natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the hearing on 15 December 1998 the parties presented oral argument and answered the oral questions put by the Court of First Instance.
Osapuolten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 15.12.1998 pidetyssä istunnossa.
On that occasion, the Commission — which, in its defence to the application, had raised an objection of partial inadmissibility against the plea alleging infringe ment of Article 3 of the Code — stated that, in the context of the present proceedings restricted to questions of law, it was no longer contending that the unchallengeable nature of Decision 94/1070 precluded a challenge to the operational aid at issue which was part of the German multiannual plan for 1994 to 2002 and which had therefore been authorised once and for all by that decision.
Tässä yhteydessä komissio, joka oli vastineessaan vedonnut säännöstön 3 artik­lan rikkomista koskevan kanneperusteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten osittaiseen puuttumiseen, ilmoitti luopuvansa pelkästään oikeuskysymyksiin rajoittuvan oikeudenkäynnin yhteydessä väitteestään, jonka mukaan päätöksen 94/1070/EHTY pakottavuus oli ristiriidassa sellaisten kiistanalaisten toiminta­tukien kyseenalaistamisen kanssa, jotka olivat osa Saksan monivuotista suunni­telmaa vuosiksi 1994—2002 ja jotka siten oli lopullisesti hyväksytty kyseisellä päätöksellä.
Forms of order sought by the parties
Osapuolten vaatimukset
41 The Commission contends that the Court should:
41 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the application;
— hylkää kanteen,
The interveners submit that the Court should:
Väliintulijat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— answer the questions of law raised as follows: first, the Commission has the power under the Code of 1993 to authorise State aid even if that aid has already been paid before the decision of authorisation is adopted and, second, Article 3 of the Code does not require any statement relating to the viability of the undertaking concerned;
— vastaa esitettyihin oikeuskysymyksiin ensinnäkin siten, että komissiolla on vuoden 1993 säännöstön nojalla toimivalta hyväksyä valtiontuki, vaikka tämä on suoritettu ennen hyväksymispäätöksen tekemistä, ja toisaalta siten, että säännöstön 3 artiklassa ei millään tavoin edellytetä toteamaan kulloinkin kyseessä olevaa yritystä elinkelpoiseksi,
— as a result, dismiss the application.
— tämän seurauksena hylkää kanteen.
The Court finds, first of all, that the applicant has not challenged, in the present proceedings, either the legality of the Code of 1993 or the accuracy of the historical, economic and legal assessments made by the Commission in its communication of 27 January 1993 (see paragraph 3 above).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että kantaja ei ole tämän oikeudenkäynnin yhteydessä kiistänyt vuoden 1993 säännöstön laillisuutta saati komission 27.1.1993 hyväksymässä tiedonannossaan esittämien arviointien täsmällisyyttä historialliselta, taloudelliselta ja oikeudelliselta kan nalta (ks. edellä 3 kohta).
As a result, the two pleas raised by the applicant will be considered in particular in the context of the applicable provisions of that code, taking account of that communication.
Kantajan esittämiä kahta kanneperustetta on siten arvioitava erityisesti säännöstön soveltuvien määräysten ja kyseisen tiedonannon valossa.
The plea alleging that the Commission lacked competence to authorise ex post facto aid already paid
Kanneperuste, jonka mukaan komissiolla ei ole toimivaltaa hyväksyä jo suori­tettua tukea jälkikäteen
The applicant submits that, since the aid to which the contested decision relates was granted by the Federal Republic of Germany to the recipient undertakings before the date on which it was authorised, the Code of 1993 did not allow the Commission to approve it ex post facto.
Kantaja katsoo, että koska Saksan liittotasavalta oli myöntänyt riidanalaisessa päätöksessä tarkoitetut tuet edunsaajayrityksille, ennen kuin ne oli hyväksytty, komissio ei voinut vuoden 1993 säännöstön mukaan hyväksyä niitä enää jälki­käteen.
In that regard, it states that, under Article 1(1) of the Code, aid granted to the coal industry may be considered Community aid and hence compatible with the proper functioning of the common market 'only if it complies with Articles 2 to 9'.
