natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At first sight, the relatively good performance of the Finnish labour market was particularly salient in the second half of the 1980s, when the gap in the unemploy­ment rate as against the EU average (lower unemploy­ment in Finland) rose to an all-time high of 4.4 percent­age points (see Table 7).
Ylimalkaisesti arvioiden Suomen työmarkkinat kehit­tyivät verraten myönteisesti 1980­luvulla ja erityisesti sen jälkipuoliskolla, jolloin ero Suomen ja nykyisten EU­maiden keskimääräisen työttömyysasteen välillä nousi ennätyslukemiin eli 4,4 prosenttiyksikköön (tau­lukko 7).
However, a number of pressures for structural change and others stemming from macroeconomic disequilibrium were looming behind that relatively good employment/unemployment perfor­mance.
Näennäisesti suotuisassa työllisyyskehityk­sessä piili kuitenkin rakennemuutosten tarpeen ja talou­den epätasapainon vuoksi voimakkaita paineita.
Throughout the 1980s, the continuous (albeit small) rise in total employment was due to the steady increase in employment in the public sector, whereas, in spite of the strong economic growth, employment in the private sec­tor experienced a slight but steady downward trend, after a similar downward path in the 1970s (see Graph 17).
Kokonaistyöllisyyden jatkuva (tosin vähäinen) lisäänty­minen koko 1980­luvun ajan johtui julkisen hallinnon työpaikkojen määrän tasaisesta kasvusta, kun taas voi­makkaasta talouskasvusta huolimatta yksityisen sekto­rin työpaikat vähenivät hiljalleen, mikä oli jatkoa jo 1970­luvulla alkaneelle suuntaukselle (kuvio 17).
First, the rural population, which was very large until the 1960s, has continually declined since the end of the 1950s.
Yksityisen sektorin työllisyyskehityksessä vallitsi 1980­luvun loppuun asti kaksi vastakkaista suuntausta.
Employment in agriculture and forestry has steadily fallen, whereas the average farm size has grown in a quest for higher productivity. Despite the remarkable increase in industrial production, employ­ment in manufacturing, mining and energy production has also been declining (see Graph 18).
Vaikka suljetun sektorin (palvelujen markkinatuotanto ja rakentaminen) työllisyys nousi, avoimen sektorin (teollisuus­ ja kaivannaistoiminta, energiahuolto, maa­ja metsätalous) työllisyyden voimakkaan vähenemisen
Second, in the late 1980s the economy was not on an equilibrium path, which can be illustrated by a number
Ensinnäkin maaseutuväestö, jonka osuus kokonaisväes­töstä oli varsin suuri vielä 1960­luvulla, on pienentynyt jatkuvasti 1950­luvun lopusta lähtien.
The developments in private sector employment until the end of the 1980s were made up of two different trends.
Maa­ ja metsäta­louden työpaikat ovat vähentyneet tasaisesti, ja tuotta­vuuden lisäyspaineiden vuoksi keskimääräinen maatila­koko on kasvanut.
Whereas employment was on the rise in the nontradable sector (market services and construction), it decreased on the whole because of the clear falling trend in the tradable sectors (manufacturing, mining and energy, and agriculture and forestry) (see Graph 18).
Vaikka teollisuustuotanto on lisään­tynyt huomattavasti, työpaikat ovat vähentyneet myös teollisuus­ ja kaivostoiminnan sekä energiahuollon alalla (kuvio 18).
Graph 17: Employment by sector, 1970-97
Kuvio 17: Työllisyys sektoreittain vuosina 1970­1997
Government
Julkinen hallinto
Manufacturing, mining and energy
Teollisuus­ja ka ivannai stoi minta sekä energiahuolto
Agriculture and forestry
Maa­ja metsätalous
Graph 19: Public employment by activity in Finland, 1975-97
Kuvio 19: Julkisen sektorin työvoima Suomessa toimialoittain vuosina 1975­1998
Real estate, transport and other community and personal services
Kiinteistöpalvelut, kuljetus, muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut
The shedding of labour in the tradable sector reflected the need for structural restructuring stemming from increasing international competition and the real appre­ciation of the exchange rate (see Annex 3) (').
vuoksi kokonaistyöllisyys laski (kuvio 18). Työpaikkojen väheneminen avoimella sektorilla johtui kansainvälisen kilpailun kiristymisestä sekä markan reaalisesta vahvistumisesta (') (ks. liite 3).
