natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The physical half-life of radioactive iodine is about 8 days.
Radioaktiivisen jodin fysikaalinen puoliintumisaika on noin 8 vuorokautta.
This means that half of the amount of radioactive iodine decays within 8 days.
Tämä merkitsee sitä, että puolet radioaktiivisesta jodista hajoaa 8 päivän aikana.
The main decay product is xenon-131, which is rapidly washed out of the body.
Pääasiallinen hajoamistuote on ksenon 131, joka poistuu nopeasti elimistöstä.
In addition, damaged thyroid cells lose their capacity to organify iodine and consequently, the iodine is released back to the blood stream, resulting in excretion.
Lisäksi vaurioituneet kilpirauhassolut menettävät kykynsä muuntaa jodia orgaaniseksi aineeksi, jolloin jodi vapautuu takaisin verenkiertoon, mikä johtaa sen erittymiseen.
Thus, radioactive iodine is removed from the body reasonably quickly, due either to radioactive decay or to metabolic excretion.
Radioaktiivinen jodi poistuu näin elimistöstä kohtuullisen nopeasti joko radioaktiivisen hajoamisen tai aineenvaihdunnasta aiheutuvan erityksen avulla.
The total amount of radioactive iodine reduces to half its original value4at a rate which depends on the state of disease: between 1 day, in the case of thyroid cancer and total ablation of thyroid tissue, and 7 days for patients with euthyroid goitre.
Radioaktiivisen jodin kokonaismäärä vähenee puoleen alkuperäisestä arvostaan4nopeudella, joka riippuu sairaudesta: yhdessä vuorokaudessa kilpirauhassyövän ja kilpirauhasen poistoleikkauksen ollessa kyseessä ja seitsemässä vuorokaudessa eutyreoottisen struuman vuoksi hoidettavilla potilailla.
In the case of hyperthyroidism, the effective half-life is about 45 days.
Kilpirauhasen liikatoiminnassa efektiivinen puoliintumisaika on noin 45 vuorokautta.
This figure shows the differences in excretion rate and (related) retention in the body during the 20 days following administration.
Kuvassa näkyvät erot erittymisnopeudessaja (siihen liittyvässä) jodin retentiossa kehossa 20 vuorokauden aikana hoidon jälkeen.
This is called the effective half-life.
Tätä kutsutaan efektiiviseksi puoliintumisajaksi.
This is based on the physical half-life and the biological half-life, dependent on metabolism.
Se perustuu fysikaaliseen puoliintumisaikaan ja aineenvaihdunnasta riippuvaan biologiseen puoliintumisaikaan.
1-131 Excretion Curves
1­131 Jodi 131 :n erittymistä kuvaavat käyrät
Ca therapy A— Ca follow-up
'kilpirauhasen liikatoiminta 'syövän hoito 'syövän seuranta
1-131 excretions curves in percentages of administered activities for thyrotoxicosis, cancer therapy and cancer follow up (metastases or return) [HU91] and [Bar96]
Jodi 131:n erittymistä kuvaavat käyrät prosentteina kilpirauhasen liikatoiminnan ja syövän hoitoon sekä syövän seurantaan (etäpesäkkeet ja uusiutuminen) käytetyistä aktiivisuuksista [HH91]ja [Bar96]
Mechanism of 1-131 treatment
Jodi 131 -hoito
Due to the ability of thyroid cells to take up iodine, some thyroid diseases can be treated with radioactive iodine.
Koska kilpirauhasen soluilla on kyky ottaa jodia, joitakin kilpirauhassairauksia voidaan hoitaa radioaktiivisella jodilla.
In particular, hyperthyroidism and thyroid cancer and, in some cases, euthyroid goitre are treated in this way.
Erityisesti kilpirauhasen liikatoimintaa ja kilpirauhassyöpää ja joissakin tapauksissa eutyreoottista struumaa hoidetaan tällä tavoin.
The treatment of hyperthyroidism with iodine-131 is based on the uptake by hyperactive thyroid cells and the damaging and destruction of these cells by ß-radiation.
Kilpirauhasen liikatoiminnan hoitaminen jodi 131 :llä perustuu siihen, että yliaktiiviset kilpirauhasen solut ottavat jodia ja näitä soluja voidaan vaurioittaa ja tuhota ß­säteilyllä.
This results in fewer functioning thyroid cells and therefore in normal or even below-normal thyroid function.
