natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the balance sheets produced by the applicants indicate that, as at 31 December 1998, they had no longer sufficient liquid funds to pay the balance of the fine and in fact were experiencing a cash-low deficit of about DEM 55 25 000, the fact remains that three of them were in a position to pay EUR 2310 000 on 5 February 1999 — a payment which, moreover, is not recorded in the figures produced — which suggests that the figures produced failed to disclose substantial reserves or, at least, that there is real uncertainty on this point.
31 Vaikka kantajien esittämät taseet vaikuttavat näyttävän toteen, että kantajilla ei 31.12.1998 ollut enää riittävästi varoja suoriutuakseen sakon jäännöserästä vaan että vaje oli päinvastoin noin 15 525 000 Saksan markkaa, kolme kantajaa kuitenkin kykenivät 5.2.1999 suorittamaan 2 310 000 euroa, mitä ei ole mer­kitty esitettyihin numerotietoihin; tämä saattaakin viitata siihen, että numero­tiedoista puuttuu huomattavia rahavaroja, tai ainakin asiasta on olemassa selvää epävarmuutta.
In that connection Doctor Riemnitz observed that it was important to determine whether the longterm survival of the undertaking was possible and whether or not the figures were conducive to that hypothesis, so that the 'short-term liquidity' should not be the only funds taken in to account.
Reimnitz totesi tässä yhteydessä, että on tärkeää arvioida, saattoiko yritys säilyttää elinkelpoisuutensa pitkällä aikavälillä, sekä varmistaa, etteivät numerotiedot olleet ristiriidassa tällaisen olettamuksen kanssa, jolloin huomioon ei pitäisi ottaa ainoastaan "lyhyen aikavälin varoja".
Doctor Reimnitz also stated that, under German law, the mere fact that, in certain situations, the members or chief executive of a company are obliged to apply for bankruptcy proceedings to be commenced does not mean that the application will be accepted.
Reimnitz on myös huomauttanut, että Saksan oikeuden mukaan pelkästään se seikka, että joissain tilanteissa yhtiömiehet tai yritysten johtajat ovat velvollisia hakemaan konkurssimenettelyn aloittamista, ei tarkoita sitä, että hakemus hyväksyttäisiin.
Thus, where an undertaking is insolvent, it may, under the supervision of the competent national court, enter in to a scheme of arrangement with its debtor, under which its debts are discharged.
Kun yritys todetaan maksukyvyttömäksi, se voi toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen valvonnassa sopia velkojien kanssa velkasaneerauksesta.
Furthermore, in the group's consolidated balance sheet as at 31 December 1998, annexed to the summary report, there is an item under liabilities entitled 'other debts' amounting to about DEM 5 300 000, which are regarded as short-term.
Lisäksi 31.12.1998 tehdyssä konsernin konsolidoidussa taseessa, joka on asian tuntijalausunnon liitteenä, vastattavaa-puolella on kohta "muut velat", johon on kirjattu yhteensä noin 5 300 000 Saksan markan suuruinen summa lyhyen aikavälin velkoina.
At the hearing, the applicants mentioned the existence of set-off arrangements between the controlled companies and the owner thereof involving a substantial amount.
Istunnossa kantajat mainitsivat siitä, että tilejä tasattiin huomattavalla summalla osakkuusyhtiöiden ja omistajan kesken.
Moreover, the applicants have not stated precisely who was their creditor in respect of those debts.
Kantajat eivät myöskään ole nimenomaisesti yksilöineet velkojaansa.
There is therefore uncertainty as to the extent to which Mr Henss, who is directly or indirectly the principal owner of the five undertakings, is a creditor of them.
On siten epävarmaa, missä määrin Henss, joka on joko suoraan tai välillisesti viiden yrityksen pääasiallinen omistaja, on myös yritysten velkoja.
Moreover, the applicants have not made any attempt to prove that Mr Henss, as director indirect owner of the five undertakings, is not in a position to assist them in providing a bank guarantee.
36 Kantajat eivät ole myöskään osoittaneet, ettei Henss, joka siis on joko suoraan tai välillisesti viiden yrityksen pääasiallinen omistaja, kykene avustamaan kantajia pankkitakauksen hankkimisessa.
By limiting the application for interim measures lodged on 30 April 1999, the applicants have demonstrated that Mr Henss, together with his wife and two other members, still possessed resources enabling them to provide, through HFB KG and HFB Holding, a bank guarantee of the order of EUR 1 500 000.