Public employment has increased most rapidly in the health and social work sectors (see Graph 19 and Table 8), both providing services that could alternatively be produced and purchased privately.
Julkisen sektorin työpaikat ovat lisääntyneet nopeimmin terveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen alalla (kuvio 19 ja taulukko 8).
The specific features of the welfare state in Finland include, in addition to sizeable transfers, public provision of many services that in most EU countries are produced and financed by
Suomen hyvinvointimallin erityispiir­teisiin kuuluu suurten tulonsiirtojen lisäksi se, että julki­nen sektori hoitaa näiden alojen palvelut, joiden tuotan­nosta ja rahoituksesta vastaa monissa EU­maissa yksi­tyinen sektori. Siksi kaikille teollisuusmaille ominainen
Average annual employment changes by sector m
Työllisyyden keskimääräiset vuosimuutokset toimialoittain
Private sector
Julkinen sektori
Administration and defence
Julkinen hallinto ja maanpuolustus
The Finnish labour market the private sector. Thus, the trend of an increasing employment share in the services sector, observable in all industrialised countries, shows up in Finland partly through a rise in employment in the public sector.
Työmarkkinat palvelutyöpaikkojen lisääntyminen on näkynyt Suomessa osaksi julkisen sektorin työllisyyden kas vuna.
Single persons without children, those not entitled to the earnings related unemployment benefits and entrants to the labour market faced the most acute difficulties.
Koska rahoituslaitoksilla ei omien maksuvalmiusongelmiensa vuoksi ollut mahdollisuuksia tulla asiakkaitaan vastaan, pahimmin velkaantuneet joutuivat realisoimaan omaisuutensa.
The problem of negative equity became a major issue in the Finnish housing market, heavily dominated by owner-occupied housing.
Negatiivisesta pääomasta tuli suuri ongelma Suomen vahvasti omistusvoittoisilla asuntomarkkinoilla.
This contributed to relatively cautious behaviour in the housing market for some time even after the end of the recession.
Tämä selittää osaltaan asuntomarkkinoilla vielä jonkin aikaa taantuman päättymisen jälkeen vallinnutta varovaisuutta. suutta.
Economic growth came to a halt in 1990 and unemployment soared. As a consequence, unemployment became a mass phenomenon.
Talouskasvu pysähtyi vuonna 1990 ja työttömyys lisääntyi räjähdysmäisesti.
During the early years of the recession, the hiring rate was very low and the job turnover fell remarkably.
Taantuman alkuvuosina uusien työntekijöiden palkkaus oli hyvin vähäistä ja työpaikan vaihtaminen harvinaista.
Unemployment spells became long and a substantial share of the people without a job faced severe social and economic difficulties. These were also much aggravated by the rising mortgage debt payments due to the excessive indebtedness during the boom years (see Annex 4).
Työttömyysjaksot pitkittyivät ja huomattava osa työttömistä joutui vakaviin sosiaalisiin ja taloudellisiin vaikeuksiin, joita korkeasuhdanteen aikaiseen ylivelkaantumiseen liittyvien asuntolainakustannusten nousu pahensi entisestään (ks. liite 4).
Although the after-tax social security replacement ratios were generally quite high for workers with families, many households faced severe liquidity problems.
Vaikka työttömyysturva korvasi perheellisten nettoansiot melko hyvin, monilla kotitalouksilla oli suuria maksuvalmiusongelmia.
The bulk of the labour shedding fell on the private sec tor, in contrast with a much less accentuated employ ment reduction in the public administration (see Graph 17).
Työpaikat vähenivät eniten yksityisellä sektorilla, kun sen sijaan julkisen hallinnon piirissä työllisyyden lasku oli huomattavasti vähäisempää (kuvio 17).
Within the private sector, the largest absolute reduction occurred in the services sector (see Graph 20), although the relative decline in construction was
Yksityisellä sektorilla työpaikat vähenivät lukumääräisesti eniten palvelualoilla (kuvio 20), vaikka rakennusalan työllisyys laski suhteellisesti vielä enemmän (').
Graph 20: Cumulative change in employment by industries, 1989-97
Kuvio 20: Työllisyyden muutos toimialoittain vuosina 1989-1997
The yearly average unemployment rate then peaked at 18.4 % (revised national data).
Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä myysaste oli 18,4 prosenttia (korjattujen kansallisten tilastojen mukaan).
even larger ('). Agricultural employment has decreased quite constantly at a rate of 10 000 jobs per year since the 1970s, reflecting a structural longterm change.
asti varsin tasaisesti 10 000:n vuosivauhtia, mikä osoittaa, että kyseessä on pitkäaikainen rakennemuutos.
At the same time, farm size and agricultural output have increased, leading to a substantial rise in farmers' average income.
Samalla maatilakoko ja maataloustuotanto ovat lisääntyneet ja maanviljelijöiden keskimääräiset tulot ovat nousseet huomattavasti.
Employment in services and manufacturing fell more rapidly than in construction and the public sector, where the number of employees continued to grow in 1990.
Työllisyyden lasku palvelusektorilla ja teollisuudessa oli jyrkempää kuin rakennusalalla ja julkisella sektorilla, joilla työntekijöiden lukumäärä kasvoi vielä vuonna 1990.
In 1990, the only increase in employment in the services sector happened in the 'real estate, renting and business services' industry, reflecting the last phase of the boom of the late 1980s.
Tuolloin 1980luvun korkeasuhdanteen jälkimainingeissa ainoat palvelualat, joilla työpaikat vielä lisääntyivät, olivat kiinteistö- ja vuokrauspalvelut sekä liike-elämän palvelut.
Since then, unemployment has been declining steadily, whereas employment has increased in all major sectors of the economy, agriculture being the major exception.
Sen jälkeen työttömyysaste on vähitellen laskenut ja työllisyysaste on noussut kaikilla talouden päälohkoilla paitsi maataloudessa.
Between 1994 and 1997, employment rose by 100 000 people (a cumulated rate of 5.2 %).
Vuosina 1994—97 työllisyyden lisäys oli noin 100 000 henkeä (kokonaislisäys 5,2 %).
The bulk of new jobs (46 % of the total) were created in services.
Eniten uusia työpaikkoja (46 % kokonaismäärästä) syntyi palvelusektorilla.
The fastest job-creating industries have been construction and manufacturing.
Teollisuudessa työpaikkojen lisääntyminen oli nopeinta rakennustoiminnassa ja tehdasteollisuudessa.
Employment in construction increased by an impressive cumulated rate of 18.7 % in these three years (21 900 jobs, of which more than a half in 1997) and manufacturing by 7.9 % (29 400 new jobs).
Työllisyysaste nousi kolmen vuoden aikana peräti 18,7 prosenttia rakennusalalla (21 900 uutta työpaikkaa, joista yli puolet syntyi vuonna 1997) ja 7,9 prosenttia tehdasteollisuudessa (29 400 uutta työ paikkaa).
In turn, employment in the general government sector increased at a pace (cumulated 5.4 %) higher than the total economy, although lower than the much smaller private services sector (9.7 % of cumulated growth, corresponding to 20 000 additional jobs).
Samaan aikaan julkisen sektorin työllisyys (kokonaislisäys 5,4 %) nousi nopeammin kuin koko maan työllisyys keskimäärin, vaikkakin hitaammin kuin paljon pienemmän yksityisen palvelualan työllisyys (kokonaislisäys 9,7 % eli 20 000 uutta työpaikkaa).
In turn, in agriculture and manufacturing, the recession compounded the previous trends of labour reducing.
Vuonna 1991 työllisyys laski kaikilla toimialoilla julkista hallintoa lukuun ottamatta.
In manufacturing, the largest absolute job losses took place in the production of textiles and transport equipment.
Seuraavana vuonna toteutettujen säästötoimenpiteiden vuoksi myös julkisen sektorin työllisyys alkoi vähetä.
This can be partly attributed to the fact that the collapse of the trade with the Soviet Union hit both sectors very sharply.
Laskusuuntaus jatkui vuoteen 1994 asti.
However, in the case of the textile industry, this just accentuated a longterm trend of falling employment: between 1975 and 1993, this industry lost three quarters of its employ ment, i.e. some 60 000 jobs.
Viidessä vuodessa katosi yhteensä noin 450 000 työpaikkaa eli vähennys vuodesta 1989 oli 19 prosenttia.
