natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The position of the Belgian Government is that it does not dispute the existence of the obligation to amend the provisions at issue, but submits that political developments in the Congo made it impossible to arrange negotiations.
Komissio täsmensi lisäksi, että kyseessä oli uusi sopimus, koska se oli tullut voimaan vasta 1.1.1987 jälkeen.
It undertakes to finalise the adjustment of the Agreement once the political situation in the Congo so permits.
Belgian kuningaskunta ilmoittaa sitoutuvansa viimeistelemään Belgian ja Zairen välisen sopimuksen mukauttamisen, kun Kongon demokraattisen tasavallan poliittinen tilanne sen sallii.
However, after a more detailed study of the case, and in view of the fact that the formalities required by Belgian legislation for the entry into force of the Agreement had been completed before Regulation No 4055/86 entered into force, the Commission reached the conclusion that the Agreement could be regarded as an 'existing agreement' governed by Articles 3 and 4 of that regulation.
Komissio totesi asiaa perusteellisemmin tarkasteltuaan ja katsottuaan, että Belgian lainsäädännön mukaiset muodollisuudet Belgian ja Zairen välisen sopimuksen voimaan saattamiseksi oli täytetty ennen asetuksen N:o 4055/86 voimaantuloa, että kyseistä sopimusta voidaan pitää "olemassa olevana sopimuksena", joka kuuluu asetuksen N:o 4055/86 3 ja 4 artiklan soveltamisalaan.
The existence of a difficult political situation in a third State which is a contracting party, as in the present case, cannot justify a failure to fulfil obligations.
Belgian hallitus ei kiistä riidanalaisten määräysten muuttamisvelvoitteen olemassaoloa, mutta se väittää, että Kongon poliittiset tapahtumat ovat tehneet neuvottelujen aloittamisen mahdottomaksi.
If a Member State encounters difficulties which make it impossible to adjust an agreement, it must denounce the agreement.
Se sitoutuu saattamaan loppuun Belgian ja Zairen välisen sopimuksen mukauttamisen heti. kun Kongon poliittinen tilanne sen sallii.
The Commission consequently, on 11 April 1996, sent the Kingdom of Belgium a supplementary letter of formal notice.
Tältä osin on todettava, että kyseessä olevan kaltainen, kolmannen sopimusvaltion vaikea poliittinen tilanne ei riitä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen oikeuttamisen.
It concluded that by failing either to adjust the Agreement to give all Community nationals, as defined in Article 1 of Regulation No 4055/86, fair, free and nondiscriminatory access to the cargo shares due to Belgium or to denounce the Agreement, as provided for by Article 18(2) thereof, the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Articles 3 and 4 of Regulation No 4055/86.
Jos jäsenvaltio kohtaa sopimuksen muuttamisen mahdottomaksi tekeviä vaikeuksia, sen on irtisanottava tällainen sopimus.
The Commission sent the Belgian Government a supplementary reasoned opinion on 23 June 1997.
Komissio lähetti tämän vuoksi 11.4.1996 Belgian kuningaskunnalle täydentävän virallisen huomautuksen.
Since it had not been notified that the Belgium-Zaire Agreement had in fact been adjusted, the Commission brought the present action.
Se teki sen johtopäätöksen, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut asetuksen N:o 4055/86 3 ja 4 artiklan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ole muuttanut kyseistä sopimusta niin, että asetuksen N:o 4055/86 1 artiklan määritelmän mukaisilla yhteisön kansalaisilla olisi oikeudenmukainen, vapaa ja tasapuolinen mahdollisuus Belgialle
Declares that, by failing either to adjust the agreement with the Republic of Zaire (now the Democratic Republic of the Congo) in such a way as to provide for fair, free and nondiscriminatory access by Community nationals to the cargo shares due to Belgium or to denounce that agreement, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between Member States
1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 ja erityisesti sen 3 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole mukauttanut Zairen tasavallan (josta on tullut Kongon demokraattinen tasavalta) kanssa tekemäänsä sopimusta niin, että yhteisön kansalaisilla olisi oikeudenmukainen, vapaa ja tasapuolinen mahdollisuus Belgialle kuuluvün lastiosuuksiin, tai irtisanonut sitä.
4(1) and between Member States and third countries, in particular Articles 3 and thereof;
2) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 20 April 1999.
Julkisasiamies A. La Pereola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 20 päivänä huhtikuuta 1999.
