natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In January and September 1987, the Commission made a written request to Montorio to comply with the requirements to submit the reports provided for in Article 4.3 of Contract 147.
Komissio suoritti Montoriolle kolmessa erässä vuosina 1987 ja 1988 yhteensä 209 200 000 ITL.
On 8 August 1986, the Commission made an advance payment of ITL 158 400 000 to Montorio.
Komissio teki Euroopan talousyhteisön puolesta 28.7.1986 Montorion kanssa kaksi sopimusta (jäljempänä sopimus 147 ja sopimus 149).
By letter of 3 November 1987, the Commission agreed to Montorio's request for an extension until 31 May 1989 for completion of the work.
Marraskuussa 1988 ja maaliskuussa 1989 komissio katsoi aiheelliseksi muistuttaa Montoriota tämän sopimuksen 147 4.3 kohdan mukaisista velvoitteista.
On 27 January 1987, the Commission called on Montorio to fulfil its obligations under Article 4.3.1 of Contract 149 because Montorio had not submitted within the period prescribed in that provision either the first interim progress report or the statement of expenditure.
Montorio ilmoitti 18.9.1991 päivätyllä kirjeellä, että Cuscianon matkailu- ja asutuskeskus ei toteutuisi alun perin tarkoitetulla tavalla, ja näin ollen alkuperäistä hanketta oli muutettava.
On 3 July 1987, the Commission sent a further reminder to Montorio in a similar letter.
Montorio arvioi, että työt saadaan valmiiksi 31.12.1992.
In November 1988 and March 1989, the Commission was obliged to remind Montorio of its obligations under Article 4.3 of Contract 147.
Sopimuksen kohteena olevan voimalan tarkoituksena on kattaa Cuscianon (Montorion
Termination of the contracts
Sopimusten purku
Contract 147
Sopimus 147
Contract 149
Sopimus 149
In that regard, it is clear from the case-file that the automatic termination pronounced by the Commission pursuant to the termination clause set out in Article 8 of Contract 149, read in conjunction with Article 4.3.1 thereof, and communicated to Montorio by registered letter of 16 March 1988 is well founded in fact and in law.
Sopimuksen 149 mukaan tämän sopimuksen kohteena olevat, 300 kW:n suuruista vesivoimalaa koskevat työt oli saatava valmiiksi viimeistään toukokuussa 1988.
The Commission claims that after granting Montorio several extensions of the time-limits for fulfilling its contractual obligations, it served notice on the municipality by letter of 25 August 1992 to supply it with certain documents not later than 30 September 1992.
Toiseksi on todettava, ettei asiakirjoihin ole liitetty minkäänlaista todistetta, jonka perusteella voitaisiin todeta, että Montorion ne väitteet pitävät paikkansa, joiden mukaan komissio vaati siltä edelleen selvityksiä jopa 25.8.1992 päivätyssä reklamaatiokirjeessä myönnetyn määräajan päättymisen jälkeen.
Reimbursement of the advance payments
Montoriolle suuruisen
Moreover, Montorio replied to that letter by letter of 13 October 1992, so that it cannot claim not to have received it.
Komissio maksoi 158 400 000 ennakkosuorituksen.
Relying on Article 1453 of the Italian Civil Code, the Commission also claims that Montorio should be ordered to pay the sum of ITL 50 000 000 by way of compensation for the damage which the Commission claims to have suffered, by way of waste of human resources and of damage to the credibility of the institution, on account of the breach of the contracts.
Kolmanneksi on mainittava, että komissio väittää, ettei se ole saanut tiettyjä asiakirjoja ja ettei Montorio ole esittänyt selvitystä siitä, että se todella olisi toimittanut nämä asiakirjat komissiolle.
Second, the case-file contains no evidence to establish the truth of Montorio's assertions that the Commission continued to demand reports from it even after the expiry of the time-limit given in the formal notice of 25 August 1992.
Komissio kehotti 27.1.1987 Montoriota noudattamaan sopimuksen 149 4.3.1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska Montorio ei ollut esittänyt ensimmäistä väliselvitystä töiden edistymisestä eikä menoerittelyä kyseisessä määräyksessä asetetussa määräajassa.
Third, the Commission claims that it has not received certain documents and Montorio has not supplied any evidence that it actually sent them to the Commission.
Komissio kehotti 8.1.1988 kuntaa noudattamaan velvoitteitaan.
As regards the alleged misuse of Commission staff, it should be noted that, in respect of the period before the contracts were terminated, the combined provisions of Articles 4.3 and 8 gave the Commission the right to draw the proper inferences in due time as to the other party's failure to honour its contractual undertakings and to bring the contractual relationship to an end, in advance and unilaterally.