Tämä johtaa toimivien kilpirauhassolujen määrän vähenemiseen ja näin ollen kilpirauhasen normaaliin tai jopa normaalia vähäisempään toimintaan.
For this treatment the administered activity is usually under 1000 MBq of I131.
Tässä hoidossa jodi 131 :tä annetaan tavallisesti alle 1 000 MBq:iä.
The uptake of iodine by the hyperactive thyroid is 50 - 70 %, depending on the level of hyperfunction and the normal daily intake of iodine with foodstuffs.
Yliaktiivinen kilpirauhanen ottaa jodia 50­70 prosenttia. Tämä riippuu liikatoiminnan tasosta ja elintarvikkeiden mukana saatavan jodin tavanomaisesta päivittäisestä määrästä.
The level of exposure of the thyroid needed depends on the degree of hyperthyroidism and can vary by orders of magnitude.
Kilpirauhashoidossa tarvittavan säteilyannoksen suuruus riippuu liikatoiminnan asteesta, ja se voi vaihdella suuresti.
Repeated administrations of small activities (100 MBq) are not beneficial to the patient and may result in inadequate treatment of the hyperthyroid state.
Pienten jodi 131 ­määrien toistuva antaminen (100 MBq) ei hyödytä potilasta ja voi johtaa siihen, että liikatoimintatilaa hoidetaan riittämättömästi.
In elderly people, this is to be avoided because of the adverse effects of excess thyroid hormones on the cardiovascular system.
Iäkkäillä ihmisillä tätä on vältettävä, koska liiallisella kilpirauhashormonien määrällä voi olla haitallisia vaikutuksia sydän­ ja verisuonijärjestelmään.
In addition, fractionating the treatment means that the total administered activity has to be increased to achieve the desired effect and this results in higher cumulative doses to the patient and to family and close friends.
Lisäksi hoidon jakaminen useisiin kerta­annoksiin merkitsee sitä, että kokonaisaktiivisuutta on lisättävä halutun vaikutuksen aikaansaamiseksi. Tämä aiheuttaa suurempia kumulatiivisia annoksia potilaalle sekä hänen perheenjäsenilleen ja lähipiirilleen.
Fractionating of treatment, 'sometimes adopted in order to avoid hospitalisation, therefore cannot be justified.
Fraktioitu hoito, jota käytetään joskus sairaalahoidon välttämiseksi, ei tämän vuoksi ole oikeutettua.
Some goitres (strumas) are euthyroid, which means that the thyroid is enlarged although function is normal according to clinical and biochemical parameters.
Jotkin struumat ovat eutyreoottisia, mikä tarkoittaa, että kilpirauhanen on suurentunut, vaikka sen toiminta on normaalia kliinisten ja biokemiallisten parametrien mukaan.
However, these goitres may displace other organs or tissues because of the increased volume.
Nämä struumat voivat kuitenkin syrjäyttää muita elimiä tai kudoksia kasvaneen kokonsa vuoksi.
One possible therapy is the reduction of the thyroid tissue volume with radioactive iodine.
Yksi mahdollinen hoitomuoto on kilpirauhaskudoksen määrän pienentäminen radioaktiivisella jodilla.
However, due to the large volume of the thyroid, high levels of activity up to 3000 MBq 1-131 may be necessary.
Kilpirauhasen
II.2.1.3 Thyroid cancer
II.2.1.3 Kilpirauhassyöpä
In the case of thyroid cancer, the first choice for treatment is surgery.
Kilpirauhassyövässä ensimmäinen hoitovaihtoehto on leikkaus.
However, it is often impossible to remove all the cancer tissue and metastases may develop.
Usein on kuitenkin vaikea poistaa koko syöpäkudos, ja etäpesäkkeitä voi muodostua.
Therefore, even after surgery, a treatment with radioactive iodine usually is applied to kill the remaining cancer cells.
Tämän vuoksi leikkauksenkin jälkeen käytetään tavallisesti radioaktiivista jodia tuhoamaanjäljellä olevat syöpäsolut.
Thyroid cancer cells lose part of their capacity for iodine uptake and also the organification process is disturbed.
Kilpirauhassyöpäsolut menettävät osan kyvystään ottaa jodia, ja myös orgaaniseksi aineeksi muuntumisprosessi saattaa häiriytyä.
As a result, the uptake of iodine in thyroid cancer cells is lower than in normal thyroid tissue.
Tämän seurauksena kilpirauhassyöpäsolujen kyky ottaa jodia on pienempi kuin normaalin kilpirauhaskudoksen.
