natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reactor contents were white hot and fire spread towards a second reactor in the same building.
Reaktorin sisältö oli valkohehkuistapa syntynyt tulipalo uhkasi toista samassa rakennuksessa sijaitsevaa reaktoria.
The plume of radioactive material lifted into the sky to a height of 1 kilometre and over the next ten days 70 PBq of caesium-137 (a mass of 22 kg) and 630 PBq of iodine-131 were released.
Radioaktiivisuus nousi kilometrin korkeuteen. Seuraavan kymmenen päivän aikana vapautui 70 Pbq:ä cesium 137:ää (vastaa 22:ta kiloa) ja 630 Pbqräjodi 131 :tä.
About 1/3 of this fell on Europe with most of the remainder deposited in the USSR.
Tästä noin kolmasosa laskeutui Eurooppaan Neuvostoliiton ulkopuolelle ja suurin osa lopusta Neuvostoliittoon.
The release of radioactive material ceased when the armed services used helicopters to drop lead and sand on the reactor, which was finally sealed in a concrete structure.
Armeija pudotti helikopterien avulla palon päälle lyijyä ja hiekkaa, mikä pysäytti aktiivisuuden vapautumisen. Reaktori peitettiin lopulta betonirakenteella.
The accident caused 31 fatalities amongst the fire and recovery teams who saved the other reactors and put out the fire.
Palokunta ja pelastusjoukot pystyivät pelastamaan toisen reaktorin ja sammuttamaan tulipalon.
Over 40,000 inhabitants of Pripyat were evacuated and many more people were affected by the radioactive debris which fell over large areas of the USSR.
Kolme vuotta onnettomuuden jälkeen myös helikopterin kapteeni ja seitsemän palomiestä lisää olivat kuolleet.
A total of 116,000 people were evacuated in the first year.
Tuuli kuljetti radioaktiivisia aineita eri suuntiin.
Some of these were moved again and two further evacuations of 50,000 and 200,000 were announced in 1990.
Pian onnettomuuden jälkeen Pripjatin alueelta oli evakuoitava yli 40 000 asukasta.
As a result of more intensive medical examinations, many diseases were revealed but it is not clear how many, if any, of these diseases are attributable to exposure to radiation following the accident.
Väestölle aiheutui suuria rasituksia, koska työntekijät eivät voineet työskennellä pelloilla, lasten oli pysyttävä sisällä, ja monet maanviljelijät eivät voineet syödä eivätkä myydä tuotteitaan.
In the first year the maximum dose in Europe was 0.37 mSv in Greece, falling to about 6 pSv in Spain.
Ympäröivien alueiden asukkaat altistuivat suurelle määrälle säteilyä.
These doses are small compared to the annual dose from the natural background.
Radioaktiivisen jodin vuoksi ihmisten kilpirauhaset saivat erittäin suuren annoksen, ja Valko-Venäjällä lapsilla on esiintynyt epätavallisen paljon kilpirauhassyöpää.
Restrictions on the sale and consumption of some foods were applied in Europe for some years after the accident.
Näistä lapsista kolme kuoli vuoteen 1994 mennessä, mikä nosti onnettomuuden aiheuttamien kuolemantapausten määrän 42:een.
The most serious health effect of the accident seems likely to be due to the severe disruption of people's lives.
On mahdollisesti odotettava vielä useita vuosikymmeniä, ennen kuin onnettomuuden myöhäisvaikutukset ovat selvinneet.
The uncertainties arising from fear of ionizing radiation and the possibility of evacuation from their homes caused nervous ailments.
Vuonna 1993 Euroopan yhteisöjen komission valtuuskunta vieraili Ukrainassa ja ilmoitti, että odotettavissa on lisää syövästä johtuvia kuolemantapauksia.
NUCLEAR POWER AND THE ENVIRONMENT
YDINVOIMA JA YMPÄRISTÖ
There are many pathways by which radioactive material can be returned to us in our food.
Radioaktiivisia aineita voi joutua ravintoomme ja sitä kautta kehoomme monella eri tavalla.
These pathways are illustrated in the picture, which shows that radioactive materials may be carried by air or water.
(Katso alla olevaa kuvaa.) Radioaktiiviset aineet voivat kulkeutua ilman tai veden mukana.
The radioactivité materials may be concentrated in some animals and plants, and are then processed into food.
Aineet voivat kerääntyä eläimiin ja kasveihin, joita myöhemmin käytetään elintarvikkeina.