Tältä osin on syytä todeta, ettei Montorio ole kiistänyt velvoitettaan toimittaa kyseiset asiakirjat komissiolle, eikä se ole vedonnut siihen, ettei sopimuksen 147 8 kohdassa tarkoitettua purkulauseketta voitaisi soveltaa, jos tätä velvoitetta ei noudateta.
In those circumstances, the Commission cannot expect the defendant to assume liability for damage which is the result of the Commission's own decisions or inaction.
Näin ollen on ilmeistä, että sopimuspuolet ovat pitäneet kyseistä velvoitetta sellaisena olennaisena sopimusvelvoitteena, jonka laiminlyönnin johdosta komissio voi purkaa sopimuksen.
As to the period after the contracts were terminated, it should also be noted that the costs
Koska Montorio ei vastannut näihin kehotuksiin ja muistutuksiin, komissio lähetti sille 16.3.1988 kirjeen, jossa se ilmoitti purkavansa sopimuksen ja vaati sitä palauttamaan 158 400 000 ITL:n taloudellisen tuen korkoineen. Montorio ei palauttanut vaadittuja summia.
In that regard, it must be noted that Montorio has not disputed the obligation incumbent on it to produce those documents to the Commission and has not raised the defence of the inapplicability of the termination clause set out in Article 8 of Contract 147 in the event of nonfulfilment of that obligation. It is thus apparent
Koska on näytetty toteen, että Montorio ei ole täyttänyt kyseistä velvoitetta, komission mainitun purkulausekkeen mukaisesti tekemä sopimuksen purkaminen, joka annettiin Montoriolle tiedoksi 30.11.1992 päivätyllä kirjeellä, oli sekä
incurred by the parties for the purpose of these proceedings cannot as such be regarded as constituting damage distinct from the burden of costs.
vahingoista, jotka sen mielestä käsittivät henkilöstöresurssien tuhlausta ja toimielimen nauttiman arvonannon heikentymistä.
The Court held:
Sopimus 149
The Comune di Montorio al Vomano is ordered to pay to the Commission, under Contracts Nos WE 147/85 and HY149/85: the sum ofTTL 246 000 000, together with interest at the rate of 14.2% calculated from 1 December 1986 until the day on which repayment is fully effected; the sum of LTL 49 200 000, together with interest at the rate of 14.2% calculated from 1 March 1988 until the day on which repayment is putty effected; the sum of LTL 110 800 000, together with interest at the rate of 14.2% calculated from 1 lune 1988 until the day on which repayment is fully effected; the sum of LTL 49 200 000, together with interest at the rate of 14.2% calculated from 1 August 1988 until the day on which repayment is fully effected; the sum of LTL 158 400 000, together with interest at the rate of 14.2% calculated from 1 November 1986 until the day on which repayment is fully effected;
Sen väitteen osalta, joka koskee komission henkilöstöresurssien epätarkoituksenmukaista käyttöä, on todettava, että sopimusten purkua edeltävän ajan osalta sopimusten 4.3 ja 8 kohdan määräykset antoivat komissiolle mahdollisuuden tehdä hyvissä ajoin johtopäätökset siitä, että sen sopimuskumppani oli laiminlyönyt ne velvoitteet, joihin se oli sitoutunut, ja saattaa sopimussuhde yksipuolisesti päättymään ennenaikaisesti. Komissio ei voi siten odottaa vastaajan ottavan vastuuta vahingoista, jotka johtuvat komission omista päätöksistä tai laiminlyönneistä.
The remainder of the action is dismissed;
Vahingon korvaaminen
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 4 February 1999.
Sopimusten purkamisen jälkeisen ajan osalta on myös todettava, että asianosaisille oikeudenkäyntimenettelystä aiheutuneita kuluja ei voida sellaisenaan pitää oikeudenkäyntikuluista erillään korvattavana vahinkona.