In some Member States, after surgical removal of cancerous thyroid tissue, an initial activity of about 3000 MBq is given to ablate the thyroid bed remnants.
Joissakin jäsenvaltioissa annetaan sen jälkeen, kun kilpirauhassyöpäkudos on poistettu leikkauksella, aluksi radioaktiivista jodia noin 3 000 MBq jäljelle jääneen kilpirauhaskudoksen poistamiseksi.
A much higher administration, up to 8000 MBq 1-131, is then necessary to treat any metastases.
Mahdollisten etäpesäkkeiden hoitamiseen tarvitaan huomattavasti suurempi annos jodi 131 :tä (8 000 MBq).
If there is no normal tissue left after surgery, but metastases exist, high activities are given immediately.
Jos leikkauksen jälkeen ei ole lainkaan jäljellä normaalia kudosta mutta etäpesäkkeitä on syntynyt, suurempia annoksia annetaan välittömästi.
Repeated treatment might be necessary in either case.
Hoidon uusiminen saattaa olla tarpeen molemmissa tapauksissa.
As only a small amount of thyroid tissue remains after the surgical treatment and the uptake is disturbed, only a small proportion of the administered activity will be taken up.
Koska leikkauksen jälkeen on jäljellä ainoastaan pieni osa kilpirauhaskudosta ja sen kyky ottaa jodia on häiriintynyt, kilpirauhanen ottaa ainoastaan pienen osan annetusta radioaktiivisesta jodista.
In cases where the thyroid or tumour tissue is not concentrating the iodine, usually about 80 % of the administered activity will be excreted within 48 hours (see Figure II. 1).
Tapauksissa, joissa jodi ei keräänny kilpirauhaseen tai kasvainkudokseen, tavallisesti noin 80 prosenttia annetusta aktiivisuudesta erittyy 48 tunnin kuluessa (ks. kuva II. 1).
If 5000 MBq is administered to treat thyroid carcinoma, the residual activity in the patient will be less than 1000 MBq and 750 MBq within 48 and 72 hours respectively.
Jos kilpirauhassyövän hoitoon annettu annos on 5 000 MBq, potilaassa jäljellä oleva aktiivisuus on alle 1 000 MBq 48 tunnin ja vastaavasti 750 MBq 72 tunnin jälkeen.
In cancer patients with a large total volume of metastases, the excretion takes much longer.
Syöpäpotilailla, joilla on suuria etäpesäkkeitä, erittyminen kestää paljon kauemmin.
Doses received by family, close friends and third persons
Perheenjäsenten, lähipiirin ja muiden ihmisten saamat annokset
If the (residual) activity in a patient going home is 400 MBq 1-131 or less, the dose to family and close friends, provided they carefully comply with the instructions given them, will almost always be below 1 mSv (see Chapter 5).
Jos kotiin palaavan potilaan (jäljellä oleva) aktiivisuus on 400 MBq tai vähemmän jodi 131 :tä, perheenjäsenten ja lähipiirin saamat annokset ovat lähes aina alle 1 mSv, mikäli he noudattavat huolellisesti heille annettuja ohjeita (ks. luku 5).
Seven prominent pathways of exposure of family and close friends (medical exposures) and third persons e.g. taxi drivers, people at work, passers by, etc. (exposures of the public) can be distinguished:
Voidaan erottaa seitsemän keskeistä altistustietä, joiden kautta perheenjäsenet ja lähipiiri (lääketieteellinen altistus) ja muut, esimerkiksi taksinkuljettajat, työtoverit, ohikulkijat jne. (väestön altistus), voivat altistua:
1 external irradiation of persons close to the patient
1 potilaan lähellä olevien ihmisten ulkoinen säteilyaltistus
2 internal contamination of persons close to the patient by inhalation of iodine-131 aerosols which have been exhaled by the patient
2 potilaan lähellä olevien ihmisten sisäinen kontaminaatio, joka aiheutuu potilaan uloshengittämän jodi 131 :n sisäänhengittämisestä
3 internal contamination of persons close to the patient by excreted iodine-131 through direct contact, inhalation or ingestion
3 potilaan lähellä olevien ihmisten sisäinen kontaminaatio, joka aiheutuu potilaan erittämästä jodi 131 :stä suoran kontaktin, sisäänhengityksen tai ruoansulatuskanavan kautta
4 internal contamination of third persons by the radioactive iodine reaching them through sewerage or direct discharges to surface water
4 muiden ihmisten sisäinen kontaminaatio, joka aiheutuu viemäriverkkoon tai pintaveteen suoraan päästetystä radioaktiivisesta jodista
5 external irradiation of third persons in emergency situations such as urgent surgery or treatment of the patient.
