the appellant sought annulment of Decision 1999/243.
Kantaja vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 7.12.1998 toimittamassaan kanteessa päätöksen 1999/243/EY kumoamista.
By separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 1 March 1999, the appellant lodged an application pursuant to Article 242 EC for suspension of the operation of Decision 1999/243 pending delivery of the judgment in the main proceedings in so far as, in Articles 8 and 10, it requires the appellant to pay a fine of EUR 13 750 000, no attendant obligation to be placed on the appellant to provide the bank guarantee demanded by the Commission in its letter of 25 September 1998 as a condition for not immediately enforcing recovery of that fine.
Kantaja esitti erillisellä kirjelmällä, joka toimitettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 1.3.1999, EY 242 artiklan mukaisen vaatimuksen päätöksen 1999/243/EY täytäntöönpanon lykkäämisestä siihen asti kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaisee pääasian, siltä osin kuin päätöksen 8 ja 10 artiklassa määrätään kantajalle 13 750 000 euron suuruinen sakko ilman, että kantajan olisi asetettava komission 25.9.1998 päivätyssä kirjeessään vaatima pankkitakaus edellytykseksi sille, että tätä sakkoa ei peritä välittömästi.
In the order under appeal it was found that the object of the application was in fact solely to obtain dispensation from the obligation to provide a bank guarantee as a condition for the fine imposed by Decision 1999/243 not being recovered immediately. It was then considered whether the appellant had proved that it was impossible for it to provide the guarantee demanded without jeopardising its existence and that the condition relating to urgency was therefore satisfied.
Valituksen kohteena olevasta määräyksestä ilmenee välitoimista päättävän tuo mioistuimen todenneen, että kantaja vaatii ainoastaan vapautusta velvollisuudesta asettaa pankkitakaus, jonka täyttäminen on edellytyksenä sille, että päätöksessä 1999/243/EY määrättyä sakkoa ei peritä välittömästi, jonka jälkeen välitoimista päättävä tuomioistuin tutki, onko kantaja osoittanut, että sen oli mahdotonta asettaa vaadittu takaus niin, ettei sen olemassaolo olisi vaarantunut, ja että kiireellisyyttä koskeva edellytys siten täyttyisi.
Initially, the President of the Court of First Instance acknowledged that the appellant had established with sufficient certainty that it was unable, by itself, to obtain the bank guarantee required by the Commission (paragraphs 61 to 63).
Välitoimista päättävä tuomioistuin totesi ensinnäkin valituksen kohteena olevan määräyksen 61—63 kohdassa, että kantaja on esittänyt riittävää näyttöä kyvyttömyydestään asettaa itse komission vaatima pankkitakaus.
However, the view was taken that, when assessing the appellant's ability to provide the bank guarantee, account had also to be taken of the group of undertakings to which it belonged, directly or indirectly, bearing in mind both the
Kuten valituksen kohteena olevan määräyksen 64 kohdasta ilmenee, välitoimista päättävä tuomioistuin katsoi kuitenkin, että jotta voitaisiin arvioida kantajan kykyä asettaa kyseinen takaus, on otettava huomioon se yhtiöiden muodostama
10 It was concluded that the appellant had not adduced evidence capable of proving that Hanjin — an undertaking which holds an 80% stake in the appellant, its subsidiary, and which was also an addressee of Decision 1999/243 — was not in a position to assist it for the purpose of providing the guarantee required by the Commission (paragraphs 65 to 69).
10 Tältä osin valituksen kohteena olevan määräyksen 65—69 kohdasta ilmenee, että kantaja ei ole tuonut esiin seikkoja, jotka osoittaisivat, että Hanjin, joka omistaa valittajan 80 prosentin osuudella ja jolle päätös 1999/243/EYon myös osoitettu, ei voinut tukea sitä komission vaatiman takauksen asettamiseksi.
11 In particular, the fact that the appellant's shareholders, including Hanjin, had clearly stated that they did not intend to support the appellant did not prove that they were prevented from so doing.
11 Etenkin vaikka valittajan osakkaat, kuten Hanjin, ilmaisivat selvästi, että niiden aikomuksena ei ollut tukea valittajaa, nämä päätökset eivät kuitenkaan osoita, etteivät ne olisi voineet tehdä sitä.
On the contrary, evidence produced by the Commission, which the appellant made no serious attempt to dispute, indicated that Hanjin's performance in 1998 had been healthy, as was its financial forecast for 1999.
