natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Graph 49c separates the growth of interest expenditure from other noncyclical changes in the government balance: in this graph, the change in the cyclically adjusted primary bal­ance in the period 1988-97 is plotted against the impact of the cycle on the government balance (')· The graph shows that in particular in 1993 and 1996, non-cyclical, noninterest factors (which include all discretionary fis­cal policy measures) improved the government balance significantly.
Kuviossa 49c eritellään korkomenojen kasvu muista ei­suhdannepe­räisistä muutoksista julkisen talouden rahoitustasapai­nossa; tässä kuviossa esitetään vuosien 1988­1997 suh­dannekorjatun perusjäämän muutos suhteessa suhdan­teen vaikutukseen julkisen talouden rahoitustasapai­noon (')· Kuviosta näkyy, että erityisesti vuosina 1993 ja 1996 ei­suhdanneperäiset muut kuin korkotekijät (joihin kuuluvat kaikki harkinnanvaraiset finanssipoliit­tiset toimenpiteet) paransivat julkisen talouden rahoitus­tasapainoa huomattavasti.
The relationship between the noncyclical and cyclical changes in the government balance in the period 1988-97 weakens further after the exclusion of interest payments (2).
Ei­suhdanneperäisten ja suh­danneperäisten rahoitustasapainon muutosten välinen suhde ajanjaksolla 1988­1997 heikentyy vielä sen jäl­keen kun korkomenot on jätetty pois (2).
The period 1988-97 witnessed a major change in the behaviour of the noncyclical component of the govern­ment balance in the face of cyclical fluctuations.
Ajanjaksolla 1988­1997 julkisen talouden tasapainon ei­suhdanneperäisessä komponentissa havaittiin huo­mattava muutos.
Graph 49b shows that in this period, the noncyclical compo­nent of the government balance tended to move against the cycle: in the recession years 1990-93, the non-cycli­cal factors led to a deterioration of the government bal­ance over and above the deterioration caused by the cyclical factors.
Kuviosta 49b näkyy, että tämän ajan­jakson aikana julkisen talouden ei­suhdanneperäinen komponentti muuttui yleensä suhdanteen vastaisesti: taantumavuosina 1990­1993 ei­suhdanneperäiset tekijät johtivat julkisen talouden tasapainon suurempaan hei­kentymiseen kuin suhdannetekijöistä johtuva heikenty­minen.
The estimated noncyclical improve­ment in the government balance in 1996-97 seems to reflect the budgetary consolidation measures of the pre­sent government, most of which were focused on the 1996 budget.
Arvioitu julkisen talouden tasapainon ei­suhdan­neperäinen paraneminen vuosina 1996­1997 näyttää johtuneen nykyisen hallituksen julkisen talouden vah­vistamistoimenpiteistä, joista useimmat oli keskitetty vuoden 1996 talousarvioon.
One should also note that cyclical fluctu­ations in this period were much larger than in the preceding decades.
On myös huomattava, että suhdannevaihtelu oli tällä ajanjaksolla huomattavasti laajempaa kuin aikaisempien vuosikymmenten aikana.
) In the earlier period 1961-87, government interest payments were very modest in size, and remained stable from one year to another.
(') Aikaisemman jakson aikana, vuosina 1961­1987, julkisen talouden korkomenot olivat hyvin vaatimattomat, ja säilyivät vakaina vuodesta toiseen.
Separating the effects of interest payments on the government balance in this period would not change to any significant extent tbe data shown in Graph 49a.
Korkomenoista rahoitustasapainoon aiheutuvan vaikutuksen erottaminen tällä ajanjaksolla ei muuttaisi merkittävästi kuviossa 49a esitettyjä tietoja.
) Also, the increase in the structural unemployment rate which underlies the estimates counts as a noncyclical deterioration in the government balance.
(2) Arvioiden taustalla oleva rakenteellisen työttömyyden kasvu katsotaan myös ei­suhdanneperäiseksi julkisen talouden rahoitustasapainon heikentymiseksi.
Between 1990 and 1997, the estimated cyclically adjusted government balance deteriorated by 1 ιά % of GDP because of a 6 percentage point increase in the structural unemployment rate.
Vuosina 1990­1997 arvioitu suhdannekorjattu julkisen talouden rahoitustasapaino heikkeni 1,5 prosenttia suhteessa BKTihen, koska rakenteellinen työttömyys kasvoi 6 prosenttiyksikköä.