5 muiden ihmisten ulkoinen säteilyaltistus hätätilanteessa, esimerkkinä kiireelliset leikkaukset tai potilaan kiireellinen hoito
6 internal contamination of third persons through the ashes of the cremated body
6 muiden ihmisten sisäinen kontaminaatio polttohaudatusta ruumiista peräisin olevan tuhkan välityksellä
about two orders of magnitude less than pathways 1 or 7; otherwise, it will be a pathway of concern.
7 muiden ihmisten ulkoinen säteilyaltistus, kun tehdään ruumiinavaus tai vainajan ruumista käsitellään, haudataan tai polttohaudataan.
As iodine-131 has a physical half-life of 8 days, pathway 4 is negligible.
Koska jodi 131:n fysikaalinen puoliintumisaika on 8 päivää, neljäs altistustie on merkityksetön.
Since there is a possibility of a relatively high dose due to pathway 5, advice should be sought from the responsible radiation protection expert whenever this situation occurs.
Koska viidennen altistustien kautta saattaa aiheutua suhteellisen suuri annos, tällaisessa tilanteessa olisi kysyttävä neuvoa vastaavalta säteilysuojeluasiantuntijalta.
Pathway 6 does not give a significant dose because almost all the iodine will be dispersed in the air.
Kuudennen altistustien kautta ei aiheudu merkittävää annosta, koska lähes kaikki jodi leviää ilman mukana.
There is no need to advise against cremation.
Polttohautausta ei ole syytä kieltää.
Finally, in most circumstances, direct external radiation from the patient and exhalation of 1-131 will be possible sources of a significant dose in other persons.
Useimmissa olosuhteissa suora ulkoinen säteily potilaasta ja jodi 131 :n uloshengittäminen saattavat aiheuttaa merkittäviä annoksia muille ihmisille.
These pathways of exposure should be prevented, reduced and, as far as possible, controlled.
Näitä altistusteitä olisi ehkäistävä, vähennettävä ja mahdollisuuksien mukaan valvottava.
For the calculations of doses following intakes of iodine the dose conversion coefficients in Table II.
Jodin saannista elimistöön aiheutuvien annosten laskemisessa voidaan käyttää taulukossa II.
1 could be used.
1 esitettyjä annosmuuntokertoimia.
Table 11.1 Dose Conversion Coefficients in Sv/Bq for inhalation and ingestion based on ICRP Publication 72 [ICR96]
Taulukko Π.1 IRCP:n julkaisuun 72 perustuvat annosmuuntokertoimet (Sv/Bq) hengitysteitse ja suun kautta nautittuna [ICR96]
< 1 year 7,2 χ 10"'
< 1 vuosi 7,2 χ 10­8
1 - 2 years
1 ­ 2 vuotta
7-12 years
7­12 vuotta
12 -17 years
12­17 vuotta
8 adults
Aikuiset
Table II.2 gives some approximate conversions for the maximum cumulative external effective dose to persons exposed to patients containingi31I; the maximum being accumulated over time from discharge of the patient from hospital to infinite decay of the radioiodine.
Taulukossa II.2 annetaan joitakin likimääräisiä muunnoksia jodi 131:tä saaneista potilaista lähtevälle säteilylle altistuvien henkilöiden kumulatiivisen ulkoisen efektiivisen maksimiannoksen osalta. Maksimiannos kertyy sinä aikana, joka alkaa siitä, kun potilas on päästetty sairaalasta ja päättyy, kun radioaktiivinen jodi on hajonnut kokonaan.
The maximum figure assumes that the person exposed to the patient remains face to face with, and at a distance of 1 m from, the patient at all times, night and day.
Maksimiarvossa on oletuksena, että altistuva henkilö on koko ajan öin ja päivin vastatusten potilaan kanssa metrin päässä hänestä.
Usually, this is not the case in real life.
Näin ei tavallisesti koskaan tapahdu.
Table II.2 Maximum cumulative external effective dose [mSv] to other persons * at 1 m from iodine therapy patients, dependent on the effective half-life in the body of the patient.
Taulukko II.2 Muille ihmisille aiheutuva kumulatiivinen ulkoinen efektiivinen maksimiannos fnSv] * yhden metrin päässä jodilla hoidetusta potilaasta potilaan kehossa olevan jodin efektiivisen puoliintumisajan mukaan.
