natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Progressivity should be related to the average tax, and it is attained as long as the marginal tax rate exceeds the average one.
Progressiivisuuden olisi liityttävä keskimääräiseen veroon, ja se saavutetaan niin kauan kuin marginaaliveroaste on korkeampi kuin keskimääräinen veroaste.
It is, however, clear that there are few arguments in favour of a strong pro gressivity of the tax system in terms of a steeply increasing marginal tax rate(6)(7).; cept of 'equality of sacrifice'.
Maksukykyä korostavan koulukunnan voi daan sanoa saaneen alkunsa John Stuart Millin (2) ajatuksista ja hänen käsitteestään "tasapuolinen uhraus" (equality of sacrifice).
Mill, concerned about the disincentive effect of progressive taxation, argued for a proportional taxation of income.
Mill varoitti progressiivisen verotuksen kielteisistä kannustinvaikutuksista ja puhui suh teellisen tuloveron puolesta.
Having stated the equity issue in terms of equal sacrifice, Mill initiated the debate concerning 'equal absolute' and 'equal marginal' sacrifice, the former calling for pro portional and the latter for progressive taxation. tion.
Mill määritteli tasapuolisuuden käsitteen tasapuoliseksi uhraukseksi ja käynnisti väittelyn siitä, tulisiko tasapuolisuus tulkita tasapuoliseksi absoluuttiseksi uhraukseksi vai tasapuoliseksi marginaaliseksi uhraukseksi.
(3) Scandinavian countries that have adopted the socalled dual income tax are a notable exception. The dual income
P) Merkittävänä poikkeuksena ovat Skandinavian maat, jotka ovat ottaneet käyttöön ns. duaalisen tuloveron.
Both the benefit doctrine and the ability to pay doctrine need an index to define inequality among individuals.
Hänen ensimmäisessä "maksiimissaan" (Kansojen varallisuus. G. P. Putnam's Sons, New York, 1904, Osa II, s. 310) todetaan seuraavaa: "The subject of every State ought to contribute towards the support of the government, as nearly as possible in proportion to their respective abilities; that is in proportion to the revenue which they respectively enjoy under the protection of the state. The expense of the Government to the individuals of a great nation, is like the expense of management to the joint tenants of a great estate, who are all obliged to contribute in proportion to their respective interests in the estate. In the observation or neglect of this maxim consists what is called equality or inequality of taxation" (kursivointi lisätty).
D second, 'the income tax is a much less effec­tive tool for reducing inequalities than has often been thought' (');
on paljon tehottomampi keino eriarvoisuutta kuin usein on
In the EU, steps towards reducing the regres­sive elements of the own resources system, in accordance with the protocol on economic and social cohesion, have already been put in place.
4 Jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien progressiivisuus sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus
D third, marginal tax rates are quite low, which implies a reduced use of progressivi­ty Θ-
Marginaaliveroasteet ovat suhteellisen alhaisia, mikä edellyttää progressiivisuuden vähäisempää käyttöä (4).
The idea that relative (among individuals) prosperity must be an element in the determi­nation of the tax burden is, therefore, con­firmed and while progressivity is accepted, its 'optimal' magnitude is lower than initially thought.
Mirrlees vahvistaa näin ajatuksen siitä, että suhteellinen vauraus (henkilöiden välillä) on otettava huomioon verorasitusta määritettäessä. Vaikka progressiivisuus siis hyväksy tään, se ei ole optimaalisen verotuksen kan nalta niin suotuisaa kuin alun perin ajateltiin.
This protocol reads: 'The high contracting par­ties ...
Kun veronmaksajina ovat yksityishenkilöiden sijaan jäsenvaltiot, ollaan aivan eri tilanteessa.
NOTING the proposal to take greater account of the relative prosperity of Member States in the system of own resources ...'
Optimaalisen verotuksen säännön soveltaminen yksilön sijaan valtion tasolla ei ole mahdollista lähinnä siksi, että se aiheuttaa ongelman eri henkilöiden maksamien verojen yhteismitattomuudesta.
DECLARE their intention to take greater account of the contributive capacity of indivi­dual Member States in the system of own resources, and of examining means of correct­ing, for the less prosperous Member States, regressive elements existing in the present own resource system' (italics added, capital let­ters in the original).
