natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Declares that, by failing to adopt aü the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 89/594/EEC of 30 October 1989 amending Directives 75/362/EEC, 77/452/EEC, 78/686/EEC, 78/1026/EEC and 80/154/EEC relating to the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications as doctors, nurses responsible for general care, dental practitioners, veterinary surgeons and midwives, together with Directives 75/363/EEC, 78/1027/EEC and 80/155/EEC concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to the activities of doctors, veterinary surgeons and midwives, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin, eläinlääkärin ja kätilön tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettujen direktiivien 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY, 78/1026/ETY ja 80/154/ETY sekä lääkärin, eläinlääkärin-ja kätilöntointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 75/363/ETY, 78/1027/ETY ja 80/155/ETY muuttamisesta 30 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/594/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Orders the French Republic to pay the costs.'
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 23 February 1999.
yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 75/363/ETY, 78/1027/ETY ja 80/155/ETY muuttamisesta 30 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/594/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, sekä
Preliminary ruling (VAT— Sixth Directive — Transitional provisions — Maintenance building land) (Second Chamber)
Ennakkoratkaisu Arvonlisävero —Kuudes arvonlisäverodirektiivi -Siirtymäsäännökset—Vapautusten pitäminen — Rakennusmaan luovutus (toinen jaosto)
By order of 2 April 1997, the VAT and Duties Tribunal, Manchester Tribunal Centre, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 28(3)(b) of the Sixth Council Directive (77Æ88/EEC) of 17 May 1977 read in conjunction with point 16 of Annex F thereto.
VAT and Duties Tribunal, Manchester Tribunal Centre on 2.4.1997 tekemällään päätöksellä, esittänyt ennakkoratkaisukysymyksen 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan tulkinnasta, kun sitä luetaan yhdessä tämän direktiivin liitteessä F olevan 16 kohdan kanssa.
the exemption and to charge VAT on the sale of the land, whereas no VAT was charged on the sale by Norbury to John Kottler Ltd.
Rivermead Homes Ltd päätti kuitenkin edellä mainitun lain säännösten mukaisesti luopua tästä vapautuksesta ja laskuttaa kyseisen maa-alueen myyntiin liittyvän alv:n, kun taas alv:a ei laskutettu Norburyn ja John Kottler Ltd:n välisen kaupan yhteydessä.
On 12 September 1994 the Commissioners assessed Norbury to VAT in the sum of UKL 12 443, representing the input tax charged on the purchase of the land.
Commissioners arvioi 12.9.1994 Norburyn maksettavaksi tulevan alv:n 12 443 Englannin punnan suuruiseksi, mikä vastasi maa-alueen ostohintaan sisältyneen laskutetun veron määrää.
It is not disputed that, under paragraphs 2 and 3 of Schedule 6A to the 1983 Act, Norbury could not retroactively elect to waive the exemption in respect of the sale to John Kottler Ltd.
Vuoden 1983 VATA:n liitteessä 6 A olevien 2 ja 3 kohdan perusteella on kiistatonta, ettei Norbury voinut taannehtivasti käyttää valintamahdollisuutta ja luopua John Kottler Ltd:n kanssa tehdyn liiketoimen vapautuksesta.
That question was raised in proceedings between Norbury Developments Ltd ('Norbury") and the Commissioners of Customs & Excise ('the Commissioners'), the authority responsible for the collection of value added tax ('VAT) in the United Kingdom, concerning a decision of the Commissioners refusing to accept the deductibility of VAT paid by Norbury by way of input tax on the purchase of a plot of land. Norbury claimed, however, that, since the provisions of the Sixth Directive have direct effect, that sale was a taxable transaction by virtue of Article 2(1) thereof, so that it was entitled to deduct the input tax paid.
Norbury väittää kuitenkin, että koska kuudennen direktiivin säännöksillä on välitön oikeusvaikutus, kyseinen myynti on tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan perusteella verollinen liiketoimi, ja että se tästä syystä voi vähentää ostohintaan sisältyneen veron.
Under the Value Added Tax Act 1983 'the 1983 Act', the sale of the land was an exempt supply. However, in accordance with the provisions of that Act, Rivermead Homes Ltd elected to waive
Norbury osti Rivermead Homes Ltd:ltä Chestertonissa sijaitsevan maa-alueen, jota varten se oli saanut rakennusluvan ja jonka se sitten myi eteenpäin John Kottler Ltd:lle.
