natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Economic success de pends not just on private sector institutions such as the standard of company management and the ex tent of networking between firms, but also on social factors such as trust and on the quality of public sector management.
Lisäksi halu vaikuttaa ohjelmiin kannustaa osapuolia ratkaisemaan alkuvaiheen on gelmat, joita luonnollisesti esiintyy tällaisia suhteita muodostettaessa. Rakennerahastot siis rohkaisevat muodostamaan paikallisia verkostoja, jotka sitten hyödyttävät alueen talouselämän muita aloja.
As an Institution, the delivery system is characterised by multi-level governance, ie the Commission, na tional governments and regional and local authorities are formally autonomous, but there is a high level of shared responsibility at each stage of the decisionmaking process.
Julkishallinto on tärkeää myös alueiden kehitykselle, ja viime vuosina tehdyt julkishallinnon laadun kohottamiseen tähdätyt toimet ovat olleet esimerkkejä uusista julkishallinnollisista periaatteista.
The relationship between these is, accordingly, one of partnership and negotiation rather than being a hierarchical one.
Yksi tärkeä asia on uudenaikaisten työvälineiden käyttöönotto suorituskyvyn arvioimiseksi; niiden avulla otetaan oppia ja saadaan kokemusta aikaisemmin tehdyistä toimenpiteistä nykyisiä toimia varten ja luodaan "oppiva organisaatio", joka koko ajan parantaa strategiaansa.
It also has elements of the new principles of public management, such as decentralisation and evaluation.
Muita piirteitä ovat hajautus ja kumppanuus, joiden avulla julkishallinnon eri tasojen viranomaiset ja yksi tyisen sektorin edustajat pystyvät tuomaan omat vahvat puolensa mukaan toimenpideohjelmiin.
Social capital is of particular importance for regional development and includes networks between firms as well as shared cultural traditions and attitudes which facilitate cooperation.
Nykyään ollaan sekä yksityisellä että julkisella sektorilla siirtymässä pois yksinkertaisesta hierarkkisesta ja virkavaltaisesta ohjauksesta kohti hajautusta, kumppanuutta ja verkostumista, joita yleensä pidetään tehokkaampina toimintatapoina.
Networks between firms can combine the economies of scale normally re served to large firms, with the dynamism and flexibility of small firms and are particularly associated with innovation.
Rakennerahastojen ja jakelujärjestelmän taustalla olevia periaatteita kannatetaan laajalti.
In the statistical analysis in section 2.1, the high level of competitiveness of Northern Italy which is not 'explained' by the factors examined is almost certainly due, at least in part, to the innovation achieved by such networks. Conversely, the rela
Tehty tutkimus todellakin paljasti, että rahastojen toiminta-ajatusta tuetaan laajalti ja että niiden käytännön tuloksia arvostetaan.
The de ivery system has made an important contribution to the institutional endowment of lagging regions.
Yhtä tärkeänä kuitenkin pidettiin menetelmien uudistamista ja kehittämistä edelleen.
A particular contribution to the efficiency and the effectiveness of public administration has been the no tion of a continuously improving policy cycle, within which evaluation of past policies is used to improve the performance of future ones.
Haastateltujen mielestä tarpeetonta byrokratiaa on karsittava, syvempiä ja kattavampia kumppanuussuhteita on edistettävä ja arviointikulttuuria on kehitettävä edelleen.
This process re quires expertise within public authorities and, for
Eräs heistä tiivisti asian seuraavasti:
2.6 Institutlons and social capital most Member States, the impetus to acquire this came from the Structural Funds.
2.6 Instituutiot ja sosiaalinen pääoma
As one inter viewee put it, 'the problems lie in the operational questions, the advantages in the principles'.
"Ongelmat ovat toimintatapoihin liittyvissä kysymyksissä, hyvät puolet itse toimintaperiaatteissa."
Oxford University Press.
Tarkemmin ks. esim. «The Economics of Community Public Finance», European Economy 1993, no 5.
Named after its French acronym, 'Methodes d'Evaluation des Actions de Nature Structurelle'.
Ohjelma on nimetty ranskankielisen vastineensa «Methodes d'évaluation des Actions de Nature Structurelle» mukaan. Stern, E. (1997), The Partnership Principle, Euroopan komissio.