*)££■ *· i ™
Vesi-klLSvit pläimel
Radioactive material pathways
Radioaktiivisten aineiden kulkeutuminen
SCALE OF REACTOR EVENTS
YDINLAITOSTAPAHTUMIEN VAKAVUUSASTEIKKO
Reactor accidents are now classified on an International Nuckor Event Scale:
Reaktoritapahtumat ja ­onnettomuudet luokitellaan nykyään ydinlaitostapahtumien kansainvälisen vakavuusasteikon mukaan.
International Nuclear Event Scale
ydinlaitos­tapahtumien kansainvälinen vakavuusasteikko
ACCIDENTS:
ONNETTOMUUDET
Described as a "major accident".
Luokka 7: Erittäin vaikea onnettomuus.
Level -6: A very large release of radioactive material (about 1/10 of level 7) likely to require the full use of planned countermeasures.
Radioaktiivisten aineiden erittäin merkittävä vapautuminen ympäristöön. Laajoja terveys­ja ympäristöhaittoja.
Described as a "serious accident".
Luokka 6: Vakava onnettomuus.
Level 5: A limited release of radioactive material (about 1/10 of level 6) likely to require partial use of planned countermeasures.
Radioaktiivisten aineiden merkittävä vapautuminen ympäristöön (noin 1/10 luokan 7 onnettomuudessa vapautuvasta radioaktiivisuudesta).
This involves severe damage to the reactor.
Todennäköisesti vastatoimenpiteiden käynnistäminen täydessä laajuudessa.
Described as an "accident with off-site risk".
Luokka 5: Ympäristölle vaaraa aiheuttava onnettomuus.
Level 4: A minor release but public exposure near the prescribed limits and significant damage to the reactor (about 1 /10 of the damage in level 5).
Radioaktiivisten aineiden rajallinen vapautuminen ympäristöön (noin 1/10 luokan 6 onnettomuudessa vapautuvasta radioaktiivisuudesta).
Described as an "accident without significant off-site risk".
Todennäköisesti vastatoimenpiteiden osittainen käynnistäminen.
Described as a "serious incident".
Luokka 4: Laitosonnettomuus.
Level 2: A significant spread of radioactive contamination on-site.
Radioaktiivisten aineiden vähäinen vapautuminen ympäristöön.
Described as an "incident". Level 1: An operating problem.
Merkittäviä vaurioita ydinlaitoksessa (noin 1/10 luokan 5 onnettomuudessa esiintyvistä vaurioista).
Level 0: An event of no safety significance. Described as "below scale".
Luokka 3: Vakava turvallisuuteen vaikuttava tapahtuma.
The four lower-scale points are incidents which do not affect the environment and are reported to show how the plant is being run.
Luokka 2: Merkittävä turvallisuuteen vaikuttava tapahtuma. Radioaktiivisten aineiden merkittävä vapautuminen laitoksen sisätiloissa.
The Chernobyl accident caused worldwide alarm and has made some Governments change their policy on nuclear power.
Tsernobylin onnettomuus aiheutti maailmanlaajuista huolta, jajotkin hallitukset ovat muuttaneet ydinenergiapolitiikkaansa.
The RBMK reactors were not of a type which was acceptable to designers in the European Community and were operated only in the Soviet Union.
Euroopan yhteisössä rakennuttajat eivät alun perinkään hyväksyneet RBMK-reaktoreja niiden rakennustavan vuoksi.
Flaws in the design were discovered after the accident.
Tällä välin on käynyt selväksi, että laitoksen suunnittelussa oli virheitä.
Five years after the accident, delayed effects among the population have been assessed and are seen to have been overestimated.
Toimenpiteet ovat epäilemättä rajoittaneet altistumista säteilylle, mutta odotettavissa on myöhemmin ilmeneviä terveydellisiä vaikutuksia.
Describe the cause of the Chernobyl accident on 26th April stRI Write a newspaper article about Ei the experience in 1986 of a child on a farm near Pripyat.
• Säteilyn myöhäisvaikutusten ilmeneminen seurataan parhaillaan.
Trace the release of radioactive material on the pathway picture.
El Laatikaa sanomalehtiartikkeli, Efl jossa kuvataan vuoden 1986 tapahtumia onnettomuuspaikan lähellä asuneen lapsen näkökulmasta.