Sitä paitsi ei edes ole selvää, että henkilöverotuksen periaatteiden soveltaminen koko valtion tasolle olisi edes mielekästä.
The high contracting parties have, therefore, established through this protocol that the proper way to take greater account of the Member States' relative prosperity in the sys­tem of own resources is by considering their contributive capacity and by eliminating any regressive elements for the less prosperous Member States.
EUssa on jo ryhdytty vähentämään omien varojen järjestelmän regressiivisiä tekijöitä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan pöytäkirjan mukaisesti.
The evolution of most European tax systems since the beginning of the 1970s appears to suggest that most of Mirrlees' points have been very well understood and widely adopted in public policy.
Useimpien Euroopan valtioiden verojärjestelmien kehitys 70-luvun alun jälkeen näyttäisi osoittavan, että useimmat Mirrleesin esittämistä ajatuksista on ymmärretty oikein ja niitä on käytetty laajasti julkisen sektorin politiikassa.
Marginal rates on personal taxa­tion have been reduced dramatically across Europe accompanied by a widening of the tax base.
Henkilöiden marginaaliveroastetta on alennettu merkittävästi eri puolilla Eurooppaa ja samalla veropohjaa on laajennettu.
Income redistribution has been pur­sued via targeted expenditure policy.
Tulonjakoa on uudistettu tavoitteellisen menopolitiikan avulla.
A lesson generally well understood is that the more inelastic the labour supply, the higher labour can be taxed, but when the labour supply is elastic the disincentives contained in the pro­gressive income tax are powerful.
Yleensä Euroopan maissa on ymmärretty, että mitä jäykemmät työmarkkinat ovat, sitä voimakkaampia ovat progressiiviseen tuloveroon sisältyvät kielteiset kannustinvaikutukset.
Later studies in this area have further confirmed the robust­ness of Mirrlees' conclusions.
Myöhemmin tehdyt tutkimukset ovat vahvistaneet Mirrleesin johtopäätösten paikkansapitävyyden.
The own resources decision of 31 October 1994, which transposes into law the declara­tion of Protocol 15, has indeed taken greater account of Member States' contributive capa­city by progressively reducing the VAT maxi­mum rate (thus increasing the weight of the GNP resource) and has corrected the regres­sive elements for the less prosperous Member States by immediately reducing the maximum VAT share to 50 % of GNP for the Cohesion Member States.
Korkeat sopimuspuolet ovat siis vahvistaneet pöytäkirjassa, että oikea tapa ottaa paremmin huomioon jäsenvaltioiden suhteellinen vauraus omien varojen järjestelmässä on tarkastella jäsenvaltioiden osallistumiskykyä ja poistaa kaikki vähemmän vauraiden jäsenvaltioiden kannalta regressiiviset tekijät.
Both measures are aimed at making Member States' contributions propor­tional to their GNP.
(') Mirrlees (1971): mts. päätyi kolmeen tekniseen tulokseen. 1) Marginaaliveroaste on aina nollan ja yhden välillä.
A transposition of the optimal taxation rule from the area of personal taxation to a national level is not possible, essentially because it involves the problem of aggregation across individuals.
23, 1984) osoitti, että nollaverotus tuloasteikon huipulla koskee vain erittäin harvoja henkilöitä (paljon pienempää joukkoa kuin viimeistä persentiiliä).
Moreover, it is not even clear that it is meaningful to apply principles of personal taxation to national States as a whole.
Muita mielenkiintoisia numerotietoja esitetään M. Tuomalan teoksessa: Optimal Income Tax and Redistribution, Clarendon Press, Oxford, 1990.
(2) Mirrlees himself was surprised by this result.
(4) Mirrlees oli itsekin hämmästynyt tästä tuloksesta.
'I must con­fess thai I had expected the rigorous analysis of income taxation in the utilitarian manner to provide arguments for high tax rates.
Siinä on myös korjattu vähemmän vauraiden jäsenvaltioiden kannalta regressiiviset tekijät alentamalla suoraan korkeinta arvonlisäverokantaa 50 prosenttiin BKTL:sta koheesiorahaston avustusmaissa.