The maximum figure assumes that the person exposed to the patient remains face to face with, and at a distance of 1 m from, the patient at all times, night and day
Maksimiarvossa oletuksena on, että altistuva henkilö on koko ajan öin ja päivin vastatusten potilaan kanssa metrin päässä hänestä.
Maximum cumulative external effective dose to other persons dependent on the effective half-life of
Muille ihmisille aiheutuva kumulatiivinen ulkoinen efektiivinen maksimiannos potilaan elimistössä jäljellä olevan jodi 131:n efektiivisen puoliintumisajan mukaan
(residual) activity in the body **
Efektiivinen annosnopeus
1-131 remaining in the patient's body at 1 m ***
(jäljellä oleva) aktiivisuus elimistössä** metrin päässä ***
The equivalent AP values for children will be higher by a factor of approximately 1,1 (ICRP-74) [1CR96]
Lasten vastaavat AP-arvot ovat noin 1,1 kertaa korkeammat (ICRP 74) [ICR96J.
This can be either the administered activity in the case of an out-patient or the residual activity at the moment of release of an in-patient.
Tämä voi tarkoittaa joko avohoitopotilaalle annettua aktiivisuutta tai sairadassa hoidetussa potilaassa jäljellä olevaa aktiivisuutta sairaalasta kotiutettaessa.
In the first case, there will be two excretion phases with different effective half-lives
Ensimmäisessä tapauksessa on kaksi erittymisvaihetta, joilla on erilaiset efektiiviset puoliintumisajat.
Some dosimeters record the air kerma rate in mGy/h.
Joissakin mittauksissa mitataan kermanopeus ilmassa uSv/h.
For this purpose the air kerma rate can assumed to be the same as the effective dose rate
Tässä kermanopeuden voidaan olettaa olevan sama kuin efektiivisen annosnopeuden.
People close to patient can be roughly divided into two groups: the family and close friends, and third persons.
Potilasta lähellä olevat ihmiset voidaan jakaa karkeasti kahteen ryhmään: perheenjäseniin ja lähipiiriin sekä muihin ihmisiin.
The group "family and close friends", including visitors, can be further divided into six categories: pregnant women, children up to 2 years old, children from 3 to 10 years of age, partners, partners above 60 years old and other persons.
Perhe ja lähipiiri, vieraat mukaan luettuna, voidaan jakaa edelleen kuuteen ryhmään: raskaana oleviin naisiin, alle 2-vuotiaisiin lapsiin, 3-10-vuotiaisiin lapsiin, aviopuolisoihin, yli 60-vuotiaisiin aviopuolisoihin sekä muihin ihmisiin.
These categories are chosen because (i) unborn children and children up to 10 years are more radiosensitive to cancer induction, (ii) small children up to about 2 years of age more often have close physical contact with their parents and (iii) people older than about 60 years of age are less likely to express a cancer arising from ionising radiation.
Nämä ryhmät on valittu, koska (i) syntymättömille lapsille ja alle 10-vuotiaille lapsille kehittyy säteilyn seurauksena herkemmin syöpä, (ii) alle 2vuotiaat lapset ovat usein muita enemmän läheisessä fyysisessä kosketuksessa vanhempiinsa ja (iii) yli 60-vuotiaille ihmisille kehittyy muita epätodennäköisemmin ionisoivasta säteilystä aiheutuva syöpä.
These differences are of special importance when considering the instructions on how behaviour should be modified.
Nämä erot ovat erityisen tärkeitä pohdittaessa ohjeita siitä, miten käyttäytymistä olisi muutettava.
Dose estimates in family and close friends
Perheenjäsenten ja lähipiirin annosarviot
3.1.1 Hyperthyroidism treatment
3.1.1 Kilpirauhasen liikatoiminnan hoito
Minimal, maximal and average estimated doses are given in the literature, based on measurements or calculations (Bertil Arvidsson [Arv96], Thomson and Harding [Tho95]) and ODoherty [ODo94] of the doses to persons close to treated hyperthyroidism patients.
Kirjallisuudessa annetaan kilpirauhasen liikatoiminnan vuoksi hoidettuja potilaita lähellä oleville ihmisille arvioidut maksimi- ja minimiannokset sekä keskimääräiset annokset, jotka perustuvat mittauksiin tai laskelmiin (Bertil Arvidsson [Arv96], Thomson ja Harding ¡Tho95J) ja ODoherty [ODo94].
