natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1995, Henkel Hellas ABEE (hereinafter 'the plaintiff), a Greek public limited company, capitalised the undistributed profits taxed in its name in respect of the financial years 1972 and 1973 as well as 1981 to 1989, which amounted in gross to a total of GRD 407 317 245 but to only GRD 215 066 276 after deduction of the corporation tax already lawfully paid when the profits in question were realised.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat kat taja), 31.8.1995 pidetyn yhtiökokouksen päätöksellä kyseinen yhtiö siirsi yhtiö pääomaansa jakamattomat voitot, joista si tä oli verotettu tilikausilta 1972 ja 1973 se kä tilikausilta 1981—1989 ja joiden bruttomäärä oli yhteensä 407 317 245 Kreikan drakmaa (GRD) mutta ainoastaan 215 066 276 GRD sen jälkeen, kun niistä oli vähennetty kyseisten voittojen realisoitumisen yhteydessä lain perusteella jo maksettu elinkeinovero.
The plaintiff submitted to the defendant tax authority various (eleven) declarations for payment, under protest, of the duty due under Article 42(6) of Law 2065/1992 (hereinafter 'the 1992 Law'), which pro vides for a 3% tax on the capitalisation of undistributed profits.
Valittaja jätti vastaa jana oleville veroviranomaisille useita (11) lain 2065/1992 (jäljempänä vuoden 1992 laki) 42 §:n 6 momentissa säädettyä, jakamattomien voittojen siirtämisestä yhtiö pääomaan kannettavaa kolmen prosentin suuruisen veron maksamista koskevia ilmoituksia, joihin se liitti varauksia.
The taxable amount on which the duty due was calculated was determined, in accordance with the relevant circular of the Ministry of Finance (POL 1135/23.7.1992), on the conversion of the net profits of GRD 215 066 276 into the gross profits by adding back the corporation tax already paid.
Verotettava summa, jonka perusteella maksettavan veron määrä oli laskettu, määriteltiin valtiovarainministeriön hallinnollisen ohjeen (POL 1135/23.7.1992) mukaisesti muuntamalla 215 066 276 GRD:n suuruinen nettovoitto bruttovoitoksi lisäämällä siihen jo maksettu elin keinovero.
A — The facts and national proceedings
A Tosiseikat ja kansallinen menettely
Pursuant to a resolution of the general meeting of its shareholders on 31 August
Kreikkalaisen julkisen osakeyhtiön, Henkel Hellas ABEE:n (jäljempänä valit
The plaintiff included a qualification in each declaration to the effect, first, that, in accordance with Articles 4 and 10 of the Directive, the capitalised profits should not be subject to the contested duty of 3% and, secondly, that the duty payable should be calculated on the basis of the amount of its net profits rather than its gross profits. If
Valittaja teki kussakin ilmoituksessa varauksen, jossa se ensiksikin totesi, että yhtiöpääomaan siirretyistä voitoista ei direktiivin 4 ja 10 artiklan nojalla pidä kantaa riidanalaista kolmen prosentin suuruista veroa, ja toiseksi, että maksettava vero olisi laskettava pikemminkin sen nettovoittojen kuin bruttovoittojen perus-
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98 duty exceed the rate of 1% in the abovementioned directive?' the latter, the plaintiff contended that the effective rate of taxation amounted to 5.68%.
JULKISASIAMIES FENNELLYN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-350/98 suuruinen vero yhden prosentin kanta?" teella. Valittaja väitti todellisen verokannan olevan viimeksi mainitussa tapauksessa 5,68 prosenttia.
It subsequently brought an action contending that the imposition of the duty was incompatible with the Directive.
Myöhemmin se teki valituksen, jossa se väitti veron kantamisen olevan ristiriidassa direktiivin kanssa.
B — The relevant Community and national law
B Asian kannalta merkityksellinen yhteisön lainsäädäntö ja kansallinen lainsäädäntö
The Diikitiko Protodikio (Administrative Court of First Instance), Piraeus (here inafter 'the national court') has taken the view that Article 42(6) of the 1992 Law, in providing 'that undistributed profits are subject to a duty at a rate of 3% if they are capitalised, contains a provision which in principle diverges from Directive 69/335, in particular Articles 4 and 10 thereof'.