Part 3 The situation and trends in assisted regions
Osa 3 Avustusta saavien alueiden tilanne
3 The situation and trends in assisted regions
3 Avustusta saavien alueiden tilanne
For Objective 1 regions taken together, productivity is substantially below the level in the rest of the Union.
Kun tavoite 1 -alueita tarkastellaan ryhmänä, niiden tuottavuus jää tuntuvasti muun unionin tason ala puolelle.
GDP per person employed in 1996 averaged just over three-quarters (78%) of the figure for the EU as a whole.
Vuonna 1996 niiden työntekijää kohti laskettu bkt oli keskimäärin hieman yli· kolme nel jäsosaa (78 %) koko EU:n lukemasta.
Their employment rate was also much less than elsewhere in the Union, the total number in work in 1997 averaging 52% of the population of working age (15-64) as compared with an EU average of al most 61%.
Myös alueiden työllisyysaste oli huomattavasti alempi kuin muualla unionissa. Vuonna 1997 työssäkäyvien ko konaismäärä oli keskimäärin 52 prosenttia työikäisestä väestöstä (15-64-vuotiaat), kun EU:n keskiarvo oli lähes 61 prosenttia.
The concern here is to examine developments in the regions of the EU that have been assisted under the priority Objectives of the Structural Funds in the pe riod since their reform in 1989.
Seuraavassa tarkastellaan kehitystä niillä EU:n alueilla, joita on tuettu unionin rakennerahastojen ensi sijaisten tavoiteohjelmien mukaisesti. Tarkastelu rajataan vuoden 1989 rakennerahastouudistuksen jälkeiseen aikaan.
Specifically, the analysis considers, in turn, Objective 1 regions, in which GDP per head is generally below 75% of the EU average, Objective 2 regions, which are suffering from in dustrial decline, and Objective 5b regions, which are rural areas with problems of structural adjustment.'
Analyysin kohteina ovat tavoite 1 -alueet, joiden asukasta kohti laskettu bkt on yleensä alle 75 prosenttia EU:n keskiarvosta, tavoite 2 -alueet, jotka kärsivät teollisuuden taantumisesta, ja tavoite 5b -alueet, jotka ovat rakenteellisista so peutumisongelmista kärsiviä maaseutualueita'.
The focus is on two key areas of economic welfare: employment and unemployment
Tarkastelun keskiössä on kaksi taloudellisen hyvin voinnin avainaluetta:
GDP and productivity.
- työllisyys ja työttömyys
The low level of employment reflects the much more difficult labour market conditions in such regions than elsewhere in the Union, unemployment averaging 16.2% of the work force in Objective 1 regions in 1997 as against an average rate of 10.7% across the Un ion.
Työllisyyden alhainen taso heijastaa näiden alueiden paljon muuta unionia heikompaa työmarkkinatilannetta. Vuonna 1997 tavoite 1 -alueiden työttö myysaste oli keskimäärin 16,2 prosenttia työvoimasta unionin vastaavan lukeman ollessa 10,7 prosenttia.
In the Objective 6 regions which it is possible to distinguish in the present analysis, which are mostly in Finland, unemployment was even higher, averaging 19.8%.
Tässä tarkasteltavilla tavoite 6-alueilla, jotka sijaitsevat pääosin Suomessa, työttö myysaste oli tätäkin korkeampi, keskimäärin 19,8 prosenttia.
The Objective 1 regions
Tavoite 1 -alueet
Objective 1 regions currently contain some 25% of the total population of the EU, or around 92 million people.
Tavoite 1 -alueet käsittävät tällä hetkellä noin 25 prosenttia EU:n koko väestöstä, siis noin 92 miljoonaa ihmistä.
They are typically large areas concentrated mainly in the peripheral parts of the Union which suffer the handicaps described in Part 2 above — specifically, relatively poor infrastructure endowment and a work force with comparatively low skill levels as well as institutional deficiencies as defined in the pre vious section.
Ne ovat tyypillisesti unionin syrjäseuduilla sijaitsevia laajoja alueita, jotka kärsivät edellisessä luvussa kuvailluista rasitteista — erityisesti heikosta infrastruktuurista, verraten heikosti koulutetusta työvoimasta sekä edellä määritellyistä institutionaalisista puutteista.