'— grant the Commission's application;
kuningaskunta ja
Joined Cases C-171/98, C-201/98 et C-202/98 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium and Grand Duchy of Luxembourg Transport
Yhdistetyt asiat C-171/98, C-201/98 ja C-202/98 Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian suurherttuakunta Liikenne
Belgium (C­171/98 and C­201/98) and the Grand Duchy of Luxembourg (C­202/98) had failed to fulfil their obligations under Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between Member States and between Member States and third countries, in particular Articles 3 and 4(1) thereof with respect to the Republic of Senegal and the Republic of Côte d'Ivoire and Article 5 thereof with respect to the Republic of Mali and the Togolese Republic.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta tarjoamisen vapaus - Merikuljetukset (ensimmäinen jaosto) mahdollisuus Belgialle ja Luxemburgille kuuluviin lastiosuuksiin. tai irtisanoneet niitä.
By order of the President of the Court of 15 July 1998, Cases C­171/98, C­201/98 and C­202/98
C-201/98 ja C-202/98 on yhdistetty kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomiota varten.
By applications lodged at the Court Registry on 8 May 1998 (C­171/98) and 25 May 1998 (C­201/98 and C­202/98), the Commission of the European Communities brought three actions for declarations that, by concluding and maintaining in force the agreements containing cargo­sharing arrangements with the Togolese Republic (C­171/98 and C­202/98) and the Republic of Mali (C­201/98 and C­202/98) and by failing either to adjust the agreements with the Republic of Senegal and the Republic of Côte d'Ivoire (C­201/98 and C­202/98) in such a way as to provide for fair, free and non­discriminatory access by Community nationals to the cargo shares due to Belgium and Luxembourg or to denounce those agreements, the Kingdom of
Komissio totesi 10.4.1991 Belgian hallitukselle lähettämässään kirjeessä (C-171/98) ja 9.11.1995 Belgian hallitukselle (C-201/98) ja Luxemburgin hallitukselle (C-202/98) lähettämissään kirjeissä, että nämä kaksi jäsenvaltiota eivät olleet noudattaneet asetuksen N:o 4055/86 mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, erityisesti tämän asetuksen 3 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan talousliiton ja Senegalin tasavallan sekä talousliiton ja Norsunluurannikon tasavallan välillä tehtyjen sopimusten osalta, eivätkä asetuksen 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan talousliiton ja Malin tasavallan sekä talousliiton ja Togon tasavallan välillä tehtyjen sopimusten osalta, minkä vuoksi komissio kehotti niitä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
At the end of the pre-Iitigation procedure, since it found that the adjustment procedures had not been completed, the Commission brought the present actions for failure to fulfil obligations.
Asiassa C-171/98 komissio lähetti Belgian kuningaskunnalle 11.10.1993 perustellun lausunnon ja antoi sille tiedoksi 26.1.1996 täydentävän perustellun lausunnon.
As the Commission observes, whatever the timelimit applicable, the agreements at issue in the present cases should long since have been phased out or adjusted by the Kingdom of Belgium and the Grand Duchy of Luxembourg.
Kuten komissio on todennut, sovellettavasta määräajasta riippumatta Belgian kuningaskunnan ja Luxemburgin suurherttuakunnan olisi pitänyt kuitenkin mukauttaa kyseiset sopimukset tai lakkauttaa ne jo kauan sitten.
By letter of 10 April 1991 to the Belgian Government (C-171/98) and two letters of 9 November 1995 to the Belgian Government (C-201/98) and the Luxembourg Government (C-202/98) respectively, the Commission stated that those two Member States had failed to fulfil their obligations under Regulation No 4055/86, in particular Articles 3 and 4(1) thereof with respect to the agreements between the BLEU and the Republic of Senegal and the Republic of Côte d'Ivoire and Article 5 with respect to the agreements between the BLEU and the Republic of Mali and the Togolese Republic, and therefore gave them formal notice to submit their observations within two months.
Komissio lähetti asioissa C-201/98 ja C-202/98 Belgian kuningaskunnalle perustellun lausunnon 16.6.1997 ja Luxemburgin suurherttuakunnalle 29.7.1997.
The Belgian Government does not dispute that there has been a failure to fulfil obligations and states that it never intended to evade its obligations concerning the implementation of Regulation No 4055/86.
Belgian hallitus ei kiistä jättäneensä noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, ja se ilmoittaa, että sen tarkoituksena ei koskaan ole ollut välttää asetuksen N:o 4055/86 täytäntöönpanoa koskevia velvoitteitaan.
On the other hand, the Grand Duchy of Luxembourg denies that there is a failure to fulfil obligations.
Luxemburgin suurherttuakunta sitä vastoin kiistää jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin.
