natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case C-391/97 Frans Gschwind ν Finanzamt Aachen-Außenstadt Freedom of movement for persons
Asia C-391/97 Frans Gschwind v. Finanzamt Aachen-Außenstadt Henkilöiden vapaa liikkuvuus
14 September 1999
14 päivänä syyskuuta 1999
Preliminary ruling (Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) - Equal treatment Taxation of non-residents' income — Taxation scale for married couples) (Full Court)
Finanzgericht Köln on 27.10.1997 tekemällään päätöksellä esittänyt ennakkoratkaisukysymyksen EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) tulkinnasta.
By order of 27 October 1997, the Finanzgericht (Finance Court), Cologne, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC).
Kysymys on esitetty vireillä olevassa asiassa Frans Gschwind vastaan Finanzamt Aachen-Außenstadt (jäljempänä Finanzamt), joka koskee Saksassa ansaittujen palkkatulojen verotuksen määräytymistä.
means that, where there is a significant difference between the income of the two spouses, the couple receives tax relief.
määrätään yhteinen veronmääräytymisperuste, johon sitten sovelletaan nk. splitting-menettelyä tuloveroasteikon progression lieventämiseksi.
Owing to the combined effect of the splitting procedure and the progressive nature of German taxation, the greater the disparity between the spouses' respective income the greater, as a rule, is the tax relief.
Kyseistä tuloa verotetaan siis ikään kuin kumpikin puolisoista olisi ansainnut siitä puolet. Tämä tarkoittaa, että aviopuolisoiden verotus kevenee niissä tapauksissa, joissa puolisoiden välinen tuloero on suuri.
The question was raised in proceedings between Frans Gschwind and the Finanzamt Aachen­Außenstadt (hereinafter 'the Finance Office') concerning the conditions for the assessment to tax of income from employment arising in Germany.
Splitting-menettely yhdessä Saksan veroprogression kanssa saa aikaan, että veronkevennys on pääsääntöisesti sitä suurempi, mitä suurempi puolisoiden välinen tuloero on.
This favourable tax treatment was originally restricted to spouses who resided in Germany, even where one of them earned income abroad, that income being taken into account for the calculation of the rate of tax under the progressive scale.
Tätä veroetua sovellettiin aluksi pelkästään Saksassa asuviin aviopuolisoihin, ja myös silloin jos toinen heistä sai tuloja ulkomailta, jolloin nämä tulot otettiin huomioon progressiossa verokantaa laskettaessa.
German income tax legislation has different tax rules depending on the taxable person's place of residence.
Tuloverotusta koskevan Saksan lainsäädännön mukaan verotusjärjestelmä määräytyy verovelvollisen asuinpaikan mukaan.
Under Paragraph 1(1) of the Einkommensteuergesetz (Law on Income Tax, hereinafter 'the EStG'), natural persons who have their permanent residence or usual abode in Germany are subject there to tax on their total income ('unlimited taxation').
Einkommensteuergesetziri (tuloverolaki, jäljempänä EStG) 1 §:n 1 momentin mukaan luonnolliset henkilöt, joiden kotipaikka tai tavanomainen asuinpaikka on Saksassa, ovat velvollisia suorittamaan siellä veroa kaikista mistä maasta tahansa saaduista tuloistaan (yleinen verovelvollisuus).
However, under Paragraph 1(4), natural persons not having their permanent residence or usual abode in Germany are subject to tax only on the part of their income arising in Germany ('limited taxation').
Saman pykälän 4 momentin mukaan luonnolliset henkilöt, joilla ei ole kotipaikkaa eikä tavanomaista asuinpaikkaa Saksassa, ovat sitä vastoin velvollisia suorittamaan veroa ainoastaan Saksasta saamastaan tulosta (rajoitettu verovelvollisuus).
Under Paragraph 49(1)(4) of the EStG, such income of German origin includes income from gainful employment in Germany.
