natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For example, they provide advice in complicated social matters and act as a deciding authority when municipal school decisions are being challenged.
Maakunnanvaltuustot toimivat neuvonantajina esim. monimutkaisissa sosiaaliturvaan liittyvissä kysymyksissä ja käyttävät päätäntävaltaa, mikäli kunnan tekemistä koulutoimeen liittyvistä päätöksistä valitetaan.
Also, four county councillors, together with the state county prefect, constitute a county supervisory committee; it investigates municipal decisions that have been formally challenged, and it has the power to declare these invalid.
Lisäksi neljä maakunnanvaltauston jäsentä muodostaa yhdessä maakuntajohtajan kanssa maakunnan valvontakomitean, jonka tehtävänä on tutkia kuntien tekemät, virallisen valituksen kohteena olevat päätökset. Lisäksi sillä on valta julistaa ne pätemättömiksi.
2.3 The Role of Political Parties
Poliittisten puolueiden rooli
The number of political parties varies considerably between local authorities, but in many local authorities there is a multitude of parties.
Poliittisten puolueiden määrä vaihtelee kunnasta toiseen, mutta useissa kunnissa niitä toimii lukuisasti.
The three largest parties tend to be stronger at local than national level.
Kolmen suurimman puolueen kannatus on paikallistasolla yleensä keskustasoa voimakkaampaa.
One reason is that small parties abstain from running in some local areas.
Eräs syy on, etteivät pienet puolueet aseta ehdokkaita tietyillä paikkakunnilla.
In addition, the struggle for the mayoral position is, in practice, limited to the larger parties, which is assumed to enhance their attractiveness.
Lisäksi kilpa pormestarin paikasta käydään yleensä kolmen suurimman puolueen kesken, minkä oletetaan lisäävän niiden
However, this effect is limited to the first election after a new mayor has been appointed (Frandsen 1997).
-46- vetovoimaa. Tämä vaikutus rajoittuu kuitenkin ainoastaan uuden pormestarin mmittämistä seuraavaan vaaliin (Frandsen 1997).
Table 2.1 summarizes the results from the most recent municipal elections.
Taulukossa 2.1 esitetään yhteenveto tuoreimpien kunnallisvaalien tuloksista.
The three largest parties, the Social Democrats, the Conservatives, and the Liberal Democrats, together receive between 60 and 75 per cent of the votes.
Sosiaalidemokraatit, konservatiivit ja liberaalidemokraatit, eli kolme suurinta puoluetta, saavat äänistä yhteensä 60-75 prosenttia.
The rest of the votes are spread over among a large number of small parties and specific local lists.
Loput äänet jakautuvat lukuisten pikkupuolueiden ja paikallislistojen ehdokkaiden kesken.
Such lists were more common before reorganization; nevertheless, they attracted 17 per cent of the votes in the 1970 elections (Sundberg 1989).
Paikallislistat olivat ennen edellä mainittua uudistusta nykyistä yleisempiä. Vuoden 1970 vaaleissa listat keräsivät kuitenkin vielä 17 % äänistä (Sundberg 1989).
Subsequently, they stabilised at around 8 per cent (Bidsted 1997), but lost further ground in the 1997 elections.
Myöhemmin niiden kannatus vakiintui 8 prosentin tietämille (Bidsted 1997), mutta vuoden 1997 vaaleissa ne menettivät jälleen kannatustaan.
THE PRACTICE OF DEMOCRACY
DEMOKRATIA KÄYTÄNNÖSSÄ
3.1 Elections and Local Politicians
Vaalit ja paikallispoliitikot
Elections to the local councils are held in November every four years, most recently in 1997.
Paikallisvaalit järjestetään joka neljäs vuosi marraskuussa, viimeksi vuonna 1997.
EU citizens living in Denmark may vote in local elections, and other foreign citizens have the same right, if they have been residing in Denmark for at least three years.
Tanskassa asuvat EU-kansalaiset voivat äänestää paikallisvaaleissa. Myös muilla ulkomaalaisilla on sama oikeus, mikäli he ovat asuneet Tanskassa vähintään kolme vuotta.
All electors are also eligible as councillors.
Kaikki äänioikeutetut ovat myös vaalikelpoisia.
A system of proportional representation is used.
Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa.
Participation in local elections is around 70 per cent, which is between 10 and 15 percentage points below the figures for parliamentary elections.