(1) Order the Comune di Montorio al Vomano to reimburse to the Commission, in respect of contract No WE-147-85:
1) Commune di Montorio ai Vomano velvoitetaan maksamaan komissiolle sopimusten nro WE 147-85 ja nro HY 149-85 perusteella
ITL 246 000 000, plus interest at 14.2% calculated from 1 December 1986 until the date the sum is paid to the Commission;
246 000 000 TTLzn suuruinen summa 14,2 prosentin suuruisine korkoineen, laskettuna 1.12.1986 lukien siihen asti, kun tämä summa on tosiasiallisesti kokonaan maksettu;
ITL 49 200 000, plus interest at 14.2% calculated from 1 March 1988 until the date the sum is paid to the Commission;
49 200 000 TTL:n suuruinen summa 14,2 prosentin suuruisine korkoineen, laskettuna 1.3.1988 lukien siihen asti, kun tämä summa on tosiasiallisesti kokonaan maksettu;
ITL 110 800 000, plus interest at 14.2% calculated from 1 June 1988 until the date the sum is paid to the Commission;
110 800 000 ITL:n suuruinen summa 14,2 prosentin suuruisine korkoineen, laskettuna 1.6.1988 lukien siihen asti, kun tämä summa on tosiasiallisesti kokonaan maksettu;
ITL 49 200 000, plus interest at 14.2% calculated from 1 August 1988 until the date the sum is paid to the Commission.
49 200 000 TTL:n suuruinen summa 14,2 prosentin suuruisine korkoineen, laskettuna 1.8.1988 hikien siihen asti, kun tämä summa on tosiasiallisesti kokonaan maksettu;
(2) Order the Comune di Montorio al Vomano to reimburse to the Commission, in respect of contract No ΗΎ-149-85, ITL 158 400 000, plus interest at 14.2% calculated from 1 November 1986 until the date the sum is paid to the Commission.
Julkisasiamies N. Fenneliv on esittänyt ratkaisuehdotuksensa kolmannen jaoston istunnossa 4 päivänä helmikuuta 1999.
(3) Order the Comune di Montorio al Vomano to pay the costs.
(Suomenkielistä käännöstä ei ole vielä saatavissa.)
Preliminary ruling (Directive 92/81/EEC — Harmonisation of the structures of excise duties on mineral oiL· -Mineral oils supplied for use as aviation fuel for purposes other than private pleasure flying — Exemption from the harmonised duty) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu Direktiivi 92181¡ETY—Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistaminen Kivennäisöljyt, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineina muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa — Vapautus yhdenmukaistetusta valmisteverosta (viides jaosto) päätöksestä länsrätten i
By order of 3 September 1997, the Länsrätten i Dalarnas län (County Administrative Court, Dalarna) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC (ex Article 177) three questions on the interpretation of Article 8(1) of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992.
Länsrätten i Dalarnas län on esittänyt 3.9.1997 tekemällään päätöksellä kolme ennakkoratkaisukysymystä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ΕΤΎ 8 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
By decision of that court in respect of certain periods and by decision of the tax authorities in respect of other periods, Braathens was granted a deferment of payment of the tax owing to the uncertainty of the outcome of the main proceedings.
Braathens sai lykkäystä veron maksamiseen ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen ja veronviranomaisen eri ajanjaksoja koskeneilla päätöksillä sillä perusteella, että pääasian lopputulos oli epäselvä.
By decision of 12 June 1997, the Riksskatteverket (National Tax Board) was substituted for the Skattemyndigheten i Dalarnas län in the main proceedings.
Riksskatteverket (kansallinen veroviranomainen) alkoi 12.6.1997 tehdyllä päätöksellä käyttää puhevaltaa asiassa Skattemyndigheten i Dalarnas länin sijaan.
Those questions were raised in proceedings brought by Braathens Sverige AB (formerly Transwede Airways AB, hereinafter 'Braathens') against the Swedish tax administration in relation to the payment in respect of periods between January 1995 and June 1996 of a national environmental protection tax on domestic commercial aviation.
Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Braathens Sverige AB (aikaisemmalta nimeltään Transwede Airways AB, jäljempänä Braathens) sekä Ruotsin verohallinto ja joka koskee kaupalliseen kotimaan lentoliikenteeseen kohdistuvan kansallisen ympäristöveron maksamista tammikuun 1995 ja kesäkuun 1996 väliseltä ajanjaksolta.
In the proceedings before the national court, the parties disagree as to whether the tax at issue falls within the scope of Directive 92/81, whether that directive has direct effect and whether it is possible to subdivide the tax into one part which is in conformity with Community law and another which is not.
Skattemyndigheten i Kopparbergs län (jäljempänä veroviranomainen) velvoitti useissa verotuspäätöksissään Braathensin maksamaan vuoden 1988 lain, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 §:ssä säädetyn veron tammikuun 1995 ja kesäkuun 1996 väliseltä ajanjaksolta.
The national court considers that doubts exist as to how those issues should be resolved and has stayed proceedings
Nämä verotuspäätökset vahvistettiin Braathensin niistä tekemän oikaisuvaatimuksen johdosta 15.8.1996 tehdyllä veroviranomaisen päätöksellä.
