natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bell's employees in the United Kingdom were dismissed.
Bellin palveluksessa tässä jäsenvaltiossa olleet työntekijät irtisanottiin.
Most of them applied to the Secretary of State under Part XII of the 1996 Act for payment in respect of arrears of pay, outstanding holiday pay and compensatory payments in lieu of notice.
Suurin osa heistä vaati Secretary of Stateita korvauksia palkkarästien, saamatta jääneiden lomakorvausten ja irtisanomisilmoituksen antamista koskevan velvollisuuden laiminlyönnin vuoksi.
Those applications were rejected on the ground that the 1996 Act, interpreted in the light of the judgment in Case C­117/96 Mosbæk ν Lønmodtagernes Garantifond did not impose any obligation to make such payments.
Nämä vaatimukset hylättiin sillä perusteella, että asiassa Mosbæk 17.9.1997 annetun tuomion valossa tulkitussa vuoden 1996 laissa ei säädetä velvollisuudesta maksaa näitä korvauksia.
Bell is a company incorporated under Irish law with its registered office in Dublin.
Bell on Irlannin oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka kotipaikka on Dublin.
It carried on business as a shipping agent, in particular from various business addresses in the United Kingdom, and employed 209 persons in the United Kingdom for whom employer's and employees' social security contributions were paid into the National Insurance Fund.
Se harjoitti laivameklaritoimintaa erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa eri kaupallisista osoitteista, ja sen palveluksessa oli 209 työntekijää, joiden osalta sekä työnantaja että työntekijät maksoivat sosiaaliturvamaksuja National Insurance Fundiin.
The applicants in the main proceedings worked for Bell's branch at Avonmouth. That branch
High Court (Irlanti) antoi heinäkuussa 1997 määräyksen Bellin purkamisesta ja nimesi selvitysmiehen.
minimum of protection for employees adversely affected by the insolvency of their employer. Article 3 of the Directive imposes an obligation to ensure payment of employees' outstanding claims resulting from contracts of employment or employment relationships and relating to pay for the period prior to a given date.
Kun työnantaja on sijoittautunut yhteen ainoaan jäsenvaltioon, direktiivissä säädetään, että palkattujen työntekijöiden maksamattomien saatavien maksamiseen toimivaltainen palkkaturvalaitos on sen jäsenvaltion laitos, johon työnantaja on sijoittautunut.
Where the employer is established in a single Member State, the Directive requires that the competent guarantee institution for the purposes of paying employees' outstanding claims be that of the Member State of the place of establishment.
Jos työnantajalla on useita toimipaikkoja eri jäsenvaltioissa, on toimivaltaisen laitoksen määrittämiseksi viitattava lisäperusteena ja direktiivin sosiaaliset tavoitteet huomioon ottaen työntekijöiden työskentelypaikkaan.
The national tribunal held, in the light of the judgment in Marleasing ν La Comercial Internacional de Alimentación that, applying the principles of interpretation of national law, the 1996 Act did not impose an obligation on the Secretary of State to indemnify the applicants in the main proceedings. It decided to stay proceedings and to ask the Court to answer one question.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee ennakkoratkaisupyynnössään pääasiallisesti sitä, mikä on direktiivin 3 artikla huomioon ottaen toimivaltainen palkkaturvalaitos varmistamaan palkkasaatavien maksamisen, kun kyseessä olevat työntekijät työskentelivät jäsenvaltiossa toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan perustetun yhtiön sivuliikkeen lukuun ja kun tällä yhtiöllä on kotipaikka viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa ja se on siellä asetettu selvitystilaan.
Where the employer has several places of establishment in different Member States, it is necessary, for the purpose of determining the competent guarantee institution, to refer, as an additional criterion and in the light of the social objectives of the Directive, to the place in which the employees are employed.
Aluksi on todettava, että direktiivin tavoitteena on taata vähimmäissuoja palkatuille työntekijöille, joiden työnantajasta on tullut maksukyvytön.
By its question, the referring tribunal is in substance asking which is the competent guarantee institution, under Article 3 of the Directive, for ensuring payment of outstanding wage claims in the case where the employees in question were employed in a Member State by the branch of a company incorporated under the laws of another Member State, in which that company has its registered office and in which it was placed in liquidation.
Direktiivin 3 artiklassa säädetään, että on turvattava työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvien maksamatta olevien palkkasaatavien maksaminen tiettyä päivää edeltävältä ajalta.