It has not done so'; Mirrlees (1971): op. cit., p. 207.
puoltavan korkeaa verotusta. Mirrlees (1971): mts., s. 207.
Graph 1 — Actual GNP own resources payments in 1996, GNP payments under the progressivity proposal, index of GNP per head
Kuvio 1 — Maksut BKTL.oon perustuvista omista varoista ja jäsenvaltioiden rahoituskyky, 1996 perinteiset rahoitusosuudet/henk. ecuina
Index of GNP per head
BKTL henkeä kohden ecuina
1996 contributions per head under the progressivity proposal
Nykyiset BKTL-maksut henkeä kohden
Index of GNP per head (right scale) the differences in total income among the Member States.
Vertailuluku (BKTL/henki ecuina)
Clearly, determining contributions by the adjusted bases would offend horizontal equity.
Molempien toimenpiteiden tavoitteena on suh­teuttaa jäsenvaltioiden rahoitusosuudet niiden BKTL:oon.
D Progressivity is generally achieved by dif­ferentiating the tax rates which taxpayers face, but not by enlarging or restricting the base on which taxes are levied.
maakohtaista määräytymisperustetta ('), ja jättämällä BKTL:n kerroin, ainakin yhdessä ehdotuksen muunnelmassa, kaikille samaksi.
This is due to the need to avoid offending the principle of horizontal equity and to respect the principle of base invariance which guarantees respect of vertical equity.
BKTLtoon pohjautuvien määräytymisperustei­den muuttaminen johtaa siihen, että erot jäsen­valtioiden tulojen kokonaismäärien välillä suurenevat keinotekoisesti.
On the contrary, the Spanish proposal to use ecu GNP per capita as the coefficient of progressivity to be applied to the GNP shares amounts to achieving progressivity by enlar­ging or restricting one's base(') and leaving the rate (GNP call rate), at least in one variant of the proposal, equal for all.
Kahdelle jäsenval­tiolle, joilla olisi tosiasiallisesti sama määräyty­misperuste, kuviteltaisiin erilaiset perusteet.
(') It would be as if the taxable base of the affluent (poor) tax­payers would be multiplied by a coefficient higher than 1 because of their affluence (poverty) and this would widen the differences between taxpayers beyond reality.
Suhteuttamalla rahoitusosuudet jäsenvaltioi­den BKTL:oon varmistetaan samalla rahoitus­osuuksien suhteellisuus verrattuna BKTL:oon henkeä kohden, kuten kuviossa 1 esitetään.
To the best of our knowledge, there are no significant examples of this type of procedure for income taxation in any fiscal code.
Tähän liittyy useita teknisiä ja käsitteellisiä ongelmia.
D The resulting adjustment in the base is not without other, more significant, consequences.
D Määräytymisperusteiden muuttamisella on myös muita, tärkeämpiä seurauksia.
Since the weight used in the construction of the new GNP bases is GNP per head, the weighted sum of the GNP base on which the GNP resource is levied will not be equal, except by coincidence, to the unweighted sum of the ori­ginal GNP base.
Koska BKTL:n uusien määräytymisperusteiden las­kemisessa käytetään BKTL:oa henkeä koh­den, BKTL­varojen kantamisen perusteena käy­
Furthermore, it is inevitable that the adjusted GNP base will be greater than the original one since the richer Member States are also invariably the larger ones.
(') Samaan tilanteeseen päädyttäisiin, jos varakkaan/köyhän veronmaksajan verotusperuste kerrottaisiin kertoimella, joka on suurempi kuin 1 veronmaksajan vaurauden/köy­hyyden vuoksi, ja tämä laajentaisi veronmaksajien välisiä eroja suunnattomasti.
For example, in 1997 the original GNP base is esti­mated at ECU 70202 million; the weighted GNP base becomes ECU 73418 million.
D Progressiivisuus saavutetaan yleensä siten, että veroasteet eriytetään veronmaksajien mukaan eikä veropohjaa muuttamalla.
As a result of this, and given the fixed amount to be financed through the GNP resource,
Tasa­puolisuuden ja muuttumattoman veropohjan periaatteita on noudatettava, jotta vertikaali­nen tasapuolisuus säilyisi.