The VAT and Duties Tribunal, Manchester Tribunal Centre, before which the case had been brought, found that, since 1977, the scope of the
Nämä kaksi liiketointa suoritettiin 29.4.1994.
The supply would have been exempt had the supply taken place before 17 May 1977 under item 1 of Group 1 of Schedule 5 to the Finance Act 1972.
Kuten kansallinen tuomioistuin on todennut, näillä muutoksilla ei ole laajennettu, vaan sitä vastoin supistettu vapautusten soveltamisalaa.
Consequently, they were not adopted in disregard of the wording of Article 28(3)(b).
Kyse on siis siitä, estetäänkö tällä supistamisella kuudennen direktiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltaminen.
Whilst that provision precludes the introduction of new exemptions or the extension of the scope of existing exemptions following the entry into force of the Sixth Directive, it does not prevent a reduction of those exemptions, since their abolition constitutes the objective pursued by Article 28(4) of the Sixth Directive.
Tästä syystä kansallinen tuomioistuin päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen.
Article 28(3)(c) of the Sixth Directive, read in conjunction with Annex G thereto, expressly permits Member States to grant taxable persons the right — as the United Kingdom has done — to elect for taxation in respect of transactions exempted in accordance with Annex F.
Yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että kuudennen direktiivin 28 artiklan 3 kohdan c alakohdassa, kun sitä luetaan yhdessä saman direktiivin liitteen G kanssa, sallitaan nimenomaisesti se, että jäsenvaltiot myöntävät verovelvollisille oikeuden valita liitteen F mukaisesti vapautettujen liiketoimien osalta verotus verottomuuden sijaan, kuten Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt.
In the main proceedings, the United Kingdom is entitled, pursuant to Article 28(3)(b) of the Sixth Directive, read in conjunction with point 16 of Annex F thereto, to continue to exempt supplies of land, save as regards the various exceptions to the maintenance of the exemption listed in Group 1 of Schedule 5 to the Finance Act 1972,
Tämän tavoitteen vastaista olisi näin ollen sellainen kuudennen direktiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohtaa koskeva suppea tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltio voisi pitää voimassa olemassa olevan vapautuksen, mutta ei voisi kumota sitä edes osittain, jollei se kumoa samalla myös kaikkia muita vapautuksia.
It would be contrary to that objective to construe Article 28(3)(b) of the Sixth Directive narrowly, to the effect that a Member State may maintain an existing exemption but may not abolish it, even only partially, without thereby abolishing all the other exemptions.
Tällainen tulkinta haittaisi lisäksi kuudennen direktiivin yhdenmukaista soveltamista.
Moreover, such an interpretation would have adverse effects for the uniform application of the Sixth Directive.
Jäsenvaltio voisi näet katsoa, että sen on pakko jatkaa kuudennen direktiivin antamispäivänä voimassa olleiden kaikkien vapautusten voimassa pitämistä, vaikka se samalla pitäisi mahdollisena, asianmukaisena ja toivottavana ottaa vaiheittain käyttöön siinä säädetyn järjestelmän tietyllä alalla.
A Member State might find itself compelled to maintain all the exemptions existing at the date of adoption of the Sixth Directive, even if it regarded it as possible, appropriate and desirable progressively to implement the system laid down in the directive in the sphere under consideration.
Yhdistyneellä kuningaskunnalla on nimittäin kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa kuudennen direktiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, kun sitä luetaan
'In relation to the supply of building land, a Member State is entitled to exempt that supply under Article 28(3)(b) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, read in conjunction with point 16 of Annex F thereto, notwithstanding the fact that, on the one hand, it has since the adoption of that directive introduced an election to waive the exemption from value added tax in respect of such supplies and, on the other hand, it has reduced the material scope of the exemption applicable to such supplies so that some previously exempt supplies are now subject to value added tax.'
