natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Much of this investment stemmed from France and Germany, each of which accounted for 22% of the to tal, while the Netherlands was responsible for a further 14%. more than the UK. which was the source of under 10% of total flows (Table 26).
Ison-Britannian osuus putosi kuitenkin huomattavasti jakson loppupuoliskolla (31 prosentista alle 11 prosenttiin).
The UK share, however, rose in the second half of the period, while that of France fell and the German share increased slightly (to 23%), reflecting, in part, moves by the companies concerned to shift production to lower cost locations.
Tämä johti siihen, että vuosina 1992-1996 Ison-Britannian osuus oli paljon pienempi kuin Saksan tai Ranskan osuus (yli 20 prosenttia).
As in the case of outflows, the UK was the main player, receiving 36% of inflows, though, again as for outflows, its share fell markedly over the period (from 43% to 30% between the first and second halves), mainly reflecting a sharp decline in the share of US in vestment going to the UK (Table 24).
tuotteeseen olivat tarkasteltavalla ajanjaksolla suurimmat Irlannissa. Portugalissa ja Espanjassakin luvut olivat unionin keskiarvon yläpuolella, mikä on rohkaisevaa maiden taloudellisen lähentymisen nä kökulmasta.
The share going to other Member States was considerably smaller, France accounting for almost 15%, the Netherlands, Spain, Belgium/Luxembourg and Sweden account ing for between 6% and 10%.
Investoinnit olivat bruttokansantuotteeseen verrattuna EU:n keskiarvon yläpuolella myös Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Ruotsissa.
However, FDI flows into all these countries, except for Spain, increased in both nominal and relative terms between the first and second halves of the period, while flows into the UK actually declined in nominal terms.
Toisaalta Kreikkaan suuntautuneiden unionin ulkopuolisten investointien määrä jää huomattavasti EU:n keskiarvon alapuolella, kun otetaan huomioon maan bkt (joka oli vain noin neljännes EU:n keskiarvosta). Tilanne oli sama Saksassa ¡a Itävallassa.
Since Member States vary enormously in the size of their economies, the figures for shares of inward in vestment can be a misleading indicator both of their relative attractiveness to outside investors and of the potential importance of the inflows concerned for their economic development.
Ulkomailta EU:hun suuntautuvissa investoinneissa on samankaltaisuuksia EU:sta ulkomaille suuntautuvien investointien kanssa. Tässäkin tapauksessa USA ja EFTA-maat ovat suurimpia EU:hun sijoittajia.
Relating inflows to GDP gives a much more meaningful picture (Table 25).
Edellisen osuus oli 40 ja jälkimmäisen 26 prosenttia (taulukko 22).
In practice, inward investment in relation to GDP was highest over the period for Ireland, while in both Spain and Portugal it was above the Union average, which is encouraging from the point of view of their economic convergence.
Tosin EFTA-maiden sijoitukset EU:hun vähenivät vertailtavan kymmenvuotisjakson loppupuolella, kun ne jakson alkupuoliskolla olivat suurimpia investoija EU:hun.
It was also above average in the UK, Belgium/Luxembourg, the Netherlands and Sweden.
Tämä kenties heijastaa ETA:n kehittymistä.
On the other hand, the share of investment from outside the Union going to Greece was substantially below average given its level of GDP (only around a quarter of the EU average), as it was in Germany and Austria.
Vuosina 1992-1996 yli puolet kaikista unioniin suunnatuista investoinneista tuli USA:sta ja Japanin osuus oli yhdeksän prosenttia. Japanin osuus tosin putosi ensimmäisen viisivuotiskauden 12,5 prosentista 5,5 prosenttiin toisella puoliskolla.
Again in relation to GDP, the largest recipients of in flows of investment from other Member States over the 10 years 1987 to 1996 were Ireland and Belgium/Luxembourg, with Portugal, the Netherlands and Spain being the third, fourth and fifth largest, re spectively, but with significantly lower levels (Table 27).
Samoin kuin EU:sta ulkomaille suunnattujen investointienkin kohdalla, Iso-Britannia oli tärkein tekijä: se vastaanotti 36 prosenttia EU:hun suunnatuista investoinneista.
The large inflows into Belgium/Luxembourg con sist inter alia of the establishment of bank branches in Luxembourg, because of its importance as a financial centre, coupled with the fiscal advantages Involved.