Despite the ongoing improvement in employment since 1995, particularly in the two last years, its level is still much lower than in the period prior to the recession, in sheer contrast with the level of output.
Vaikka työllisyystilanne on parantunut vuodesta 1995 varsinkin kahden viime vuoden aikana, työllisyysaste -toisin kuin tuotannon määrä - on edelleen selvästi alempi kuin ennen taantumaa.
Indeed, whereas in 1997 GDP was 6.8 % higher than in 1990, total employment was still nearly 15 % lower than in 1989.
Vuonna 1997 BKT oli 6,8 prosenttia suurempi kuin vuonna 1990, mutta samaan aikaan kokonaistyöllisyysaste oli melkein 15 prosenttia alempi kuin vuonna 1989.
This shows that unemployment reacts asymmetrically in upturns and downturns and that the GDP threshold for employment creation in Finland has been relatively high (close to 3 %).
Tämä osoittaa, että työttömyysasteen muutokset eivät seuraa symmetrisesti suhdannevaihteluita, ja että uusien työpaikkojen syntyminen edellyttää Suomessa varsin suurta BKT:n kasvua (lähes 3 %).
These elements, compounded with other features of the Finnish labour market, for example very high jobless rates among youngsters and the lowskilled, low parttime work especially among women, and a high incidence of longterm unemployment, par ticularly among those over 45 years (2), hint that there are indeed elements of structural rigidity in the Finnish labour market.
Näistä ja muista Suomen työmarkkinoiden erityispiirteistä (nuorten ja kouluttamattomien työntekijöiden erittäin korkea työttömyys, osa-aikatyön vähäinen osuus varsinkin naisten keskuudessa sekä erityisesti yli 45-vuotiaiden pitkäaikaistyöttömien suuri määrä (')) voidaan päätellä, että Suomen työmarkkinat todellakin kärsivät rakenteellisesta jäykkyydestä.
Whereas rigidities in the labour market may affect job creation in all sectors, their impact is likely to be more pervasive in the services sector.
Vaikka työmarkkinoiden jäykkyys voi vaikeuttaa työ paikkojen syntymistä kaikilla aloilla, sen vaikutus on todennäköisesti suurin palvelualoilla.
This is because of its higher labour intensity and the lower wages in some
Tämä johtuu palvelujen työvoimavaltaisuudesta ja siitä, että joillakin palvelualan lohkoilla palkat ovat pienet ja kouluttamattoman työvoiman osuus on siten suuri. Seuraavassa
) In 1997. the unemployment rate of people aged 15 to 24 years was 24.8 %, while that for people with less than upper secondary education was 21 %, compared with an overall unemployment rale of 14 %.
(') Vuonna 1997 15-24-vuotiaiden työttömyysaste oli 24,8 % ja enintään alemman keskiasteen koulutuksen saaneiden työttömyysaste 21 %, kun kokonaistyöttömyysaste oli 14 %.
In the same year, part-lime work accounted for 4.8 9c of total employment and 10.2 9c among women, compared with OECD averages of 6.6 9c and 26.5 %.
Samana vuonna osa-aikatyön osuus koko työllisyydestä oli 4,8 % ja naisten työllisyydestä 10,2 % koko OECD:n keskiarvojen ollessa 6,6 % ja 26,5 %.
Finally, in 1997, 50.4 9c of the total unemployed were out of work for more than six months and 31.1 9c for more than one year.
Vuonna 1997 50,4 % kaikista työttömistä oli ollut työttöminä pitempään kuin kuuden kuukauden ajan ja 31.1 % yli vuoden ajan.
Source: OECD (1998).
Lähde: OECD, 1998.
The Finnish labour market expanded their share in the household consumption bas­ket and in production and employment (see Graph 22).
Työmarkkinat luvussa tarkastellaan lähemmin joitakin Suomen palve­lusektorin erityispiirteitä.
However, despite strong demand growth, the profitabil­ity of the Finnish services sector dived during the late 1980s (see Graph 23), squeezed by too high wage increases, and reached a low in 1991.
sien kokonaiskulutuksesta, tuotannosta ja työllisyydestä nousi (kuvio 10).
3.2. ... then, with the recession, employment plummeted, as in the face of downward wage rigidity the adjustment fell on the volume of labour
3.1 Ennen taantumaa palveluelinkeinojen työllisyys nousi, mutta suuret palkankorotukset nakersivat kannattavuutta
The demand for services (') developed very positively before the recession.