HISTORICAL INTRODUCTION
IONISOIVALTA
F RADIATION
SÄTEILYLTÄ
THE BIOLOGICAL
SUOJAUTUMINEN
IONIZING
SÄTEILYN JA
TION PROTECTION
RADIOAKTIIVISUUDEN KÄYTTÖ
IATION
JA IONISOIVA
PARTICLES
TEKNINEN LIITE
ELECTRO MAGNETICAL WAVES
SÄHKÖMAGNEETTISET AALLOT
INFRA RED = HEAT
JNFRAPUNASÄTEILY = LÄMPÖ
LIGHT
VALO
MECHANICAL
MEKAANISET AALLOT
TECHNICAL SUPPLEMENT
TEKNINEN LIITE
HISTORICAL INTRODUCTION
KATSAUS HISTORIAAN
His theory holds good to this day and the Xrays created by Wilhelm Roentgen in 1895 were eventually recognised as electromagnetic radiation.
Wilhelm Röntgen keksi röntgensäteet vuonna 1895, ja myöhemmin huomattiin, että kyseessä oli sähkömagneettinen säteily.
Roentgen used an apparatus in which electrons at high voltage were made to strike a metallic target from which came the Xrays and he demonstrated that these could penetrate human tissue.
Röntgen käytti laitetta, jossa metallilevyä pommitettiin elektroneilla korkean jännitteen avulla. Tällöin syntyi röntgensäteitä, ja Röntgen osoitti, että ne pystyivät tunkeutumaan ihmiskudosten läpi.
With the aid of a photographic plate he was able to develop a shadow picture of the bones and this led to the medical application of Xrays.
Valokuvauslevyn avulla hän pystyi luomaan varjokuvan luustosta. Tämä johti röntgensäteiden lääketieteelliseen käyttöön.
The effects on living tissue can be harmful and subsequent study revealed Xrays to be a form of ionizing radiation.
Röntgensäteiden vaikutus eläviin kudoksiin voi olla vahingollinen. Myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet, että röntgensäteet ovat yksi Ionisoivan säteilyn muoto.
However, sunlight, the visible light from the sun, and the invisible ultraviolet radiation and infrared radiation with which it is accompanied are also electromagnetic radiation.
Myös auringon näkyvä valo sekä sen mukana kulkeva näkymätön ultravioletti- ja ¡nfrapunasäteily ovat sähkömagneettista säteilyä.
The familiar radio waves used for communications are electromagnetic and similar radiation is emitted from many items of household and industrial equipment.
Tuntemamme radioaallot, joita käytetään viestintäteknologiassa, ovat sähkömagneettisia, ja monet kotona ja teollisuudessa käytetyt laitteet lähettävät samanlaista säteilyä.
Clearly these are not harmful in the same manner as X-rays; in fact they do not cause ionization and are labelled non-ionizing radiation.
Tämä säteily ei luonnollisestikaan ole yhtä vaarallista kuin röntgensäteily. Se ei aiheuta ionisaatiota, ja sitä kutsutaankin ionisoimattomaksi säteilyksi.
Other forms of invisible radiation called cosmic rays are emitted from the sun and outer space and we now know that these are made up of some very deeply penetrating types of ionizing radiation.
Muu näkymätön säteily — ns. kosminen säteily — tulee auringosta tai avaruudesta. Nykyään tiedämme, että se koostuu erittäin läpäisykykyisistä säteistä.
Further studies have shown that ionizing radiation is also emitted from the earth itself; exposure to this type of radiation is therefore unavoidable.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että myös maaperä lähettää ionisoivaa säteilyä.
The emission of radiation from minerals was discovered by Henri Becquerel in 1896 and is now known to be a natural property of many of the atoms from which the earth and all creatures on earth are made.
Tältä säteilyltä ei siis voi koskaan suojautua täysin. Henri Becquerel keksi vuonna 1896 mineraaleista peräisin olevan säteilyn.
The earth sources are atoms which naturally disintegrate and are said to be radioactive; they emit radiation as they are transformed as a result of the disintegration of the nucleus.
Nykyään tiedämme, että tämä ominaisuus on monissa atomeissa, joista maaperä ja kaikki maapallolla olevat elolliset olennot koostuvat.
This radiation consists of three main types: alpha, beta and gamma radiation.
Kolme tärkeintä säteilylajia ovat alfa-, beeta- ja gammasäteily.
The study of radiation and radioactivity has played an important part in the evolution of our present knowledge about matter and the structure of the atom.