Äänestysprosentti paikallisvaaleissa on n. 70 prosenttia, mikä on 10-15 prosenttia alle parlamentti vaalien äänestysprosentin.
As turnout for local elections has decreased during the postwar period, this gap has steadily become wider.
Koska paikallisvaalien äänestysvilkkaus on koko sodanjälkeisen ajan laskenut, on ero jatkuvasti kasvanut.
Interestingly, local participation decreased dramatically in the first elections after the reorganization of local government in 1970.
Mielenkiintoista on, että paikallinen osallistuminen väheni dramaattisesti vuonna 1970 paikallishallinnon uudelleenjärjestelyn jälkeen.
However, some of the lost ground was regained in the subsequent elections (Albæk 1996).
Seuraavissa vaaleissa tilanne palasi osittain entiselleen (Albæk 1996).
In the same way as in national elections, the parties decide on fixed and closed party lists or whether to leave the choice of candidates entirely to their voters.
Puolueet päättävät haluavatko ne itse asettaa ehdokkaansa muuttumattomaan suosituimmuusjärjestykseen vai jääkö valinta kokonaan äänestäjälle.
Ranking has become less common and in the 1993 elections, it only characterized a third of the lists (Elklit and Jensen 1995).
Käytäntö on siis sama kuin valtiollisissa vaaleissa.
On average, each elected municipal councillor represents 1,100 inhabitants, which is a large number in a European context (Council of Europe 1995). Twenty-eight per cent of the municipal councillors (1997) and 31 per cent of the county councillors (1993) are women.
Suosituimmuusjärjestykseen asettaminen on yhä harvinaisempaa, ja vuoden 1993 vaaleissa ainoastaan kolmasosa listoista perustui siihen (Elklit & Jensen 1995). Jokainen valittu valtuutettu edustaa keskimäärin 1 100:aa asukasta, mikä on eurooppalaisittain suuri määrä (Council of Europe [Euroopan neuvosto] 1995). Kunnanvaltuutetuista 28 prosenttia (1997) ja maakunnanvaltautetuista 31 prosenttia (1993) on naisia. Luvut kätkevät kuitenkin taakseen huomattavaa vaihtelua. Esim. kuudessa kunnanvaltuustossa on naisenemmistö. Miesten valta-asema on yleensä tätä vahvempi avainpaikoillaja esim. ainoastaan 10 prosenttia pormestareista on naisia. CdR222/98 (fi)
3.2 Other Means of Citizen Influence
Kansalaisten muut vaikutuskeinot
Local authorities may arrange local, advisory referendums, but these are not particularly common.
Paikallisviranomaiset voivat järjestää paikallisia, neuvoa-antavia kansanäänestyksiä.
Instead, it is more usual for local authorities to ascertain their citizens' opinions on municipal services via surveys.
Sen sijaan on tavallisempaa, että paikallisviranomaiset selvittävät kansalaistensa mielipiteitä kyselyin.
In 1995, 32 per cent of the municipalities made use of such surveys.
Vuonna 1995 kunnista 32 prosenttia oli käyttänyt kyselyjä.
In addition, 71 per cent investigated how a particular service was perceived by its users.
Lisäksi 71 prosenttia kunnista oli selvittänyt kuntalaisten miehpiteitä tietystä palvelusta.
Only one quarter of the municipalities made no use of surveys to sound out citizen or user opinions (Andersen, Berg, and Buch Jensen 1997). As already mentioned, user influence through boards of schools, day nurseries, and other institutions is a widespread and distinctive feature of Danish local democracy.
Ainoastaan neljännes kunnista ei hyödyntänyt kyselyjä kuntalaisten tai palvelun käyttäjien mielipiteiden selvittämiseksi (Andersen, Berg & Buch Jensen 1997). Kuten jo edellä mainittiin on asiakkaiden mahdollisuus vaikuttaa kouluissa, päiväkodeissa ja muissa laitoksissa toimivien neuvostojen kautta tanskalaisen paikallisdemokratian laajalle levinnyt erityispiirre.
Submunicipal committees are unusual in Denmark, but an experiment is under way in Copenhagen, with four directly elected submunicipal committees.