Palvelujen kysynnän (') kehitys oli erittäin suotuisaa taantumaa edeltävinä vuosina.
In addition, employment increased as the growth of output exceeded that of productivity (see Graph 21).
Työllisyyskin lisääntyi, kun tuotannon kasvu ylitti tuottavuuden nousun (kuvio 9).
In this period, private services
Tänä aikana yksityisten palvelujen osuus kotitalouk­
The sharp fall in demand during the recession would have called for a downward adjustment in wages to allow companies to restore their profitability.
Kysynnän vähetessä jyrkästi taantuman aikana yritysten olisi pitänyt voida alentaa palkkoja säilyttääkseen kan­nattavuutensa.
Otherwise this would be recouped through quantities rather than prices (2).
Koska tämä ei onnistunut, ne joutuivat hintojen alentamisen sijasta karsimaan työntekijöiden määrää (2).
In the case of Finland, the depressed labour
Suomessa työvoiman heikko kysyntä johti
J (financial intermediation). K (real estate, renting and business services), M (education).
(2) Työn osuus arvonlisäyksestä voidaan esittää muodossa wL/Qp, missä w on tuntipalkka, L työtuntien määrä, Q yrityksen kokonaistuotanto ja ρ
N (heath and social work) and O (other community, social and personal services) arc classified as private services.
) Tässä tutkimuksessa yksityisiksi palveluiksi luetaan kansallisen toimialaluokituksen mukaiset pääluokat G (tukku­ ja vähittäiskauppa), H (majoitus­ ja ravitsemustoiminta), I (kuljetus, varastointi ja tietoliikenne), J (rahoitustoiminta), K (kiinteistö­, vuokraus­ ja tutkimuspalvelut), M (koulutus), N (terveydenhuolto­ ja sosiaalipalvelut) ja O (muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut).
When referring to the consumption of services, national accounts figures for the final consumption expenditure of households in the domestic market are used.
Palveluiden kulutusta koskevat tiedot perustuvat kansallisiin tilastoihin kotimaanmarkkinoiden lopullisista kulutusmenoista.
L the amount of labour, Q the firm's output and ρ the producer's price.
tuottajahinta.
An adjustment of profits through lower labour costs can be attained either through lower real producers" wages (w/p) or higher productivity (Q/L). which, in tum, may be reached through a lower employment level.
Työvoimakustannusten supistaminen kannattavuuden korjaamiseksi voidaan toteuttaa joko alentamalla tuottajan reaalipalkkoja (w/p) tai nostamalla tuottavuutta (Q/L), mikä on puolestaan mahdollista työvoimaa vähentämällä.
Graph 21: Breakdown of the change in private services production, 1975-97
Kuvio 21: Muutokset yksityisen sektorin palvelutuotannossa vuosina 1975­1997
— Production — Production per hour — Hours per worker — Number of workers
— Tuotannon määrä — Tuottavuus — Tehdyt työtunnit keskimäärin — Työntekijöiden lukumäärä
Graph 22: Services shares in employment and in consumption, 1975-97
Kuvio 22: Palvelujen osuus työllisyydestä ja kulutuksesta vuosina 1975­1997
Consumption share, current prices
Osuus kulutuksesta käypiin hintoihin
Consumption share, 1990 prices
Osuus kulutuksesta vuoden 1990 hintoihin
The Finnish labour market businesses, which are particularly represented in services, were hit more severely by the depreciation of the markka than bigger companies in other sectors.
Yksi syy palvelusektorin työllisyyden romahtamiseen taantuman aikana oli se, että pienyritykset, joita palve­lualoilla on erityisen paljon, kärsivät markan arvon ale­nemisesta enemmän kuin muiden toimialojen suurem­mat yritykset.
Indeed, not only SMEs got a higher degree of foreign-denominated debt, but they were greatly hit by the collapse of the savings banks, like the savings bank group (which provided credit particularly to SMEs in the domestic sectors and expanded lending substantially more than other banks; see Annex 4 for more details).