In Case C-171/98 the Commission sent the Kingdom of Belgium a reasoned opinion by letter of 11 October 1993, and a supplementary reasoned opinion on 26 January 1996.
Viitatessaan Belgian hallituksen huomautuksiin Luxemburgin hallitus kuitenkin kiistää laiminlyöntinsä vain muodolliselta näkökannalta.
In Cases C-201/98 and C-202/98 the Commission sent a reasoned opinion to the Kingdom of Belgium on 16 June 1997 and to the Grand Duchy of Luxembourg on 29 July 1997.
Komissio nosti nyt esillä olevat jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat kanteet oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn seurauksena ja todettuaan, että muutoksia ei ole toteutettu.
on the substance, the Luxembourg Government contests the failure to fulfil obligations only in a formal sense.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
In Cases C-171/98 and C-201/98, orders the Kingdom of Belgium to pay the costs and, in Case C-202/98, orders the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.'
2) Asioissa C-171/98 ja C-201/98 Belgian kuningaskunta velvoitetaan oikeudenkäyntikulut ja asiassa C-202/98 Luxemburgin suurherttuakunta korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 20 April 1999.
Julkisasiamies A. La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa ensimmäisen jaoston istunnossa 20 päivänä huhtikuuta 1999.
He proposed that the Court: grant the Commission's applications in Cases C­171/98, C­201/98 and C­202/98; order the Kingdom of Belgium and the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.'
Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.
Preliminary ruling (Directive 78/660/EEC — Annual accounts — Principle of a tnie and fair view — Principle that valuations must be made on a prudent basis — Principle that valuations must be made separately — Global provisions for a number of potential liabilities — Conditions governing the making of provisions) (Fifth Chamber)
Finanzamt sitä vastoin kieltäytyy hyväksymästä varauksen esitettyä määrää ja ehdottaa varausta, joka vastaisi puolta prosenttia kahden edellisen vuoden liikevaihdosta.
In Germany corporation tax and trade tax are calculated on the basis of the balance sheet drawn up in accordance with the Law transposing the Directive into national law.
Finanzgericht Köln on esittänyt 16.7.1997 tekemällään päätöksellä kaksi cnnakkoialkaisukysymysläperustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 an nei un neljännen neuvoston direktiivin "N 66(1 ETY (jäljempänä direktiivi) tulkinnasta.
The questions submitted by the national court must be understood as raising the following issues which must be examined in turn.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt Finanzgericht Köln on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.
By order of 16 July 1997, the Finanzgericht Köln (Finance Court, Cologne) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of the Fourth Council Directive (78/660/EEC) of 25 July 1978 based on Article 54(3)(g) of the Treaty on the annual accounts of certain types of companies (hereinafter 'the Directive').
Nania kysymykset on esitetty oikeusriidassa, jossa ovai vastakkain DE + ES Bauunternehmung GmbH (jäljempänä DE + ES), joka on Saksan oikeuden mukaan perustettu rakennusyhtiö, ja Finanzamt Bergheim (jäljempänä Finanzamt).
Those questions were raised in proceedings between DE + ES Bauunternehmung GmbH (hereinafter 'DE + ES'), a German building company, and Finanzamt Bergheim (hereinafter 'the Finanzamt').
Yhteisövero ja elinkeinovero lasketaan Saksassa sen lain mukaisesti laaditun tilinpäätöksen perusteella, jolla direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
The Directive was transposed into German law by the Bilanzrichtliniengesetz (Law on Accounting Guidelines) of 19 December 1985.
Direktiivi saatettiin osaksi Saksan lainsäädäntöä I'' 12. Il > 85 annetulla BilanzrichtliniengesetziMä
That Law was then incorporated in the Third Book of the Handelsgesetzbuch (Commercial Code, hereinafter 'the HGB') of 10 May 1897.
Kyseinen laki sisällytettiin tämän jälkeen 10.5.1897 annetun lliiinlclï'jesetzbuchin (Saksan kauppalaki, jal_BAR_cmpanä HGB) kolmanteen osaan.
First, it is necessary to determine whether the Directive precludes the creation of a provision for potential liabilities under warranties, such as those in question here, in respect of obligations which arise in law before the date of the balance sheet but whose effects will not become apparent until after that date.
Aluksi on määritettävä, onko direktiivin vastaista varauksen tekeminen sellaisista takuuvastuista, joista on kyse käsiteltävänä olevassa asiassa ja jotka perustuvat velvoitteisiin, jotka oikeudellisesti syntyvät ennen tilinpäätöspäivää mutta joiden vaikutukset voivat ilmetä vasta kyseisen päivän jälkeen.