Kunnan- tai kaupunginosavaltuustot eivät ole Tanskassa tavallisia, mutta Kööpenhaminassa tätä toimintamuotoa kuitenkin kokeillaan neljän suoraan valitan kaupunginosavaltauston avulla.
Public participation is changing in Denmark.
Kansalaisten osallistuminen on Tanskassa muuttumassa.
This has been detected particularly since the 1980s (Goul Andersen 1993).
Muutos on ollut havaittavissa erityisesti 1980-luvulta lähtien (Goul Andersen 1993).
There has been a gradual decline in party membership since the 1950s, and the fall is larger in Denmark than in other West European countries (Bille 1995).
Osallistuminen on yleisesti vähenemässä ja yhä harvemmat kansalaiset osallistavat aktiivisesti järjestöjen toimintaan tai kuuluvat poliittisiin puolueisiin.
However, participation in grassroots activities increased during the 1980s and is now more evenly distributed between social groups than at the end of the 1970s. (Goul Andersen and Hoff 1995).
Puolueiden jäsenyys on laskenut vähitellen 1950-luvulta ja lasku on ollut Tanskassa muita Länsi-Euroopan maita voimakkaampaa (Bille 1995).
Indeed, the whole pattern of involvement is changing: individual rather than collective contacts are becoming more common, there is a focus on influencing outputs and implementation instead of inputs, and there is an interest in narrow and local issues rather than broad and general issues.
Ruohonjuuritasolla osallistuminen on kuitenkin lisääntynyt 1980luvulla ja osallistuminen jakautuu nykyään eri sosiaaliryhmien kesken tasaisemmin kuin 1970-luvun lopulla (Goul, Andersen & Hoff 1995). Osallistuminen on itse asiassa saamassa uusia muotoja. Henkilökohtaisten yhteyksien merkitys kasvaa yhteisöllisten sijasta, nykyään keskitytään vaikuttamaan valmistelun sijasta tulokseen ja toteutukseen. Lisäksi kiinnostas kohdistuu enemmänkin kapea-alaisiinja paikallisiin asioihin kuin laajoihin ja yleisiin kysymyksiin. 3.3
3.3 Citizens ' Attitudes to Local Government
Kansalaisten suhtautuminen paikallishallintoon
On the whole the Danes are pleased with the state of their local democracy.
Kaiken kaikkiaan tanskalaiset ovat tyytyväisiä paikallisdemokratiansa tilaan.
In a survey by the Eurobarometer in 1995, Denmark emerged as the EU Member State in which the citizens were most satisfied with democracy at the local level.
Vuonna 1995 tehdyssä kaikki EU-maat käsittävässä Eurobarometer-tutkimuksessa Tanskan kansalaiset olivat kaikkein tyytyväisimpiä paikalUsdemokratiaan.
Eightytwo per cent were very or fairly satisfied with democracy in their own town, compared with an average of 57 per cent for the EU as a whole.
Tanskalaisista 82 prosenttia oli erittäin tai melko tyytyväisiä kaupunkinsa demokratiaan, kun koko EU:ssa keskiarvo oli 57 prosenttia.
Denmark, Ireland, and Austria emerged at the top, and Italy, Greece, and Spain at the bottom of the table (Eurobarometer, no. 43, 1995).
Kärkikolmikon muodostivat Tanska, Irlanti ja Itävalta, Italian, Kreikan ja Espanjan pitäessä perää (Eurobarometer nro 43, 1995).
TABLE 2.2. Citizen confidence in local politicians 1978 and 1993 (percentages)
TAULUKKO 2.2 Kansalaisten luottamuspaikallispoliitikkoihin vuosina ¡978ja 1993 (prosentteina)
'Municipal politicians generally keep their promises to their electorate'
Kunnallispoliitikot pitävät yleensä vaalilupauksensa.
Agree Neither agree nor disagree, do not know Disagree
Samaa mieltä Ei mielipidettä, ei osaa sanoa Eri mieltä
Source: Berg and Kjær (1997)
Vastanneiden määrä Lähde: Berg & Kjær 1997. Jää nähtäväksi väheneekö luottamus paikallispoliitikkoja kohtaan edelleen.
It remains to be seen whether this decline in confidence in local politicians will continue. A recent population survey, undertaken by the Institut for Konjunktur-Analyse, reports increasing confidence in Danish politicians during the 1990s (IFKA 1998).