Sen osuus vastaanotetuistakin Investoinneista tosin laski tarkasteltavana olevan kymmenvuotisjakson toisella puoliskolla (43 prosentista 30 prosenttiin).
They also comprise the establishment of offices of multinationals in Brussels, attracted by its strategic position both geographically and politically.
Tämä heijasteli pääasiassa USA:n Isoon-Britanniaan suuntaamien investointien jyrkkää laskua (taulukko 24).
The rela tively large inflows into three of the four Cohesion countries are again encouraging from the point of a view of convergence.
Muiden EU:n jäsenmaiden saa mat osuudet ulkomaisista investoinneista olivat huomattavasti pienempiä: Ranska sai lähes 15 prosenttia investoinneista, ja Alankomaiden, Espanjan, Belgian, Luxemburgin ja Ruotsin osuudet olivat 6-10 prosenttia.
This is particularly the case for Ireland, which, in addition to receiving the largest amount of inward investment over the period as a whole, experienced a significant increase n the second half as compared with the first.
Espanjaa lukuun ottamatta suorien ulkomaisten investointien määrä kaikkiin näihin maihin lisääntyi sekä nimellisesti että suhteellisesti jakson toisella puoliskolla.
Effect of FDI flows on cohesion
Isoon-Britanniaan suunnatut investoinnit sen sijaan vähenivät nimellisesti.
Direct investment flows between Member States sig nificantly exceeded flows with third countries during the 10years 1987to 1996 (425 billion ECUas against 315 billion ECU in terms of outflows).
Suuri osa investoinneista tuli Ranskasta ja Saksasta, joiden kummankin osuus kokonaisuudesta oli 22 pro senttia.
The relative size, however, of the two shifted significantly between the first and second halves of the period.
Alankomaista tuli 14 prosenttia investoinneista, mikä oli enemmän kuin Ison-Britannian 10 prosentin osuus (taulukko 26).
In the years 1987 to 1991, in the run-up to the internal market, in ternal flows were only slightly greater than flows to third countries, but in the five years after, they in creased markedly (to 248 billion ECU as against 157 billion ECU) while the latter remained much the same
Ison-Britannian osuus kuitenkin kasvoi kymmenvuotiskauden toisella puoliskolla, kun taas Ranskan osuus laski ja Saksan osuus kasvoi vain vähän (23 prosenttiin). Tämä heijasteli osaltaan sitä, että yritykset siirsivät tuotanto aan alhaisempien tuotantokustannusten alueille.
In order better to assess the effect of FDI, it is useful to consider net investment flows for individual Member States and to standardise them in terms of population (Table 25).
Maahantulevien investointien suhteuttaminen bruttokansantuotteeseen antaa paljon paremman kuvan asiasta (taulukko 25). Käytännössä maahantulevat Investoinnit suhteessa bruttokansan
So far as intra-EU flows are concerned, all
Seuraavina olivat Ruotsi ¡a Irlanti.
15 The relative importance of FDI and Structural Funds in the four Cohesion countries, 1989-93
15 Suorien ulkomaisten investointien ja rakennerahastojen suhteellinen merkitys koheesiomaissa, 19891993
Relative to oopulation, apart from Belgium/Luxem­bourg, the largest inflows were into Ireland, followed by Spain and Portugal, while inflows into Greece were substantially lower.
Vuosina 1987-1996 suurin muualta tulevien investointien vastaanottaja suhteessa bruttokansantuotteeseen oli Irlanti, ja jaetulla toisella sijalla olivat Belgia ja Luxemburg.
The UK, which also had a level of GDP per head below the Union average, though by much less, was a net recipient as well, while Finland, Germany and the Netherlands were the largest net exporters of capital.
Belgiaan ja Luxembourgiin suuntautuneihin suuriin investointeihin sisältyvät muun muassa Luxemburgiin perustetut pankkien sivukonttorit (maahan on tärkeä rahakeskus ja tarjoaa myös veroetuja).
they fell in the subsequent two years and outflows in­creased.
Suhteellisten suurten investointien kohdistuminen kolmeen neljästä ko heesiomaasta on rohkaisevaa lähentymisen näkökulmasta.
More than twothirds of inflows in each of the years 1992 to 1996 came from other Member States and half the flows went into manufacturing, with the food, chemical and motor vehicle industries being the main areas of investment, while in services they went predominantly into banking and business services, including computing, so helping to modernise the economy and increase its growth potential.