EStG:n 49 §:n 1 momentin 4 kohdan mukaan Saksasta saaduiksi tuloiksi katsotaan Saksassa tehdystä ansiotyöstä saadut tulot.
Since the legislative amendment passed in 1995 in order to adapt the income tax system for non­residents to the law as declared by the Court of Justice in its judgment of 14 February 1995 in Case C­279/93 Schumacker, a married taxable person who has neither permanent residence nor usual abode in Germany and who is a national of one of the Member States of the European Communities or of one of the Contracting Parties to the Agreement on the European Economic Area may now, under Paragraph la(l), point 2, of the EStG, apply for joint assessment under the splitting procedure, where that person's spouse resides in one of those States and the total income of the spouses is subject, as to at least 90%, to German income tax or their income not so subject does not exceed DEM 24 000 in the calendar year.
Vuonna 1995 tehdyn lainmuutoksen jälkeen, jolla pyrittiin saattamaan ulkomailla asuvien henkilöiden tuloverojärjestelmä yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Schumacker 14.2.1995 antamassa tuomiossa kehittämän oikeuskäytännön mukaiseksi, naimisissa oleva verovelvollinen, jolla ei ole kotipaikkaa eikä tavanomaista asuinpaikkaa Saksassa ja joka on Euroopan yhteisöjen jonkin jäsenvaltion tai Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa sopimuspuolena olevan jonkin valtion kansalainen, voi pyytää EStG:n 1 a §:n 1 momentin 2 kohdan mukaisesti, että häneen sovelletaan puolisoiden yhteisverotusta ja verokantaa, joka määräytyy splitting-menetelmän avulla, kun hänen aviopuolisonsa asuu jossakin kyseisistä valtioista ja
For married, not permanently separated, taxpayers subject to unlimited taxation, the German legislature has introduced joint assessment arrangements, involving the setting of a joint tariff combined with a splitting procedure to mitigate the progressive nature of the income tax scale.
Saksan lainsäätäjä on ottanut käyttöön sellaisia yleisesti verovelvollisia henkilöitä, jotka ovat avioliitossa keskenään eivätkä asu toisistaan pysyvästi erillään, koskevan yhteisverotusjärjestelmän, jossa aviopuolisoille
In those circumstances, although the spouses have neither permanent residence nor usual abode in Germany, German law treats them as being subject to unlimited taxation.
kun aviopuolisoiden yhteenlasketuista tuloista vähintään 90 prosenttia kuuluu Saksan tuloverotuksen piiriin tai kun ne heidän tulonsa, jotka eivät kuulu Saksan tuloverotuksen piiriin, ovat enintään 24 000 Saksan markkaa kalenterivuotta kohti.
the scale arrived at under the splitting procedure to married Community citizens working in Germany and residing in another Member State was contrary to Article 48 of the Treaty and to the judgments of the Court of Justice in Schumacker and Case C-107/94 Asscher.
yhteenlasketuista tuloista lasketun 10 prosentin enimmäismäärän. Tästä maksuunpanosta aiheutui Gsehvvindille 1 012 DEM:n suuruinen ylimääräinen verorasite vuodelle 1991 ja 724 DEM vuodelle 1992 verrattuna veroon, jonka hän olisi maksanut EStG:n 26 ja 26 b §:ssä tarkoitetun aviopuolisoihin sovellettavan veroasteikon mukaan splittingin tekemisen jälkeen.
Mr Gschwind, a Netherlands national, lives with his wife in the Netherlands, close to the German border. In 1991 and 1992, he was gainfully employed in Aachen in Germany whilst his wife was employed in the Netherlands.
Näiden edellytysten täyttyessä Saksan oikeudessa aviopuolisoita kohdellaan siis yleisesti verovelvollisina, riippumatta siitä, onko heillä kotipaikkaa tai tavanomaista asuinpaikkaa Saksassa.
The Finanzgericht Köln decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Vuosina 1991 ja 1992 hän työskenteli Aachenissa (Saksa), kun taas hänen aviopuolisonsa työskenteli Alankomaissa.