The difficult labour market conditions and the acute job shortages associated with them, however, are not only reflected in high unemployment but also in low participation in the labour force, especially among women.
Heikko työmarkkinatilanne ja tähän kytkeytyvä va kava työpaikkavaje eivät ¡Imene pelkästään korkea na työttömyytenä vaan myös erityisesti naisten alhaisena työvoimaosuutena.
In other words, lack of available jobs deters those not in work from actively seeking employment and, therefore, means that significant numbers are deprived of being able to pursue working careers.
Toisin sanoen saatavilla olevien työpaikkojen puute saa monet niistä, jotka eivät ole työssä, luopumaan aktiivisesta työn hausta ja siten estää monia luomasta työuraa.
Low participation accounts for around 40% of the gap in the employment rate between Objective 1 regions and the rest of the Union.
Alhainen työvoimaosuus selittää noin 40 prosenttia tavoite 1 -alueita ja muuta unionia erottavasta työllisyyskuilusta.
The prevailing structure of employment in the Objective 1 regions, however, is not much different from that in the rest of the Union.
Tavoite 1 -alueilla vallitseva työllisyysrakenne ei kuitenkaan ole kovin erilainen kuin muualla unionis sa.
Employment in the secondary sector — industry and construction — accounts for around 30% of total employment in both cases.
Työllisyys toissijaisella sektorilla — teollisuudessa ja rakennusalalla — kattaa kummassakin ta pauksessa noin 30 prosenttia työllisyydestä.
The major difference is the persistence of high employ ment in agriculture In Objective 1 regions, where it ac-
Pääero on maatalouden suuri työllistävä merkitys tavoite 1 -alueilla.
As a group, these regions have by definition the low est levels of GDP per head in the Union, equivalent to some 68% of the average in 1996 (Table 28).
Niillä maatalouden työpaikat vas taavat edelleen kymmenesosaa kaikista työpaikoista, mikä on puolet enemmän kuin muualla unionis-
3 The situation and trends In assisted regions counts for around one in 10 jobs, twice as many as in other parts of the Union.
3 Avustusta saavien alueiden tilanne sa.
As a reflection of this, Objective 1 regions also have a lower share of employment in services, though, as in the rest of the Union, this is still the dominant sector, accounting for 60% of all jobs (Table 33).
Tätä heijastaa palvelujen pienempi osuus työpaikoista tavoite 1 -alueilla, vaikka palvelusektori on niilläkin (muun unionin tavoin) hallitseva sektori ja vastaa 60 prosentista kaikista työpaikoista (taulukko 33).
from 76% of the EU average to 79% (again excluding the new Länder from the EU average throughout and also excluding the French DOMs, for which employ ment data are only available for one year, from the Objective 1 figures), while the number in work in rela tion to the population of working age declined slightly (Tables 31 and 32).
senttiin EU:n keskiarvosta (Saksan uusia osavaltioita ei ole taaskaan sisällytetty EU:n keskiarvoon, ja Ranskan mertentakaiset departementit, joiden työllisyystietoja on saatavilla vain yhden vuoden ajalta, on jätetty pois tavoite 1 -alueiden luvuista), kun taas työllisten määrä suhteessa työikäiseen väestöön supistui jonkin verran (taulukot 31 ja 32).
Since 1993, productivity for this group of regions has risen further in relative terms, GDP per person employed increasing to 81% of the EU average by 1996, whereas the number of people in work relative to workingage population has re mained virtually unchanged, as it has in the rest of the Union.
Vuodesta 1993 lähtien tämän alueryhmän suhteelliset tuottavuusluvut ovat nousseet entisestään: työntekijää kohti laskettu bkt oli vuonna 1996 noussut 81 pro senttiin EU:n keskiarvosta. Sen sijaan työllisten määrän suhde työikäiseen väestöön on pysynyt — muun unionin tapaan — lähes ennallaan.
Since 1988, the gap in GDP per head between what are now Objective 1 regions and the rest of the Union has narrowed appreciably, the level in such regions increasing from 64% of the EU average to 68% in 1996 (the latest year for which regional data are available).