The Skattemyndigheten i Kopparbergs Iän (hereinafter 'the tax authorities') served several notices of assessment requiring Braathens to pay the tax provided for in Article 6 of the 1988 Law, as amended, in respect of periods between
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on katsonut, että näihin kysymyksiin annettava vastaus on epäselvä, ja se on siksi päättänyt lykätä asian käsittelyä esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle useita ennakkoratkaisukysymyksiä.
The first and third questions at issue in this case is incompatible with the harmonised tax system introduced by the abovementioned directives.
Ensimmäinen ja toinen ennakkoratkaisukysymys mainituilla direktiiveillä käyttöön otetun yhdenmukaistetun valmisteverojärjestelmän kanssa.
To allow the Member States to levy another indirect tax on products which, as in this case, must be exempted from harmonised excise duty under Article 8(l)(b) of Directive 92/81 would render that provision entirely ineffective.
Mikäli jäsenvaltiot saisivat kantaa jotain muuta välillistä veroa sellaisista nyt kyseessä olevan kaltaisista tuotteista, jotka on vapautettava yhdenmukaistetusta valmisteverosta direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, tämä poistaisi kyseiseltä säännökseltä sen tehokkaan vaikutuksen.
It should be noted at the outset that, according to settled case-law, it is not for the Court, in the context of Article 234 EC, to determine whether national provisions are compatible with Community law.
Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole 234 EY artiklassa tarkoitetuissa asioissa ratkaista sitä, ovatko kansalliset säännökset ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.
However, the Court may provide the national court with all the criteria for the interpretation of Community law which may enable it to assess whether those provisions are so compatible in order to give judgment in the proceedings before it.
Yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin esittää kansalliselle tuomioistuimelle kaikki sellaiset yhteisön oikeuteen kuuluvat tulkintaan liittyvät seikat, jotka saattavat auttaa kansallista tuomioistuinta sen arvioidessa tätä yhdenmukaisuutta sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa.
By its second question the national court asks whether, if Question 1 is answered in the affirmative, Article 8(l)(b) of the Mineral Oils Directive can be regarded as having direct effect, so that the provision can be relied on by an individual against a State authority before a national court?
Näin ollen ensimmäinen ja kolmas kysymys on ymmärrettävä siten, että kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko sen kaltainen vero, joka kohdistuu kaupallisiin kotimaanlentoihin Ruotsissa ja joka lasketaan sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat käytetyn konetyypin polttoaineen kulutusta sekä hiilivety- ja typpioksidipäästöjä sen keskimääräisesti lasketun lentomatkan aikana, direktiivin 92/8l/ETY 8 artiklan 1 kohdan vastainen.
In those circumstances, by its first and third questions the national court must be deemed to be asking, essentially, whether Article 8(1) of Directive 92/81 precludes the collection of a tax such as that levied on Swedish domestic commercial aviation which is calculated by reference to data on fuel consumption and emissions of hydrocarbons and nitric oxide during an average flight by the type of aircraft used.
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, on selvitettävä, voidaanko kivennäisöljyjä koskevan direktiivin 8 artiklan 1 kohdan b alakohdalla katsoa olevan välitön oikeusvaikutus siten, että yksityiset oikeussubjektit voisivat vedota tähän säännökseen valtion viranomaisia vastaan kansallisissa tuomioistuimissa?
It must be observed that the tax at issue is calculated on the basis of data supplied by the national civil aviation authority on fuel consumption and emissions of hydrocarbons and nitric oxide by the relevant type of aircraft on an average flight.
On todettava, että riidanalainen vero on laskettu niiden tietojen perusteella, jotka kansallinen siviili-ilmailuhallinto on antanut tietyn lentokonetyypin polttoaineen kulutuksesta ja hiilivety- ja typpioksidipäästöistä sen keskimääräisen lentomatkan aikana.
It is clear from the case-law of the Court that wherever the provisions of a directive appear, as far as their subject-matter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, those provisions may, in the absence of implementing measures adopted within the prescribed period, be relied upon as against any national provision which is incompatible with the directive or in so far as the provisions define rights which individuals are able to assert against the State.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että tapauksissa, joissa direktiivin säännökset sisältönsä osalta vaikuttavat olevan ehdottomia ja riittävän täsmällisiä, niihin voidaan vedota kaikkia direktiivin kanssa ristiriidassa olevia kansallisia säännöksiä vastaan, kun toimenpiteitä direktiivin täytäntöönpanemiseksi ei ole toteutettu määräajassa. Yksityiset oikeussubjektit voivat myös vedota kyseisiin säännöksiin, siltä osin kuin niissä määritellään oikeudet, joihin voidaan vedota suhteessa valtioon.