During each of those years Mr Gschwind had taxable earnings of DEM 74 000, representing nearly 58% of the household's aggregated income.
Kumpanakin näistä vuosista Gschvvind sai noin 74 000 Saksan markkaa (jäljempänä DEM) verotettavaa palkkatuloa, joka vastasi noin 58:aa prosenttia talouden yhteenlasketuista tuloista.
In accordance with Article 10(1) of the Convention between the Federal Republic of Germany and the Kingdom of the Netherlands for the prevention of double taxation in the matter of income tax, property tax and other taxes and regulating other tax questions, signed at The Hague on 16 June 1959 (hereinafter 'the Convention'), Mr Gschwind's income was taxable in Germany whilst his spouse's income was taxable in the Netherlands.
Saksan liittotasavallan ja Alankomaiden kuningaskunnan välillä tulo-, varallisuus- ja tiettyjä muita veroja koskevan kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi ja muista verotukseen liittyvistä seikoista tehdyn, Haagissa 16.6.1959 allekirjoitetun sopimuksen (jäljempänä kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtysopimus) 10 artiklan 1 kappaleen mukaan Gschvvindin tulot olivat veronalaisia Saksassa ja hänen aviopuolisonsa tulot Alankomaissa.
However, under Article 20(3) of the Convention, the Netherlands tax authorities were entitled to include in the tax base income taxable in Germany whilst deducting from the tax so calculated the part of it corresponding to the taxable income in Germany.
Kuitenkin sopimuksen 20 artiklan 3 kappaleen mukaan Alankomaiden veroviranomaisilla oli oikeus sisällyttää veronmääräytymisperusteeseen Saksassa verotettavat tulot siten, että näin lasketusta verosta oli vähennettävä Saksassa verotettavaa tuloa vastaava veron osa.
As far as direct taxes are concerned, the situations of residents and of non-residents in a given State are not generally comparable, since income received in the territory of a State by a nonresident is in most cases only a part of his total income, which is concentrated at his place of residence, and a non-resident's personal ability to pay tax, determined by reference to his aggregate income and his personal and family circumstances, is more easy to assess at the place where his personal and financial interests are centred, which in general is the place where he has his usual abode.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, estääkö perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohta soveltamasta jäsenvaltion sellaista lainsäädäntöä, jossa samanaikaisesti myönnetään tuossa jäsenvaltiossa asuville aviopuolisoille veroetu, joka perustuu splittingjärjestelmän soveltamiseen, ja jossa saman veroedun myöntämiseksi ulkomailla asuville aviopuolisoille edellytetään, että vähintään 90 prosenttia heidän yhteenlasketuista tuloistaan on veronalaista tuossa jäsenvaltiossa, tai jos tämä prosenttimäärä ei täyty, että heidän ulkomailta saamansa tulot, jotka eivät ole veronalaisia tässä jäsenvaltiossa, eivät ylitä tiettyä enimmäismäärää.
That assessment entailed for Mr Gschwind an additional tax charge of DEM 1 012 for 1991 and DEM 724 for 1992 compared with the tax which he would have paid under the scale applicable to married couples, as provided for in Paragraphs 26 and 26b of the EStG, under the splitting procedure.
Vaikka välitön verotus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, niiden on kuitenkin käytettävä tätä toimivaltaansa yhteisön oikeutta noudattaen ja pidättäydyttävä siten kaikenlaisesta ilmeisestä tai peitellystä kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä.
After his objection to the assessments to tax for the years 1991 and 1992 had been dismissed, Mr Gschwind appealed to the Finanzgericht Köln before which he argued that the refusal to apply
Vakiintuneen oikeuskäy tännön mukaan erilaisten säännösten soveltaminen toisiinsa rinnastettaviin tilanteisiin tai saman säännöksen soveltaminen erilaisiin tilanteisiin merkitsee syrjintää.