'Where the employees adversely affected by the insolvency of their employer were employed in a Member State by the branch established in that State of a company incorporated under the laws of another Member State, where that company has its registered office and in which it was placed in liquidation, the competent institution, under Article 3 of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, for payment to those employees of outstanding claims is that of the State within whose territory they were employed'
Kun työnantajan maksukyvyttömyydestä kärsivät palkatut työntekijät työskentelivät jäsenvaltiossa sellaisen toisen jäsenvaltion, jossa tämän yhtiön kotipaikka on ja jossa se on asetettu selvitystilaan, lainsäädännön mukaan perustetun yhtiön sivuliikkeen lukuun, työntekijöiden palkkasaatavien maksamiseen toimivaltainen palkkaturvalaitos on työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY 3 artikla huomioon ottaen sen jäsenvaltion laitos, jonka alueella nämä työntekijät työskentelivät.
Advocate General D. Ruiz­Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 9 September 1999.
Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 9 päivänä syyskuuta 1999.
Case C-239/98 Commission of the European Communities ν French Republic Freedom to provide services
Asia C-239/98 Euroopan yhteisöjen komissio ν. Ranskan tasavalta Palvelujen tarjoamisen vapaus
(Failure to fulfil obligations — Non-transposition of Directives 92/491EEC and 92/961 EEC Direct insurance other than life assurance and direct life assurance) (Fifth Chamber) undertakings with head offices in the Community to cover risks and commitments situated within the Community.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen -- Direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY täytäntöönpanon laiminlyönti - - Vahinkovakuutuksen ensivakuutus ja henkivakuutuksen ensivakuutus (viides jaosto)
According to the fifth recital in their preamble, those directives lay down the principle of mutual recognition of authorisations and prudential control systems, making it possible to grant a single authorisation valid throughout the Community and to apply the principle of supervision by the home Member State.
878) kanssa, jotka ovat voimassa keskinäisiin yhtiöihin sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla, kun taas kyseistä väitettä ei ole esitetty oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn missään vaiheessa, kanne on jätettävä tutkimatta.
By application lodged at the Registry of the Court on 7 July 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt (or bring into force) and communicate all the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply fully with Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 and with Council Directive 92/96/EEC of 10 November 1992 and, in particular, by not transposing those directives with regard to mutual societies governed by the Code de la Mutualité, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and under those directives.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.7.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/49/ETY ja 10 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/96/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut (ja saattanut voimaan) ja ilmoittanut kyseisten direktiivien täydellisen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja erityisesti, koska se ole pannut kyseisiä direktiivejä täytäntöön siltä osin kuin on kysymys mutuelles régies par le code de la mutualitésta (keskinäiset yhtiöt, joihin sovelletaan kyseistä yhtiömuotoa koskevaa lakia; jäljempänä keskinäiset yhtiöt).
According to the first recital in their preamble, Directives 92/49 and 92/96 have as their purpose to complete the internal market in the insurance sector as regards both the right of establishment and the freedom to provide services, in order to make it easier for insurance and assurance
Direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee, että niiden tarkoituksena on toteuttaa sisämarkkinat niin hyvin sijoittautumisvapauden kuin palvelujen tarjoamisen vapauden kannalta, jotta helpotettaisiin niiden vakuutusyritysten, joiden kotipaikka on yhteisössä, sitoumusten tekemistä ja riskien kattamista yhteisön alueella.
In its defence, the French Government argues first of all that the application is inadmissible since it is clear therefrom that the Commission is widening the scope of the case inasmuch as it also relates to the compatibility with Community law — that is to say, with Council Directive 64/225/EEC of 25 February 1964 on the abolition of restrictions on freedom of establishment and freedom to provide services in respect of reinsurance and retrocession (English Special
Komissio on vahvistanut vastauskirjelmässään ja uudelleen suullisessa käsittelyssä, että virallisessa huomautuksessa, perustellussa lausunnossa ja kannekirjelmässä esitetty väite on sama ja että sekä oikeudenkäyntiä edeltävä menettely kokonaisuudessaan ettäkannekirjelmän kanneosa ovat koko ajan perustuneet siihen, että Ranskan tasavalta ei ole antanut, tai joka tapauksessa ainakaan ilmoittanut direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä niiden keskinäisten yhtiöiden osalta.
with regard to mutual societies governed by the Code de la Mutualité.
vaan direktiivistä 64/225/ΕΤΎ, johon komissio ei kannekirjelmässään koskaan ole viitannut.
Suffice it to note that the French Government does not deny that the provisions necessary to transpose Directives 92/49 and 92/96 with regard to mutual societies have not yet been adopted.
kiistä sitä, ettei tarvittavia säännöksiä direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä keskinäisten yhtiöiden osalta ole annettu.
Declares that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply fully with Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than tife assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-ufe insurance Directive) and with Council Directive 92/96/EEC of 10 November 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct tife assurance and amending Directives 79/267¡EEC and 90 1619I EEC (third tife assurance Directive) and, in particular, by not transposing those directives with regard to mutual societies governed by the Code de la Mutualité, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and under those directives;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) ja henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta 10 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin täydellisen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja erityisesti, koska se ei ole pannut kyseisiä direktiivejä täytäntöön siltä osin kuin on kysymys mutuelles régies par le code de la mutualitésta (keskinäiset yhtiöt, joihin sovelletaan kyseisestä yhtiömuodosta annettua lakia).