Dioikitiko Protodikeio Peiraia (Pireuksen ensimmäisen oikeusasteen hallintotuomioistuin) on katsonut, että vuoden 1992 lain 42 §:n 6 momenttiin, jossa säädetään, että "jakamattomista voitoista kannetaan kolmen prosentin verokannan mukainen vero, jos voitot siirretään yhtiöpääomaan, sisältyy säännös, joka lähtökohtaisesti poikkeaa direktiivistä 69/335/ETY ja eri tyisesti sen 4 ja 10 artiklasta".
How ever, it queries whether the fact, recognised by Directive 85/303, that 'no capital duty existed in Greece on 1 July 1984' makes a difference.
Se kuitenkin tiedustelee, onko sillä direktiivissä 85/303/ ETY todetulla seikalla, että Kreikassa ei 1.7.1984 kannettu minkäänlaista pääoman hankinta veroa, merkitystä asian kannalta.
Consequently, it has decided to refer the following questions to the Court of Justice :
Tämän vuoksi se on päättänyt esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
In order to consider these questions, I shall refer to the main provisions of Com munity law and the relevant provisions of Greek law, bearing in mind that the transaction at issue is the capitalisation of undistributed (but already taxed) profits.
Näiden kysymysten tarkastelemiseksi viittaan tärkeimpiin yhteisön lainsäädännön säännöksiin ja relevantteihin Kreikan lainsäädännön säännöksiin ja muistutan, että kyseessä oleva toimi koskee jakamattomien (mutta jo verotettujen) voittojen siirtämistä yhtiöpääomaan.
The Directive is a harmonising measure aimed, in particular, at 'the elimination of tax obstacles which interfere with the free movement of capital'.
Direktiivi on yhteensovittamissäädös, jolla erityisesti pyritään "pääomien vapaata liikkuvuutta rajoittavien verotuksellisten esteiden pois tamiseen".
3 Article 4(1) lists the transactions, not including that in question, that Member States are in principle obliged to subject to capital duty.
3 Direktiivin 4 artiklan 1 koh dassa luetellaan toimia, joihin nyt kyseessä oleva toimi ei kuulu ja joista jäsenvaltioiden lähtökohtaisesti on kannettava pää oman hankintavero.
Article 4(2), as amended by Article 1(1) of Directive 85/303, prescribes the transactions which may, 'to the extent that they were taxed at the rate of 1% as at 1 July 1984, continue to be subject to capital duty'.
Direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 85/303/ETY 1 artiklan 1 kohdalla, säädetään toimista, joista "voidaan kantaa pääoman hankintaveroa, kunhan niistä kannettiin 1.7.1984 yhden prosentin suuruinen vero".
Those transactions include, under Article 4(2)(a), 'an increase in the capital of a capital company by capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves'.
Näihin toimiin kuuluu 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan "pääomayhtiön yhtiöpääoman korottaminen siirtämällä voittoja, rahastoja tai varauksia yhtiöpääomaan".
Article 1(1) of Directive 85/303 also adds the following subparagraph, which is specific to Greece, to Article 4(2): 'However, the
Direk tiivin 85/303/ETY 1 artiklan 1 kohdalla myös lisättiin 4 artiklan 2 kohtaan seuraava erityisesti Kreikkaa koskeva ala-
3 — See Joined Cases C-197/94 and C-252/94 Bautiaa and Société Française Maritime (hereinafter 'Bautiaa') [1996] ECR I-505, paragraph 6.
3 — Ks. yhdistetyt asiat C-197/94 ja C-252/94, Bautiaa ja Société française maritime (jäljempänä tapaus Bautiaa), tuomio 13.2.1996 (Kok. 1996, s. I-505, 6 kohta).
If so, taking account of Greece's special fiscal situation, may the rate of that
2) Jos vastaus on myöntävä, voiko kyseisen veron verokanta Kreikan verotuksellisia ominaispiirteitä koskevat seikat huomioon ottaen olla suurempi kuin edellä mainitussa direktiivissä mainittu
HENKEL HELLAS V GREEK STATE from 1 January 1976, by Article 1 of Council Directive 73/80/EEC.4
HENKEL HELLAS ton direktiivin 73/8O/ETY41 artiklalla yhteen prosenttiin siten, että muutos tuli voimaan 1.1.1976.