Komissio on päinvastoin esittänyt seikkoja, joiden perusteella se pyrki osoittamaan, että Hanjinin tulos vuodelta 1998 oli hyvä ja että se odotti voitollista tulosta myös tilivuodeksi 1999, ilman että kantaja olisi tosiasiassa riitauttanut nämä seikat.
12 On the ground that the condition relating to urgency had not therefore been satisfied, the application for interim relief was dismissed and the other pleas and arguments put forward by the appellant in support thereof were not considered.
12 Välitoimista päättävä tuomioistuin katsoi näin ollen, että kiireellisyyttä koskeva edellytys ei täyty, joten se hylkäsi hakemuksen, ilman että olisi ollut tarpeen tutkia valittajan hakemuksensa tueksi esittämiä muita kanneperusteita ja väit­teitä.
13 By way of a preliminary point, the appellant states that, following the order under appeal, it submitted to its shareholders a third request for assistance in providing
13 Kantaja toteaa ensinnäkin, että se oli valituksen kohteena olevan määräyksen antamisen jälkeen pyytänyt osakkailtaan kolmannen kerran, että nämä tukevat
First plea in law
Ensimmäinen valitusperuste
14 The first plea in law raised by the appellant is that, in relying on the fact that the appellant had failed to show that one of its three shareholders was 'prevented' from offering it assistance, the President of the Court of First Instance misinterpreted the condition relating to urgency and wrongly concluded that a risk of serious and irreparable damage had not been established.
14 Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti oli tulkinnut virheellisesti kiireellisyyttä koske vaa edellytystä sillä perusteella, että valittaja ei ollut osoittanut, että yksi sen kolmesta osakkaasta ei voinut tukea sitä, ja ensimmäisen oikeusasteen tuo mioistuimen presidentti katsoi näin ollen virheellisesti, että vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa koskevan riskin olemassaoloa ei ollut osoitettu.
In reality, satisfaction of the condition required by the President of the Court of First Instance lies outside the appellant's control.
Välitoimista päättävän tuomioistuimen edellyttämän edellytyksen täyttyminen ei valittajan mukaan riippunut sen tahdosta.
15 According to the appellant, the relevant question is not whether its shareholders are in a position to provide assistance but rather whether it, the appellant, has done everything that might reasonably be expected of it to procure such assistance.
15 Valittajan mukaan ratkaiseva kysymys ei ole, voivatko sen osakkaat tukea sitä vaan pikemminkin sen selvittäminen, onko valittaja tehnyt kaiken, mitä siltä voitiin kohtuullisesti odottaa osakkaiden tuen saamiseksi.
16 It is not disputed that the appellant has no means whatsoever, legal or even moral, to extract any form of assistance from its shareholders.
16 Valittajan mukaan ei ole riitautettu, että sillä ei ole mitään oikeudellista tai moraalista keinoa tuen vaatimiseen osakkailtaan.
Theirs is a commercial decision to be taken by each shareholder as it sees fit.
Osakkaiden päätös perustuu kaupallisiin näkökohtiin ja riippuu niiden tahdosta.
17 Moreover, the reasoning of the President of the Court of First Instance rests on the presumption that only one of the shareholders — Hanjin — is in a position to
17 Lisäksi välitoimista päättävän tuomioistuimen arviointi perustuu oletukselle, jonka mukaan vain yksi osakkaista eli Hanjin voisi tukea valittajaa,
18 Furthermore, the appellant contests as wholly unsubstantiated the statement in paragraph 69 of the order under appeal that 'Hanjin is prima facie in a sufficiently healthy position for the conclusion to be drawn that it would be able to provide the applicant with decisive assistance'.
18 Lisäksi valittaja toteaa, että valituksen kohteena olevan määräyksen 69 kohdassa todetaan perusteettomasti, että "Hanjinin tilanne on ensi arviolta riittävän hyvä, jotta voidaan tehdä sellainen johtopäätös, että se kykenee tukemaan kantajaa ratkaisevasti".
It is clear from paragraph 41 that, on the contrary, the appellant had produced evidence to the Court establishing Hanjin's financial difficulties.
Päinvastoin valituksen kohteena olevan määräyksen 41 kohdasta käy ilmi, että valittaja on esittänyt välitoimista päättävälle tuomioistuimelle seikkoja, jotka osoittavat Hanjinin taloudelliset vaikeudet.