Säteilyn ja radioaktiivisuuden tutkimisella on ollut suuri merkitys tämänhetkisten aineita ja atomin rakennetta koskevien tietojen kehittymisessä.
The table below links the work of the modern scientists to the discoverers of radiation and radioactivity.
Seuraavassa taulukossa luetellaan säteilyalan tutkijoiden keksintöjä.
The structure of matter
Aineiden rakenne
DATE
Vuosi
DISCOVERY
Keksintö
The release of neutrons in fission.
Neutronien vapautuminen fissiossa
The first nuclear reactor started up in Stagg Field, Chicago, USA.
Ensimmäinen ydinreaktori Stagg Fieldissä, Yhdysvalloissa
International Commission on Radiological Protection (ICRP1 ionization
Säteilysuojelun historiaa kansainvälinen säteilysuojelutoimikunta (ICRP)
Following Roentgen's discovery of Xrays they were quickly applied for medical purposes but, sadly, many of the doctors or radiologists became ill.
Röntgenin keksinnön jälkeen röntgensäteitä alettiin pian käyttää lääketieteellisiin tarkoituksiin. Ikävä kyllä monet lääkärit ja radiologit sairastuivat.
The dangerous effects of excessive exposure to ionizing radiation were soon recognised.
Näin huomattiin, miten vaarallisia vaikutuksia liian suurella altistumisella ionisoivalle säteilylle voi olla.
In 1928 the International Commission on Radiological Protection (ICRP) was founded by radiologists to tackle the problem.
Vuonna 1928 radiologit perustivat kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan (ICRP), jonka tehtäväksi tuli käsitellä tätä ongelmaa.
We have seen that the ionizing radiation which is emitted from the earth together with that arriving as cosmic rays is part of our natural environment.
Olemme jo oppineet, että maaperästä peräisin oleva ionisoiva säteily sekä kosmisen säteilyn muodossa oleva ionisoiva säteily ovat luonnollinen osa ympäristöämme.
Radioactivity can also be created by man with the aid of neutrons which are generated in nuclear reactors and these will be described later.
Radioaktiivisuutta voidaan kuitenkin tuottaa myös tarkoituksella. Tämä tapahtuu ydinreaktoreissa tuotettujen neutronien avulla.
Visible light, infrared radiation and a number of other radiations both manmade and natural do not cause ionization but some can cause harmful effects in living tissues and so these must be controlled.
Ydinreaktorin toimintaa kuvataan jäljempänä. Näkyvä valo, infrapunasäteily ja jotkin muut keinotekoiset ja luonnolliset säteilylajit eivät aiheuta ionisaatiota.
Therefore the control of both ionizing and non-ionizing radiations from manmade and natural sources has become necessary for public health reasons.
Kansanterveyden vuoksi on tarpeen valvoa luonnollisista ja keinotekoisista lähteistä peräisin olevaa sekä ionisoivaa että ionisoimatonta säteilyä.
TECHNICAL SUPPLEMENT dose
iin nos efektiivinen annos millisievert
We can now estimate the "dose" of ionizinq radiation received by a person
Nykyään on mahdollista määrittää se ionisoivan säteilyn "annos", jonka henkilö saa tietystä säteilylähteestä, esim. röntgenlaitteesta.
S. Rollins proposes an Xray exposure limit equal to the amount of radiation required to darken a photographic plate, equivalent to roughly 100 mSv per day.
S. Rollins ehdottaa, että röntgensäteille altistumisen rajaksi asetetaan valokuvauslevyn tummennuksen tuottamiseen tarvittava annos, noin 100 mSv päivässä.
The curie is adopted as a unit of activity.
Curie­yksikkö otetaan käyttöön aktiivisuuden mittayksikkönä.
The British Xray and Radium Committee proposes general recommendations for radiation protection.
Ison­Britannian röntgen­ ja radiumkomitea ehdottaa yleisiä suosituksia säteilysuojelulle.
The first International Congress of Radiology (ICR) forms Committees and recognises the need to quantify radiation exposure.
Ensimmäinen kansainvälinen radiologikongressi (ICR) muodostaa komiteoita ja tunnustaa säteilyaltistumisen määrittämisen tarpeellisuuden. Mm.
Authors such as Mutscheller propose 1/10 of the skin erythema dose as the annual exposure limit.
Mutscheller ehdottaa vuosittaisen altistumisen rajaksi 1/10 eryteema­annoksesta (annoksesta, joka aiheuttaa ihon punotusta).