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 29 September 1999.
Julkisasiamies S. Alber on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 29 päivänä syyskuuta 1999.
Case C-47/99 Commission of the European Communities ν Grand Duchy of Luxembourg
Asia C-47/99 Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta Sosiaalipolitiikka
(Failure by a Member State to fulfil its obligations transpose within the prescribed period) (Fifth Chamber) of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and the said directive.
direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
By application lodged at the Court Registry on 16 February 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt, or by failing to communicate to the Commission, within the prescribed period the laws regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 94/33/EC of 22 June 1994 (hereinafter 'the Directive'), the Grand Duchy
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.2.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut ja/tai ilmoittanut komissiolle säädetyssä määräajassa kyseisen
Since the directive was not transposed within the period allowed, the Commission's action for failure to fulfil obligations is well founded.
Koska direktiiviä ei ole pantu täytäntöön asetetussa määräajassa, jäsenyysvelvoitteen laiminlyöntiä koskevan komission väitteen on katsottava olevan perusteltu.
Declares that, by failing to adopt within the prescribed period all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 94/33/EC of 22 June 1994 on the protection of young people at work, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that directive;
Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.'
2) iMxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General A. Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 14 October 1999.
Julkisasiamies A. Saggio on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 14 päivänä lokakuuta 1999.
Preliminary ruling (Protection of designations used in marketing of milk and milk products — Regulation (EEC) No 1898187 — Directive 89/398/EEC — Use of the designation cheese to describe a dietary product in which the natural fat has been replaced by vegetable fat) (Sixth Chamber) cheese is rich in poly unsaturated fats) and, for the second, 'Dieser Diät-Kase ist ideal für eine cholesterinbewußte Lebensweise' (This dietary cheese is ideal for a cholesterol-conscious lifestyle).
Maidonja maitotuotteiden N:o 1898/87 — Direktiivi erityisruokavaliovalmisteesta, (kuudes jaosto) pakkauksessa siihen, että "tämä erityisruokavaliojuusto sisältää runsaasti monityydyttämättömiä rasvahappoja" ja toisen osalta siihen, että "tämä erityisruokavaliojuusto on ihanteellinen kolesterolitietoisen elämäntavan kannalta."
By order of 5 March 1998, the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling two questions concerning the interpretation of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1898/87 of 2 July 1987 and of Article 3(2) of Council Directive 89/398/EEC of 3 May 1989.
36; jäljempänä asetus) 3 artiklan 1 kohdan ja erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/398/ETY (EYVL L 186, s. 27; jäljempänä direktiivi) 3 artiklan 2 kohdan tulkinnasta.
Those questions have been raised in proceedings between Union Deutsche Lebensmittelwerke GmbH (hereinafter 'UDL'), a food-processing undertaking, and Schutzverband gegen Unwesen in der Wirtschaft eV, a registered association for protection against unfair business practices (hereinafter 'the Schutzverband'), concerning the designation under which UDL plans to sell two of its products.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa Union Deutsche Lebensmittelwerke GmbH (jäljempänä UDL), joka on elintarviketeollisuusalan yritys, vastaan Unwesen in der Wirtschaft eV (jäljempänä Schutzverband), joka on kilpailusääntöjen noudattamisen valvomiseksi perustettu yhdistys. Asia koskee nimitystä, jota UDL aikoo käyttää kahden tuotteensa myynnissä.
The Schutzverband took the view that the new designations and descriptions which UDL plans to put on the two 'Becel' products are unlawful on the ground that cheese is a milk product whereas, in the composition of the 'Becel' products, the milk fat is entirely replaced by vegetable fat.
Schutzverband katsoi, että ne uudet nimitykset ja kuvailevat lisäykset, jotka UDL aikoi merkitä kahteen Becel-merkkiseen tuotteeseensa, olivat lainvastaisia, koska juusto on maitotuote ja näissä Becel-tuotteissa maitorasva oli kokonaan korvattu kasvirasvalla.
Its application was dismissed by the Landgericht but upheld by the appeal court.
Landgericht hylkäsi vaatimuksen, jonka valitustuomioistun kuitenkin hyväksyi.
UDL appealed on a point of law to the Bundesgerichtshof, which, considering that the case raised questions of interpretation of Community law, decided to stay proceedings and to refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
UDL on hakenut muutosta Revision-valituksella Bundesgerichtshofista, joka katsottuaan, että oikeusriitaan sisältyy yhteisön oikeuden tulkintakysymyksiä, päätti lykätä sen käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle kaksi ennakkoratkaisukysymystä:
It markets under the brand name 'Becel' foods in which the original animal fats containing saturated fatty acids have been replaced by vegetable fats rich in polyunsaturated fatty acids, which have the property of lowering cholesterol levels.