On that point, the appellant also refers to a report dated 16 September 1999 appended to its appeal.
Kantaja viittaa tältä osin myös 16.9.1999 päivättyyn selvitykseen, joka on sen valituskirjelmän liit­teenä.
This report, prepared by Professor Tae-Woo Lee of Korea Maritime University, brings to light Hanjin's financial difficulties.
Tässä selvityksessä, jonka on laatinut Korean merenkulkuyliopiston pro­fessori Tae­Woo Lee, valotetaan Hanjinin taloudellisia vaikeuksia.
19 The appellant adds that the five orders referred to in paragraph 64 of the order under appeal have no bearing here since, by contrast with the present case, they did not concern situations in which the applicants had clearly showed that they had requested assistance from their shareholders and that those requests had been expressly rejected.
19 Valittaja lisää, että valituksen kohteena olevan määräyksen 64 kohdassa mainitut määräykset eivät ole käsiteltävänä olevan asian kannalta merkityksellisiä, koska niiden osalta kyse ei ollut tilanteista, joissa olisi selvästi osoitettu, että kantajat olivat pyytäneet tukea osakkailtaan ja että osakkaat olisivat nimenomaisesti kieltäytyneet siitä.
Moreover, those cases concerned mostly wholly-owned subsidiaries and there were no doubts as to the financial capacity of the main shareholder.
Lisäksi näiden määräysten osalta ei ollut epäselvyyttä pää­osakkaan taloudellisen tilanteen suhteen.
Either the orders in question provide no information as to the facts characterising those cases or the cases to which they relate have features distinguishing them from the appellant's situation.
Valittaja korostaa erityisesti, että näissä määräyksissä ei anneta mitään tietoja näiden asioiden tosiseikoista tai että ne koskevat asioita, joissa on tiettyjä eroja valittajan tilanteeseen verrattuna.
20 According to the appellant, it is in practice impossible to prove that its shareholders are 'prevented' from assisting it; as a result, the appellant is deprived of access to interim relief.
20 Valittajan mukaan näyttöä siitä, että sen osakkaat eivät voi tukea sitä, on käy­tännössä mahdoton esittää, minkä perusteella valittaja ei saa väliaikaista oikeussuojaa.
Such a criterion also entails discrimination between
Tällaisen arviointiperusteen vuoksi sellaisia yrityksiä, jotka kuu­
21 The appellant adds that the position adopted in the order under appeal is erroneously justified by 'the potential advantages which might accrue for a company's shareholder from its anti-competitive conduct' (paragraph 64).
21 Kantaja lisää vielä, että valituksen kohteena olevassa määräyksessä on virheellisesti perusteltu siinä tehtyä ratkaisua viittaamalla "etuihin, joita yhtiön osakkaille saattaa aiheutua siitä, että yhtiö toimii mahdollisesti kilpailunvastaisesti".
That approach, which amounts to holding the group responsible for the infringement, is particularly unfair in the present case, since Decision 1999/243 imposed a separate fine on Hanjin in the amount of EUR 20 630 000.
Tällainen kanta, joka johtaa siihen, että konserni asetetaan vastuuseen rikkomuksesta, on käsiteltävänä olevassa asiassa erityisen perusteeton, sillä Hanjinille määrättiin samassa päätöksessä 1999/243/EY 20 630 000 euron suuruinen sakko.
By setting a condition impossible to satisfy, the reasoning adopted in the order under appeal infringes a number of fundamental rights: the right to benefit from a presumption of innocence; the right to a judicial remedy; rights of defence; and the right to a fair hearing.
Kantajan mukaan valituksen kohteena olevassa määräyksessä rikotaan perusoikeuksia, kuten syyttömyysolettamaa, oikeutta saada asia tuomioistuimen käsi teltäväksi, puolustautumisoikeuksia sekä oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.
Fines imposed under Community competition law have a criminal law character and as such must be amenable to full judicial review.
Kantaja esittää tältä osin, että yhteisön kilpailuoikeudessa määrätyt sakot ovat luonteeltaan rikosoikeudellisia seuraamuksia, mikä edellyttää kokonaisvaltaista tuomioistuinvalvontaa.
On that point, the appellant refers to a number of Member States where the law provides for the automatic suspension of decisions imposing penalties, inter alia in the field of competition law, in order to prevent any irreversible consequences for a person on whom such a penalty has been imposed but whose case has not yet been formally heard by an independent court or tribunal.