The roentgen unit of radiation exposure is adopted.
Röntgen otetaan käyttöön säteilylle altistumisen yksikkönä.
The International Commission on Radiological Protection (ICRP) and the International Commission on Radiation Units and Measurements (ICRU) is formed by the International Congress of Radiology.
Kansainvälinen radiologikongressi perustaa Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan (ICRP) ja Kansainvälisen säteily­yksiköiden ja ­mittausten toimikunnan (ICRU).
The first dose limit recommendation, 3 mSv per week*, is made by ICRP.
ICRP antaa ensimmäiset annosrajasuositukset: 3 mSv viikossa Ο­
The rad and rem units of radiation dose are adopted. Euratom Treaty
Rad­ja rem­yksiköt otetaan käyttöön säteilyannosyksikköinä.
ICRP adopts the assumption that risk increases with the dose accumulated by the individual.
ICRP omaksuu olettamuksen, että riski kasvaa suhteessa yksittäisen henkilön kokonaisannokseen.
ICRP recommends a dose limit of 30 mSv in 13 weeks.
ICRP suosittelee annoksen raja­arvoksi 30 mSv 13 viikossa.
The Council of the European Communities issues the first directive on basic safety standards for the health protection of the general public and workers against the dangers of ionizing radiation.
Euroopan yhteisöjen neuvosto antaa ensimmäisen direktiivin perusnormeista väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn vaaroilta.
The Quality Factor (now replaced by radiation weighting factor) is adopted to reflect the ratio of the effect of different radiations.
Otetaan käyttöön laatukerroin, jolla pyritään ottamaan huomioon erilaisten säteilylajien suhteellinen vaikutus.
ICRP revises the dose limit for workers to 50 mSv per year.
ICRP pienentää työntekijöiden annoksen raja­arvon 50 mSviiin vuodessa.
ICRP formulates the "ALARA - As Low As Reasonably Achievable" principle.
ICRP määrittää ALARA­periaatteen (as low as reasonable achievable): säteilyaltistus on pidettävä niin vähäisenä kuin se käytännön toimin on mahdollista.
The ICRP adopts the sievert as a unit for dose and introduces corrections for the sensitivity of different tissues (tissue weighting factor).
ICRP ottaa käyttöön sievert­yksikön annoksen ilmaisemisessa sekä painotuskertoimen eri kudosten erilaisen säteilyherkkyyden ottamiseksi huomioon.
The General Conference on Weights and Measures adopts the sievert (Sv) for equivalent dose, the gray (Gy) for absorbed dose and the becquerel (Bq) for activity as units of the Système International.
Suureita ja yksiköitä käsittelevässä yleiskonferenssissa otetaan käyttöön Sl-järjestelmä, jossa käytetään sievertiä (Sv) annosekvivalentin, graytä (Gy) absorboituneen annoksen ja becquereliä (Bq) aktiivisuuden yksikkönä.
The Council of the European Communities updates the Directive on basic safety standards for the health protection of the general public and workers against the dangers of ionizing radiation.
Euroopan yhteisöjen neuvosto antaa direktiivin, jolla muutetaan vuonna 1977 annettua direktiiviä perusnormeista väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn vaaroilta.
Partial revision of Basic Safety Standards Directive and a specific Directive on the protection of the patient.
Muutetaan perusnormeista annettua direktiiviä ja annetaan direktiivi potilaiden suojelusta.
ICRP make new recommendations and define the effective dose unit, the sievert (Sv), as the sum of the absorbed doses, in all the tissues and organs of the body, weighted for the type of radiation and the tissue.
ICRP antaa uusia suosituksia. Efektiivisen annoksen mittayksikkö sievert (Sv) määritetään kehon kaikkien kudosten ja elinten absorboitujen annosten summaksi, kun annokset on painotettu säteilylajin ja kudosten mukaan.
The proposed dose limit for workers is 100 mSv in 5 years with a limit of 50 mSv in any one year.
Ehdotetaan seuraavia annosrajoja työntekijöille: 100 mSv viidessä vuodessa siten, että minkään yksittäisen vuoden annos ei ylitä 50 mSv.
The International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection (ICNIRP) is inaugurated by the International Radiation Protection Association to take over the work of the former Committee founded in 1977.