Rajatessaan 30.4.1999 jättämänsä välitoimi­hakemuksen ulottuvuutta kantajat ovat nimittäin osoittaneet, että Henssillä on yhdessä puolisonsa ja kahden yhtiömiehen kanssa edelleen varoja, joiden avulla hän voisi ottaa HFB KG:n ja HFB Holdingin kautta 1 500 000 euron pankki­takauksen.
In that connection, it would seem appropriate, as is also clear from the caselaw, to take account of the possibilities available to members to assist the company in providing a bank guarantee (order in Buchmann v Commission cited above, paragraph 26).
Yhtiömiesten mahdollisuudet osallistua pankkitakauksen hankkimi­seen on myös vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan syytä ottaa huomioon (em. määräys Buchmann ν. komissio, 26 kohta).
Furthermore, the applicants have produced no evidence to show that it is wholly impossible to obtain a bank guarantee for the amount outstanding.
Kantajat eivät sitä paitsi ole osoittaneet, että pankkitakauksen saaminen jään­nöserälle olisi mahdotonta.
Only Isoplus — Rosenheim and Isoplus — Hohenberg have produced statements from banking institutions confirming their refusal to grant such a bank guarantee.
Ainoastaan Isoplus (Rosenheim) ja Isoplus (Hohen­berg) ovat toimittaneet sellaisia rahoituslaitosten antamia todistuksia, joissa nämä vahvistavat kieltäytyneensä antamasta kantajille pankkitakausta.
Moreover, those two applicants approached only three banks with which they had habitual dealings.
Nämä kaksi kantajaa ovat lisäksi ottaneet yhteyttä ainoastaan kolmeen pankkiin, joiden kanssa niillä on tapana tehdä yhteistyötä.
The applicants did not see fit to produce similar statements for the three other applicants, even though Isoplus — Sondershausen was, on 5 February 1999, in a position to pay EUR 770 000 to the Commission and, according to their balance sheets as at 31 December 1998, HFB KG and HFB Holding possessed liquid funds.
Kantajat eivät ole katsoneet tarpeelli­seksi toimittaa vastaavia todistuksia kolmen muun kantajan osalta, vaikka Iso­plus (Sondershausen) on kyennyt suorittamaan 5.2.1999 yhteensä 770 000 euroa komissiolle ja vaikka HFB KG:llä ja HFB Holdingilla on 31.12.1998 tehdyn taseensa mukaan käytössään varoja.
In view of the foregoing, the applicants have not produced evidence to show that the risk of bankrupcy or liquidation is forseeable with a sufficient degree of probability in the event of their having to provide a bank guarantee covering the outstanding amount of the fine imposed.
Edellä esitetty huomioon ottaen voidaan todeta, että kantajat eivät ole osoitta­neet, että konkurssiin tai selvitystilaan asettamisen uhka on riittävän todennä­köinen siinä tapauksessa, että niiden on toimitettava pankkitakaus, joka kattaa niille määrätyn sakon jäännöserän.
In that connection, it must be emphasised that the mere risk that the applicants might be obliged to apply for
On syytä korostaa, että pelkästään se seikka, että kantajat saattavat joutua hakemaan maksukyvyttömyyttä koskevan menet­
It is clear from the foregoing that the applicants have not shown that enforcement of Decision 1999/60, the annulment of which they seek in their main action, might cause them serious and irreparable harm which could not be remedied even if the decision was annulled by the Court of First Instance.
Edellä esitetyn perusteella kantajat eivät ole osoittaneet, että kumoamiskanteen kohteena pääasiassa olevan päätöksen 1999/60/EY täytäntöönpano saattaisi aiheuttaa kantajille vakavaa ja korjaamattomissa olevaa vahinkoa, jota ei voitaisi jälkeenpäin poistaa edes siinä tapauksessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaisi kyseisen päätöksen.
The application for interim measures must therefore be dismissed.
Välitoimihakemus on siten hylättävä.
THE PRESIDENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE hereby orders:
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI on määrännyt seuraavaa:
The application for interim measures is dismissed.
1) Välitoimihakemus hylätään.
Costs are reserved.
Annettiin Luxemburgissa 9 päivänä heinäkuuta 1999.
Case T-143/99 R
Asia T-143/99 R
Hortiplant SAT v Commission of the European Communities
Hortiplant SAT vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(Proceedings for interim relief— Urgency) of the Second
Välitoimimenettely — Kiireellisyys tuomioistuimen toisen jaoston
Order of the President Instance, 16 July 1999
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen puheenjohtajan määräys 16.7.1999
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Interim relief— Conditions for granting— Urgency— Serious and irreparable damage which may be imminent — Meaning — Burden of proof
Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Välitoimet — Myöntämisedellytykset — Kiireellisyys — Vakavan ja korjaamattoman vahingon välitön uhka — Käsite — Todistustaakka tustaakka
(EC Treaty, Arts 185 and 186 (now Arts 242 EC and 243 EC); Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 104(2)) measures. It is for the party seeking the measures to prove that he cannot wait for the outcome of the main proceed ingswithoutsufferingharmofthatnature.