Valittaja viittaa tältä osin useiden jäsenvaltioiden oikeuteen, jonka mukaan päätöstä, jossa määrätään rikosoikeudellisista seuraamuksista, lykätään automaattisesti etenkin kilpailuoikeuden alalla, jotta vältetään korjaamattoman vahingon syntyminen sille henkilölle, jolle rangaistus on määrätty ilman, että asiaa olisi käsitellyt itsenäinen tuomioistuin.
The appellant maintains also that, by virtue of the criteria applied, the order under appeal exceeds the scope of the action in the main proceedings since it makes the grant of suspension conditional upon access to financial resources extraneous to the main dispute, the shareholders not being liable for payment of the fine imposed on the appellant.
Valittaja esittää myös, että valituksen kohteena olevassa määräyksessä sovellettujen arviointiperusteiden vuoksi siinä on menty pääasian kohteen ulkopuolelle, koska määräyksen mukaan lykkääminen riippuu sellaisten varojen käyttöönsaamisesta, jotka eivät ole pääasian kohteena, sillä osakkaat eivät ole vastuussa valittajalle määrätystä sakosta.
Lastly, the reasoning adopted in the order under appeal is contrary to the essential principle that undertakings are free to choose the legal form under which they intend to conduct their business.
Valituksen kohteena olevassa määräyksessä esitetyllä perustelulla rikotaan olen­naista periaatetta, jonka mukaan yritykset voivat valita vapaasti toimintansa harjoittamista koskevan oikeudellisen muodon.
The Commission, on the other hand, maintains that the reasoning adopted in the order under appeal is consistent with the established caselaw of both the Court of Justice and the Court of First Instance. Moreover, the fact that the appellant did not challenge that caselaw in the proceedings before the President of the Court of First Instance casts doubt on the admissibility of this plea at the appellate stage.
Komissio katsoo päinvastoin, että välitoimista päättävän tuomioistuimen perus­telu vastaa sekä yhteisöjen tuomioistuimen että ensimmäisen oikeusasteen tuo­mioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jota valittaja ei riitauttanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, mikä saattaa kyseenalaiseksi perusteen tutkittavaksi ottamisen valitusta käsiteltäessä.
The Commission also challenges the attempts made by the appellant to distinguish its own case from those relating to the orders of the Court of Justice and the Court of First Instance cited in the order under appeal.
Komissio ei myöskään hyväksy niitä erotteluja, joita kantaja on tehnyt oman tilanteensa ja niiden tilanteiden välillä, joista yhteisöjen tuomioistuin ja ensim­mäisen oikeusasteen tuomioistuin olivat antaneet määräykset, jotka mainittiin valituksen kohteena olevassa määräyksessä.
In particular, there is no basis for the argument that the mere fact that shareholders expressly refuse to assist the undertaking concerned precludes the judge hearing an application for interim relief from taking the possibility of such assistance into account.
Erityisen perusteeton on väite, jonka mukaan se, että osakkaat ilmaisevat nimenomaisesti kieltäytymisensä tukea kyseistä yritystä, on riittävää, jotta välitoimista päättävä tuomioistuin ei voi ottaa huomioon mahdollisuutta tähän tukeen.
Clearly, if there were any truth in that argument, shareholders would refuse assistance as a matter of course.
Komission mukaan päinvastaisessa tapauksessa on selvää, että kaikki osakkaat kieltäytyisivät tuen antamisesta systemaattisesti.
According to the Commission, the appellant's argument amounts to requiring the Commission — hence the taxpayer — to extend unsecured credit to the company, leaving the owner free to reap any future benefit from its activities.
Komission mukaan valittajan esittämä väite merkitsisi käytännössä sitä, että komissio ja sitä kautta veromaksaja myöntää vakuudettoman luoton ja että yrityksen omistaja saa hyväkseen yrityksen toiminnasta aiheutuneen voiton tulevaisuudessa.
However, until such time as the fine has been annulled or reduced by the Court of Justice or the Court of First Instance, it is the owner, if it so wishes, that should take the necessary measures to ensure that the subsidiary can continue to operate.
Päinvastoin, omistajan pitäisi halutessaan ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin tytäryhtiön toiminnan jatkamiseksi siihen asti, että yhteisöjen tuomioistuin tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päättää mahdollisesti sakon kumoamisesta tai pienentämisestä.