Suhdanteita tutkivan tanskalaisen Institut for Konjunktur-Analyse -tutkimuslaitoksen hiljattain julkaisemasta tutkimuksesta ilmenee, että luottamus tanskalaisiin poliitikkoihin on 1990luvulla kasvanut (IFKA 1998).
4.1 The European Challenge
Euroopan asettama haaste
Denmark has been a member of the EC/EU since 1973.
Tanska on ollut EY:n ja sittemmin EU:n jäsen vuodesta 1973.
Danish local government has, therefore, a longer experience of involvement in EU matters than the Swedish and Finnish newcomers.
Näin ollen Tanskan paikallishallinnolla on Ruotsin ja Suomen kaltaisten uusien jäsenvaltioiden paikallisviranomaisia pidempi kokemus EU-asioiden hoidosta.
However, local authorities were only marginally affected during the early years of membership, and it was not until the establishment of the 1992 Single European Market project, that Danish local authorities faced the consequences of membership (Klausen 1997).
Alkuvuosina jäsenyyden vaikutus paikallisviranomaisiin oli kuitenkin vähäinen ja vasta 1992 luotujen Euroopan unionin yhtenäismarkkinoiden myötä Tanskan paikallisviranomaiset joutuivat kasvokkain jäsenyyden vaikutusten kanssa (Klausen 1997).
The Single European Market meant a set of new demands on local government, including adjustments to EU regulations, technical standards, and public procurement procedures.
EU:n yhtenäismarkkinat asettivat paikallishallinnolle joukon uusia vaatimuksia, esim. EU-asetuksiin sopeutumisen, tekniset standardit ja hankintoja koskevat vaatimukset.
The setting up of the Structural Funds also provided new opportunities to finance local and regional development projects (Klausen 1994).
Rakennerahastojen perustaminen tarjosi myös uusia mahdollisuuksia alueellisten kehityshankkeiden rahoittamiseen (Klausen 1994).
Hence, from the end of the 1980s, Europe became important for Danish local government.
Niinpä 1980luvun lopulta lähtien Eurooppa on ollut Tanskan paikallishallinnolle tärkeä.
However, local responses to this new situation vary considerably.
Paikalliset reaktiot uuteen tilanteeseen vaihtelevat kuitenkin huomattavasti.
Commentators have identified four different ways in which the Danish local and regional authorities have responded to Europeanisation.
Tarkkailijat ovat luokitelleet neljä eri tapaa, joilla Tanskan paikallis- ja alueviranomaiset ovat vastanneet "eurooppalaistamiseen".
Some authorities are counteractive: as they are sceptical about the EU project and/or see no benefits from involvement in activities directed towards the EU.
Jotkut viranomaiset suhtautuvat torjuvasti, koska epäilevät Euroopan yhdentymishanketta, eivätkä katso EU-sävytteiseen toimintaan osallistumisen tuovan lainkaan hyötyä. Suurin osa
The majority of local authorities are passive: they only make incremental changes and tend to adopt a wait-and-see approach.
-50- paikallisviranomaisista on passiivisia, tekevät ainoastaan marginaalisia muutoksia ja omaksuvat usein odottavan kannan.
Others are reactive: increasing their international activities, participating in international networks, but generally with a low level of ambition.
Ne lisäävät kansainvälisiä toimintojaan, osallistavat kansainvälisiin verkkoihin - tyytyen kuitenkin usein varsin vaatimattomiin tuloksiin.
Finally, there is a small group of proactive local authorities, which have developed more extensive strategies towards the EU.
Pieni osa viranomaisista toimii ennakoivasti ja ne ovat omaksuneet laajahkoja EU-strategioita.
These tend to consist of the largest local authorities and those located in the areas of western Denmark that are eligible for EU funding.
Tähän ryhmään kuuluvat ovat yleensä suurehkoja paikallisyhteisöjä ja sijaitsevat EU-takikelpoisilla seuduilla Tanskan länsiosissa.
They have adjusted their external strategies, as well as their internal organization, to the new setting.
Ne ovat sopeuttaneet sekä ulkoisen strategiansa että sisäisen organisaationsa uuteen tilanteeseen.
The external means may include: establishing an information office in Brussels, either by themselves or with others; participating in international conferences; and developing networks aiming at creating advantages for their local area.