Vuodesta 1988 lähtien ero henkeä kohti lasketussa bkt:ssä nykyisten tavoite 1 -alueiden ja muun unionin välillä on kaventunut tuntuvasti: näiden alueiden taso nousi 64 prosentista 68 prosenttiin EU:n keskiarvosta vuonna 1996 (viimeisin vuosi, jolta alueellisia tietoja on saatavilla).
These figures, however, are affected by the changing composition of Objective 1 regions from one programming period to the next, as noted below, as well as by the inclusion of the new German Länder in the EU average from 1991 on (which has the effect of reducing it).
Kuten jatkossa havaitaan, lukuihin vaikuttaa tavoite 1 -alueiden muut tuva koostumus eri ohjelmakausien välillä samoin kuin Saksan uusien osavaltioiden talouslukujen si sällyttäminen EU:n keskiarvoon vuodesta 1991 läh tien (mikä on alentanut sitä).
Nevertheless, taking explicit account of these two factors does not greatly change the con clusion.
Näiden kahden tekijän ' huomioon ottaminen ei kuitenkaan juuri muuta johtopäätöksiä. topäätöksiä.
Over the first programming period, GDP per head, in what were then Objective 1 regions, increased from around 63'/^% of the EU average in 1988, immediately before the period began, to 66V?% in 1993 (excluding for this purpose the new German Länder from the EU average in 1993 in order to compare like with like).
Ensimmäisen ohjelmakauden kuluessa silloisten ta voite 1 -alueiden asukaskohtainen bkt suhteessa EU:n keskiarvoon kasvoi suunnilleen 63,5 prosentista vuonna 1988 — siis juuri ennen kauden alkamista — 66,5 prosenttiin vuonna 1993 (vertailun mahdollistamiseksi EU:n keskiarvoon ei ole jälkimmäisenä vuonna sisällytetty Saksan uusien osavaltioiden vaikutusta).
Since 1993, the gap in GDP per head for the same group of regions has continued to narrow and by 1996, the relative level had risen to 68% of the EU av erage (again excluding the new German Länder from the EU average — or from 68% in 1993 to 69% in 1996, if the new Länder are included) (Table 29).
Vuoden 1993 jälkeen saman alueryhmän asukasta kohti laskettu bkt on edelleen lähentynyt muun unionin tasoa, ja vuonna 1996 se oli noussut 68 prosenttiin EU:n keskiarvosta (ilman Saksan uusien osavaltioiden vaikutuksen sisällyttämistä EU:n keskiarvoon — jos se sisällytetään tarkasteluun, luvut ovat 68 prosenttia vuonna 1993 ja 69 prosenttia vuonna 1996; ks. taulukko 29).
The failure of employment to increase in 'elation to workingage population in Objective 1 regions, from a level which was already low in comparison with the rest of the Union, has led to significantly higher unem ployment.
Se, ettei työllisyys ole kasvanut suhteessa työikäisen väestön määrään tavoite 1 -alueilla (tasolta, joka oli alun perinkin matala verrattuna muun unionin tasoon), on johtanut muita alueita huomattavasti korkeampaan työttömyyteen.
As a growing proportion of people of work ing age, especially women, have joined the labour force and have attempted to find employment, lhe number of jobs available has proved insufficient and many have ended up unemployed.
Kun yhä suurempi osa työikäisestä väestöstä, ja varsinkin naisista, on liittynyt työvoimaan ja ryhtynyt työnhakuun, tarjolla olevien työpaikkojen määrä on osoittautunut riittämättömäksi ja monet ovat päätyneet työttömiksi.
In the regions with Objective 1 status in the first programming period, the average rate of unemployment went up from 15.6% in 1988 to 16.3% in 1993 (again excluding the French DOMs), less than the Increase in the Union as a whole (from 9.1% to 10.5%, excluding the now Lander) (Table 30).
Alueilla, joilla oli tavoite 1 -luokitus ensimmäisen ohjelmakauden aikana, keskimääräinen työttömyys aste nousi 15,6 prosentista 16,3 prosenttiin vuosina 19881993 (Ranskan departementtien vaikutusta ei ole taaskaan otettu huomioon), mikä on vähemmän kuin koko unionin lisäys (9,1 prosentista 10,5 prosenttiin ilman entisen Itä-Saksan alueen huomioon ottamista) (ks. taulukko 30).