Jäsenvaltiolla on jäsenvaltioiden liikevamtovemfaimäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY28 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, kun sitä luetaan yhdessä liitteessä F olevan 16 kohdan kanssa, oikeus vapauttaa rakennusmaan luovutus verosta huolimatta siitä, että tämä jäsenvaltio on kyseisen direktiivin antamisen jälkeen antanut säännöksiä, joiden mukaan tällaisten luovutusten perusteella suoritettavaa arvonlisäveroa koskevasta vapautuksesta voidaan luopua, ja supistanut näihin luovutuksiin sovellettavien vapautusten aineellista soveltamisalaa siten, että
Case C-224/97 Erich Ciola ν Land Vorarlberg Freedom to provide services
Asia C-224/97 Erich Ciola v. Land Vorarlberg Palvelujen tarjoamisen vapaus
29 April 1999 resident
29 päivänä huhtikuuta 1999
Preliminary ruling (Free movement of services — Restriction — Moorings — Restriction for boatowners in another Member State) (Second Chamber)
Ennakkoratkaisu Palvelujen vapaa liikkuvuus — Rajoitukset veneenomistajia koskeva rajoitus (toinen jaosto)
At the company's request, the Bezirkshauptmannschaft Bregenz (the administrative authority of first instance of the Land of Vorarlberg) addressed to it on 9 August 1990 an individual administrative decision (Bescheid), point 2 of which stated:
Bezirkshauptmannschaft Bregenz (Vorarlbergin osavaltion yleishallintoviranomainen) osoitti 9.8.1990 yhtiölle sen pyynnöstä hallinnollisen päätöksen (Bescheid), jonka 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
By order of 26 May 1997, the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 59 to 66 in conjunction with Article 5 of the EC Treaty and Article 2 of the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded (hereinafter 'the Act of Accession').
Verwaltungsgerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 26.5.1997 tekemällään päätöksellä, kaksi ennakkoratkaisukysymystä perustamissopimuksen 59—66 ja 5 artiklan sekä Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 2 artiklan tulkinnasta.
By decision of 10 July 1996 the Unabhängiger Verwaltungssenat (Independent Administrative Senate) of the Land of Vorarlberg found Mr Ciola, in his capacity as manager of the aforesaid company, guilty of renting two moorings to boatowners who were resident abroad, namely in the Principality of Liechtenstein and the Federal
Uusien venepaikkojenmyöntäminenveneiden omistajille, jotka asuvat ulkomailla sekä venepaikkoja koskevien, päättymässäolevienvuokrasopimusten jatkaminen tällaisten veneen omistajien kanssa ei ole sallittua, mikäli ulkomaalaisten veneenomistajien venepaikkoja koskeva enimmäismäärä on saavutettu."
Mr Ciola is the manager inter alia of ABC-Boots-Charter GmbH.
Ciola on ABC-Boots-Charter GmbH-yhtiön johtaja.
In 1990 that company leased certain land on the shore of Lake Constance.
Yhtiö vuokrasi vuonna 1990 maa-alueita Boden-järven rannalta.
It obtained permission to establish 200 moorings for pleasure boats there.
Yhtiö sai luvan perustaa sinne 200 venepaikkaa vapaa-ajan käyttöön tarkoitettuja veneitä varten.
Republic of Germany, even though the maximum quota of 60 moorings reserved for foreigners had already been exceeded.
Ulkomailla asuvat ovat nimittäin useimmiten henkilöitä, jotka eivät ole kyseisen valtion kansalaisia.
Consequently, as Mr Ciola had failed to comply with the conditions of point 2 of the administrative decision of 9 August 1990 and had therefore committed an administrative offence within the meaning of Paragraph 34(l)(f) of the Landschaftsschutzgesetz, he was fined ATS 75 000 for each of the two offences.
Tämän vuoksi koska Ciola ei ollut noudattanut 9.8.1990 tehdyn hallinnollisen päätöksen 2 kohdassa asetettuja ehtoja ja koska hän oli siten syyllistynyt Landschaftsschutzgesetzin 34 §:n 1 momentin f kohdan mukaiseen hallinnolliseen rikkomukseen, hänelle määrättiin 75 000 Itävallan shillingin suuruinen maksuseuraamus molemmista rikkomuksista.
The Verwaltungsgerichtshof stayed proceedings on Mr Ciola's appeal against the fines and referred two questions to the Court.
Verwaltungsgerichtshof päätti lykätä Ciolan näistä maksuista nostaman kanteen käsittelyä ja esittää kaksi kysymystä yhteisöjen tuomioistuimelle.
Since the Land of Vorarlberg has justified the imposition of a quota on moorings for nonresident owners not on grounds of public policy, public security or public health, but for economic reasons for the benefit of local owners, Article 56 of the Treaty cannot be applied; in those circumstances, it must be ascertained whether the existence of an exception in the Act of Accession authorised the Land of Vorarlberg to take measures such as the quota at issue in the main proceedings in order to limit the influx of boatowners from other Member States.