Ulkoisiin keinoihin saattaa kuulua joko oman tai muiden kanssa yhteisen tiedotustoimiston avaaminen Brysseliin, kansainvälisiin konferensseihin osallistuminen ja oman paikkakunnan etua palvelevien verkkojen luominen.
Internal changes include: employing officers responsible for EU contacts, setting up an office for international affairs, and providing personnel training in EU matters (Klausen 1997; 1998).
Sisäisiin muutoksiin lukeutuu EU-yhteyksistä vastaavien virkamiesten palkkaaminen, kansainvälisten asiain toimiston perustaminen ja henkilöstölle tarjottava EU-koulutas (Klausen 1997, 1998).
Danish local government seems to have adopted a different strategy towards the EU than has local government in Finland and Sweden.
Tanskan paikallishallinto näyttää valinneen erilaisen EU-strategian kuin Suomen ja Ruotsin paikallishallinto.
The European orientation of the Finnish and Swedish local authorities has increased considerably since the early 1990s and is now more intense than in Danish local authorities.
Suomen ja Ruotsin paikallisviranomaisten Eurooppa-suuntautuneisuus on lisääntynyt huomattavasti sitten 1990-luvun alun ja on nyt tanskalaisia voimakkaampaa.
In terms of regional restructuring, Denmark has a policy of wait and see, whereas both Finland and Sweden are changing, or have recently changed, their regional structures.
Tanskassa alueelliseen rakennemuutokseen on omaksuttu odottava kanta, kun taas sekä Suomessa että Ruotsissa aluerakenteita muutetaan tai on hiljattain muutettu.
problems (Gidlund 1998).
On väitetty, että Pohjoismaiden välille kehkeytyvä ero liittyy talousvaikeuksista saatuihin erilaisiin kokemuksiin (Gidlind 1998).
The redistributive capacity of the Swedish and Finnish welfare states has weakened and local and regional authorities are increasingly compelled to take their fate in their own hands.
Ruotsalaisen ja suomalaisen hyvinvointivaltion talonsiirtokyky on heikentynyt, ja paikallis- ja alueviranomaisten on yhä enemmän otettava ohjat omiin käsiinsä.
It is hoped that EU-oriented activities and other international links and networks will create competitive advantages for them.
EU-toiminnan ja muiden kansainvälisten yhteyksien ja verkkojen toivotaan tarjoavan niille kilpailuedun.
Local authorities in Denmark have not faced the same problems and have, therefore, not had the same incentives to develop external/internal strategies.
Tanskan paikallisviranomaiset eivät ole joutuneet painiskelemaan samojen ongelmien kanssa, minkä vuoksi niiltä on puuttunut kannuste ulkoisten ja sisäisten strategioiden kehittämiseksi.
Nevertheless, it seems safe to predict that the economic incentives to be gained from more internationally-oriented strategies will stimulate more local authorities to become reactive and that cooperation across national borders will increase.
Lienee kuitenkin turvallista ennustaa, että nykyistä kansainvälisempään toimintaan suuntautuvien strategioiden tarjoamat taloudelliset kannusteet saavat yhä useammat paikallisviranomaiset aktivoitumaan uudelleen ja että kansainvälinen yhteistyö lisääntyy.
However, it is unlikely that the number of proactive authorities will increase greatly.
On kuitenkin epätodennäköistä, että ennakoivaa strategiaa soveltavien viranomaisten määrä lisääntyisi huomattavasti.
4.2 Central—Local Relations
Valtiovallan ja paikallishallinnon suhde
The relationship between central and local government in Denmark is hallmarked by a mixture of control, negotiation, and autonomy.
Tanskan keskus- ja paikalhshallinnon suhteelle on tyypillistä valvonnan, neuvottelun ja itsehallinnon yhdistelmä.
Central government has increasingly shifted its regulation of local government into broader and more general forms, thus avoiding detailed involvement.
Valtiovalta on yhä selkeämmin väljentänyt ja yleisluonteistanut paikallishallintoon kohdistamaansa sääntelyä ja välttänyt yksityiskohtiin puuttumista.
An important component in the relationship is the annual economic agreement between central government and the local government associations.
Suhteen tärkeä osatekijä on valtiovallan ja paikallishallinnon järjestöjen välillä vuosittain tehtävä takaussopimus.
This agreement is not legally binding for the individual local authority, but it has, nevertheless, contributed to reducing the speed of expansion.