However, although the average rate in this group of regions has fallen slightly since the peak (of 17.6%) in 1994, it was still over 17% in 1997, above the level in 1993 and well above that in 1988, whereas in the Union as a whole, unemployment had come down to the same level as in 1993.
Vaikka tämän alueiden ryhmän keskimääräinen työttömyysaste on kin hieman laskenut vuoden 1994 huippulukemasta (17,6 %), se oli vuonna 1997 edelleen yli 17 prosenttia — eli vuoden 1993 ja varsinkin vuoden 1988 ta son yläpuolella — siinä missä koko unionin työttö myys oli laskenut samalle tasolle kuin vuonna 1993.
A similar convergence of GDP per head towards the level in the rest of the Union is also evident over the period since 1993 if the group is expanded to include the regions accorded Objective 1 status for the first time in the present programming period, 1994 to 1999.
Samankaltaista asukaskohtaisen bkt:n kipuamista kohti muun unionin tasoa on havaittavissa myös vuoden 1993 jälkeisenä aikana, jos ryhmään sisällytetään alueet, joille annettiin tavoite 1 -luokitus en simmäistä kertaa nykyisen ohjelmakauden (1994-1999) aikana.
For all Objective 1 regions taken together, GDP per head increased from 66% of the EU average in 1993 to 68% in 1996 (including the new Länder in both numerator and denominator).
Tavoite 1 -alueiden yhdistetty asukaskohtainen bkt kasvoi 66 prosentista 68 pro senttiin EU:n keskiarvosta vuosina 1993-1996 (sisällytettäessä Saksan uudet osavaltiot sekä osoittajaan että nimittäjään).
The relative increase in GDP per head in Objective 1 regions between 1988 and 1996 was entirely due to a larger increase in productivity than in the rest of the Union rather than to more jobs being created and, ac cordingly, more people being in employment to con tribute to GDP.
Asukaskohtaisen bkt:n suhteellinen kasvu tavoite 1 -alueilla vuosina 1988-1996 oli kokonaan seuraus ta muuta unionia suuremmasta tuottavuuden kas vusta, ei työpaikkojen luonnista eikä siis kasvavan työllisyyden bkt:ta lisäävästä vaikutuksesta.
Between 1988 and 1993, GDP per person employed in the regions which had Objective 1 status during the first programming period rose
Vuosi na 19881993 asukasta kohti laskettu bkt kasvoi niillä alueilla, joilla oli tavoite 1 -luokitus ensimmäisenä ohjelmakautena, 76 prosentista 79 pro-
In the expanded group of Objective 1 regions, average unemployment In 1997 was also above the rate in 1993 and, in this case, it was much the same as in 1994.
Tavoite 1 -alueiden laajentuneessa ryhmässä keskimääräinen työttömyys oli vuonna 1997 niin ikään vuoden 1993 tason yläpuolella ja — tässä tapauksessa — pitkälti sama kuin vuonna 1994.
Objective 1 regions, therefore, have proved much less successful at creating jobs and reducing unemployment than they have in raising productivity and increasing GDP per head.
Tavoite 1 -alueet ovat siten osoittautuneet paljon huonommiksi työpaikkojen luonnissa ja työttömyyden alentamisessa kuin tuottavuuden ja asukaskohtaisen bkt:n kasvattamisessa.
EU structural policies: main features
EU:n rakennepolitiikan pääpiirteet
• Objective 6, for structural development in sparselypopulated areas (0.5%).
- tavoite 6: harvaan asuttujen alueiden rakenteellinen ke hittäminen (0,5 %).
The population covered by the regional Objectives amounts to 51% of the EU total.
Alueelliset tavoiteohjelmat kattavat 51 % EU:n kokonaisväestöstä.
Some 55% of the total resources goes to 16% of the EU population in four countries - Greece, Spain, Ireland and Portugal - mostly delivered through Objective 1 programmes.
Noin 55 % kokonaisresursseista kohdistuu alueille, jotka kattavat 16 % EU:n väestöstä neljässä maassa: Kreikassa, Espanjassa, Irlannissa ja Portugalissa.
Three other Objectives are centred on specific problems rather than on regions as such:
Avustukset kanavoidaan pääasiassa tavoite 1 -ohjelmien kautta.