Tässä yhteydessä kantaja muistuttaa, että säännöstön 1 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuudelle myöntämiä tukia niiden muodosta riippumatta voidaan pitää yhteisön tukina ja siten yhtenäismarkkinoiden asian­mukaisen toiminnan mukaisina "vain, jos ne ovat 2[—]9 artiklan määräysten mukaisia".
That clear provision, it submits, makes the authorisation of State aid subject to mandatory compliance with, inter alia, Article 9 of the Code.
Kantajan mukaan kohdasta käy selkeästi ilmi, että valtiontuen hyväksymisen on välttämättä tapahduttava erityisesti säännöstön 9 artiklan mukaisesti.
The applicant states that Article 9(1) of the Code lays down a general requirement of prior approval and provides for only one exception: that referred to in Article 9(4) which, however, is not applicable in this case.
Kantaja täsmentää, että säännöstön 9 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan ennak­kohyväksyntää koskeva yleinen sääntö, josta kyseisen kohdan mukaan voidaan tehdä vain yksi eli 4 kohdassa tarkoitettu poikkeus, joka taas ei sovellu nyt käsiteltävään asiaan.
The applicant submits that the inclusion in the Code of the special procedure under Article 9(4) means that it can be inferred, a contrario, that in other cases the Commission has no power to approve aid that has already been granted.
Kantaja arvioi, että 9 artiklan 4 kohdan mukaisen poikkeusmenettelyn sisällyt­tämisestä säännöstöön voidaan päätellä a contrario, että komissiolla ei ole muunlaisessa tilanteessa toimivaltaa hyväksyä jo myönnettyä tukea. Jos komis­
Commission had the power to approve aid that had already been granted, the whole prior notification procedure would be rendered worthless and the efficacy of the scheme of preventive control established in Articles 8 and 9 of the Code would be considerably weakened.
TUOMIO 9.9.1999 — ASIA T-110/98 siolla olisi toimivalta hyväksyä jo myönnetty tuki, ennakkoilmoitusmenettelyllä ei olisi mitään merkitystä ja säännöstön 8 ja 9 artiklan mukaisen ennakollisen valvontajärjestelmän tehokkuus heikkenisi huomattavasti.
The applicant states that, as a derogation from Article 4(c) of the ECSC Treaty — which prohibits all State aid —, the Code, and in particular the phrase 'only if it complies with Articles 2 to 9' in Article 1(1) thereof, must be construed restrictively.
Kantaja korostaa, että säännöstöä ja etenkin sen ilmaisua "vain, jos ne ovat 2[—]9 artiklan määräysten mukaisia" on tulkittava suppeasti, koska kyse on poikkeuksesta EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdasta, jossa kielletään kaikki valtiontuet.
Furthermore, the wording of Article 1(1) of the Code, in so far as it imposes compliance with Article 9 as a precondition of any authorisation, has changed as compared with the text of the previous code on aid to the coal industry, namely Commission Decision No 2064/86/ECSC of 30 June 1986 establishing Community rules for State aid to the coal industry (OJ 1986 L 177, p.
Kyseisen 1 artiklan 1 kohdan sanamuoto, siltä osin kuin siinä pidetään 9 artiklan noudattamista hyväksymisen ennakkoedellytyksenä, on kantajan mukaan sitä paitsi muuttunut kivihiiliteollisuuden tukia koskevan aiemman säännöstön eli jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyn komission päätöksen N:o 2064/86/EHTY (EYVL L 177, s.
1, 'the Code of 1986').
1; jäljempänä vuoden 1986 säännöstö) sanamuodosta.
Article 1 of the Code of 1986 required only compliance with 'the general objectives and criteria set out in Articles 2 to 8', without referring to Articles 9 and 10 relating to the notification, appraisal and authorisation procedures.
Vuoden 1986 säännöstön 1 artiklassa edellytettiin vain 2—8 artiklassa määrättyjen tavoitteiden ja vaatimusten noudattamista eikä vii tattu 9 ja 10 artiklan ilmoittamista, tarkastelua ja hyväksymistä koskeviin menettelyihin.