Näin voidaan sanoa erityisesti Irlannista, joka vastaanotti kymmenvuotiskauden suurimmat sisään päin suuntautuneet investoinnit. Kauden toisella puoliskolla niiden määrä vielä kasvoi huomattavasti ensimmäistäkin puoliskoa enemmän.
FDI flows and the Structural Funds
Suorat ulkomaiset investoinnit ja rakennerahastot
In a more indirect way, the Funds support improvements in infrastruc­ture and training to raise the skills of the work force, so making the areas concerned more attractive to for­eign investors.
Epäsuoremmin rakennerahastot tukevat infrastruktuurin ja koulutuksen parantamista, minkä myötä työvoiman osaamista kasvatetaan ja alueista tehdään houkuttelevampia ulkomaisille sijoittajille.
During the first programming period 1989 to 1993, net FDI inflows exceeded transfers from the Structural Funds in three of the four Cohesion countries (Graph 15), the only exception being Greece.
Ensimmäisen ohjelmakauden (1989-1993) aikana suorien investointien nettomäärä ylitti siirrot rakenne rahastoista kolmessa neljästä koheesiomaassa (kaavio 15); ainoana poikkeuksena oli Kreikka.
Net inflows of FDI to Ireland amounted to almost 8% of GDP and, accordingly, more than 31/2 times Structural Fund transfers.
Suorien Irlantiin suuntautuvien investointien nettomäärä oli lä hes 8 prosenttia bkt:sta ja vastaavasti yli 3,5-kertainen rakennerahastojen varainsiirtoihin verrattuna. rattuna.
In 1995 and 1996, outflows of FDI, mainly to other EU countries, for the first time exceeded inflows.
Koheesiomaat, ja erityisesti Espanja ja Portugali, ovat olleet myös unionin ulkopuolelta tulevien investointien nettosaajia.
Inflows of investment throughout the period 1987 to 1996 came predomi­nantly from other Member States, and mainly from Spain, the UK, France and Germany.
Ne ovat siis hyötyneet kaksin verroin sisäänpäin suuntautuneista investoinneista.
Most of the in­vestment went into services, particularly banking, property and business services, though in a number of years, there were significant flows into electricity, gas and water as well as construction.
Lisäksi uudemmat tiedot viittaavat siihen, että Portugaliin suunnattujen kokonaissijoitusten määrä lisääntyi merkittävästi vuonna 1997.
The effect has been to improve the infrastructure of the economy, fi­nancial as well as physical, and to lay the basis for further investment and economic development gen­erally.
Lisäys oli 1,5-kertainen verrattuna sijoitusten keskimääräiseen arvoon aiempina viitenä vuotena (vaikkakaan yhden vuoden lu vuille ei pidä antaa liikaa painoarvoa tunnetuista tietoihin liittyvistä ongelmista johtuen).
FDI inflows into Spain increased rapidly in the second half of the 1980s to reach a peak of almost 10 billion ECU in 1990.
Suorien ulkomaisten Espanjaan suuntautuvien investointien nettomäärä kasvoi nopeasti 1980-luvun loppupuolella ja saavutti huippunsa (lähes 10 miljardia ecua) vuonna 1990.
While they remained high until 1994,
Investointien määrä pysyi suurena vuoteen 1994 asti, mutta väheni kahtena seuraa vana vuonna samalla kun maasta poispäin suuntautuvat investoinnit lisääntyivät.
Unfortunately, no recent data are available for Greece and Ireland on the details of investment.
Yli kaksi kolmasosaa vuosien 1992-1996 Espanjaan suunnatuista investoinneista tuli muista jäsenmaista.
European Commission ( 1994), Competitiveness and cohesion: trends in the regions.
Puolet investoinneista kohdistui teollisuuteen: ruoka-, kemikaali- ja moottoriajoneuvoteollisuus olivat tärkeimmät investointikohteet.
See Eurostat (1998), FDI statistics.
Iso-Britannia, jonka asukasta kohti laskettu bkt oli myös alle EU:n keskiarvon (tosin lähempänä sitä kuin edellä mainittu jen maiden bkt:t), oli myös nettosaaja.
Part C: Methodology issues.
Suomi, Saksa ja Alankomaat puolestaan olivat suurimmat pääoman nettoviejät.