Sen lisäksi, että pk­yritysten valuutta­määräiset velat kasvoivat, säästöpankkiryhmän romah­dus oli niille kova isku (säästöpankit olivat myöntäneet erityisesti kotimaan markkinoilla toimiville pk­yrityk­sille luottoja ja laajentaneet luotonantoaan huomatta­vasti enemmän kuin muut pankit; tätä käsitellään yksi­tyiskohtaisemmin liitteessä 4).
demand translated into a sharp fall in employment (see Graph 20), as the economy adjusted through quantities rather than through wages and prices.
3.3 Kannattavuuden elpyessä työllistämisen edellytykset paranivat työllisyyden jyrkkään laskuun (kuvio 8), kun talouden sopeutuminen johti palkkojen ja hintojen alenemisen sijasta työpaikkojen määrän vähenemiseen.
Indeed, as Graph 24 shows, nominal wages and prices in the services sector rose continuously between 1990 and 1993.
Kuten kuviosta 12 käy ilmi, palvelusektorin nimellispalkat ja ­hinnat nousivat jatkuvasti vuosina 1990­93.
In 1991, nominal wages rose faster (7 %) than service output prices (4 %) and real wages (3 %) faster than productivity (1 %).
Vuonna 1991 nimellispalkat nousivat nopeammin (7 %) kuin palvelujen tuottajahinnat (4 %) ja reaalipalkat nousivat nopeammin (3 %) kuin tuottavuus (1 %).
The real consumer's wage (') fell in 1992 and 1993 but this could only offset the rise of 1991.
Kuluttajan reaalipalkka (') aleni vuosina 1992 ja 1993, mutta yhteensä vain saman verran kuin se oli noussut vuonna 1991.
The adjustment to the sharp contraction in demand hence fell entirely on labour quantities, leading to a fall of about 20 % in services employment which allowed for a sharp rise in productivity and a fall in the share of labour in value added.
Kysynnän äkillinen supistuminen vaikutti siten yksinomaan työn määrään, mikä johti noin 20 prosentin vähennykseen palvelualojen työllisyydessä.
A better alternative would have been an adjustment based more on lower wages and prices which would have allowed for lower falls in output and employment, but that would have required wages and prices to respond more flexibly to excess supply.
Parempi sopeuttamiskeino olisi ollut palkkojen ja hinto­jen alentaminen, jolloin tuotanto ja työllisyys olisivat kärsineet vähemmän.
Another reason for the sharp fall in employment in services during the recession period was the fact that small
Toisaalta tällöin olisi vaadittu suurempia palkka­ ja hintajoustoja vastauksena ylitar­jontaan.
During the recession of the early 1990s, the share of services in households' final consumption continued to grow, from 39.3 % in 1989 to 45.5 % in 1993, and households' consumption expenditure on services, measured in real terms, diminished only slightly.
Taantuman aikana 1990­luvun alkupuolella palvelujen osuus kotitalouksien loppukulutuksesta nousi edelleen: vuonna 1989 palvelujen osuus oli 39,3 prosenttia ja vuonna 1993 jo 45,5 prosenttia.
However, the demand for services by the other sectors of the economy contracted remarkably.
Samaan aikaan kotita­louksien reaaliset palvelumenot pienenivät vain hiukan.
As a result, services production fell by about 10 % and employment by about 20 %.
Palveluiden kysyntä talouden muilla lohkoilla supistui kuitenkin niin paljon, että palvelujen kokonaistuotanto laski noin 10 prosenttia ja palvelusektorin työllisyys noin 20 prosenttia.
In 1996, value added in the services-producing sectors was at the same level as at the end of the
Palveluilla tuotettu arvonlisäys oli
(') Nominal wage deflated by the consumer price index.
(') Kuluttajahintaindeksillä deflatoitu nimellispalkka.
Graph 24: Services sector wages, prices, productivity and real wages (CPI deflator), 1989-97
Kuvio 24: Palvelusektorin palkat, hinnat, tuottavuus ja reaalipalkat ( KHI­deflaattori) vuosina 1989­1997
Real producer's wage per output unit Hourly wages Prices — Productivity Real consumer's wage
Kuluttajan reaalipalkka tuotantoyksikköä kohti Tuntipalkka Hinnat Tuottavuus Kuluttajan reaalipalkka
1980s and some 70 % higher than in 1975. However, the number of jobs had been reduced to its level of the mid­1970s.
Suomessa: Suomen haasteet EMU-ympäristössä alkoholi- ja tupakkaverotuksesta johtuva ostosmatkailu lisääntyi.