Kansainvälinen säteilysuojeluseura (IRPA) perustaa kansainvälisen ionisoimattoman säteilyn säteilysuojelutoimikunnan (ICNIRP). Sen tehtävänä on jatkaa vuonna 1977 perustetun toimikunnan työtä.
The International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection
kansainvälinen ionisoimattoman säteilyn säteilysuojelutoimikunta (ICNIRP)
CHAPTER
ATOMIN RAKENNE
We saw in Chapter 1 that most of our present knowledge of atomic structure was discovered in the first half of this century.
Luvusta 1 on jo käynyt ilmi, että suurin osa tämänhetkisistä atomin rakennetta koskevista tiedoistamme on peräisin tämän vuosisadan alkupuolelta.
The idea of the "plum pudding" atom, spotted with electrons, was conceived in 1897 by Sir Joseph Thompson.
Ajatus siitä, että atomi on kuin "rusinapulla" elektroneineen, on Joseph Thompsonin kehittämä ja peräisin vuodelta 1897.
In 1913 Niels Bohr and Walter Bothe suggested that the electrons were in orbit around a nucleus but the electrons are now described as occupying a series of overlapping shells stepping upwards in a series of energy levels.
Vuonna 1913 Niels Bohr ja Walther Bothe keksivät, että elektronit kiertävät kehää ytimen ympärillä. Tämänhetkisen käsityksen mukaan elektronit ovat useilla päällekkäisillä kuorilla energiatason mukaisesti.
The energies of these orbits or shells were found to relate to the energies at which Xrays were emitted.
On todettu, että näiden ratojen tai kuorien energia on yhteydessä siihen energiaan, jolla röntgensäteitä lähetetään.
The idea of shells also helped to explain the chemical properties of an element, a particular type of atom.
Kuorta koskeva teoria on myös helpottanut alkuaineiden eli tietyn atomityypin kemiallisten ominaisuuksien selittämistä.
In 1931 the smallest nucleus, that of the lightest atom, hydrogen, was named the proton.
Vuonna 1931 pienimmälle ytimelle eli kevyimmän atomin, vedyn, ytimelle annettiin nimi protoni.
It was recognised that matter does not normally show an electrical charge and so the atom must be electrically neutral.
Huomattiin, että aineilla ei tavallisesti ole sähköistä varausta, joten atomin täytyy olla sähköisesti neutraali.
To achieve this balance of electrical charges the proton had to have a positive charge which was to be equal and opposite to the negative charge of the electron.
Tämän sähköisen varauksen tasapainon saavuttamiseksi protonilla on oltava positiivinen varaus, joka on yhtä suuri kuin elektronin negatiivinen varaus.
atomic number
järjestysluku
The application of this idea made it possible to identify a particular atom from the number of electrons in its shells; this is the same as the number of its protons.
Tämän teorian avulla on mahdollista tunnistaa tietty atomi sen kuoressa olevien elektronien määrän perusteella. Elektronien määrä on sama kuin protonien määrä.
This number of protons is the atomic number of the element, signified by the letter Z. For example, the nucleus of oxygen has 8 protons which is balanced by 8 electrons in its shells.
Tämä protonien määrä on alkuaineiden järjestysluku, jota merkitään kirjaimella Z. Esimerkiksi hapen ytimessä on kahdeksan protonia ja tasapainon vuoksi kahdeksan elektronia ydintä ympäröivässä kuoressa.
This total is made up from 2 electrons in an inner shell and 6 in an outer shell which can hold 8 electrons.
Elektroneista kaksi on sisäkuoressa ja kuusi ulkokuoressa. Ulkokuoressa voi olla enintään kahdeksan elektronia.
The hydrogen atom which has a proton in its nucleus has only one electron in the shell.
Vetyatomilla, jolla on ytimessään yksi protoni, on ainoastaan yksi elektroni ulkokuoressa.
Two atoms of hydrogen can therefore bring two shell electrons and if these combine with the 6 of oxygen the electrons complete a full shell of 8 which we know is stable.
Kahdessa vetyatomissa on näin ollen kaksi elektronia. Kun ne yhdistyvät hapen kuuden elektronin kanssa, elektronit muodostavat kahdeksan elektronin täyden kuoren, joka on stabiili.
This is the explanation of the chemical reaction between 2 atoms of hydrogen and one atom of oxygen to produce the molecule of water.
Tämä selittää kemiallisen reaktion, jossa kahdesta vetyatomista ja yhdestä happiatomista tulee vesimolekyyli.