— If solidarity were to take the form of redis­tributing moneys, and assuming that pre­sent consumption and future consumption (investment) are normal goods ('), it is cer­tain that aid would be partly used to finance current consumption.
­ Jos solidaarisuus saavutettaisiin jakamalla varat uudelleen ja kun nykyisen kulutuk­sen ja tulevaisuuteen suuntautuvan kulu­tuksen (investointitoiminnan) oletetaan kohdistuvan normaalihyödykkeisiin('), osa tuesta käytettäisiin varmasti nykyisen kulutuksen rahoittamiseen.
By imple­menting redistribution on the expenditure side, this potential 'waste' is minimised.
Tämä osa voi­daan minimoida jakamalla menopuoli uudelleen.
Policy financing rather than money redis­tribution is presumed to be a superior way to ensure that solidarity and real con­vergence are pursued both consistently and efficiently and that money is channelled towards investment, rather than consump­tion, thus increasing the recipients' growth rate and reducing development gaps.
Politiikan rahoittamisen olete­taan olevan varojen uudelleenjakoa parempi tapa varmistaa, että solidaarisuus ja todellinen lähentyminen toteutetaan joh­donmukaisesti ja tehokkaasti ja että varat suunnataan kulutuksen sijasta investointi­toimintaan, jolloin varojen saajan talous­kasvu kiihtyy ja kehityserot vähenevät.
the GNP call rate is lower than the original one — in 1997 the original one was 0.403 and the one obtained from the adjusted base is 0.385.
Vuonna 1997 alkuperäinen kerroin oli 0,403; muutetun määräytymisperusteen mukainen kerroin on 0,385.
The richer Member States with per capita GNP higher than 100, on the other hand, will see their increased contributions somewhat compen­sated by the reduction in the GNP call rate.
Toisaalta rikkaammat jäsenvaltiot, joiden BKTL henkeä kohden on yli 100, saavat hyvitystä nousseille rahoitus­osuuksilleen siten, että niiden BKTL:n kerroin alenee.
One of the clear difficulties of the proposal is that those Member States around the EU average may see their GNP contributions fall, compared with the present regime, if the increase in the GNP base is more than compensated by a reduction in the GNP call rate.
Yksi ehdotuksen aiheuttamista ongel­mista on selvästikin se, että BKTL­varoihin perustuvat rahoitusosuudet saattavat nykyi­seen järjestelmään verrattuna pienentyä niissä jäsenvaltioissa, joiden BKTL henkeä kohden on keskiarvon tuntumassa, jos nousu BKTL:n määräytymisperusteessa tasoittuu BKTL:n kertoimen alenemisella.
This occurs in the case of Finland and the UK in the years reported in Tables 1 and 2.
Tämä ilmiö, joka kos­kee Suomea ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, havainnollistetaan taulukoissa 1 ja 2.
D Substituting proportionality with respect to the GNP resource with progressivity may not necessarily foster real convergence and eco­nomic and social cohesion.
D Suhteellisuuden korvaaminen BKTL­varo­jen osalta progressiivisuudella ei välttämättä edistä talouksien todellista lähentymistä eikä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
— Progressivity could foster convergence, ceteris paribus, if the funds made available were to supplement existing, expenditurebased, convergence expenditure.
­ Progressiivisuus voisi edistää lähentymistä, jos muut tekijät pysyvät ennallaan ja jos käyttöön asetetuilla varoilla on määrä täy­dentää nykyisiä lähentymistä edistäviä menopuolen kustannuksia.
However, it is possible that those Member States which have prominently displayed what might be called 'contributions fatigue' (Germany, the Netherlands, Austria and Sweden) may not accept a further dete­rioration of their budgetary position, but instead they may demand a corresponding decrease of expenditure policy to offset the money made available to benefiting Mem­ber States through progressivity in contri­butions.