(EY:n perustamissopimuksen 185 ja 186 artikla (joista on tullut EY 242 ja EY 243 artikla); ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta)
The urgency of an application for interim measures must be assessed in relation to the necessity for an interim order to prevent serious and irreparable harm to the party applying for those
Välitoimihakemuksen kiireellisyys on arvioitava sen perusteella, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältyttäisiin siltä, että välitoimia pyytäneelle asian osaiselle aiheutuu vakavaa ja korjaama tonta vahinkoa.
SUMMARY — CASE T-143/99 R
TIIVISTELMÄ — ASIA T-143/99 R tämisestä todennäköisesti aiheutuisivat.
To be able to determine whether the harm which the applicant fears is serious and irreparable and therefore provides grounds for, exceptionally, suspending the operation of a decision, the court hearing the a p p l i cation must have hard evidence allowing it to determine the precise consequences which the absence of the measures applied forwouldinallprobabilityentail.How ever, it does not have to be established with absolute certainty that the harm invoked is imminent.
Ei kuitenkaan ole välttämätöntä, että on täysin varmasti pystytty osoittamaan vahingon olevan välittömästi uhkaamassa.
It is sufficient that the harm, particularly when it depends on the o c c u r rence of a number of factors, should be foreseeable with a sufficient degree of probability.
Riittävää on, erityisesti silloin kun vahingon toteutuminen riippuu monien tekijöiden yhteisvaikutuksesta, että vahinko on riittävällä todennäköisyydellä ennakoitavissa.
ORDER OF THE PRESIDENT OF THE SECOND CHAMBER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE 16 July 1999 *
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TOISEN JAOSTON PUHEENJOHTAJAN MÄÄRÄYS 16 päivänä heinäkuuta 1999 *
Hortiplant SAT, a company incorporated under Spanish law, established in Amposta, Spain, represented by Concepción Fernández Vicien, of the Barcelona Bar, and Eva Contreras Ynzenga, of the Madrid Bar, Cuatrecasas Chambers, 78 Avenue d'Auderghem, Brussels, applicant, v
Hortiplant SAT, Espanjan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Amposta (Espanja), edustajinaan asianajajat Concepción Fernández Vicien, Barcelona, ja Eva Contreras Ynzenga, Madrid, prosessiosoite asianajotoimisto Cuatrecasas, avenue d'Auderghem 78, Bryssel, kantajana, vastaan
Commission of the European Communities, represented by Juan Guerra Fernández, of its Legal Service, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez del a Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies Juan Guerra Fernández, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, vastaajana,
* Language of the case: Spanish.
* Oikeudenkayntikieli: espanja.
APPLICATION for suspension of the operation of Commission Decision C (1999) 537 of 4 March 1999 cancelling Community financial assistance,
MÄÄRÄYS 16.7.1999 — ASIA T-143/99 R jossa kantaja vaatii, että yhteisön rahoitustuen peruuttamisesta 4.3.1999 tehdyn komission päätöksen C(1999) 537 täytäntöönpanoa lykätään,
THE PRESIDENT OF THE SECOND CHAMBER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES makes the following
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TOISEN JAOSTON PUHEENJOHTAJA on antanut seuraavan määräyksen
By Decision C (92) 3125 of 3 December 1992, adopted under Article 8 of Council Regulation (EEC) No 4256/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards the EAGGF Guidance Section (OJ 1988 L 374, p.
Komissio on myöntänyt asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (EYVL L 374, s.
25), the Commission granted the applicant financial assistance relating to Project No 92.ES.06.022 entitled 'Initiative in the form of a pilot project to demonstrate a new high-efficiency production system for nurseries: application to ornamental and woodland species'.
25) 8 artiklan nojalla kantajalle 3.12.1992 teke mällään päätöksellä C(92) 3125 rahoitustukea hankkeelle nro 92.ES.06.022, josta käytetty nimi oli "Pilotti- ja esittelyhankkeen muodossa oleva aloite koskien uutta erittäin tehokasta tuotantomenetelmää taimitarhoissa: soveltaminen koristekasveihin ja metsälajikkeisiin".
The total cost of the initiative was ECU 1 184 624 and the Community assistance was set at a maximum amount of ECU 73 1992.
Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 1 184 624 ecua, ja yhteisön rahoitustuen enimmäisosuudeksi vahvistettiin 731 992 ecua.