The Union has six major financial instruments to implement its structural policies: the European Regional De velopment Fund (ERDF), the European Social Fund (ESF), the Guidance Section of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), the Financial Instrument for Fisheries Guidance, the Cohesion Fund and loans from the European Investment Bank (EIB).
Unionin kuusi rakennepoliittista pääinstrumenttia ovat: Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), Euroopan sosiaalirahasto (ESR), Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosasto (EMOTR-O), kalatalouden ohjauksen rahoitusväline (KOR), koheesiorahasto ja Euroopan investointipankki (EIP).
The Cohesion Fund and the EIB are based on a project-financing approach and are gov erned by their own specific rules.
Koheesiorahasto ja EIP toimivat projektirahoitusperiaatteella omien erityissääntöjensä mukaan.
The Structural Funds, which encompass the first four instruments, operate within an integrated programming framework according to a set of principles set out in the implementing regulations. ulations.
Rakennerahastot, jotka käsittävät neljä ensimmäistä instrumenttia, toimivat integroidun kehysohjelman puitteissa niiden toimeenpanosäädöksissä esitettyjen periaatteiden mukaan.
• Objective 3 is concerned with helping to alleviate longterm and youth unemployment;
- tavoite 3: pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden alentaminen; nen;
• Objective 4 assists the adaptation of workers to in dustrial change;
- tavoite 4: työvoiman sopeuttaminen teollisiin muutoksiin;
In the current programming period, 1994 to 1999, the Structural Funds address regional problems under four Objectives:
- tavoite 1 : kehityksessä jälkeenjääneiden alueiden tukeminen (68 % kaikista rakennemäärärahoista);
• Objective 5a promotes structural adjustment in agriculture and fisheries.
- tavoite 5a: maatalouden ja kalastusteollisuuden rakenteellinen mukauttaminen.
• Objective 1, for regions where development is lag ging behind (accounting for almost 68% of total re sources);
- tavoite 2: taantuvien teollisuusalueiden uudistaminen (11 %);
• Objective 2, for restructuring in areas affected by in dustrial decline (11%);
- tavoite 5b: maaseutualueiden kehittäminen ja rakenteellinen mukauttaminen (4 %);
There are separate Community Initiative programmes to support transnational, cross-border and ¡nter-reglonal actions organised under 13 different themes.
13 eri teemaan jakautuvat yhteisöaloiteohjelmat tukevat valtioiden rajat ylittäviä ja alueiden välisiä toimia.
In addition, a small proportion of total resources, some 1%, is reserved for technical assistance, pilot projects and in novative measures.
Lisäksi noin 1 % kaikista resursseista on varattu tekniseen avusta miseen, pilottiprojekteihin ja innovatiivisiin toimenpiteisiin.
The differences between regions is evident in their general economic features. For example:
- väestöstä, mutta peräti kolmasosa työttömistä, asuu tavoite 1 -alueilla.
Differences between Objective 1 regions: situation and trends
Tavoite 1 -alueiden välisiä eroja
GDP per head in Ireland, the Objective 1 region in which this is highest, was almost twice as high as in the poorest parts of Greece and Portugal in 1996 and over twice as high as in most of the French Overseas Departments (Table 29);
Irlannissa, jolla oli tavoite 1 -alueista korkein asukasta kohti laskettu bkt, bkt/asukas oli vuonna 1996 lähes puolet korkeampi kuin Kreikan ja Portugalin köyhimmillä alueilla ja yli puolet kor keampi kuin useimmissa Ranskan mertentakaisissa departementeissa (taulukko 29).
• unemployment rates in the Objective 1 regions in Spain in 1997, averaging 24%, were more than three times those in most regions in Portugal and Greece and six times that in Burgenland in Austria (Table 30).
Työttömyysaste Espanjan tavoite 1 -alueilla oli vuonna 1997 keskimäärin 24 prosenttia, mikä oli yli 3 kertaa korkeampi kuin useimmilla Portugalin ja Kreikan alueilla ja kuusi kertaa Itävallan Burgenlandin työttömyysastetta korkeampi (taulukko 30).
These general observations on the situation and de velopments in the Objective 1 regions taken together conceal considerable differences between them.
Nämäyleisethuomiottavoite 1 -alueiden tilanteesta ja kehityksestä kätkevät taakseen huomattavia alueidenvälisiä eroja.