In Schumacker, the Court held that the fact that a Member State does not grant to a nonresident certain tax benefits which it grants to a resident is not, as a rule, discriminatory having regard to
Vuonna 1995 tehdyn verojärjestelmän muutoksen vuoksi, jota sovellettiin veroihin, joita ei ollut vielä kannettu muutoksen tullessa voimaan.
account for taxation purposes of the taxpayer's personal and family circumstances.
kyseisten kansallisten säännösten tarkoitus ja sisältö huomioon ottaen nämä verovelvollisten kaksi ryhmää ovat toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa.
the objective differences between the situations of residents and of non-residents, both from the point of view of the source of their income and their personal ability to pay tax or their personal and family circumstances.
Välittömän verotuksen alalla tietyssä maassa asuvien ja ulkomailla asuvien henkilöiden tilanteet eivät yleensä ole toisiinsa rinnastettavissa, koska tulot, jotka henkilö hankkii muualta kuin asuinmaastaan, ovat useimmiten vain osa hänen kaikista tuloistaan, jotka hän hankkii pääasiallisesti asuinmaastaan, ja koska ulkomailla asuvan henkilön henkilö- ja perhekohtaisen tilanteen mukaista veronmaksukykyä voidaan arvioida helpoimmin siellä, missä on hänen henkilökohtaisten intressiensä ja varallisuusintressiensä keskus, joka on yleensä hänen tavanomainen asuinpaikkansa (em. asia Schumacker, tuomion 31 ja 32 kohta).
Moreover, for tax purposes residence is the connecting factor on which international tax law is normally founded.
Näin on silloin kun ulkomailla asuva henkilö ei saa merkittäviä tuloja asuinvaltiostaan, vaan hän saa olennaisen osan verotettavista varoistaan työskentelyvaltiossa harjoitetusta toiminnasta.
By laying down a percentage threshold and an absolute threshold for income respectively taxable in Germany and not subject to German tax, the German legislation takes account specifically of the possibility of taking into consideration, on a sufficient tax base, of the personal and family circumstances of taxpayers in the State of residence.
Asuinvaltiolla ei tällöin ole mahdollisuutta myöntää hänelle hänen henkilö- ja perhekohtaisen tilanteensa huomioon ottamisesta aiheutuvia etuja, joten tällaisen ulkomailla asuvan henkilön ja vastaavaa ansiotyötä tekevän, kyseisessä maassa asuvan henkilön objektiivisen tilanteen välillä ei ole sellaista eroa, että se oikeuttaisi erilaiseen kohteluun otettaessa verovelvollisen henkilö- ja perhekohtainen tilanne verotuksessa huomioon.
There could be discrimination within the meaning of the Treaty between residents and non-residents only if, notwithstanding their residence in different Member States, it was established that, having regard to the purpose and content of the national provisions in question, the two categories of taxpayers are in a comparable situation.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa Schumacker, että se, että jäsenvaltio ei anna ulkomailla asuvalle henkilölle tiettyjä sellaisia veroetuja, jotka se myöntää maassa asuvalle, ci yleensä ole syrjivää, koska maassa asuvien ja ulkomailla asuvien tilanteen välillä on objektiivisia eroja sekä tulonlähteen että henkilökohtaisen veronmaksukyvyn tai henkilö- ja perhekohtaisen tilanteen osalta.
In the present case, given that nearly 42% of the total income of the Gschwinds is received in their State of residence, that State is in a position to take into account Mr Gschwind's personal and family circumstances according to the rules laid down by the legislation of that State, since the tax base is sufficient there to enable them to be taken into account.
Säätämällä Saksassa veronalaisten tulojen prosentuaalisesta vähimmäismäärästä ja toisaalta muualta kuin Saksasta saatujen veronalaisten lulojen markkamääräisestä enimmäismäärästä, Saksan lainsäädännössä on nimenomaisesti otettu huomioon se, että verovelvollisten henkilö- ja perhekohtainen tilanne voidaan riittävän veropohjan perusteella ottaa huomioon asuinvaltiossa.