In accordance with Annex 2 to the decision of 3 December 1992, two advance payments totalling ECU 51 2393 were made to the applicant.
Edellä mainitun 3.12.1992 tehdyn päätöksen liitteessä 2 olevien määräysten mukaisesti kantajalle maksettiin kaksi ennakkosuoritusta, joiden määrä oli yhteensä 512 393 ecua.
On 12 June 1997 the Commission sent a letter to the applicant, informing it that Commission staff had started a technical and accounting audit of financial projects already adopted by the Commission under Article 8 of Regulation No 4256/88.
Komissio lähetti kantajalle 12.6.1997 kirjeen, jossa ilmoitettiin komission vir­kamiesten aloittaneen teknisten ja kirjanpitoon liittyvien seikkojen tarkastamisen niiden hankkeiden osalta, joita komissio oli edellä mainitun 19.12.1988 annetun asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan nojalla rahoittanut.
Following on-site verification and various exchanges of correspondence with the applicant, the Commission notified the applicant of its findings by letter of 3 April 1998.
Paikan päällä tehdyn tarkastuksen ja kantajan kanssa käydyn kirjeenvaihdon perusteella komissio ilmoitti 3.4.1998 päivätyllä kirjeellä kantajalle siitä, mitä oli todettu.
It noted the existence of matters which could amount to irregularities and stated that it had decided to initiate the procedure provided for in paragraph 10 of Annex 2 to the decision of 3 December 1992 and Article 24 of Council Regulation (EEC) No 4253/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments (OJ 1988 L 374, p. 1).
Komissio totesi havaitun seikkoja, jotka saattoivat merkitä sääntöjen­vastaisuuksia, ja komissio ilmoitti päättäneensä aloittaa 3.12.1992 tehdyn pää­töksen liitteessä 2 olevassa 10 kohdassa sekä asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä eri rakennerahastojen keskinäisen toimin­nan sekä niiden ja Euroopan investointipankin tai muiden rahoitusinstrumenttien välisen toiminnan yhteensovittamisen osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 anne­tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s.
The applicant was also informed that recovery of the sums already granted could be justified.
Kantajalle ilmoitettiin myös, että jo maksetun tuen takaisinmaksu saattaisi osoittautua välttämättömäksi.
Finally, the applicant was asked to provide, within six weeks, proof that the obligations arising from the decision of 3 December 1992 had been fulfilled.
Lopuksi kantajaa pyydettiin kuuden viikon määräajassa toimittamaan selvitys siitä, että 3.12.1992 tehdyn päätöksen mukaisia velvoitteita oli noudatettu.
The applicant replied by letter of 26 May 1998.
Kantaja vastasi 26.5.1998 päivätyllä kirjeellä.
On 26 October 1998 the Spanish prosecuting authorities, to which the Commission had passed the file, commenced proceedings against, amongst others, the applicant's members, on the basis of evidence of forgery of business documents and fraud.
Espanjan syyttäjäviranomaiset, joiden käsiteltäväksi komissio oli saattanut asian, ryhtyivät 26.10.1998 toimenpiteisiin erityisesti kantajayhtiön osakkaita vastaan sen vuoksi, että näitä epäiltiin liiketoiminnassa käytettävien asiakirjojen vää­rentämisestä sekä petoksesta.
On 4 March 1999 the Commission adopted the contested decision, which was notified to the applicant on 12 April 1999 and also addressed to the Kingdom of Spain.
Komissio teki 4.3.1999 nyttemmin riitautetun päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi 12.4.1999 ja joka osoitettiin myös Espanjan kuningaskunnalle.
By that decision, the Commission cancelled the financial assistance at issue and ordered the applicant and, as the case may be, persons legally liable for its debts, to refund, within a period of 60 days following notification of the decision, the advance payments already made.
Tällä päätöksellä komissio peruutti kyseisen rahoitustuen ja määräsi kantajan ja niiden, jotka mahdollisesti olivat oikeudellisesti vastuussa kantajayhtiön veloista, palauttamaan jo maksetut ennakot 60 päivän kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta. misesta.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 June 1999, the applicant brought an action under Article 230 EC for the annulment of that decision.
Kantaja on toimittanut 12.6.1999 EY 230 artiklan nojalla yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen kannekirjelmän, jossa se vaatii edellä mainitun päätöksen kumoamista.
By separate document lodged at the Court Registry on the same day, it also brought, pursuant to Articles 242 EC and 243 EC, the present application for interim relief, by which it seeks suspension of the operation of the contested decision without being required to provide a bond or bank guarantee.