The applicant concludes accordingly that the procedural scheme set up by the Code of 1993 was considerably strengthened as compared with that under the Code of 1986.
Kantaja päättelee siten, että vuoden 1993 säännöstössä menettelymääräyksiä on lujitettu huomattavasti suhteessa vuoden 1986 säännöstöön.
The preamble to the Code of 1993 confirms that tendency to make the conditions for authorisation more rigorous, as is clear from the last paragraph of point IV in the preamble, according to which 'it is essential that no payment should be made, in whole or in part, before the Commission has given explicit authorisation'.
Tämä hyväksymisedellytysten korostaminen käy ilmi vuoden 1993 säännöstön perustelukappaleista ja johdanto-osan IV perustelukappaleen viimeisestä kohdasta, jonka mukaan "on välttämätöntä, ettei yhtään kokonaista tai osittaista tukea makseta ennen komission nimenomaista suostumusta".
51 As to Article 9(5) of the Code, the applicant submits that that provision is applicable only in the context of the procedure under Article 9(4).
51 Kantajan mielestä säännöstön 9 artiklan 5 kohtaa sovelletaan ainoastaan 9 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn yhteydessä.
As a result — and in the light of the last paragraph of the preamble to the Code —, paragraph 5
Tämän vuoksi ja sään nöstön johdanto-osan viimeinen perustelukappale huomioon ottaen kyseistä
The applicant states, however, that the Court of Justice reached that conclusion by analysing the powers and responsibilities of the Commission and the Member States (Boussac, paragraph 12).
Kantaja kuitenkin korostaa, että yhteisöjen tuomioistuin tuli tähän johtopäätökseen komission ja jäsenvalti­oiden valtaa ja vastuuta tarkastelemalla (Boussac­tapauksen 12 kohta).
It is therefore essential to have regard to the powers and the responsibilities which the ECSC Treaty and the Code of 1993 allocate to the Member States and the Commission.
Kantajan mukaan tämän vuoksi on tärkeää, ettei EHTY:n perustamissopimuksessa ja vuoden 1993 säännöstössä jäsenvaltioille ja komissiolle määrättyä valtaa ja vastuuta jätetä huomioon ottamatta.
In that context, the applicant submits that several factors distinguish the State aid scheme in the EC Treaty from that established by the ECSC Treaty.
Kantaja korostaa tässä yhteydessä, että monet tekijät erottavat toisistaan EY:n perustamissopimuksen ja EHTY:n perustamissopimuksen valtiontukia koskevat määräykset.
First, the Court of Justice has held that the general prohibition in Article 92(1) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87(1) EC) is neither absolute nor unconditional, since Article 92(3) confers on the Commission a wide discretion to exempt aid from it.
Ensinnäkin yhteisöjen tuomioistuin on kantajan mukaan todennut, että EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohtaan (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) sisällytetty yleinen kielto ei ole absoluuttinen eikä ehdoton, koska kyseisen artiklan 3 kohdassa komissiolle annetaan laaja harkin­tavalta poiketa siitä tietyn tuen osalta.
On the other hand, under the fundamental rule in Article 4(c) of the ECSC Treaty, the grant of State aid is prohibited without qualification or condition.
Sen sijaan EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohtaan otettu perussääntö kieltää ehdottomasti ja absoluuttisesti valtiontukien myöntämisen.
Unlike the EC Treaty, the ECSC Treaty therefore provides that the grant of State aid is per se unlawful.
Toisin kuin EY:n perustamissopimuksessa, EHTY:n perustamissopimuksessa valtiontukea pidetään jo sellaisenaan laittomana.
Second, unlike Article 92 of the EC Treaty and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC), which provide a basis for analysing State aid, the Code of 1993 must be interpreted subject to Article 4(c) of the ECSC Treaty, that is restrictively, as a derogation from that article.