Table IV.
Liitteen IV taulukosta IV.
1 in Annex IV shows that overall the doses due to residual activities (column D) are about a factor of two higher than those due to the same amount of recently administered activity (column B).
1 näkyy, että yleisesti kehossa jäljellä olevasta aktiivisuudesta aiheutuvat annokset (sarake D) ovat noin kaksi kertaa suuremmat kuin annokset, jotka aiheutuvat samasta määrästä vastikään annettua radioaktiivista ainetta (sarake B).
Table IV.2 in Annex IV provides other data from the same literature sources.
Liitteen IV taulukossa IV.2 annetaan muita tietoja samoista kirjallisuuslähteistä.
For the purpose of this document, doses in this table are normalised to residual activities in the body of 400 MBq at the time of discharge, or, in the case of out-patients, administration is normalised to 400 MBq residual activities using a factor 2 based on table IV. 1.
Tässä kirjasessa taulukossa esitetyt annokset vastaavat potilaan kehossa sairaalasta kotiutettaessa 400 MBq:n jäljellä olevaa aktiivisuutta. Avohoitopotilaiden osalta annettu aktiivisuus on muunnettu vastaamaan 400 MBq:n jäljellä olevaa aktiivisuutta käyttämällä kerrointa 2 taulukon IV.
Based on the above mentioned amounts, the following conclusions can be made: doses where no restriction was imposed (such as keeping distance) vary from 20 to far less than 1 mSv.
Edellä mainittujen määrien perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät: jos mitään rajoituksia ei ole noudatettu (kuten pysyttelyä etäällä potilaasta), annokset vaihtelevat 20 mSvdstä huomattavasti alle 1 mSv:iin jos ihmiset noudattavat ehdotettuja ohjeita, annokset ylittävät harvoin arvoa 1 mSv koko sairaalasta päästämistä seuraavana aikana.
II.3.1.2 Thyroid cancer treatment
3.1.2 Kilpirauhassyövän hoito
The discharge levels in Member States are based on residual activities which are estimated based on air kerma rates.
Eri jäsenvaltioissa aktiivisuustasot kotiutettaessa perustuvat potilaassa jäljellä olevaan aktiivisuuteen, joka arvioidaan ilmakermanopeuden avulla.
Following thyroid cancer treatment the discharge levels vary from 5-40 mSv/h at 1 metre from any point of the body (see Chapter 5).
Kilpirauhassyövän hoidon jälkeen kotiuttamisvaiheen tasot ovat 5—40 μ8ν/1ι metrin päässä mistä tahansa kohtaa kehoa (ks. luku 5).
For these treatments, no literature is available about measured doses to persons at home, after the discharge of the patient from the hospital.
Tämän hoidon osalta ei ole kirjallisuudessa esitetty mittauksia kotona oleville henkilöille aiheutuvista annoksista potilaan sairaalasta päästämisen jälkeen.
The calculated doses for family and close friends depend on the method used and on assumptions of behaviour.
Perheenjäsenille ja lähipiirille lasketut annokset riippuvat käytetystä menetelmästä ja käyttäytymistä koskevista oletuksista.
Beekhuis et al [Bee92] calculated that with a residual activity of 400 MBq in the body at the time of discharge, a person who remains permanently at 1 metre distance from the patient is liable to receive a total dose of about 5 mSv.
Beekhuis et ai [Bee92] laskivat, että kun potilaan kehossa on kotiutettaessa aktiivisuutta jäljellä 400 MBq, potilaasta alle metrin päässä oleva henkilö saattaa saada yhteensä 5 mSv:in annoksen.
This dose will decrease by a factor of at least 5 to 10 for children and third persons respectively if more realistic behaviour is envisaged.
Tämä annos pienenee vähintään 5­10­kertaisesti lasten ja muiden ihmisten osalta, jos oletuksena on realistisempi käyttäytymismalli.
Doses to other individuals due to a given residual activity in a discharged inpatient treated for thyroid cancer do not necessarily match doses due to an equal administered activity in an out-patient treated for hyperthyroidism.
Kilpirauhassyövän vuoksi sairaalassa hoidetun potilaan kehossa jäljellä olevasta aktiivisuudesta sairaalasta pääsyn jälkeen muille ihmisille aiheutuvat annokset eivät välttämättä vastaa kilpirauhasen liikatoiminnan vuoksi avohoidossa hoidetun potilaan saamasta yhtä suuresta aktiivisuudesta aiheutuvia annoksia.