natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Even under Community law — as is clear from Article 1(3) of Regulation No 1999/85 - nonCommunity goods which have undergone formalities for being placed under inward processing relief arrangements are classified as «import goods».
Asetuksen N:o 1999/85 1 artiklan 3 kohdasta käy selvästi ilmi, että myös yhteisön oikeudessa muita kuin yhteisötavaroita, joihin on kohdistettu sisäiseen jalostusmenettelyyn asettamistakoskevia muodollisuuksia, pidetään "tuontitavaroina".
Compensating products obtained by processing operations are regarded as «re-exported» or, if they are obtained from equivalent goods, as «exported».
Jalostusmenettelyn tuloksena saadut jalostetut tuotteet puolestaan joko "jälleenviedään', tai jos ne on jalostettu vastaavista tavaroista, "viedään".
The Commission argues also that the Community legislation on inward processing relief arrangements precluded the Federal Republic of Germany from granting authorizations under those customs arrangements: where dairy products were not imported in compliance with the minimum prices under the IDA the German authorities should have taken the view that the economic conditions referred to in Articles 5 and 6 of Regulation No 1999/85 were not satisfied.
Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on todennut perustellusti, että Saksan liittotasavallalla on ollut käytettävissään keinoja sopimuksen noudattamisen varmistamiseksi, koska kaikkiin sisäisiin jalostusmenettelyihin on saatava jäsenvaltion myöntämä lupa.
The Federal Republic of Germany therefore failed to fulfil its obligations, not only under the IDA with respect to the minimum prices in the case of imports, but also under that regulation.
Komissio väittää myös, että on yhteisön sisäistä jalostusmenettelyä koskevien sääntöjen vastaista, että Saksan liittotasavalta myönsi lupia tässä tullijärjestelmässä; kun näiden maitotuotteiden tuonnissa ei ollut noudatettu sopimuksen mukaisesti vahvistettuja minimihintoja, Saksan liittotasavallan viranomaisten olisi pitänyt todeta, että asetuksen N:o 1999/85 5 ja 6 artiklan mukaiset taloudelliset edellytykset eivät täyttyneet Tästä syystä Saksan liittotasavalta on laiminlyönyt noudattaa sekä tuonnin
The Commission's second argument in support of its first complaint is that the undertaking to ensure compliance with the minimum IDA prices applies to both imports and exports of participating States.
Komissio toteaa ensimmäisen väitteensä tueksi myös, että sopimuksessa määrättyjen minimihintojen noudattamista koskeva velvoite soveltuu sopimuspuolten osalta sekä tuontiin että vientiin.
However, the Commission acknowledges that, in contrast with Article 3, the obligation laid down by Article 6 of each annex is not unconditional.
Komissio toteaa kuitenkin, että toisin kuin kunkin liitteen artiklassa 3, kunkin liitteen artiklassa 6 ei aseteta ehdotonta velvoitetta.
The dilution of the obligation to comply with the minimum prices in the case of imports is explained by the fact that a party to the IDA is not always able to prevent imports at prices below the minimum.
Tuonnin minimihintojen noudattamista koskevan velvoitteen lievennys selittyy sillä, että sopimuspuoli ei aina kykene kieltämään minimihintoja alemmilla hinnoilla tapahtuvaa tuontia.
In the present case, however, Community law provides Member States with the means to preclude such imports.
Komission mukaan yhteisön oikeus tarjoaa jäsenvaltioille kuitenkin käsiteltävänä olevassa tapauksessa keinot tällaisen tuonnin estämiseksi.
The German Government wholly rejects the third complaint set out by the Commission.
minimihintoja koskevia sopimusmääräyksiä että asetusta.
processing relief arrangements using the suspension system, any specific commercial policy measures to which imports of the said goods are subject do not apply.
(ETY) N:o 2228/91 16 artiklassa toistetaan tältä osin 24.11.1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3677/86 säännökset, ja sen mukaisesti muiden kuin yhteisötavaroiden asettamisesta sisäiseen jalostusmenettelyyn seuraa suspensiojärjestelmässä, ettei näitä tuotteita koskevia erityisiä tuontia koskevia kauppapoliittisia toimenpiteitä sovelleta.
That objection must be rejected.
Tämä väite on hylättävä.
producers, referred to in Article 5 of Regulation No 1999/85, to be impaired by the authorizations at issue.
Se toteaa ensiksikin, että toisin kuin komissio väittää, riidanalaisten lupien myöntäminen ei haittaa asetuksen N:o 1999/85 5 artiklassa tarkoitettuja yhteisön tuottajien keskeisiä etuja.