Toiseksi EY:n perustamissopimuksen 92 artiklassa sekä 93 artiklassa (josta on tullut EY 88 artikla) luodaan pohja tuen tarkastelemiseksi, kun taas vuoden 1993 säännöstöä olisi tulkittava kyseisen 4 artiklan c alakohdan valossa eli poikkeuksena kyseisestä artiklasta ja siten suppeasti.
Furthermore, having been adopted under Article 95 of the ECSC Treaty, the Code constitutes a limited and secondary legal basis for exemption of aid.
Lisäksi säännöstö on hyväksytty EHTY:n perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella, mistä syystä se on oikeudellisena perustana poikkeuksellinen, rajallinen ja toissijainen.
The legal basis for exemption of aid is therefore prior authorisation.
Tuen poikkeuksellisen myöntämisen oikeudellisena perustana on kantajan mukaan ennakkohyväksyntä.
Third, the Court of Justice pointed out that the Council had not yet adopted any regulation under Article 94 of the EC Treaty (now Article 89 EC) for the application of Articles 92 and 93 of the EC Treaty [Boussac, paragraph 14).
Kolmanneksi yhteisöjen tuomioistuin on kantajan mukaan tuonut esiin, että neuvosto ei ollut vielä antanut EY:n perustamissopimuksen 94 artiklan (josta on tullut EY 89 artikla) perusteella EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan täytäntöönpanoasetusta (Boussactapauksen 14 kohta).
However, in this case, the Code of 1993 establishes fixed and detailed conditions for exemption, such as should be found in a regulation for the application of those articles.
Vuoden 1993 säännös tössä vahvistetaan kuitenkin muuttumattomat ja yksityiskohtaiset poikkeusolosuhteet, sellaisina kuin niiden olisi oltava kyseisten artiklojen täytäntöönpanoasetuksessa.
On that point, the scheme laid down under the ECSC Treaty is therefore different from that under the EC Treaty.
EHTY:n perustamissopimuksen nojalla luotu järjestelmä on siten kantajan mukaan tältä osin erilainen kuin EY:n perustamissopimuksen mukainen järjestelmä.
In particular, the specific and comprehensive nature of Article 9 of the Code precludes any automatic application of the solution adopted in Boussac.
Etenkin säännöstön 9 artiklan erityisyys ja tyhjentävyys sulkee pois mahdollisuuden soveltaa suoraan Boussac-tapauksen ratkaisua asiaan.
According to the applicant, those rules in the Code would become redundant in their entirety if the Commission were able to rely, in the sphere of the ECSC Treaty, on that decision.
Kantajan mukaan säännöstö menettäisi kokonaisuudessaan merkityksensä, jos komissio voisi EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa tukeutua kyseiseen päätökseen.
The applicant observes, lastly, that the Court of Justice has held that the final sentence of Article 93(3) of the EC Treaty constitutes the means of safeguarding the machinery for review laid down by that article, which is essential for ensuring the proper functioning of the common market (Boussac, paragraph 17).
Kantaja muistuttaa lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen todenneen, että perusta missopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä määrätään sellaisen kyseisessä artiklassa käyttöön otetun valvontajärjestelmän suojelemisesta, joka on olennaisen tärkeä yhteismarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi (Boussactapauksen 17 kohta).
It contends that this line of reasoning applies, a fortiori, to the much stricter sphere of the ECSC Treaty.
Se arvioi kyseisen määräyksen koskevan nimenomaan EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia, huomattavasti rajallisempia asioita.
In support of its argument, the applicant relies on several decisions of the Court of Justice and the Court of First Instance.
Kantaja viittaa päätelmiensä tueksi useisiin yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisuihin.
57, hereinafter 'the Fifth Steel Code'), was annulled on the ground that one of the substantive preconditions for the compatibility of that aid with the orderly functioning of the common market in respect of the environment had not been satisfied.
57; jäljempänä viides terästukisäännöstö) perusteella valtiontukia, kumottiin, koska yhtä perustavanlaatuista ennakkoehtoa, joka koski näiden tukien soveltuvuutta moitteettomasti toimiville yhteismarkkinoille ympäristön alalla, ei ollut noudatettu.