Perustamissopimuksen 56 artiklaa ei voida soveltaa, koska Vorarlbergin osavaltio ei ollut perustellut muussa jäsenvaltiossa asuvia veneen omistajia koskevaa venepaikkojen kiintiötä yleisen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen liittyvillä syillä, vaan se vetosi taloudellisiin syihin paikallisten veneenomistajien puolesta; on siten tarkistettava, onko liittymissopimuksessa poikkeusta, jonka perusteella Vorarlbergin osavaltio voi antaa pääasiassa kyseessä olevan kiintiön kaltaisia määräyksiä rajoittaakseen muissa jäsenvaltioissa asuvien veneenomistajien pääsyä kyseessä olevaan satamaan.
On this point, it suffices to note that Article 70 of the Act of Accession lays down an express derogation, for a limited time, only for existing legislation regarding secondary residences.
Tältä osin riittää, kun muistetaan, että liittymissopimuksen 70 artiklassa määrätään nimenomaisestaja määräaikaisesta poikkeuksesta ainoastaan vapaa-ajan asuntoja koskevan voimassaolevan lainsäädännön osalta.
Consequently, the establishment by a Member State of a maximum quota for moorings which may be rented to boatowners resident in another Member State is contrary to the principle of freedom to provide services.
Näin ollen palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen vastaista on, että jäsenvaltio asettaa enimmäiskiintiön venepaikoille, jotka voidaan vuokrata jossakin toisessa jäsenvaltiossa asuville veneenomistajille. ille.
It should be observed at the outset that, first, the right freely to provide services may be relied on by an undertaking as against the State in which it is established if the services are provided for persons established in another Member State and, second, that right includes the freedom for recipients of services to go to another Member State in order to receive a service there, without being obstructed by restrictions.
Aluksi yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että yritys voi vedota palvelujen vapaata tarjoamista koskevaan oikeuteen siihen valtioon nähden, johon se on sijoittautunut, kun näitä palveluita tarjotaan vastaanottajille, jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon; toisaalta tähän oikeuteen sisältyy palvelujen vastaanottajien vapaus mennä toiseen jäsenvaltioon saadakseen siellä palvelua ilman rajoituksista seuraavaa haittaa.
Consequently, Articles 59 to 66 of the Treaty apply to a service such as that which the company of which Mr Ciola is manager provides, by means of a contract for the rental of a mooring, to a boat-owner resident in another Member State who receives and enjoys the service in a Member State other than that in which he resides.
Perustamissopimuksen 59—66 artiklassa määrätään siten sellaisesta palvelusta, jota sen kaltainen yhtiö, kuin mitä Ciola johtaa, tarjoaa vuokraamalla venepaikan jossakin toisessa jäsenvaltiossa asuvalle veneen omistajalle, joka vastaanottaa palvelun muussa jäsenvaltiossa kuin omassa asuinvaltiossaan.
As the case-law to date, according to the Verwaltungsgerichtshof, lays down only the principle of the primacy of Community law over general rules of national law, that court asks whether that principle also applies to a specific individual administrative decision that is not in conformity with Community law such as, in the main proceedings, the Bescheid of 9 August 1990.
Vaikka sellaisten venepaikkojen määrän rajoittaminen, jotka voidaan antaa muussa jäsenvaltiossa asuville veneen omistajille, ei
While the restriction of the number of moorings which may be allocated to nonresident boatowners is not based on their nationality, and so may not be regarded as direct discrimination, it does, however, use as the distinguishing criterion their place of residence. It is settled case-law that national rules under which a distinction is drawn on the basis of residence are liable to operate mainly to the detriment of nationals of other
Verwaltungsgerichtshof haluaa toisella kysymyksellään selvittää, onko ennen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin asetettu kielto, josta ei ole määrätty yleisessä ja abstraktissa säännössä, vaan yksittäisessä, konkreettisessa ja lainvoimaiseksi tulleessa päätöksessä ja joka on palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen vastainen, jätettävä soveltamatta sellaisen maksuseuraamuksen perusteltavuutta arvioitaessa, joka on asetettu seuraamukseksi tämän kiellon noudattamatta jättämisestä liittymisajankohdan jälkeen.
Since the essential requirements of Article 59 of the Treaty became directly and unconditionally applicable at the end of the transitional period, that provision consequently precludes the application of any conflicting measure of national law.
perustamissopimuksen 59 artiklalla on ollut välitön vaikutus.