On the contrary, Community producers could well be attracted by the prospect of processing or working goods under inward processing relief arrangements without being bound to comply with the minimum prices under the IDA.
Sen mukaan voi päinvastoin olla yhteisön tuottajien edun mukaista valmistaa tai käsitellä tuotteita sisäisessä jalostusmenettelyssä ilman, että ne ovat sidottuja sopimuksessa määrättyihin minimihintoihin.
When the wording of secondary Community legislation is open to more than one interpretation, preference should be given as far as possible to the interpretation which renders the provision consistent with the Treaty.
Kun yhteisön johdetun oikeuden säännölle on annettava tulkinta, sitä on tulkittava mahdollisuuksien mukaan siten, että se on yhteensoveltuva perustamissopimuksen määräysten kanssa.
Likewise, an implementing regulation must, if possible, be given an interpretation consistent with the basic regulation.
Täytäntöönpanoasetukselle on samoin annettava perusasetuksen kanssa yhteensoveltuva tulkinta, jos se on mahdollista.
Similarly, the primacy of international agreements concluded by the Community over provisions of secondary Community legislation means that such provisions must, so far as is possible, be interpreted in a manner that is consistent with those agreements.
Samoin yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuus yhteisön johdetun oikeuden teksteihin nähden edellyttää, että jälkimmäisille on annettava mahdollisuuksien mukaan näiden sopimusten kanssa yhteensoveltuva tulkinta.
Suffice it to note that the essential interests of Community producers would inevitably be impaired if it were possible, in the absence of derogations provided for under the IDA for certain traders to obtain in a Member State authorizations for inward processing relief in the case of dairy products imported at prices below the minimum under the IDA that is, in the case of products brought into the Community customs territory in disregard of the rules which the IDA specifically set out to establish «in the mutual interests of producers and consumers, and of exporters and importers» (preamble to the IDA).
Riittää kun todetaan, että yhteisön tuottajien etuja haitataan välttämättä, jos silloin, kun sopimuksessa ei ole määrätty tästä poikkeusta tietyt toimijat voisivat saada jäsenvaltiossa lupia sisäiseen jalostusmenettelyyn sellaisia maitotuotteita varten, jotka on tuotu sopimuksen mukaisesti vahvistettuja minimihintoja alemmilla hinnoilla, eli silloin, kun kyseiset tuotteet on tuotu yhteisön tullialueelle vastoin niitä sääntöjä, joiden täytäntöönpano "tuottajien ja kuluttajien sekä viejien ja tuojien yhteisen edun' (sopimuksen johdanto-osa) mukaisesti on sopimuksen tavoite.
Secondly, the German Government argues that the economic conditions imposed by Regulation No 1999/85 are satisfied.
Toiseksi Saksan hallitus väittää, että asetuksessa N:o 1999/85 asetettuja taloudellisia edellytyksiä on noudatettu.
Germany maintains that, in the circumstances, it is possible that Community manufacturers may not use goods produced in the Community because the minimum export prices make it unprofitable to do so.
Sopimuksella vahvistetaan maitotuotteiden maailmankaupan järjestämistä koskevat vähimmäissäännöt, joiden tavoitteena on taata minimihintataso kansainvälisessä kaupassa.
Where that is the case, those traders should be authorized to carry out inward processing with dairy products imported from non-member countries which are not required to comply with the minimum prices.
Tuonnin minimihintoja koskevien määräysten tarkoituksena ei ole suojella yhteisön markkinoita vaan välttää se, että tilanteessa, jossa kaikki maat eivät ole sopimuspuolia, sopimuksen ulkopuoliseen maahan sijoittautuneet toimijat voisivat häiritä perustettua vakauttamisjärjestelmää viemällä tuotteitaan sopimuspuolena olevaan maahan minimihintoja alemmilla hinnoilla.
The IDA lays down minimum rules for the organization of the world market in dairy products, the purpose of which is to ensure minimum price levels in international trade.
Vastaajan mukaan käsiteltävänä olevassa asiassa on mahdollista, että yhteisön tuottajat eivät käytä yhteisötuotteita, koska viennin minimihintojen vuoksi menettely ei ole kannattavaa.
In particular, the inclusion of provisions concerning application of the minimum prices to imports is not designed to protect the Community market, but is explained by the fact that not all countries are parties to the IDA and it is therefore necessary to prevent traders established in a nonparticipating State from undermining the rules introduced for stabilizing the market by exporting their products to a participating State at prices below the minimum set.