The adverse impact of rising structural unemployment on the government balance was the largest in 199294.
Kasvavan rakenteellisen työttömyyden negatiivinen vaikutus julkisen talouden rahoitustasapainoon oli suurin vuosina 1992­1994.
The rapid increase in government interest payments since 1991 explains a large part of the noncyclical deterioration in the government balance during the 1990s.
Julkisten korkomenojen nopea kasvu vuodesta 1991 lähtien selittää suuren osan ei­suhdanneperäisestä rahoi­tustasapainon heikkenemisestä 1990­luvulla.
The impact of interest rates was particularly
Korkojen vaikutus oli poikkeuksellisen voimakas vuonna 1993,
Graph 49a: The annual change in the government balance decomposed into cyclical and noncyclical components, 1961-87
Kuvio 49a: Julkisen talouden rahoitustasapainon vuotuinen muutos ja muutoksen suhdanneperäinen ja ei­suhdanneperäinen komponentti vuosina 1961­1987
0 Cyclical deterioration
7 8 9 10 Suhdanne vahvistuu
Cyclical improvement
Suhdanne heikkenee
Effect of the cycle on the government balance (% of trend GDP)
Sutídanteen vaikutus julkisen talouden tasapainoon (% trendinmukaisesta BKT:stä)
Graph 49b: The annual change in the government balance decomposed into cyclical and non­cyclical components, 1988­97
Kuvio 49b: Julkisen talouden rahoitustasapainon vuotuinen muutos ja muutoksen suhdanneperäinen ja ei­suhdanneperäinen komponentti vuosina 1988­1997
­7 ­6 ­5­4­3­2­1 0 1 2 3 4 Cyclical deterioration Cyclical improvement Effect of the cycle on the government balance (% of trend GDP)
­7­6­5­Suhdanne heikkenee
Graph 49c: The annual change in the government primary balance decomposed into cyclical and non­cyclical components, 1988­97
Kuvio 49c: Julkisen talouden perusjäämän vuotuinen muutos ja muutoksen suhdanneperäinen ja ei­suhdanneperäinen komponentti vuosina 1988­1997
Effect of the cycle on the primary balance (% of trend GDP)
0 Suhdanne heikkenee Suhdanne vahvistuu Suhdanteen vaikutus julkisen talouden perusjäämään (% trendinmukaisesta BKT:stä)
Source: Commission services,.
Lähde: komissio.
The changed relationship between cyclical and noncyclical factors in the 1990s appears inevitable in the face of the severity of the recession in the early 1990s.
Suhdanneperäisten ja ei-suhdanneperäisten tekijöiden välisen suhteen muuttuminen 1990luvulla vaikuttaa väistämättömältä 1990luvun alun syvän taantuman vuoksi.
The cyclical deterioration in the government balance was so dramatic (more than 10 % of GDP in three years) that it could hardly have been offset by noncyclical measures, in this case by a corresponding discretionary fiscal tightening.
Julkisen talouden rahoitustasapainon suhdanne peräinen heikentyminen oli niin dramaattinen (yli 10 prosenttia suhteessa BKT:hen kolmen vuoden aikana), että sitä tuskin olisi pystytty kompensoimaan ei-suhdan-neperäisillä toimilla, tässä tapauksessa vastaavalla harkinnanvaraisella finanssipolitiikan kiristämisellä.
Viren maintain that noncyclical changes in the government balance have become much larger since the late 1980s (:).
1980luvun lopun osalta (ja vastoin komission edellä esitettyjä arvioita) Koskela ja Viren esittävät, että julkisen talouden rahoitustasapainon eisuhdanneperäiset muutokset ovat tulleet paljon suuremmiksi (2).
According to Koskela and Viren (1997, p.
Koskelan ja Virenin mukaan (1997, s.
22), discretionary measures have been used to strengthen the automatic stabilisers: discretionary fiscal policy (as measured by the Blanchard fiscal impulse) was contractive in 1989-91, and strongly expansionary in 199294.
22) harkinnanvaraisia toimia on käytetty automaattisten vakauttajien vahvistamiseen: harkinnanvarainen finanssipolitiikka (mitattuna Blanchardin finanssipoliittisella vaikutuksella) oli kiristävää vuosina 1989-1991 ja voi makkaasti elvyttävää vuosina 1992-1994.