Saattaa kuiten­kin olla, että ne jäsenvaltiot, jotka ovat osoit­taneet ns. ilmeistä rahoitusväsymystä (Saksa, Alankomaat, Itävalta ja Ruotsi), eivät hyväksy maidensa budjettiasemien heikkene­mistä edelleen vaan vaativat sen sijaan, että menopolitiikkaa kiristetään, jolloin rahoitus­osuuksien progressiivisuudesta hyötyville jäsenvaltioille osoitettavia varoja voidaan supistaa.
Under these circumstances, the convergence process could undoubtedly be retarded, since a part of the newly avail­able funds will be spent on current con­sumption.
Tällöin lähentymisprosessi epäile­mättä hidastuisi, sillä osa uusista varoista käytettäisiin välittömään kulutukseen.
D The present system of expenditurebased progressivity may be thought of as a rulesbased system in which convergence expendi­ture is tied to specific projects and to explicit financial and other procedures and para­meters.
D Nykyistä menopuolen progressiivisuuden järjestelmää voidaan pitää sääntöihin perustu­ in Normaalihyödykkect {normal goods) ovat tavaroita, joi­den kulutus kasvaa tulojen kasvaessa.
A prediction of economic theory is that policy implementation characterised by discre­tion leads to suboptimal macroeconomic outcomes compared with policy based on
Tämä merkitsee sitä, että jos tulot kasvavat määrällä Δχ, ηΔχ suuruinen osuus käytetään tavaraan X ja loput (1 ­ η)Δχ käytetään tavaraan Y, kun 0 < a < I. ­ Avoimeksi jää, onko EU:n talousarvion rahoitusosuuksien progressiivisuus tehokas tapa saada jäsenvaltioiden taloudet lähenty­mään.
Solidarity and convergence policies in the EU take the form of a common effort to improve the structural endowment of the less prosperous regions, not of money redistribution.
Solidaarisuutta ja lähentymistä kos­kevia EU:n politiikkojen yhteisenä pyrki­myksenä on parantaa köyhempien alueiden rakenteellisia edellytyksiä.
These EU policies direct aid to less wealthy Member States in areas where development needs and convergence gaps are greatest.
Pyrki­myksenä ei ole muuttaa määrärahojen jako­perusteita.
(') Normal goods arc those whose consumption increases as income increases.
EU:n toimien tavoitteena on kohdistaa tukea niille köyhempien jäsenval­
The involvement of recipient Member States is intended to respect subsidiarity in that it acknowledges that recipient Member States are in the best position to pro pose projects and to judge the appropriateness of convergence expenditure.
vana järjestelmänä, jossa lähentymiseen tarvittavat menot on sidottu hankkeisiin ja selkeisiin rahoituksellisiin ja muihin menettelyihin ja parametreihin.
Under progressiv-ity-related discretionary expenditure, this sur veillance and monitoring function would be lost.
Progressiivisten rahoitusosuuksien järjestelmässä lähentymispolitiikalle jäisi enemmän harkinnanvaraa - piirre, joka rakennepolitiikan menoista on tähän mennessä puuttunut.
The suboptimality has much to do with myopic behaviour on the part of those responsible for the policy-making as well as with pressures arising from electoral cycles in democratic societies, with the possibility that under discretionary conditions policy-makers may pursue objectives in addition to, or even other than, those consistent with maximising social welfare, and with the possibility that they may even make systematic errors in their assessment of the economic situation and in deciding the appropriate policy.
Yhteisön tuki kehyksen yhtenä tehtävänä on valvonta ja seuranta, joiden avulla voidaan edes jollakin tavalla varmistaa, että lähentymistukea käytetään tarkoitetulla tavalla. Euroopan veron maksajat saavat näin takuun lähentymistuen asianmukaisesta käytöstä.
Rules, by contrast, introduce predictability and certainty about the future course of policy and they minimise the interference of political concerns with the optimal policy.
Saajavaltion ottaminen mukaan seurantaan ja valvontaan on osa toissijaisuusperiaatetta, sillä näin myönnetään, että saajavaltioilla on parhaat edellytykset tehdä ehdotuksia hankkeista ja arvioida lähentymiseen tarvittavien menojen aiheellisuutta.
Moreover, rules enforce time consistency in policy by ensuring that the optimal policy over a given horizon is not revised halfway in favour of a suboptimal policy.