The Court of First Instance held that, after the deadline of 31 December 1994, the Commission was no longer competent to approve the aid, on the ground that it was clear from the general scheme of the procedural provisions of the Fifth Steel Code that the Commission was to have a period of at least six months within which to give a decision on the planned aid notified to it and that the aid could be implemented only after it had been given prior approval.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kantajan mukaan todennut, että kyseisen ajankohdan (31.12.1994) jälkeen komissiolla ei ollut enää toimivaltaa hyväksyä tukia, koska viidennen terästukisäännöstön menettelymääräysten yleisestä rakenteesta kävi ilmi, että komissiolla oli oltava kuuden kuukauden määräaika lausuakseen ilmoitetuista tukihankkeista ja että tukia ei voitu suo­rittaa ennen kuin ne oli hyväksytty.
According to the applicant, the lesson to be drawn from that judgment for the present case is that prior approval must be regarded as a procedural condition which must be strictly observed.
Kantajan mukaan tästä tuomiosta on pää­teltävissä nyt käsiteltävään asiaan liittyen, että ennakkohyväksyntää on pidettävä menettelyllisenä edellytyksenä, jota on ehdottomasti noudatettava.
Third, the applicant states that strict compliance with procedural conditions is also necessary in the sphere of block exemptions under .Article 85(3) of the EC Treaty (now Article 81(3) EC), which, the applicant argues, can be compared to the procedural conditions forming the subjectmatter of the present case.
Kolmanneksi kantaja huomauttaa, että EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdassa (josta on tullut EY 81 artiklan 3 kohta) tarkoitettuja ryhmäpoik­keuksia koskee menettelymääräysten ehdoton noudattaminen, ja tilanne on vastaava kuin tämän oikeudenkäynnin kohteena olevien menettelyllisten edelly­tysten yhteydessä.
Thus the Court of Justice, in its judgment in Case C-234/89 Delimitis [1991] ECR I-935, paragraphs 39 and 46, and Advocate General Van Gerven in his Opinion in that case (p.
Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C­234/89, Delimitis, 28.2.1991 antamasaan tuomiossa (Kok. 1991, s.
The applicant submits that the same reasoning precludes the possibility of disregarding the words, in Article 1(1) of the Code 'only if it complies with Articles 2 to 9'.
Kantaja väittää, että samasta syystä säännöstön 1 artiklan 1 kohdan ilmaisua "vain, jos ne ovat 2[—]9 artiklan määräysten mukaisia" ei pidä jättää huomioon ottamatta.
In that context, the applicant also refers to the judgment of the Court of Justice in Case 30/78 Distillers Company ν Commission [1980] ECR 2229.
Kan­taja viittaa tässä yhteydessä myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 30/78, Distillers Company vastaan komissio, 10.7.1980 antamaan tuomioon (Kok. 1980, s. 2229).
The Commission and the parties intervening in its support contend, on the contrary, that payment of aid does not prevent its later authorisation under the Code of 1993.
Komissio ja sen vaatimuksia tukevat väliintulijat taas katsovat, että vuoden 1993 säännöstön mukaan tuen maksaminen ei estä sen myöhempää hyväksyntää.
The express wording of Article 9{5) of the Code acknowledges the possibility that aid can be paid before it is authorised and determines the effect of such a payment by providing that the amount of the aid must be repaid only 'in the event of refusal'.
Säännöstön 9 artiklan 5 kohdan sanamuodosta käy nimenomaan ilmi, että tuki on mahdollista maksaa ennen sen hyväksyntää, ja kohdassa täsmennetään, että tällainen suoritus on palautettava ainoastaan "kielteisen päätöksen tapauksessa".
They conclude that, in the event of an advance payment, the Commission is not only entitled, but is also under a duty, to examine the compatibility of the aid with the common market.
Komissio ja väliintulijat päättelevät, että jos maksu on suoritettu ennakolta, komissiolla ei ole pelkästään toimivalta vaan myös velvollisuus tarkastella tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.