In 1995, fiscal policy was neutral and in 1996 it was contractive.
Vuonna 1995 finanssipolitiikka oli neutraalia ja vuonna 1996 supistavaa. vaa.
Besides the fact that the cyclical sensitivity of the public finances is higher in Finland than in the other EU countries (3), the cyclical fluctuations themselves have tended to be more accentuated in the past.
Sen lisäksi, että Suomen julkinen talous on suhdanneherkempää kuin muiden EU:n jäsenvaltioiden (3), myös suhdannevaihtelut ovat aikaisemmin yleensä olleet suurempia.
Table 27 shows the standard deviation of GDP from its trend in all the Member States in 1960-96.
Taulukossa 27 on esitetty BKT:n keskihajonta trendimukaisesta BKT:stä kaikissa jäsenvaltioissa vuo sina 1960-1996.
Finland displays the highest GDP variability: the standard deviation of GDP from its trend was 3.6 % against an unweighted EU average of 2.2 (4).
Suomen BKT:n hajonta on suurin: BKT:n keskihajonta trendistään oli 3,6 prosenttia, kun EU:n painottamaton keskiarvo oli 2,2 prosenttia (4).
If one takes the noncyclical change in the government balance (measured on the vertical axis) as a proxy for fiscal policy measures, the estimates in Graph 49c suggest that discretionary fiscal policy was moderately countercyclical in 1990 and 1992, and more strongly countercyclical in 1991.
Jos julkisen talouden rahoitustasapainon ei-suhdanneperäinen muutos (pystysuoralla akselilla mitattuna) otetaan finanssipoliittisten toimenpiteiden korvikemuuttujaksi, kuvion 49c arviot viittaavat siihen, että harkinnanvarainen finanssipolitiikka oli lievästi suhdannetta tasoittavaa vuosina 1990 ja 1992 ja vahvemmin suhdannetta tasoittavaa vuonna 1991.
Since 1994, the cycle has favoured the reduction of the actual government deficit, and cyclical factors have been the main force behind the improvement in government finances over the 1994-97 period (in a similar manner, cyclical factors were the main force behind the preceding deterioration in the government balance).
Vuodesta 1994 lähtien suhdannekehitys on ollut suosiollista tosiasiallisen julkisen talouden alijäämän alentamisen kannalta, ja suhdannetekijät ovat olleet tärkeimpiä julkisen talouden vahvistamisen tekijöitä ajanjaksolla 1994—1997 (samoin suhdannetekijät vaikuttivat eniten sitä edeltäneeseen julkisen talouden heikentymiseen).
The impact of discretionary fiscal measures and other noncyclical factors (measured on the vertical axis) on the deficit was negligible in 199495 ('). The estimates suggest that fiscal policy was strongly countercyclical in 1996, and moderately countercyclical in 1997.
Harkinnanvaraisten finanssipoliittisten toimenpiteiden ja muiden ei-suhdanneperäisten tekijöiden vaikutus (pystysuoralla akselilla mitattuna) alijäämään oli lähes olematon vuosina 1994-1995 (')· Arviot viittaavat siihen, että finanssipolitiikka oli vahvasti suhdanteen vastaista vuonna 1996 ja lievästi suhdanteen vastaista vuonna 1997.
As noted above, this seems to reflect the fiscal consolidation measures for 1995-98 in the present government's programme, most of which focused on 1996.
Kuten edellä todetaan tämä on ilmeisesti heijastusta nykyisen hallituksen ohjelmaan sisältyvistä vuosien 1995-1998 julkisen talouden vahvistamistoimista, joista useimmat keskittyivät vuoteen 1996.
O The European Commission's estimates for the cyclical and noncyclical changes in the government halance are based on the assumed elasticity of revenues and expenditure with respect to the output gap.
(2) Euroopan komission arviot julkisen talouden rahoitustasapainon suhdanneperäisistä ja ei-suhdanneperäisistä muutoksista perustuvat tulojen ja menojen oletettuun joustoon tuotantokuilun suhteen.
The Commission estimates indicate large cyclical changes which are mostly offset by large discretionary changes in the opposite direction.
Komission arviot osoittavat suuria suhdannemuutoksia, joita useimmiten kompensoidaan suurilla harkinnanvaraisilla vastakkaissuuntaisilla muutoksilla.