2.5 Infrastructure and human capital
2.5 Infrastruktuuri ja inhimillinen pääoma
The role of infrastructure and human capital in regional development from the Structural Funds in Objective 1 regions (16 billion ECU at 1994 prices) went on investment in basic infrastructure and a further 22% (over 10 billion ECU) on investment in human capital.
Infrastruktuurin ja inhimillisen pääoman rooli alueellisessa kehityksessä toina) käytettiin perusinfrastruktuuriin kohdistuviin in vestointeihin ja toiset 22 prosenttia (yli 10 miljardia ecua) inhimilliseen pääomaan suunnattuihin investointeihin. tointeihin.
Over the 1994 to 1999 programming period, investment in basic infrastructure in Objective 1 regions from the Funds, including from the new Cohesion Fund, in creased to 45 billion ECU or 41% of the total spent, while expenditure in these regions on the development of human resources rose to 29 billion ECU, 26% of total spending.
Ohjelmakaudella 1994-1999 investoinnit, jotka suun nattiin uudesta koheesiorahastosta ja muista rahastoista tavoite 1 -alueiden perusinfrastruktuuriin, kas voivat 45 miljardiin ecuun eli 41 prosenttiin kokonaisvarainkäytöstä, ja näiden alueiden inhimillisten voimavarojen kehittämiseen käytetyt varat kasvoi vat 29 miljardiin ecuun eli 26 prosenttiin kokonaisvarainkäytöstä.
In addition, the European Investment Bank will have provided some 25 billion ECU in loan finance for investment in basic infrastructure in such regions by the end of the 10-year period 1989 to 1999.
Lisäksi Euroopan investointipankki tulee lainaamaan noin 25 miljardia ecua näiden alueiden perusinfrastruktuuriin kohdistuviin investointeihin ennen kymmenvuotiskauden 1989-1999 päättymistä. mistä.
Differences in infrastructure are recognised as con tributing significantly to variations in regional competitiveness.
Infrastruktuurin erojen tunnustetaan vaikuttavan merkittävästi alueiden kilpailukyvyn eroihin.
However, competitiveness depends not only on endowments of physical infrastructure but, to an increasing extent, on those of human capital or the skills of the work force.
Kilpailukyky ei kuitenkaan riipu vain fyysisen infrastruktuurin ta sosta vaan enenevässä määrin myös niistä edellytyksistä, joita inhimillinen pääoma ja työvoiman taitavuus luovat.
Indeed, effective education and training systems can make as much contribution to economic development as advanced transport and telecommunication networks.
Tehokkaat opetus- ja koulutusjärjestelmät voi vat itse asiassa edistää taloudellista kehitystä yhtä paljon kuin pitkälle kehitetyt liikenne- ja televiestintäyhteydet.
The economically stronger regions in the EU with high levels of GDP per head are generally better endowed with both types of capital than lagging regions.
Taloudellisesti vahvoilla EU:n alueilla, joilla asukaskohtainen bkt on korkea, on yleisesti ottaen enemmän kummankin tyyppistä pääomaa kuin ke hityksessä jälkeenjääneillä alueilla.
Comparison of infrastructure endowment between re gions raises a number of conceptual and methodological issues which need to be considered, as regards, first, the most appropriate indicators for measurement to use and, secondly, assessment of the effects of such endowment on the regional economy.
Vertailtaessa infrastruktuurin mukanaan tuomia kehityksen edellytyksiä alueiden kesken nousee esiin joitakin käsitteellisiä ja metodologisia asioita, jotka pitää ottaa huomioon. Niistä ensimmäinen on kysymys sii tä, mitkä ovat käyttökelpoisimmat indikaattorit erilaisia mittauksia varten.
Defining appropriate indicators
Käyttökelpoisten indikaattorien määritys
The importance of infrastructure is reflected in the priority it is accorded in development-related expenditure in Member States.
Infrastruktuurin tärkeys näkyy siinä ensisijaisessa asemassa, joka sillä on jäsenmaiden kehityshankkeisiin käyttämissä varoissa.
Government fixed investment, which consists mainly of capital expenditure on physical infrastructure, accounts for between 10% and 20% of total gross domestic fixed capital formation in Union countries.
Valtion kiinteät investoinnit, jotka muodostuvat pääasiassa fyysisen infrastruktuurin kehittämiseen tarkoitetuista varoista, ovat 10-20 prosenttia unionimaiden kotimaisen kiinteän bruttopääoman muodostuksesta.