Tällaisessa tapauksessa näiden tuottajien pitäisi saada toteuttaa sisäisiä jalostustoimintoja sellaisiin kolmansista maista tuotuihin maitotuotteisiin, joita minimihinnat eivät koske.
Consequently, Article 16 of Regulation No 2228/91 must be construed as not exempting from the IDA goods which enter the Community under inward processing relief arrangements, using the suspension system.
Tästä syystä asetuksen N:o 2228/91 16 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei suljeta sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle yhteisössä sisäiseen jalostusmenettelyyn asetettuja tuotteita suspensiojärjestelmän ollessa kyseessä.
Once again, the German Government's premiss is incorrect, since participating States are also under a duty to ensure that the minimum prices are complied with in respect of the importation of dairy products.
On uudelleen todettava, että Saksan hallituksen esittämä väite on virheellinen, koska sopimuspuolten on valvottava, että minimihintoja noudatetaan maitotuotteiden tuonnissa.
The Commission argues that, by authorizing imports of dairy products under inward processing relief arrangements at prices lower than the minimum prices set under the IDA, the Federal Republic of Germany has failed to ensure compliance with the minimum export prices, contrary to Article 3(1) of the three annexes to the IDA
Saksan hallitus väittää kolmanneksi, että yhteisön sisäistä jalostusmenettelyä koskevassa järjestelmässä itsessään suljetaan pois sopimuksessa määrättyjen toimien soveltaminen. Asetuksen (ETY) N:o 1999/85 soveltamista koskevista tietyistä säännöistä 26 päivänä kesäkuuta 1991 annetun komission asetuksen
In that respect, the Commission simply maintained that, if the minimum prices are not
Komissio väittää, että Saksan liittotasavalta ei ole taannut viennin minimihintojen noudattamista ja että se on näin rikkonut sopimuksen kolmen liitteen artiklan 3 kohtaa 1, kun se on sallinut tuoda sisäiseen jalostusmenettelyyn maitotuotteita sopimuksen mukaisesti vahvistettuja minimihintoja alemmilla hinnoilla
Thirdly, the German Government objects that the Community inward processing relief arrangements themselves preclude application of the measures provided for by the IDA.
näyttää toteen, että väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on tapahtunut, eikä se voi nojautua tätä koskevaan olettamaan.
Under Article 16 of Commission Regulation (EEC) No 2228/91 of 26 June 1991 laying down provisions for the implementation of Regulation (EEC) No 1999/85 — which on this point incorporates certain provisions of Council Regulation (EEC) No 3677/86 of 24 November 1986 - where nonCommunity goods are entered for inward
Tämän osalta komissio on tyytynyt väittämään, että maitotuotteiden tuonnin minimihintojen noudattamatta jättäminen tarkoittaa väistämättä, että ne myös jälleenviedään näitä hintoja noudattamatta.
and may not rely on any infringement presumption, adhered to with respect to imports of dairy products, it automatically follows that those products will also be re-exported in disregard of those prices.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella on kuitenkin todettava, ettei komissio ole näyttänyt toteen väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamattajättämistä. Komission toinen väite on näin ollen hylättävä.
It is settled law that, in proceedings under Article 169 of the Treaty, the Commission is required to establish the existence of the alleged
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisessa menettelyssä velvollisuus
The Commission's second complaint must therefore be rejected.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Declares that, by authorizing the importation under inward processing relief arrangements of dairy products whose customs value was lower than the minimum prices set under the International Dairy Arrangement, approved on behalf of the Community by Council Decision 80/271/EEC of 10 December 1979 concerning the conclusion of the Multilateral Agreements resulting from the 1973 to 1979 trade negotiations, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 6(1)(a) of Annex I and Article 6(a) of Annexes II and III to that Arrangement, and under Council Regulation (EEC) No 1999/85 of 16 July 1985 on inward processing relief arrangements;
Saksan liittotasavalta on rikkonut sopimuksen liitteen I artiklan 6 kohdan 1 alakohdan a ja liitteiden Π ja III artiklan 6 kohdan a samoin kuin sisäisestä jalostusmenettelystä 16 päivänä heinäkuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1999/85 mukaisia velvoitteitaan, kun se on sallinut tuoda sisäiseen jalostusmenettelyyn maitotuotteita, joiden tullausarvo on alempi kuin minimihinnat, jotka on vahvistettu vuosien1973-1979 kauppaneuvotteluista johtuvien monenvälisten sopimusten tekemisestä 10 päivänä joulukuuta 1979 tehdyllä neuvoston päätöksellä 80Ι271ΙΕΊΥ.
Dismisses the remainder of the application;
Kanne nykitään muilta osin.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.»
Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut*
Advocate General G.Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 7 May 1996.
Julkisasiamies G.Tesauro on esittänyt ratkaisuehdotuksensa täysistunnossa 7 päivänä toukokuuta 1996.
In the light of the foregoing, I propose that the Court: dismiss the application; order the Commission to pay the costs.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Case C-222/94 Commission of the European Communities ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Freedom of movement for persons
Asia C-222/94 Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Television
kuuluvat
(Failure to fulfil obligations — Directive 89/552/EEC broadcasting — Jurisdiction over broadcasters) (Full Court)
"[jäsenvaltion] lainkäyttövaltaan televisiolähetystoiminnan harjoittajat".
Member State. Member States are also required, under Article 3(2) of the Directive, to ensure that television broadcasters under their jurisdiction comply with the provisions of the Directive.
Yhdistynyt kuningaskunta väittää lopuksi, että direktiivin 2 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetaan satelliittien välityksellä tapahtuvia lähetyksiä, joten tämän säännöksen ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetaan lähetysten lähettämistä maanpäällisen lähettimen kautta.
By application lodged at the Court on 28 July 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to implement correctly Council Directive 89/552/EEC (hereinafter «the Directive»), the United Kingdom has failed to fulfil its obligations under Article 2(1) and (2) and Article 3(2) of the Directive.
Komissio väittää, että tämän säännöksen mukaisia jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvia televisiolähetystoiminnan harjoittajia ovat ne, jotka ovat sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon.
The documents before the Court show that the Commission and the United Kingdom disagree about the interpretation to be given to the term «jurisdiction» used in the phrase «broadcasters under [the] jurisdiction [of a Member State]» appearing in the first indent of Article 2(1) of the Directive.
Se arvioi siis, että lain 43 luvussa täytäntöön pantu järjestelmä ei ole direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukainen, koska se perustuu muihin perusteisiin.
The Commission's objection against the United Kingdom is that section 43 of the Broadcasting Act 1990 (hereinafter «the Act») does not comply with Article 2(1) of the Directive in four respects, in that it applies criteria other than that of establishment for determining which broadcasters fall within the jurisdiction of the United Kingdom;
Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen jäsenvaltio on se, jonka alueella sijaitsee paikka, josta televisiolähetys lähetetään.
The Commission's position is that broadcasters under the jurisdiction of a Member State are, for the purposes of that provision, those established in the Member State concerned.
Tältä osin on huomattava, että tämä väite nojautuu siihen olettamaan, että käsiteenä "lainkäyttövalta* olisi eri merkitys kummassakin luetelmakohdassa.
also applies a criterion which is not relevant for the purposes of such jurisdiction, namely the criterion of reception;
On todettava, että direktiivissä ei ole nimenomaisesti määritelty ilmaisua "sen lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat".
According to the United Kingdom, the Member State having jurisdiction within the meaning of Article 2(1) of the Directive is that from whose territory the broadcast is transmitted.
Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan tarkastelusta ilmenee, että ensimmäisessä luetelmakohdassa käytetyn jäsenvaltion lainkäyttövallan käsitteen on ymmärrettävä sisältävän televisiotoiminnan harjoittajiin kohdistuvan asemaan perustuvan lainkäyttövallan.
fails to make third-country broadcasts falling under the United Kingdom's jurisdiction subject to United Kingdom law; and
Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että sen tulkintaa, jonka mukaan direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukainen toimivaltainen jäsenvaltio on se, jonka alueella on paikka, josta lähetys suoritetaan, tukee tämän säännöksen toinen luetelmakohta, jossa säädetään, että lähetyksiin sovellettavan lain noudattamisen valvomiseen on toimivaltainen se jäsenvaltio, joka myöntää lähetystaajuuden tai satelliittikapasiteetin tai jossa satelliittilähetysasema sijaitsee.
The Directive contains no express definition of the phrase «broadcasters under its jurisdiction».
Tätä tulkintaa tukee direktiivin 2 artilan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta siltä osin kuin siinä tarkoitetaan televisiotoiminnan harjoittajien kuuluvan jäsenvaltion lainkäyttövaltaan ilman, että tässä yhteydessä viitattaisiin paikkaan, josta ne lähettävät lähetyksensä.
— applies different regimes to NDSS (nondomestic satellite service) and DSS (domestic satellite service).
On kuitenkin todettava, että jos ainoa peruste direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen jäsenvaltion määrittelemiseksiolisi paikka, josta lähetys suoritetaan, tämän säännöksen toinen luetelmakohta olisi merkityksetön.