In Koskela and Viren's estimates, the cyclical impact on the government balance is constantly smaller than in the estimates of the Commission services, and consequently the (residual) noncyclical impact is different in the two series.
Koskelan ja Virenin arvioissa suhdanteen vaikutus julkisen talouden rahoitustasapainoon on aina pienempi kuin komission arvioissa ja näin ollen eisuhdanneperäinen vaikutus (jäännös) on erilainen näissä kahdessa sarjassa.
(3) In the 15 Member States, the average change in the government balance as an automatic response to a 1 % change in the output gap is 0.5 % of GDP
(3) Kaikissa 15 jäsenvaltiossa keskimääräinen julkisen talouden rahoitustasapainon muutos automaattisena vastauksena tuotantokuilun 1 prosentin muutokseen on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (Buti, Franco ja Ongena 1997, s.
The larger size of the government sector in Finland is an important reason for the larger response of government finances.
Suomen julkisen sektorin suurempi koko vaikuttaa merkittävästi siihen, että julkisen talouden muutos on suurempi.
(4) The figure becomes 3.2 % if the years 199093 are excluded.
(J) Luku muuttuu 3,2 prosentiksi, jos vuodet 1990-93 jätetään pois.
However, as the method of calculation of the trend output is based on a centred moving
Koska trendinmukaisen kokonaistuotannon laskentamenetelmä perustuu kuitenkin
Koskela and Viren (1997, pp. 21 and 22) analyse Finland's discretionary fiscal policy by using the Blanchard fiscal impulse, which is defined as the change in primary balance in year t from (t — 1), excluding the estimated effects on public finances of any change in the unemployment rate from (t - 1 ) to t.
Koskela ja Viren (1997, s. 21-22) analysoivat Suomen harkinnanvaraista finanssipolitiikkaa "Blanchardin finanssipoliittisen vaikutuksen" avulla, joka määritellään perusjäämän muutokseksi vuonna t vuodesta (t -1), pl. samana aikana tapahtuneen työttömyysasteen muutoksen arvioidut vaikutukset julkiseen talouteen.
According to the estimates of Koskela and Viren, discretionary measures remained very modest in size between 1970 and the late 1980s: the annual fiscal impulse varies between - 1 and + 2 % of GDP (estimates of the Commission services for the annual noncyclical changes in the government balance in the same period are significantly larger, between - 3Vz and + 4V2 % of GDP).
Koskelan ja Virenin arvioiden mukaan harkinnanvaraiset toimet säilyivät hyvin maltillisina vuodesta 1970 1980luvun lopulle: vuosittainen finanssipoliittinen vai kutus vaihtelee -1 prosentista +2 prosenttiin suhteessa BKT:hen (komission arviot vuosittaisista julkisen talou den rahoitustasapainon ei-suhdanneperäisistä muutok sista samalla ajanjaksolla ovat huomattavasti suurempia yhdeksän vuoden keskitettyyn liikkuvaan keskiarvoon, taantumavuodet vai kuttavat vielä vuosien 1986-89 ja 1995-96 kokonaistuotannon trendin tasoon.
With regard to the period since the late 1980s (and in contrast with the estimates of the Commission services shown above), Koskela and average of nine years, the recession years still affect the level of trend output for the years 1986-89 and 1995-96.
Taantuman koko vaikutuksen poissulkeminen vaatisi ottamaan huo mioon ainoastaan ajanjakson vuoteen 1985 saakka.
Excluding all the impact of the recession would require the taking into account of the period until 1985 only.
BKT:n keskihajonta trendistään Suomen osalta vuosina 1960-85 on 2,5 prosenttia.
The standard deviation of GDP from its trend for Finland for the years 1960-85 is 2.5 9c, a much lower figure, yet still above the EÜ average for this period, which is 1.4 9c.
Tämä on paljon alhaisempi kuin vuosien 1960-96 keskihajonta, mutta kuitenkin huomattavasti korkeampi kuin EU:n keskiarvo vuosina 1960-85, jolloin se oli 1,4 prosenttia.
Indeed, whereas output volatility for Finland was much affected by the 199093 recession, so was, to a slightly lesser extent, the EU economy as a whole, in the face of the 1992-93 recession at the EU level.