Progressiivisuuteen liittyvässä harkinnanvaraisten menojen järjestelmässä valvontaja seurantatehtävää ei voitaisi suorittaa.
D A final issue relates to the character of solidarity in the EU.
D Viimeinen kysymys koskee EU:n solidaarisuuden ominaislaatua.
The objective of solidarity and real convergence has a horizontal dimension and is pursued through transfers to regions, irrespective of whether they are in the more or the less wealthy Member States.
Solidaarisuuden ja todellisen lähentymisen tavoitteella on horisontaalinen ulottuvuus ja se saavutetaan siir tämällä varoja alueille riippumatta siitä, sijaitsevatko alueet vauraammissa vai köyhemmissä jäsenvaltioissa.
By contrast, the proposal under review would establish a vertical dimension in solidarity and convergence assistance, directing it to Member States themselves rather than to regions within Member States.
On myös mahdollista, että päätöksentekijät tekevät säännöllisesti virheitä arvioidessaan talouden tilannetta ja päättäessään tilanteeseen sopivasta politiikasta.
This is inconsistent with the present acquis in Community practice.
Säännöt vahvistavat lisäksi politiikan johdonmukaisuutta varmistamalla, että tietylle ajanjaksolle tarkoitettua optimaalista politiikkaa ei muuteta ei-opti-maaliseksi kesken kaiken.
This commitment cannot be ensured under a regime of discretionary spending for the same reasons that it cannot be guaranteed (indeed, the opposite) in a regime of discretionary monetary or fiscal policy.
Vaikka ehdotus progressiivisuuden käyttöön ottamisesta EU:n rahoitusosuusjärjestelmässä on ensi näkemältä houkutteleva, siinä on kuitenkin eräitä merkittäviä puutteita.
While the proposal to establish progressivity in the EU contributions system is prima facie appealing, it has nevertheless some significant drawbacks.
Todellisen, EU:n kansalaisten maksamilla veroilla rahoitetun lähentymisen saavuttaminen edellyttää horjumatonta sitoutumista lähentymispolitiikkaan.
D An important component of expenditurebased progressivity as practised in the EU is the multilateral surveillance and monitoring function performed in a framework where both benefiting Member States and the EU through the Commission agree on the Community support framework (CSF) and its implementation.
Tätä sitoutumista ei voida säilyttää harkinnanvaraisten menojen järjestelmässä samoista syistä, joiden vuoksi sitä ei todellakaan voida taata harkinnanvaraisessa raha- tai veropolitiikassa.
First, it does not respect horizontal equity. This arises from the fact that, instead of calculating contributions according to the true GNP bases, it proposes to establish contributions on different bases, which correspond to an artificial expansion or reduction of the true GNP bases.
(') Keskustelu talouspolitiikan säännöistä ja harkinnanvaraisuudesta, joita on sovellettu etenkin rahapolitiikkaan, alkoi F. Kydlandin ja E. Prescottin artikkelista: "Rules rather than Discretion: The Inconsistency of Optimal Plans", Journal of Political Economy, kesäkuu 1997, s. 473-491.
This literature is now large; see finally, as an example, A. Alesina and L. Summers (1993): 'Central Bank independence and macroeconomic performance', Journal of Money, Credit and Banking, Vol.
Katso esim. A. Alesinan ja L. Summersin artikkeli: "Central Bank Independence and Macroeconomic Performance", Journal of Money, Credit and Banking, osa.
25, No 2, May.
25, nro.
Second, the proposal disregards the importance and the virtue of practising solidarity in the Community through the expenditure side of the EU budget rather than through the equivalent of simple cash transfers.
Tällaista menettelyä ei käytetä minkään maan verojärjestelmässä. Progressiivisuus saavutetaan kansallisissa verojärjestelmissä käyttämällä eriytyneitä veroparametrejä ilman, että verotusperustetta jouduttaisiin muuttamaan.
Expenditure-based progressivity enhances the prob-
EU:n rahoittamisen yhteydessä
Statistical annex
Tilastot
Table la -— EU expenditure in the Member States EAGGF-Guarantee (')
Taulukko la — EU.n menot jäsenvaltioissa: EMOTR.n tukiosasto (')