Sopimus ei sido yksittäistä paikallisviranomaista juridisesti, mutta se on osaltaan kuitenkin vähentänyt ekspansiovauhtia.
Danish localgovernment expenditures represent 27 per cent of gross domestic product (GDP) (1994 figures), and their share of total public expenditures is 42 per cent (Council of Europe 1997).
Tanskan paikallishallinnon menojen osuus on 27 prosenttia bruttokansantuotteesta (1994) ja niiden osuus julkisista menoista on 42 prosenttia (Council of Europe [Euroopan neuvosto] 1997).
Taxes are the main source of finance, providing 54 per cent of municipal and 65 per cent of county council income (Committee of the Regions 1996).
Tärkein tulonlähde on verotus, joka kautta kerätään 54 % kunnallis- ja 65 % maakuntatason tuloista (Committee of the Regions [alueiden komitea] 1996).
Tax revenue derives largely from a proportional, local income tax, but there is also a small property tax.
- 51 - suhteutetasta paikallisesta taloverosta, mutta lisäksi kannetaan pieni kiinteistövero.
Local authorities have a formal right to determine the level of the taxes themselves, even if the system of annual agreements with government has restricted tax increases.
Paikallisviranomaisilla on laillinen oikeus päättää veroasteesta, vaikka hallituksen kanssa vuosittain tehtävien taloussopimusten järjestelmä onkin rajoittanut veronkorotuksia.
In 1994 municipal taxes varied between 13.5 and 22.3 per cent and county council taxes between 8.9 and 10.4 per cent.
Vuonna 1994 kunnallisverot vaihtelivat 13,5 ja 22,3 prosentin ja maakuntavero 8,9 ja 10,4 prosentin väillä.
The dependency on local sources of finance, and hence the state of the local economy, is further emphasized by the amount of local government resources that come from user fees and service charges.
Riippuvaisuutta paikallisista tulolähteistä ja siten paikallistalouden tilasta korostaa entisestään käyttö jä palvelumaksuina paikallisviranomaisten käyttöön tulevien varojen määrä.
This represents 22 per cent of municipal and 16 per cent of county council income, which means that around 80 per cent of localgovernment resources are locally generated.
Kuntien tuloista niiden osuus on 22 prosenttia ja maakuntien 16. Tämä merkitsee, että noin 80 prosenttia paikallishallinnon käytettävissä olevista varoista on paikallista alkuperää.
Danish local authorities rely on local sources of income to a greater extent than local governments in any other European country (Council of Europe 1997).
Tanskalaiset paikallisviranomaiset ovat riippuvaisempia paikallisista tulolähteistä kuin minkään toisen eurooppalaisen valtion paikallisviranomaiset (Council of Europe [Euroopan neuvosto] 1997).
Of the remaining income, central government provides the largest part through block grants, but also makes use of some specific grants.
Tulojen loppuosasta valtiovalta jäljestää suurimman osan kerta-avustuksina, mutta myöntää myös tiettyjä erityisavustuksia.
authority has a borrowing limit set by central government.
Kuten edellä todettiin, Tanska joutui talousvaikeuksiin muita Pohjoismaita aikaisemmin.
A system of transfers between local authorities compensates for differences in preconditions between local areas.
Paikallisviranomaiset joutuivat karsimaan menojaan 1970-luvun alun talouslaman vuoksi.
As mentioned previously, economic problems hit Denmark earlier than the other Nordic countries.
Useat 1970ja 1980luvun hallitukset - niin sosiaalidemokraattiset kuin porvarillisetkin - pyrkivät leikkaamaan paikallishallinnon menoja luodakseen mahdollisuuksia yksityissektorin toiminnalle.
Because of the economic recession in the early 1970s, local authorities were compelled to restrict their use of resources.
Koska merkittävä osa valtion keskushallinnon tehtävistä siirrettiin alemmalle tasolle, paikallishallinto kasvoi etenkin maakuntatasolla huomattavasti vielä 1970-luvulla.
The policy of several governments during the 1970s and 1980s, both Social Democratic and nonSocialist, was to curb local government expenditure in order to provide scope for private-sector activities.
Paikallishallinnon budjettijärjestelmää muutettiin 1977, jotta valtion viranomaisilla olisi paremmat mahdollisuudet valvoa paikallishallinnon varainkäyttöä.