Kun vuosien 1990-93 taantuma vaikutti huomattavasti Suomen tuotannonvaihtcluihin, koko EU:n talouteen vaikutti hieman vähemmän vuo sien 1992-93 unionin laajuinen taantuma.
All in all, the conclusion that Finland has experienced clearly higher volatility than the EU-15 or EUR-11 countries stands firm even if the 199093 years are excluded from the sample.
Kaiken kaikkiaan se päätelmä, että Suomen epävakaus on ollut selvästi suurempaa kuin koko EU:n tai euroalueen, pätee, vaikka vuodet 1990-93 jätettäisiin pois.
This is consistent with the results of other studies, for example Kinnunen (1998).
Tätä lukevat myös muiden tutkimusten tulokset, esim. Kinnunen (1998).
(') The 1995 estimate does not discount the one-off costs related to Finland's accession to the Union, which exerted a negative impact on the government finances.
(') Vuoden 1995 arviossa ei diskontata Suomen EU:hun liittymisestä aiheutuvia kertaluonteisia kustannuksia, jotka vaikuttivat kielteisesti julkiseen talouteen.
Volume of output fluctuations in the EU, 1960-96
Tuotannon vaihteluiden volyymi EU:ssa vuosina 1960­1996
Largest negative output gap
Suurin negatiivinen tuotantokuilu
Largest positive output gap
Suurin positiivinen tuotantokuilu
Standard deviation of GDP from its trend (% of trend GDP)
BKT:n keskihajonta BKT:n trendistä (% BKT:n trendistä)
Portugal Finland Sweden United Kingdom EU-15 average
Belgia Tanska Saksa (') Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Koko EU:n keskiarvo
Source: National accounts. Commission services.
Lähde: Kansantalouden tilinpito, komissio.
should be improved further in order to create sufficient room for future cyclically linked changes in the govern­ment balance, while respecting the 3 % of GDP deficit ceiling throughout the cycle.
Myös suurimmat yksittäiset positiiviset ja negatiiviset BKT:n poikkeamat trendistä osuivat Suomessa vuosille 1960­1996.
Hence, the Finnish government balance
danteen aikana (2).
(') The Stability and Growth Pact, which complements the Treaty provisions on excessive deficits, consists of the following: resolution of the European Council on the Stability and Growth Pact (Amsterdam, 17 June 1997; published in OJ C 236, 2.8.1997); Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (OJ L 209, 2.8.1997); and Council Regulation (EC) No 1467/97 on speeding up and clarifying the implementation of the excessive deficit procedure (OJ L 209, 2.8.1997).
Sen vuoksi Suomen julkisen talou­den rahoitustasapainoa tulisi kohentaa entisestään, jotta tulevilla julkisen talouden tasapainon suhdanteisiin liit­tyvillä muutoksilla olisi riittävästi tilaa ilman että ylijää­män viitearvo eli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen ylit­tyy suhdannekierron aikana.
As mentioned in Section 5.3, the public finances sce­nario in the September 1998 stability programme points in this same direction, i.e. a further improvement in the general government accounts. A surplus slightly above 2 % of GDP is foreseen for the years 1999 to 2002.
Vakaus­ ja kasvusopimuksessa edellytetään, että julki­sen talouden rahoitusasema on lähellä tasapainoa tai yli­jäämäinen tavanomaisina aikoina, jotta voidaan selviy­tyä tavanomaisista suhdannevaihteluista (').
This is considered as providing a safety margin for Finland not to breach the 3 % of GDP deficit threshold as a result of normal cyclical fluctuations, as stated in the 12 October Ecofin Council opinion on the Finnish Stability Pact.
Jos Suomen suhdannekorjattu alijäämä säilyy nykyisellä tasollaan, näyttää todennäköiseltä, että automaattiset vakauttajat nostavat alijäämän yli kynnysarvon eli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen tavanomaisen laskusuh­
) According to DG II estimates, Finland had a cyclically adjusted government deficit of 1.3 9c of GDP in 1997.
O PO II:n arvioiden mukaan Suomen suhdannekorjattu julkisen talouden alijäämä oli 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1997.
Assuming a budgetary elasticity of 0.66 with respect to the output gap, in line with the DG II estimates, two times the 3.6 percentage point standard deviation of GDP around its trend in 1960­96, which encompasses around 95 % of the observations if the output gap is normally distributed, implies a standard deviation (caused by cyclical fluctuations) of the government balance of +/­ 4.8 9c of GDP around the structural budgetary position.