If the Directive does not preclude such a provision, the second question to be examined is whether each potential warranty liability must be evaluated separately or whether a global provision for all such liabilities may, or even must, be made.
Jos vastaus tähän kysymykseen on kieltävä, toiseksi on tarkasteltava sitä, onko kukin takuuvastuu arvostettava erikseen vai onko mahdollista tai tarpeen vaatiessa jopa välttämätöntä tehdä kokonaisvaraus kaikkien tällaisten vastuiden kattamiseksi.
A third question to be examined is whether the making of such a provision may, as a matter of principle, be limited to a fixed percentage of the turnover subject to warranties.
Kolmanneksi on tutkittava, voidaanko tällaisen varauksen tekeminen lähtökohtaisesti rajoittaa
In carrying out the building work entrusted to it, DE + ES uses subcontractors in addition to its own employees.
DF + ES käyttää sille annettujen urakoiden suorittamisessa omien työntekijöidensä lisäksi aliurakoitsijoita.
When calculating the corporation tax and trade tax payable for 1993, it sought to make global provision for liabilities under warranties relating to particular works contracts as obligations arising in law before the date of the balance sheet but whose effects might emerge only after that date and which it valued at 2% of the turnover subject to warranties.
Määritettäessä DE + ES:n yhteisöveroa ja elinkeinoveroa vuodelle 1993 DF + ES halusi tehdä tiettyihin urakoihin liittyvien takuuvastuiden osalta kokonaisvarauksen, jonka suuruudeksi se arvioi kaksi prosenttia liikevaihdosta, sillä perusteella, että kyseessä ovat velvoitteet, jotka oikeudellisesti syntyvät ennen tilinpäätöspäivää muita joiden vaikutukset voivat ilmetä vasta kyseisen päivän jälkeen.
It therefore sought tax relief equal to the amount of that valuation.
Näin ollen kantaja vaatii arvioimaansa määrää vastaavaa vähennysoikeutta verotuksessa.
It is clear from its wording that provisions for potential warranty liabilities must be entered under 'Liabilities' provided that those liabilities constitute charges the nature of which is clearly defined and which are likely to be incurred but are uncertain as to their amount or the date on which they will arise.
Kyseisen säännöksen sanamuodosta ilmenee, että takuuvastuita koskevat varaukset on kirjattava vastattaviin edellyttäen, että nämä varaukset ovat sellaisia vastuita varten, jotka ovat selvästi määriteltyjä ja todennäköisiä mutta joiden määrä ja syntymisen ajankohta on epävarma.
The Finanzamt refused to accept the amount of the provision sought and proposed a provision corresponding to 0.5% of the turnover in the last two years.
Direktiivin 31 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut poikkeustapaukset ovat näin ollen sellaisia tapauksia, joissa erillinen arvostus ei antaisi mahdollisimman oikeaa ja riittävää kuvaa asianomaisen yhtiön todellisesta rahoitusasemasta.
The Finanzgericht, the court making the reference, decided to stay proceedings and to refer several questions to the Court for a preliminary ruling.
Pääasiassa kyseessä olevat takuuvastuut ovat potentiaalisia velkoja, joiden määrää tai syntymisen ajankohtaa ei voida täsmentää.
Any other interpretation of Article 20 of the Directive would mean that such potential debts would not be shown in the balance sheet, which would lead to an overestimate of the assets.
Direktiivin 20 artiklalle annettava muu tulkinta merkitsisi sitä. etteivät tällaiset potentiaaliset velat esiintyisi taseessa, mikä johtaisi varojen yliarvostukseen.
Such a result would be incompatible not only with the principle of making valuations on a prudent basis, the observance of which is
Kyseinen lopputulos olisi yhteensopimaton paitsi varovaisuusperiaatteen kanssa, jonka noudattamisesta säädetään direktiivin 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa, myös oikean ja riittävän kuvan periaatteen kanssa, jonka noudattaminen on direktiivin keskeinen tarkoitus; kyseisen periaatteen mukaan neljännessä direktiivissä tarkoitettujen yhtiöiden tilinpäätösten on annettava oikea ja riittävä kuva yhtiöiden varoista ja vastuista, rahoitusasemasta ja tuloksesta.
valuation is the most appropriate way of ensuring that the expenditure to be shown under 'Liabilities' in the balance sheet represents a true and fair view of its amount.