This is the case where the nonresident has no significant income in the State of his residence and gains the main part of his taxable income from an activity in the State of employment.
Nykyään kansainvälisessä vero-oikeudessa asumista pidetään lähtökohtaisesti verotuksellisena siteenä jaettaessa verotusta koskeva toimivalta eri valtioiden välillä kansainvälisluonteisissa tilanteissa.
'Article 48(2) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39(2) EC) is to be interpreted as not precluding the application of a Member State's legislation under which resident married couples are granted favourable tax treatment such as that under the splitting procedure whilst the same treatment of nonresident married couples is made subject to the condition that at least 90% of their total income must be subject to tax in that Member State or, if that percentage is not reached, that their income from foreign sources not subject to tax in that State must not be above a certain ceiling, thus maintaining the possibility f or account to be taken of their personal and family circumstances in the State of residence.'
Koska esillä olevassa asiassa noin 42 prosenttia Gschvvindin aviopuolisoiden kaikista tuloista saadaan asuinvaltiossa, asuinvaltiossa voidaan ottaa huomioon Gschvvindin henkilö- ja perhekohtainen tilanne tämän valtion lainsäädännössä säädetyillä tavoin, koska veropohja siellä riittää tähän.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 11 March 1999.
Kysymyksessä saattaa olla perustamissopimuksessa tarkoitettu syrjintä tietyssä valtiossa asuvien ja ulkomailla asuvien henkilöiden välillä ainoastaan silloin, jos huolimatta siitä, että näiden henkilöiden asuinpaikka on eri valtioissa, kävisi ilmi, että
He proposed that the Court reply as follows:
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
'Article 48 of the EC Treaty does not prevent the income tax legislation of the State of employment of a worker living with his spouse in another Member State from making that worker's right to choose the
EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohtaa (josta on muutettuna tullut ΕΎ 39 artiklan 2 kohta) on tulkittava siten, että se ei estä soveltamasta jäsenvaltion sellaisia lainsäädäntöä, jossa samanaikaisesti annetaan tuossa jäsenvaltiossa asuville aviopuolisoille veroetu, joka perustuu splitting-jäqestelmän soveltamiseen, ja jossa saman veroedun myöntämiseksi ulkomailla asuville aviopuolisoille edellytetään, että vähintään 90 prosenttia heidän yhteenlasketuista tuloistaan on veronalaista tuossa jäsenvaltiossa, tai jos tämä prosenttimäärä ei täyty, että heidän ulkomailla saamansa tulot, jotka eivät ole veronalaisia tässä jäsenvaltiossa, eivät ylitä tiettyä enimmäismäärää, koska tällöin heidän henkilö- ja perhekohtainen tilanteensa voidaan ottaa huomioon heidän asuinvaltiossaan.
Case C-170/98 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Transport
Asia C-170/98 Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta Liikenne
14 September 1999
14 päivänä syyskuuta 1999 jättäminen
(Failure to fulfil obligations - Maritime transport) (First Chamber)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta tarjoamisen vapaus Merikuljetukset (ensimmäinen jaosto)
The Code of Conduct was adopted on 6 April 1974.
Käyttäytymissäännöt on annettu 6.4.1974.
Its object, according to its first recital, is to improve the system of liner conferences.
Näiden sääntöjen tavoitteena on niiden ensimmäisen perustelukappaleen mukaan parantaa linjakonferenssijärjestelmää.
The Republic of Zaire ratified it in 1974 and the Kingdom of Belgium in 1988.
Zairen tasavalta on ratifioinut nämä säännöt vuonna 1974 ja Belgian kuningaskunta vuonna 1988.
The Code of Conduct was applied in Community law by Regulation No 954/79.
Säännöt on pantu yhteisön oikeusjärjestelmässä täytäntöön asetuksella N:o 954/79.
In order to implement certain specific aspects of the Code and to make it compatible with Community law, the Council adopted a number of regulations, including Regulation No 4055/86.