Jos PO II:n arvioiden mukaisesti oletetaan, että julkisen talouden joustavuus tuotantokuilun suhteen on 0,66, kaksi kertaa BKT:n 3,6 prosenttiyksikön keskihajonta trendikasvun ympärillä vuosina 1960­1996, mikä kallaa noin 95 prosenttia havainnoista, jos tuotantokuilu on normaalisti jakautunut, tämä merkitsee julkisen talouden rahoitusaseman +/­4,8 prosentin (suhdanneperäistä) keskihajontaa suhteessa BKT:hen rakenteellisen rahoitusaseman ympärillä.
This would imply a cyclically adjusted surplus of 4.8 ­ 3 = 1.8 % of GDP for Finland to enable the automatic stabilisers to work without breaching the 3 % of GDP deficit benchmark.
Tämä tarkoittaisi, että Suomen suhdannekorjattu ylijäämä olisi 4,8 ­ 3 = 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, jonka verran automaattisilla vakauttajilla olisi tilaa toimia rikkomatta alijäämän viitearvoa, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Instead, if the simple average between the largest negative gap for Finland (8.1 9c) and the unweighted average of the largest negative output gaps in EU Member States over the period 1960­96 (4.0 9c) were taken into account, the budgetary cyclical component would be 4.3 % around its balanced structural position.
Jos sen sijaan otettaisiin huomioon Suomen suurimman negatiivisen tuotantokuilun (8,1 prosenttia) ja EU:n jäsenvaltioiden suurimpien negatiivisten tuotantokuilujen painottamattoman keskiarvon (4,0 prosenttia) välinen yksinkertainen keskiarvo ajalla 1960­96, julkisen talouden suhdannekomponenlti olisi 4,3 prosenttia tasapainoisen rakenteellisen rahoitusasemansa ympärillä.
In this case, the required structural surplus would be 4.3 ­ 3 = 1.3 % of GDP.
Tässä tapauksessa vaadittu rakenteellinen ylijäämä olisi 4,3 ­ 3 = 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
In the case of Finland, the exceptionally strong boom and bust in the late 1980s and early 1990s weigh heavily on the historical output gap figures.
Suomen tapauksessa poikkeuksellisen vahva nousu­ ja laskusuhdanne 1980­luvun lopulla ja 1990­luvun alussa vaikuttavat voimakkaasti historiallisiin tuotantokuiluja kuvaaviin lukuihin.
Hence, a fiscal position of a structural surplus slightly below 1.5 9c of GDP appears to provide safe ground for Finland to comply with normal cyclical fluctuations without breaching the 3 % of GDP benchmark.
Niinpä julkisen talouden rahoitusaseman hieman alle 1,5 prosentin rakenteellinen ylijäämä suhteessa BKT:hen näyttää tarjoavan Suomelle riittävän turvamarginaalin tavanomaisissa suhdannevaihteluissa ilman, että alijäämä ylittää viitearvon 3 prosenttia suhteessa BKT:hen.
In the preceding section, it was noted that both the volatility of Finland's GDP and the cyclical sensitivity of the Finnish government balance are higher than in the Union on average. However, the behaviour of GDP
) Vakaus­ ja kasvusopimus, joka täydentää perustamissopimuksen liiallisia alijäämiä koskevia määräyksiä, koostuu seuraavista: Eurooppa­neuvoston päätöslauselma vakaus­ ja kasvusopimuksesta (Amsterdam, 17 päivänä kesäkuuta 1997; EYVL C 236, 2.8.1997); julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1466/97 (EYVL L 209, 2.8.1997) ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97 (EYVL L 209, 2.8.1997).
The economic and financial situation in Finland will greatly reduce — if not eliminate — the past asymmetric shocks of a financial nature.
Taloudellinen tilanne ja rahoitusmarkkinat Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä liseksi erikoistumiseksi, mikä lisää riskiä, että toimiala­kohtaiset häiriöt voisivat aiheuttaa suuria BKT:n vaihte­luita Suomen kaltaisille pienille maille.
as well as the reactions of the public finances in EMU may differ from those observed in the past decades.
Komission arvioiden mukaan vastaava suhdannekor­jattu ylijäämä olisi 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002.