Second, provisions of national law which conflict with such a provision of Community law may be legislative or administrative.
Verwaltungsgerichtshofinmukaan,koskayhteisön oikeuden ensisijaisuus on oikeuskäytännössä tähän mennessä tullut esiin ainoastaan kansallisen oikeuden yleisiin sääntöihin nähden, se kysyy, soveltuuko tämä sama periaate yksittäiseen ja konkreettiseen hallinnolliseen päätökseen, joka on yhteisön oikeuden vastainen, kuten pääasiassa 9.8.1990 tehty päätös.
It is consistent with that case-law that those administrative provisions of national law should include not only general abstract rules but also specific individual administrative decisions.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin totesi aikaisemmin, että kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta yhteisön oikeuden vastainen kansallisen oikeuden säännös, se on tämän jälkeen täsmentänyt oikeuskäytäntöään kahdella eri tavalla.
As regards the Republic of Austria, it is apparent from Article 2 of the Act of Accession that the provisions of the EC Treaty apply as from accession, that is, 1 January 1995, the date from which Article 59 of the Treaty thus became a direct source of law.
Ensinnäkin tämä ensisijaisuusvelvoite koskee kaikkia hallintoviranomaisia, hajautetut viranomaiset mukaan lukien, joihin nähden yksityiset oikeussubjektit voivat vedota yhteisön säännökseen.
A prohibition which is contrary to the freedom to provide services, laid down before the accession afa Member State to the European Union not by a general abstract rule but by a specific individual administrative decision that has become final, must be disregarded when assessing the validity of afine imposed for failure to comply with that prohibition after the date of accession.'
Tästä oikeuskäytännöstä seuraa johdonmukaisesti, että yllämainitut kansallisen oikeuden mukaiset hallinnolliset säännökset eivät käsitä ainoastaan yleisiä ja abstrakteja sääntöjä vaan myös yksittäisiä ja konkreettisia hallinnollisia päätöksiä.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 10 December 1998.
Itävallan tasavallan osalta perustamissopimusten määräyksiä sovelletaan liittymissopimuksen 2 artiklan mukaan liittymisestä, eli 1.1.1995 alkaen, mistä ajankohdasta
He proposed that the Court answer the questions as follows:
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Article 59 of the EC Treaty is to be interpreted as precluding a Member State from prohibiting the operator of a marina, upon penalty of criminal proceedings, from hiring out moorings above a specific quota to boat owners who reside in another Member State.
Perustamissopimuksen 59 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastaista jäsenvaltio kieltää venesataman pitäjää rangaistuksen uhalla vuokraamasta kiintiötä enempää venepaikkoja jossakin toisessa jäsenvaltiossa veneenomistajille.
Community law confers on persons providing services the right to assert that a prohibition such as that in question in the main proceedings, contained in a specific individual administrative decision, must remain unapplied where an administrative authority or a court of law has to determine whether conduct post-dating the accession of the Republic of Austria may be sanctioned'
Ennen jäsenvaltion lättymistä Euroopan unioniin asetettu kielto, josta ei ole määrätty yleisessä ja abstraktissa säännössä, vaan yksittäisessä, konkreettisessa ja lainvoimaiseksi tulleessa päätöksessä ja joka on palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen vastainen, on jätettävä soveltamatta sellaisen maksuseuraamuksen perusteltavuutta arvioitaessa, joka on asetettu seuraamukseksi tämän kiellon noudattamatta jättämisestä liittymisajankohdan jälkeen
Preliminary ruling (Milk — Additional (Second Chamber)
Ennakkoratkaisu Maito — Lisämaksu (toinen jaosto)
By order of 17 July 1997, the Pretura Circondariale (District Magistrates' Court), Bassano del Grappa, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 2 and 9 of Council Regulation (EEC) No 3950/92 of 28 December 1992.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta ratkaisua kahteen kysymykseen.
By its first question, the referring court is essentially asking what criteria the recipient of a delivery of milk must satisfy in order to be a purchaser within the meaning of Article 2(2) and Article 9(e) of Regulation No 3950/92, in particular where the recipient is a consorzio established under Italian law, comprised of cooperatives of milk producers.
Pretura circondariale di Bassano del Grappa on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 17.7.1997 tekemällään päätöksellä kaksi ennakkoratkaisukysymystä 28.12.1992 annetun neuvoston asetuksen N:o 3950/92 2 ja 9 artiklan tulkinnasta.