Hellenic Republic shall determine which of the transactions listed in [Article 4(2)] it will subject to capital duty'.
kohta: "Helleenien tasavalta kuitenkin määrää, mistä [4 artiklan 2 kohdassa] luetelluista toimista se kantaa pääoman hankintaveroa".
Article 3 of Directive 85/303 provided that Member States were to 'take the measures necessary to comply with [it] no later than 1 January 1986', and that they were to inform the Commission of those measures.
Direktiivin 85/303/ETY 3 artiklassa säädettiin, että jäsenvaltioiden oli "toteutettava [kyseisen direktiivin] noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1.1.1986" ja ilmoitettava näistä toimenpiteistä komissiolle.
Finally, it should be noted that Article 10 provides that:
Lopuksi on huomattava, että 10 artik lassa säädetään seuraavaa:
(a) in respect of the transactions referred to in Article 4 ... .'
"Jäsenvaltiot eivät pääoman hankintaveron lisäksi saa kantaa voittoa tavoittelevilta yhtiöiltä, yhteenliittymiltä tai oikeushenkilöiltä minkäänlaisia muita veroja: a) edellä 4 artiklassa tarkoitetuista toi mista; ."
The Directive was transposed into Greek law by Law 1676/1986, under Article 21 of which the rate of capital duty is fixed at 1%.
Direktiivi pantiin täytäntöön Kreikan oikeudessa lailla 1676/1986, jonka 21 §:ssä pääoman hankintaveron vero kannaksi vahvistettiin yksi prosentti.
However, Article 22(2)(b) of that Law expressly exempts from capital duty any increases in capital by way of capitalisation of profits or reserves.
Kyseisen lain 22 §:n 2 momentin b koh dassa kuitenkin nimenomaisesti vapautetaan pääoman hankintaverosta yhtiöpääoman korottamiset, jotka tehdään siirtämällä voittoja tai varauksia yhtiöpääomaan.
Corporate taxation, conversely, is governed primarily by Decree-Law 3843/1958, under which tax at the rate of 40% is applied to undistributed profits.
Elinkeinoverosta sen sijaan säädetään ensi sijassa lailla 3843/1958, jonka mukaan jakamattomista voitoista kannetaan 40 prosentin verokannan mukainen vero.
However, the 1992 Law introduced a transitional regime which amended the system applicable under the 1958 legislation.
Vuoden 1992 laissa kuitenkin säädettiin siirtymäjärjestelystä, jolla muutettiin vuoden 1958 lain mukaista jär jestelmää.
Article 42(6) of the 1992
Vuoden 1992 lain 42 §:n
Article 7 of the Directive, as replaced by Article 1(2) of Directive 85/303, deals with the rate of duty chargeable.
Direktiivin 7 artikla, sellaisena kuin se on korvattuna direktiivin 85/303/ETY 1 artiklan 2 kohdalla, koskee kannettavan veron verokantaa.
The first two sentences of Article 7(1) impose an obliga tion on Member States to exempt with effect from 1 January 1986 at the latest those transactions which they subjected to capital duty at a rate of no more than 0.5%, or exempted, on 1 July 1984, subject to the conditions of application which they applied at that date.
Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan kahdessa ensimmäisessä virkkeessä jäsenvaltiot velvoitetaan vapautta maan viimeistään 1.1.1986 alkaen pää oman hankintaverosta sellaiset toimet, joista tuolloin kannettiin veroa enintään 0,5 prosenttia tai jotka olivat 1.7.1984 vapautettuja verosta, edellyttäen, että kyseisen veron kantamisen tai vapautuksen myöntämisen edellytyksenä tuona päivä määränä olleet ehdot täyttyvät.
The final sentence contains a further special provision for Greece which mirrors that added to Article 4(2) under which 'the Hellenic Republic [is obliged to] determine which transactions it shall exempt from capital duty'.
Viimeisessä virkkeessä on vielä yksi Kreikkaa koskeva erityissäännös, joka heijastaa 4 artiklan 2 kohtaan lisättyä säännöstä, jonka mukaan "Helleenien tasavalta määrää, mitkä toimet se vapauttaa pääoman han kintaverosta".
Article 7(2) is worded as follows: 'Member States may either exempt from capital duty all transactions other than those referred to in paragraph 1 or charge duty on them at a single rate not exceeding 1%'.
Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa: "Jäsenvaltiot voivat joko vapauttaa pääoman hankintaverosta kaikki muut kuin 1 koh dassa tarkoitetut toimet tai kantaa niistä yhtenäisen veron, joka ei ole yhtä prosenttia suurempi".
In its original 1969 version, Article 7(1) had provided that the rate of duty might 'not exceed 2% or be less than 1%'.
Alkuperäisessä vuoden 1969 versiossaan 7 artiklan 1 kohdassa säädet tiin, että verokanta "ei saa ylittää kahta prosenttia tai alittaa yhtä prosenttia".
This maximum was reduced to 1%, with effect
Tätä enimmäisverokantaa pienennettiin neuvos
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98
JULKISASIAMIES FENNELLYN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-350/98 elinkeinoveron toisesta vaiheesta, ja vaikka verotettava tapahtuma tavallisesti on osin kojen jakaminen, vero on tässä tapauksessa kannettu niiden siirtämisestä yhtiöpääomaan; toisin sanoen se on välitön vero. 5 Valittaja kuitenkin väittää, että voittojen
Law provides that the distribution or capitalisation of profits by companies is to be subject to taxation at a rate of 3%.
6 momentissa säädetään, että yritysten voittojen jakamisesta tai niiden siirtämisestä yhtiöpääomaan kannetaan kolmen prosentin verokannan suuruinen vero.
It does not apparently provide for the taxation of undistributed profits which are retained in the reserves of a company.
Siinä ei selvästikään säädetä yhtiön rahastoissa pidettävien jakamattomien voittojen verottamisesta.
It would appear from the observations submitted by the plaintiff that the rate has actually been increased to 5% by Article 13(6) of Law 2459/1997.
Valittajan esittämistä huomautuksista ilmenee, että verokanta on nykyään nostettu lain 2459/1997 13 §:n 6 momentilla viiteen prosenttiin.
5The plaintiff, how ever, submits that the capitalisation of profits does not possess the essential characteristics of taxable revenue and may not be equated with a distribution of profits by way of a dividend.
siirtämisellä yhtiöpääomaan ei ole verotettavan tulon olennaisia ominaisuuksia ja että sitä ei voida rinnastaa osinkojen jakamisella suoritettavaan voittojen jakoon.
Such treatment, if permitted, would constitute a serious gap in the scope and operation of the Directive.
Tällaisen kohtelun salliminen vahingoittaisi vakavasti direktiivin tavoitetta ja toi mintaa.
II — Observations
II Huomautukset
Written observations have been submit ted by the plaintiff, the Hellenic Republic and the Commission.
Valittaja, Helleenien tasavalta ja komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia.
Both Greece and the Commission also submitted oral observa tions.
Sekä Kreikka että komissio ovat esittäneet myös suullisia huomautuksia.
This issue is not to be resolved by reference to the treatment of the transaction under national law.
Kysymystä ei voida ratkaista viittaa malla siihen, kuinka toimea kohdellaan kansallisessa laissa.
The Court has consistently held that 'the nature of a tax, duty or charge is to be determined by the Court under Community law, according to the objective characteristics by which it is levied, irrespective of its classification under national law ...'. 6
Yhteisöjen tuomioistuin on toistuvasti todennut, että "yhteisöjen tuomioistuimen on luonnehdittava yhteisön oikeuden kannalta veroa, tullia tai maksua sen objektiivisten ominaispiirteiden perusteella riippumatta siitä, miten sitä on luonnehdittu kansallisessa oikeudessa
The Court has had occasion expressly to consider the effect of Article 4(2)(a) of
Yhteisöjen tuomioistuimella on ollut tilaisuus tarkastella juuri direktiivin
The national court has found as a matter of fact that, pursuant to the 1995 shareholders' resolution, the plaintiff's undistributed profits generated in respect of the relevant earlier fiscal years were capitalised.
Kansallinen tuomioistuin on todennut sen seikan, että osakkeenomistajien vuonna 1995 tekemän päätöksen mukaisesti valit tajan jakamattomat voitot, jotka olivat kertyneet aiemmilta verovuosilta, oli siir retty yhtiöpääomaan.