That situation, which is subject to the ECSC Treaty, does not differ from that governed by the EC Treaty.
Itse asiassa tämä tilanne, josta määrätään EHTY:n perustamissopimuksessa, ei eroa EY:n perustamissopimuksessa tarkoi tetusta tilanteesta.
As regards the implications of Boussac, the Commission states that until that judgment was delivered it had considered that lack of notification gave rise, of itself, to recovery of aid without any further examination.
Komissio täsmentää Boussac-tapauksen merkityksen osalta olettaneensa aina kyseisen tuomion julistamiseen asti, että ilmoituksen puuttuminen yksinään olisi aiheuttanut tuen palauttamisen ilman lisätutkimuksia.
However, Boussac shows that advance payment does not prevent authorisation of aid.
Boussac-tapaus kuitenkin osoitti, että tuen suorittaminen etukäteen ei estä sen hyväksymistä.
If the Commission had wished to ensure that the position it had advocated in that case would prevail under the Code of 1993, it would have been necessary for it to have inserted in it a provision to that effect and for it to have given itself power to declare aid incompatible with the common market simply on the ground that it had not been notified.
Jos komissio olisi halunnut, että sen kyseisessä asiassa puolustama kanta olisi sisältynyt vuoden 1993 säännöstöön, sen olisi pitänyt lisätä siihen asiaa koskeva määräys sekä saada itselleen toimivalta todeta tuki yhteismarkkinoille soveltumattomaksi pelkästään siitä syystä, että ilmoitusta ei ole tehty.
However, it merely provided, under Article 9(5), that advance payment should lead to repayment of aid, with interest, in the event of refusal.
Komissio on kuitenkin määrännyt säännöstön 9 artiklan 5 kohdassa ainoastaan, että etukäteen suoritettu tuki on kielteisen päätöksen johdosta maksettava takaisin korkoineen.
Findings of the Court
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
It should be stated at the outset that no provision of the Code prohibits the Commission from examining the compatibility of planned aid with the common market, solely because the Member State which notified that planned aid has already paid it without waiting for prior authorisation.
Aluksi on aiheellista todeta, että säännöstössä ei kielletä komissiota tarkastele­masta tukihankkeen soveltuvuutta yhteismarkkinoille pelkästään siitä syystä, että tukihankkeesta ilmoittanut jäsenvaltio on jo suorittanut tuen ennakkohyväk­syntää odottamatta.
It should next be borne in mind that, under Article 1(1) of the Code, aid 'may be considered Community aid and hence compatible with the proper functioning of the common market only if it complies with Articles 2 to 9'.
On syytä muistaa, että säännöstön 1 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan "tukia voidaan pitää yhteisön tukina ja siten yhtenäismarkkinoiden asianmukaisen toiminnan mukaisina vain, jos ne ovat 2[—]9 artiklan määräysten mukaisia".
The purpose of that provision is, by a global reference, to define as 'Community aid' those financial measures planned by Member States which comply 'with Articles 2 to 9' of the Code.
Sanamuodon avulla "yhteisön tuiksi" määritellään yleisesti sellaiset jäsenvaltioiden toteuttamat rahoitustoimenpiteet, jotka ovat säännöstön "2[—]9 artiklan määräysten mukaisia".
It is clear from a reading of Articles 2 to 9 of the Code that many of the provisions they contain do indeed concern the very attributes of the financial measures concerned.
Säännöstön 2—9 artiklaa tarkasteltaessa käy ilmi, että suuri osa näistä mää­räyksistä koskee rahoitustoimenpiteiden erityispiirteitä.
Thus, according to Article 2(1), those measures must be capable of helping to achieve certain objectives.
Säännöstön 2 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteillä on tuettava tiettyjen tavoitteiden toteuttamista.
Similarly, Articles 3 to 7 list several categories of aid which are, by definition, considered compatible with the common market.
Säännöstön 3—7 artiklassa luetellaan useita tukimuotoja, joita pidetään sellai­sinaan yhteismarkkinoille soveltuvina.