The Commission contends that, in a case such as this, if the alleged serious and irreparable damage were to materialise, it would flow, not from the decision whose suspension is sought, but wholly from the attitude of the owner, which is in
Komissio toteaa, että käsiteltävänä olevassa asiassa vakava ja korjaamaton vahinko ei aiheudu päätöksestä, jonka täytäntöönpanon lykkäämistä vaaditaan, vaan omistajan tahdosta, sillä omistaja voi välttää vahingon niin halutessaan.
Interim relief may be justified only if the owner itself is in financial difficulty.
Komission mukaan välitoimet ovat perusteltuja vain, jos omistajalla on itsellään taloudellisia vaikeuksia.
If the owner chooses to withdraw its support from the undertaking, that is its own choice prompted by doubts as to the viability of the undertaking concerned.
Komissio on sitä mieltä, että jos omistaja ratkaisee asian niin, että se ei anna tukeaan yritykselle, kyseessä on sen oma valinta, joka perustuu omistajan epäilyksiin yrityksen kannattavuudesta.
Accordingly, should the undertaking enter into liquidation, the fine and the obligation to provide a bank guarantee cannot be regarded as the real cause.
Sakon ja pankkitakauksen asettamista kos kevan velvollisuuden ei voida katsoa olevan yrityksen mahdollisen konkurssin todellisia syitä.
The impossibility pleaded by the appellant therefore results from the choice of the owner.
Mahdottomuus, johon kantaja vetoaa, johtuu siten omistajan valinnasta.
In referring to the owner's support of the appellant, the order under appeal in no way exceeds the scope of the main action; nor does it call in question the appellant's freedom to organise its business activities as it wishes.
Valituksen kohteena olevassa määräyksessä ei komission mukaan mennä millään tavalla pääasian kohteen ulkopuolelle siltä osin kuin siinä viitataan valittajan omistajan antamaan tukeen eikä siinä myöskään aseteta kyseenalaiseksi valittajan vapautta järjestää toimintansa tahtomallaan tavalla.
The reference to the group's financial situation does not imply any liability on the part of the owner as regards the fine; it is solely of assistance in determining whether the provision of a bank guarantee was in reality an objective impossibility.
Viittaus konsernin taloudelliseen tilanteeseen ei merkitse omistajan vastuuta sakosta, vaan sen tarkoituksena on ainoastaan arvioida, onko pankkitakauksen asettaminen objektiivisesti tosiasiassa mahdotonta.
31 Nor is there any breach of the principle of equal treatment, since the line of reasoning adopted in the order under appeal specifically takes into account the real situation of each undertaking concerned.
31 Yhdenvertaisuusperiaatetta ei myöskään rikottaisi, koska kyseisen yrityksen todellinen tila otetaan välitoimista päättävän tuomioistuimen perusteluissa nimenomaisesti huomioon.
32 Lastly, the Commission points out that the appellant declined to lead evidence before the President of the Court of First Instance concerning Hanjin's financial situation, with the sole exception of a press article produced at the hearing in
32 Komissio väittää edelleen, että valittaja ei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ollut esittänyt näyttöä Hanjinin taloudellisesta tilanteesta, lukuun ottamatta lehtiartikkelia, joka esitettiin istunnossa vastauksena komission esiin
The arguments submitted on this point in these appeal proceedings are therefore inadmissible and, in any event, unfounded.
Valitusvaiheessa esitetyt väitteet jätetään tältä osin tutki­matta, ja joka tapauksessa niitä on pidettävä perusteettomina.
Second plea in law
Toinen valitusperuste
According to the appellant, the balancing of the interests involved in an application for interim relief and the assessment of urgency are not separate exercises but must be carried out in conjunction.
Valittajan mukaan välitoimihakemuksessa esiin tulleiden intressien vertailua ja kiireellisyyden arviointia ei pidä suorittaa toisistaan erillään, vaan niitä on tar­kasteltava yhdessä.
In so far as the President of the Court of First Instance did not address the balancing of interests, the order under appeal is vitiated by an error in law and rests on insufficient grounds.
Koska välitoimista päättävä tuomioistuin ei ole suorittanut intressivertailua, valituksen kohteena olevassa määräyksessä on tehty oikeudel­linen virhe ja se on puutteellisesti perusteltu.