I confess straightaway to find ing persuasive the Commission's succinct submission that it is clear from the wording alone of Article 4(2)(a) of the Directive ('an increase in the capital of a capital company by capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves') that any taxation of
Tunnustan heti, että pidän vakuuttavana komission ytimekästä väitettä siitä, että direktiivin 4 artiklan 2 kohdan ("pääomayhtiön yhtiöpääoman korottaminen siirtämällä voittoja, rahastoja tai varauksia yhtiöpääomaan") sana muodon perusteella on selvää, että tällaisen toimen minkälainen tahansa verottaminen merkitsee pääoman hankintaveron kanta mista. Kreikka puolestaan esittää, että tar kasteltavana olevassa laissa vain säädetään
HENKEL HELLAS V GREEK STATE not satisfied, however, that any such transfer had occurred in Dansk Sparinvest, since the assets held proportionately by each certificate holder were unaffected.
4 artiklan kohdan vaikutusta asiassa C-36/86, Dansk Sparinvest, antamassaan tuomiossa.
The Court disagreed. It observed that Article 4(2)(a) covers 'transactions where the increase in capital arises from the company's own resources' and which involve, according to the provision itself, 'the capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves'.8It then held that '[s]uch a transfer assumes the existence of two funds, namely the capital, which is separate and distinct and serves as a guarantee for those who have dealings with the company and constitutes evidence of its economic strength, and on the other hand the profits and permanent or temporary reserves, funds which are at the disposal of the shareholders and cease to be under their control when they are capitalised'.9It is thus the transfer from the fund controlled by the shareholders to that available to the company which the Court regarded as 'constitut[ing] in law a raising of capital which contributes to increasing the company's economic potential'.10 The Court was
Yhtei söjen tuomioistuin katsoi, että "tällaisissa olosuhteissa ei voida katsoa, että olisi tapahtunut 4 artiklan 2 kohdan a alakoh dassa tarkoitettu varojen siirto, joka merkitsee yhtiöpääoman korottamista, ja on todettava, että toimi ei myötävaikuta yrityksen taloudellisten voimavarojen vahvistamiseen". 11
That analysis applies to the converse facts of the instant case.
Tuo tarkastelu koski nyt käsiteltävänä olevan tapauksen kannalta päinvastaisia tosiseikkoja.
It seems to me that the operations at issue in this case have, unlike those involved in Dansk Sparinvest, precisely the effect of increasing the eco nomic potential of the company.
Vaikuttaa siltä, että nyt käsiteltävänä olevan tapauksen toimilla on, toisin kuin tapauksessa Dansk Sparinvest kyseessä olevilla toimilla, juuri se vaikutus, että ne lisäävät yhtiön taloudellisia voimavaroja.
As counsel for Greece acknowledged at the hearing, the plaintiff's shareholders have been issued with new shares in return for agreeing to commit to the company the benefit of the undistributed profits earned during the relevant period.12They have thus sacrificed an immediate distribution for a longer-term probable increase in the real value of their shareholding.
Yhteisöjen tuomioistuin ei jakanut tätä kantaa. Se huomautti, että 4 artiklan 2 kohdan a alakohta kattaa "toimet, joilla yhtiöpääomaa korotetaan yhtiön omilla varoilla" ja jotka merkitsevät kyseisen säännöksen sanamuodon mukaan korottamista "siirtämällä voittoja, rahastoja tai varauksia yhtiöpääomaan".
8 — Ibid., paragraph 13.
8 — Ibid., tuomion 13 kohta. 9 — Ibid.
12 — Apparently, 217 000 new shares with a nominal value of GRD 1 000 were issued.
12 — Tällöin ilmeisesti laskettiin liikkeelle 217 000 uutta nimellisarvoltaan 1 000 GRD:n suuruista osaketta.
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98
JULKISASIAMIES FENNELLYN RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-350/98 mällä aikavälillä heidän osakkeenomistuksensa tosiasiallinen arvo todennäköisesti nousee.
The shareholders' decision to commit undistributed profits to the company must be regarded as a capitalisation transaction for the purposes of Article 4(2)(a) of the Directive.
Osakkeen omistajien päätöstä siirtää jakamattomat voitot yhtiölle on pidettävä direktiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna voittojen siirtämisenä yhtiöpääomaan.
This view is, to my mind, also reinforced by the second company-law directive. 13By virtue of Article 25(1), '[a]ny increase in capital' of a public company 'must be decided upon by the general meeting'.