10 Erillisellä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen samana päivänä toimittamallaan kirjelmällä kantaja on myös saattanut EY 242 ja EY 243 artiklan nojalla vireille nyt meneillään olevan välitoimimenettelyn, jossa se vaatii kanteen kohteena olevan päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä siten, että sen ei kuitenkaan olisi asetettava vakuutta tai annettava pankkitakuuta.
On 25 June 1999 the Commission submitted its observations on that application.
11 Komissio on esittänyt 25.6.1999 huomautuksensa kantajan vaatimuksesta.
In accordance with the second paragraph of Article 106 of the Rules of Procedure, the President of the Court of First Instance was replaced by the President of the Second Chamber.
12 Työjärjestyksen 106 artiklan toisen kohdan mukaisesti asiaa käsittelemään on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin sijaan asetettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston puheenjohtaja.
The parties presented oral argument at the hearing on 5 July 1999.
13 Asianosaisten selitykset on kuultu 5.7.1999.
14 Under the combined provisions of Articles 242 EC and 243 EC and Article 4 of Council Decision 88/591/ECSC, EEC, Euratom of 24 October 1988 establishing a Court of First Instance of the European Communities (OJ 1988 L 319, p.
14 EY 242 ja EY 243 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom (EYVL L 319, s.
21), the Court may, if it considers that circumstances so require, order the operation of the contested act to be suspended or prescribe any necessary interim measures.
21), 4 artiklan perusteella, kun kyseisiä määräyksiä luetaan yhdessä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi, jos se katsoo olosuhteiden sitä edellyttävän, määrätä kanteen kohteena olevan toimenpiteen täytäntöönpanoa lykättäväksi tai päättää tar­peellisista välitoimista.
Article 104(2) of the Rules of Procedure provides that applications for interim measures must state the circumstances giving rise to urgency and the pleas of fact and law establishing a prima facie case for the measures applied for.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 koh­dassa määrätään, että välitoimihakemuksissa on ilmoitettava ne seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisesti perusteltua (fumus boni juris).
Those requirements are cumulative, so that an application for suspension of operation must be dismissed if either of them is not met (see, in particular, the order of the President of the Court of First Instance of 21 June 1999 in Case T-56/99 R Marlines v Commission, not published in the ECR, paragraph 8).
Nämä edellytykset ovat päällekkäisiä, joten välitoimihakemus on hylättävä, jos jokin niistä ei täyty (ks. muun muassa asia T­56/99 R, Marlines v. komissio, määräys 21.6.1999, 8 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
The urgency of an application for interim measures must be assessed in relation to the necessity for an interim order to prevent serious and irreparable harm to the party applying for those measures.
17 Välitoimihakemuksen kiireellisyys on arvioitava sen perusteella, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältyttäisiin siltä, että välitoimia pyy­täneelle asianosaiselle aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.
It is for the party seeking the measures to prove that he cannot wait for the outcome of the main proceedings without suffering harm of that nature (see, in particular, the order of the President of the Court of First Instance in Case T-73/98 R Prayon-Rupel v Commission [1998] ECR II-2769, paragraph 36).
18 Välitoimen määräämistä pyytäneen asianosaisen kuuluu näyttää, että se ei voi odottaa pääasiassa annettavaa päätöstä kärsimättä seurauksiltaan vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa (ks. muun muassa asia T­73/98 R, Prayon­Rupel v. komissio, määräys 15.7.1998, Kok. 1998, s. II­2769, 36 kohta).
However, it does not have to be established with absolute certainty that the harm invoked is imminent.
19 Ei kuitenkaan ole välttämätöntä, että on täysin varmasti pystytty osoittamaan vahingon olevan välittömästi uhkaamassa.
In its application for interim relief, the applicant asserts several times that it would run the risk of compulsory liquidation if the operation of the decision were not suspended.
Välitoimihakemuksessaan kantaja väittää useaan otteeseen olevansa vaarassa ajautua konkurssiin, jos päätöksen täytäntöönpanoa ei lykätä.
The Court notes first of all that the applicant did not, when applying for interim relief, adduce any evidence to substantiate those assertions. While the applicant lodged some voluminous annexes, none in fact relates, directly or indirectly, to the undertaking's accounting and financial position, although this appears, by definition, to be an essential element which must underlie the present application.
Kantaja on toimittanut laajoja liitteitä, mutta yksikään niistä ei todellisuudessa koske välittömästi tai välillisesti yrityksen rahoitusasemaa tai sen tilannetta kirjanpidon perusteella arvioituna, vaikka tämän voisi olettaa olevan keskeinen seikka, johon nyt käsi­teltävän hakemuksen tulisi perustua.