The criteria for determining which television broadcasters fall within the jurisdiction of the United Kingdom
Yhdistynyt kuningaskunta huomauttaa vielä, että direktiivin 2 artiklan 1 kohta ei perustu kahden luetelmakohdan väliseen hierarkiaan, vaan kyse on ennemminkin kahtiajaosta.
The interpretation of Article 2(1) of the Directive
Euroopan neuvoston yleissopimus
That article requires each Member State to ensure that television broadcasters under its jurisdiction, or in respect of which it is required, for the purposes of broadcasts, to exercise jurisdiction under the second indent of Article 2(1), comply with the law applicable to broadcasts intended for the public in that
Yhdistynyt kuningaskunta väittää lisäksi, että sen tulkinta, joka koskee direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa olevaa
However, if the only criterion for determining the Member State having jurisdiction within the meaning of Article 2(1) of the Directive were that of the place from which the broadcast is transmitted, the second indent of Article 2(1) would be without substance.
Tältä osin riittää, kun todetaan, että tämän säännöksen sanamuodosta ilmenee epäilyksettä, että televisiolähetystoiminnan harjoittaja ei voi olla samanaikaisesti sekä ensimmäisen luetelmakohdan mukaisessa tilanteessa, jossa se kuuluu jäsenvaltion lainkäyttövaltaan että toisen luetelmakohdan mukaisessa tilanteessa, joka koskee vain toiminnanharjoittajia, jotka eivät kuulu minkään jäsenvaltion lainkäyttövaltaan.
The United Kingdom also submits that the relationship between the two indents in Article 2(1) of the Directive is not one of hierarchy but rather dichotomy.
ilmaisua "valtion lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat", perustuu olennaisin osin rajat ylittävistä televisiolähetyksistä 5.5.1989 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen (jäljempänä yleissopimus) 5 artiklan 2 kappaleeseen, jonka mukaan lähettävä sopimuspuoli, jonka on valvottava sen lainsäädäntövaltaan 3 artiklan mukaisesti kuuluvien yksiköiden toimesta tai sen lainsäädäntövaltaan kuuluvilla teknisillä keinoilla sen asettamia velvoitteita on se valtio, jossa satelliitin lähettävä maa-asema sijaitsee tai joka myöntää luvan taj uuden tai satelliittikapasiteetin käyttämiseen silloin, kun satelliitin lähettävä maa-asema sijaitsee valtiossa, joka ei ole yleissopimuksen sopimuspuoli.
It is, however, plain from the wording of Article 2(1) that a broadcaster cannot both be under the jurisdiction of a Member State within the meaning of the first indent and be in the situation envisaged by the second indent, which relates only to broadcasters not falling under the jurisdiction of any Member State.
Tästä seuraa, että toisaalta direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa ja toisaalta yleissopimuksen 5 artiklan 2 kappaleessa käytetään eri perusteita sen valtion määrittämiseksi, jonka on valvottava televisiolähetyksiä koskevien säännösten noudattamista.
The United Kingdom further contends that its interpretation of the phrase «broadcasters under [a Member State's] jurisdiction» appearing in Articles 2(1) and 3(2) of the Directive is based essentially on Article 5(2) of the Council of Europe Convention on Transfrontier Television (hereinafter «the Convention»), according to which the transmitting Party that must ensure that entities or technical means within its jurisdiction, within the meaning of Article 3, comply with the obligations imposed by the Convention shall be the State in which the satellite up-link is situated or the State which grants the use of the frequency or a satellite capacity when the up-link is situated in a State which is not a Party to the Convention.
Tämä sisällöllinen ero vastaa toisaalta direktiivin tavoitteiden ja toisaalta yleissopimuksen tavoitteiden välistä eroa Kun direktiivin tarkoituksena on sen toisen perustelukappaleen mukaan yhteismarkkinoiden toteuttaminen televisiopalvelujen alalla, yleissopimuksen tarkoituksena taas on sen 1 artiklan mukaan helpottaa sopimuspuolten keskinäisten, rajat ylittävien televisioohjelmapalvelujen lähettämistä ja edelleenlähettämistä.
Finally, the United Kingdom argues that the second indent of Article 2(1) of the Directive refers to satellite broadcasting, so that the first indent of that provision refers to terrestrial broadcasting.
Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan syntyy järjetön tilanne, jos yhteisö olisi direktiivin avulla halunnut säädellä ohjelmien lähettämistä sen sisällä jyrkästi eri tavalla kuin mitä jäsenvaltiot ovat yleissopimuksen yhteydessä päättäneet vaikka yhteisö itse ei olekaan yleissopimuksen sopimusosapuoli.