Kaikkien tällaisten vastuiden osalta pitäisi tehdä yhteinen varaus silloin kun, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, tällaisen varauksen kokonaisarvostuson asianmukainen keino oikean ja riittävän kuvan antamiseksi vastattaviin kirjattavien menojen määrästä.
prescribed by Article 31(l)(c) of the Directive, but also with the principle of the 'true and fair view*, compliance with which is the primary objective of the Directive, and according to which the annual accounts of the companies to which the Directive applies must give a true and fair view of their assets and liabilities, of their financial position and of their profit or loss.
Viimeksi mainittu periaate edellyttää toisaalta sitä, että tilinpäätös toisaalta kuvastaa niitä toimintoja ja liiketoimia, joita sillä on tarkoitus kuvata, ja toisaalta sitä. että tilinpäätöstiedot annetaan sellaisessa mahdollisimman päteväksi katsotussa muodossa, jolla voidaan parhaiten tyydyttää ulkopuolisten tiedon tarve yhtiön etuja loukkaamatta.
The Directive contains no indications as to the conditions under which global provisions may be made, as to the valuation criteria to be applied or as to the percentage up to which they may be made.
Direktiivissä ei millään tavalla osoiteta sitä, millä edellytyksillä, millä arvostusperusteilla ja minkä suuruisina prosenttimäärinä kokonaisvarausten tekeminen on sallittua.
It follows that such provisions can be determined only under the conditions laid down by the national legislation of the various Member States.
Tästä seuraa, että kyseiset varaukset voidaan määrittää ainoastaan kansallisissa säännöksissä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
The principle of a true and fair view requires that the accounts reflect the activities and transactions which they are supposed to describe and that the accounting information be given in the form judged to be the soundest and most appropriate for satisfying third parties' needs for information, without harming the interests of the company.
Tältä osin direktiivin 31 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetään, että vastaaviin ja vastattaviin kuuluvat erät on arvostettava erikseen. Kyseistä säännöstä sovelletaan myös direktiivin 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin varauksiin.
In this regard, Article 34(l)(e) of the Directive provides that the components of asset and liability items must be valued separately.
Direktiivin 31 artiklan 1 kohdan e alakohdassa mainittua erillisen arvostuksen periaatetta ei kuitenkaan sovelleta ehdottomasti.
That provision also applies to the provisions referred to in Article 20(1) of the Directive.
Kyseisen artiklan 2 kohdan nojalla poikkeukset ovat nimittäin sallittuja poikkeustapauksissa.
However, the powers of the national authorities in this regard are restricted by the Directive.
Direktiivillä kuitenkin rajoitetaan kansallisten viranomaisten toimivaltaa tältä osin.
First, it is clear from the primary aim of the Directive that the annual accounts must give a true and fair view of the assets, financial position and the profit and loss of the company.
Ensinnäkin direktiivin pääasiallisesta tarkoituksesta seuraa, että tilinpäätöksen on annettava oikea ja riittävä kuva yhtiön varoista ja vastuista, rahoitusasemasta sekä tuloksesta.
Second, it is clear from Article 42(1) of the Directive that provisions for liabilities and charges may not exceed in amount the sums which are necessary.
Direktiivin 42 artiklan 1 kohdasta ilmenee toiseksi, että varaukset eivät saa määrältään olla suurempia kuin on tarpeen.
The creation of a global provision for potential liabilities under warranties cannot be limited by the national authorities, a priori and in the abstract, to a fixed percentage of the turnover subject to warranties.
Asianomainen yritys ei saa tehdä asianomaiseen vastuuseen nähden perusteettoman suurta kokonaisvarausta.
The undertaking concerned may not set such a global provision above a reasonable level, having regard to the potential liability concerned.
etukäteen ja abstraktisti kiinteään prosenttiosuuteen liikevaihdosta, jota takuu koskee.
The exceptional cases referred to in Article 31(2) are therefore those in which separate valuation would not give the truest and fairest possible view of the actual financial position of the company concerned.
Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetussa neljännessä neuvoston direktiivissä 78/660/ETY velvoitetaan tekemään varaus sellaisista takuuvastuista, joista on kyse pääasiassa ja jotka perustuvat velvoitteisiin, jotka oikeudellisesti syntyvät ennen tilinpäätöspäivää mutta joiden vaikutukset voivat ilmetä vasta kyseisen päivän jälkeen.
The warranty liabilities in question constitute potential debts whose amount and the date on which they arise cannot be stated precisely.
Kaikkien tällaisten vastuiden osalta on tehtävä yhteinen varaus silloin kun, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, tällaisen varauksen kokonaisarvoslus on asianmukainen keino oikean ja riittävän kuvan antamiseksi vastattaviin kinattavien menojen määrästä.