Tätä kantaa tukee mielestäni myös toinen yhtiödirektiivi.13 Kyseisen direktii vin 25 artiklan 1 kohdan mukaan "päätös [julkisen yhtiön] pääoman korottamisesta on tehtävä yhtiökokouksessa".
This essential requirement, com bined with the provisions of Article 15 restraining distributions which would deplete the capital of a company, demonstrates the difference in character between profits available for distribution and those which have become capital.
Tämä olen nainen vaatimus yhdessä 15 artiklan kanssa — jossa rajoitetaan yhtiön varojen sellaista jakamista, joka kuluttaisi loppuun yhtiön yhtiöpääoman — osoittaa jaettavissa olevien varojen ja niiden varojen välisen eron, jotka ovat tulleet osaksi yhtiö pääomaa.
This procedure was, of course, followed by the plaintiff in the instant case and, for this reason also, the transaction in question falls within the scope of Article 4(2)(a) of the Directive.
Valittaja noudatti tietysti tätä menettelyä nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa, ja myös tästä syystä kyseinen toimi kuuluu direktiivin 4 artiklan 2 koh dan a alakohdan soveltamisalaan.
the economic potential of the latter, 'in so far as it enables the company to have the capital available without having to bear its cost', was to 'be regarded as likely to increase the value of the company's shares' for the purposes of Article 4(2)(b) of the Directive to the extent of the amount of interest saved.14 It was also asked whether Article 10 of the Directive precluded the levying of income tax on the grantor in respect of the interest it had agreed to forgo.
veroa voitaisiin pitää välittömänä verona. Kyseisessä tapauksessa yhteisöjen tuo mioistuin katsoi, että sitä, että emoyhtiö myöntää tytäryhtiölle korottoman lainan, jolla vahvistetaan tytäryhtiön taloudellisia voimavaroja, "siten, että tytäryhtiö saa näin käyttöönsä pääomaa ilman siitä koituvia kustannuksia" oli "pidettävä omiaan lisäämään yhtiön osakkeiden arvoa" säästyneen koron verran sovellettaessa direk tiivin 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa.14 Tuossa asiassa kysyttiin myös, estikö direktiivin 10 artikla kantamasta tuloveroa lainanantajalta siitä korosta, josta se oli luopunut.
The plaintiff in the main proceedings argued that such tax amounted in effect to additional capital duty on the capital contribution to the borrower.
Kyseisen pääasian valittaja väitti, että lainanantajan kannalta tällaisen veron vaikutus vastasi pääoman hankinnasta kannettavaa ylimääräistä pääoman han kinta veroa.
The Court distinguished clearly between direct taxation and the indirect taxes that the Directive aims to abolish.
Yhteisöjen tuomioistuin teki selvän eron välittömän veron ja välillisten verojen, joiden poistamiseen direktiivillä pyritään, välille.
Thus, the Directive does not preclude Member States from levying income tax in respect of the interest payments forgone under interest-free loan arrangements, which interest only arises after the increase in capital, namely the grant of the loan, has occurred.15 As Advocate General La Pergola pointed out, 'the chargeable event' for income tax purposes 'is necessarily distinct from [the] transfer of assets, even from a temporal point of view'.16 That is quite different from the present case.
Niinpä direktiivissä ei estetä jäsenvaltioita kantamasta korottomia lainoja koskevien järjestelyjen yhtey dessä tuloveroa saamatta jääneistä koroista, sillä korkoja kertyy vasta sen jäl keen, kun pääomaa on lisätty eli kun laina on myönnetty.15Kuten julkisasiamies La Pergola totesi, tuloverotuksen osalta vero tettava tapahtuma "poikkeaa välttämättä ajallisestikin varallisuuden siirrosta".16 Tämä eroaa melko tavalla nyt käsiteltävänä olevasta tapauksesta.
The chargeable event in Greek law is conterminous with the
Verotettava tapahtuma liittyy Kreikan lainsäädännön
However, in support of its contention that the impugned duty may be viewed as direct taxation, Greece refers to Frederiksen.
Kreikka kuitenkin vetoaa edellä mainittuun tapaukseen Frederiksen sen väitteensä tueksi, jonka mukaan riidanalaista
14 — Paragraph 13.
14 — Tuomion 13 kohta.