Although Directive 92/81 allows the Member States a varying degree of latitude in implementing certain of its provisions, individuals may not for that reason be denied the right to rely on any provisions which, owing to their particular subject-matter, are capable of being severed from the general body of provisions and applied as such.
Vaikka direktiivissä 92/81/ETY jätetään jäsenvaltioille jonkin verran harkintavaltaa tiettyjen tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanon suhteen, yksityisiltä ei kuitenkaan voida evätä oikeutta vedota niihin tämän direktiivin säännöksiin, jotka tavoitteensa vuoksi voidaan irrottaa kokonaisuudesta ja joita voidaan siksi soveltaa sellaisenaan.
By virtue of Article 1(1), Directive 92/12 is concerned with products subject to excise duties and other indirect taxes which are levied, even if indirectly, on the consumption of such products.
Direktiivin 92/12/ETY 1 artiklan 1 kohdan mukaan siinä tarkoitetaan valmisteveron ja muiden välittömästi tai välillisesti tuotteiden kulutukseen kohdistuvien välillisten verojen alaisia tuotteita.
Moreover, as Braathens and the Commission have correctly pointed out, there is a direct and inseverable link between fuel consumption and the polluting substances referred to in the 1988 Law which are emitted in the course of such consumption, so that the tax at issue, as regards both the part calculated by reference to the emissions of hydrocarbons and nitric oxide and the part determined by reference to fuel consumption, which relates to carbon dioxide emissions, must be regarded as levied on consumption of the fuel itself for the purposes of Directives 92/12 and 92/81.
Kuten Braathens ja komissio ovat perustellusti tuoneet esille, polttoaineen kulutuksen ja vuoden 1988 laissa tarkoitettujen, tämän kulutuksen yhteydessä ilmaan pääsevien saastuttavien aineiden välillä on suora ja erottamaton yhteys, minkä vuoksi riidanalaisen veron on katsottava kohdistuvan juuri polttoaineen kulutukseen direktiiveissä 92/12/ETY ja 92/81/ΕΤΎ tarkoitetulla tavalla sekä hiilivety- ja typpioksidipäästöjen perusteella lasketun veron osan että sen osan perusteella, joka määritellään polttoaineen kulutus huomioon ottaen ja joka kohdistuu hiilidioksidipäästöihin.
That is the position here. Article 8(l)(b) of Directive 92/81 imposes on the Member States, first, the clear and precise obligation not to levy the harmonised excise duty on fuel used for the purpose of air navigation other than private pleasure flying.
Direktiivin 92/81/ΕΤΎ 8 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vero ei ole yhteensopiva edellä
In that connection, it is clear from Article 8(l)(b) of Directive 92/81 that a tax of the kind
Direktiivin 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa jäsenvaltioille asetetaan yhtäältä selkeä ja täsmällinen velvollisuus vapauttaa
granted by the Member States 'under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of such exemptions and of preventing any evasion, avoidance or abuse', cannot detract from the unconditional nature of the obligation imposed by that provision to grant exemption.
Toisaalta 8 artiklan 1 kohdan johdantolauseessa, jonka mukaan jäsenvaltiot määräävät vapautuksista "edellytyksin, jotka jäsenvaltioiden on vahvistettava verovapautuksien oikean ja selkeän soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen tai muiden väärinkäytösten estämiseksi", jäsenvaltioille annettu harkintavalta ei voi saattaa tässä säännöksessä säädetyn, verosta vapauttamista
In those circumstances, the obligation to exempt from the harmonised excise duty the fuel used for the purpose of air navigation other than private pleasure flying is sufficiently clear, precise and unconditional to confer on individuals the right to rely on it in proceedings before national courts with a view to contesting national rules that are incompatible with it.
Velvollisuus vapauttaa yhdenmukaistetusta valmisteverosta moottoripolttoaine, jota käytetään muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa, on riittävän selkeä, täsmällinen ja ehdoton, jotta yksityinen oikeussubjekti voi vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa riitauttaakseen tämän velvollisuuden kanssa ristiriidassa olevan kansallisen säännöksen.
Article 8(1) of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils precludes the collection of a tax of the kind at issue in this case, which is levied on domestic commercial aviation and is calculated by reference to data on fuel consumption and emissions of hydrocarbons and nitric oxide during an average flight by the type of aircraft used
Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vero, joka koskee kaupallista kotimaan lentoliikennettä ja joka lasketaan sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat käytetyn konetyypin polttoaineen kulutusta sekä hiilivety- ja typpioksidipäästöjä sen keskimääräisesti lasketun lentomatkan aikana, on direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan vastainen.