Ennen ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastaamista on tutkittava, voidaanko asetuksen 3 artiklan 1 kohtaa soveltaa erityisravinnoksi tarkoitettuihin elintarvikkeisiin.
Before this question is answered, it is necessary to determine whether Article 3(1) of the Regulation applies to foodstuffs intended for particular nutritional uses.
UDL on elintarviketeollisuusalan yritys, joka valmistaa muun muassa juustoja ja juustoista saatavia tuotteita, joihin kuuluvat erityisravinnoksi tai ruokavaliovalmisteiksi tarkoitetut tuotteet.
The Court points out that the designation of foodstuffs intended for particular nutritional uses is governed by the Regulation and that consequently they may be designated by the generic designation of the foodstuffs for normal consumption corresponding to them only when their composition, whilst being changed to meet the particular nutritional aim, is not contrary to the provisions relating to the protection of that designation.
On katsottava, että erityisravinnoksi tarkoitettujen elintarvikkeiden nimityksistä annetaan säännökset asetuksessa ja että niistä saadaan näin ollen käyttää niitä vastaavien tavanomaiseen kulutukseen tarkoitettujen tuotteiden lajinimityksiä ainoastaan, jos niiden koostumus, jota on tosin muutettu erityisen ravitsemuksellisen tavoitteen mukaiseksi, ei ole edellä mainitun nimityksen suojaamista koskevien säännösten vastainen.
Since the beginning of the 1990s, UDL has been marketing under the designation 'dietary spread' two products bearing the brand name Becel which in the future it intends to sell under the designations 'Holländisches Appetitstück — Diät-Käse mit Pflanzenöl für die fettmodifizierte Ernährung' (Dutch appertiser — Dietary cheese containing vegetable oil for a fat-modified diet) and 'Diät Weichkäse mit Pflanzenöl für die fettmodifizierte Ernährung' (Dietary soft cheese containing vegetable oil for a fat-modified diet).
UDL on myynyt 1990-luvun alusta alkaen nimellä "erityisruokavalioleivänpäällyste" kahta Becelmerkillä varustettua tuotetta, joita se haluaisi myydä jatkossa käyttäen nimitystä "Hollantilainen alkupala — kasviöljyä sisältävä erityisruokavaliojuusto rasvan osalta modifioitua ravitsemusta varten" ja "Kasviöljyä sisältävä erityisruokavaliopehmytjuusto rasvan osalta modifioitua ravitsemusta varten".
not likely to counteract that impression or to remove the ensuing risk of confusion.
Kansallinen tuomioistuin kysyy, saadaanko nimitystä "juusto" käyttää tuotteesta, jossa maitorasva on korvattu kasvirasvalla.
The German court asks whether the designation 'cheese' may be used for a product in which the milk fat has been replaced by vegetable fat.
näin ei ole, ja toisaalta ne kuvaavat lisäykset, jotka UDL aikoi merkitä pakkauksiin, eivät ole omiaan poistamaan tätä vaikutelmaa, eikä siitä seuraavaa sekaantumisvaaraa.
Those descriptions not only do not clearly indicate that the milk fat has been entirely replaced by vegetable fat but they even increase the risk of confusion in the consumer's mind in that, in breach of Article 3(2) of the Regulation, they suggest, by the unlawful use of the term 'cheese', that those products are milk products.
On katsottava, että maitotuotteesta, jossa joku maidon ainesosa on korvattu, vaikkakin vain osittain, ei saada käyttää asetuksen 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua nimitystä.
The Court states that a milk product, in which one or other constituent of milk has been replaced, if only partially, may not be designated by one of the designations referred to in the first indent of the second subparagraph of Article 2(2) of the Regulation.
Näissä kuvaavissa lisäyksissä ei ainoastaan jätetä selvästi osoittamatta, että maitorasva on kokonaan korvattu kasvirasvalla, vaan niillä jopa lisätään kuluttajien sekaannuksen vaaraa vihjaamalla asetuksen 3 artiklan 2 kohdan vastaisesti käsitteellä "juusto" siihen, että kyseiset tuotteet olisivat maitotuotteita.
Consequently, it must be held that the use of descriptions such as those mentioned does not affect the prohibition of use of the designation 'dietary cheese' for products in which one or other of the constituents of milk has been replaced by another substance.
Näin ollen on todettava, että kuvaavien lisäyksien käytöllä ei ole vaikutusta arvioitaessa kieltoa käyttää nimitystä "erityisruokavaliojuusto" sellaisista tuotteista, joissa jokin maidon ainesosista on korvattu toisella aineella.