Neuvosto on antanut joukon asetuksia, kuten asetuksen N:o 4055/86, sääntöjen tiettyjen erityisten näkökohtien soveltamiseksi ja niiden yhdenmukaistamiseksi yhteisön oikeuden kanssa.
By application lodged at the Court Registry on 8 May 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing either to adjust the agreement with the Republic of Zaire (now the Democratic Republic of the Congo) in such a way as to provide for fair, free and nondiscriminatory access by Community nationals to the cargo shares due to Belgium or to denounce that agreement, the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between Member States and between Member States and third countries in particular Articles 3 and 4(1) thereof.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 8.5.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 ja erityisesti sen 3 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole mukauttanut Zairen tasavallan kanssa tekemäänsä sopimusta niin. että yhteisön kansalaisilla olisi oikeudenmukainen, vapaa ja tasapuolinen mahdollisuus Belgialle kuuluviin lastiosuuksiin. tai irtisanonut sitä.
Since it considered that the cargosharing provisions in the Agreement were contrary to the provisions of and obligations under Regulation No 4055/86, as they reserve cargo transport between the parties to vessels flying the flag of one of the parties or operated by persons or lines with the nationality of one of the parties, the Commission sent the Kingdom of Belgium a letter of formal notice on 10 April 1991.
Komissio on lähettänyt 10.4.1991 Belgian kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, koska se katsoo, että Belgian ja Zairen väliseen sopimukseen sisältyvät lastinjakolausekkeet ovat ristiriidassa asetuksen N:o 4055/86 säännösten ja velvoitteiden kanssa, koska niissä varataan sopimuspuolten väliset lastikuljetukset jommankumman sopimuspuolen lipun alla purjehtiville tai jommankumman sopimuspuolen kansallisuuden omaavien henkilöiden tai yhtiöiden käyttämille aluksille.
Regulation No 4055/86 is intended, first, to implement Council Regulation (EEC) No 954/79 of 15 May 1979 concerning the ratification by Member States of, or their accession to, the United Nations Convention on a Code of Conduct for Liner Conferences (hereinafter 'the Code of Conduct') and, second, for Member States which had not yet ratified that convention, to implement the convention itself.
Komissio oli tyytymätön Belgian hallituksen esittämään vastaukseen ja lähetti sille 11.10.1993
The Commission was not satisfied with the Belgian Government's reply and on 11 October 1993 sent it a reasoned opinion, stating that the Agreement was contrary to Article 5 of Regulation No 4055/86 and that it reserved 40%
Asetuksen N:o 4055/86 tarkoituksena on toisaalta panna täytäntöön siitä, miten jäsenvaltiot ratifioivatlinjakonferenssienkäyttäytymissääntöjä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen tai liittyvät siihen, 15 päivänä toukokuuta 1979 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 954/79 ja toisaalta panna täytäntöön kyseinen yleissopimus niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ole ratifioineet sitä.
The Kingdom of Belgium states that it undertakes to finalise the adjustment of the Agreement once the political situation in the Democratic Republic of the Congo allows.
kuuluviin lastiosuuksiin, tai irtisanonut sopimusta, kuten Belgian ja Zairen välisen sopimuksen 18 artiklan 2 kappaleessa määrätään.
of traffic to Belgian shipping lines to the exclusion of those of other Member States.
Komissio lähetti Belgian hallitukselle 23.6.1997 täydentävän perustellun lausunnon.
The Commission further claimed that, being discriminatory, that exclusion was clearly prohibited by Article 1 of the regulation.
Komissio väitti lisäksi, että koska tämä poissulkeminen on syrjivä toimenpide, se on selvästi kielletty asetuksen N:o 4055/86 1 artiklassa.
The Commission also stated that the Agreement was a new agreement because it had not entered into force until after 1 January 1987.
käsiteltävänä mukauttamisesta, se nosti nvt olevan kanteen.