Part of such expenditure goes on education and training, on the construction of build ings and the purchase of equipment.
Osa näistä varoista käy tetään opetukseen ja koulutukseen, rakentamiseen ja laitehankintoihin.
By far the most important part of investment in education and training, however, the spending on teachers and instructors and the books and other material needed for teaching, is classified in the national accounts as cur rent expenditure despite the addition to the capital stock, broadly defined, which it gives rise to.
Opettajien ja ohjaajien palkkaukseen sekä kirjojen ja muiden opetustarvikkeiden hankintaan, jotka ovat selvästi tärkein osa opetus- ja koulutusinvestoinneista, käytettävät varat luokitellaan valtioiden tulo-ja menoarvioissa juokseviksi menoiksi vaikka ne väljästi määritellen kasvattavat pääomavarantoa.
This element of expenditure amounts to between 4% and 7% of GDP across the Union.
Tämä osuus varainkäytöstä on kaikkialla unionissa 47 prosenttia bkt:stä.
A significant proportion of Union aid to the lagging re gions also consists of investment in physical infrastructure and human capital.
Indikaattorien pitää toiseksi olla riittävän yksinkertaisia, jotta tarkastelua olisi mahdollista tehdä jatkuvasti ja jotta sen tulokset pystyttäisiin yhdistämään edellytysten kokonaisvaltaiseksi mittaustulokseksi.
Over the 1989 to 1993 programming period, some 35% of total expenditure
Kolmanneksi pitää ottaa huomioon erilaisten infrastruktuurien keskinäiset kytkennät sekä alueiden
Second, the indicators need to be sufficiently simple for the exercise to be vi able and capable of being aggregated into an overall measure of endowment.
Merkittävä osa unionin jälkeenjääneille alueille antamasta avusta on myös investointeja fyysiseen infrastruktuuriin ja inhimilliseen pääomaan.
Thirdly, account needs to be taken of links between different kinds of infrastructure both within and between regions, such as the standard of connections between the regional transport network and the national and international systems.
Ohjelmakaudella 19891993 noin 35 prosenttia kaikista rakennerahastoista otetuista tavoite 1 -alueille myönnetyistä varoista (16 miljardia ecua vuoden 1994 hin
The simplest measure of infrastructure is the physical scale of provision in relation to potential use. such as the length of roads per square kilometre or per head of population.
Tällaisia kytkentöjä ovat esimerkiksi alueellisten liikenneverkostojen sekä kan sallisten ja kansainvälisten liikennejärjestelmien vä listen yhteyksien taso.
Alternatively, for some kinds of infrastructure, the proportion of population with access to particular facilities may be more relevant, such as to the public water supply.
Yksinkertaisin infrastruktuurin mitta on tarjonnan fyysisen laajuuden ja mahdollisten käytön suhde, esimerkiksi tiestön pituus neliökilometriä tai asukasta kohti.
Indicators of quality are slightly more tricky to define, tend to be specific to individual kinds of infrastructure and usually have to be indirect pointers to the standard of provision.
Laadullisia indikaattoreita on hieman hankalampi määrittää, sillä ne ovat usein tyypillisiä vain tietynlaisille infrastruktuureille, ja niiden pitää usein epäsuorasti osoittaa tarjonnan ta soa.
For the rail net work, for example, the extent of electrification ard the number of separate tracks, which affect both the speed of the service and its carrying capacity, can be used to give a reasonable indication of quality.
Esimerkiksi rataverkosta puhuttaessa voidaan pi tää riittävän käyttökelpoisina laadun indikaattoreina sähköistyksen laajuutta ja useampiraiteisten rataosien määrää, joista kumpikin vaikuttaa sekä liikennenopeuksiin että rataverkon kuljetuskykyyn.
sociation between the two is not in doubt, the nature of the causal link is still the subject of debate.
Vaikka näiden kahden asian välistä yhteyttä ei epäillä, syy-yhteyden luonteesta kiistellään yhä.
Some of the more central regions of the Union, for example, ar guably face constraints on future development, de spite high levels of infrastructure endowment. because of the inability of the structure in place to cope with further growth in usage.
Unionin joidenkin keskeistenkin alueiden kehitysmahdollisuuksien väitetään olevan tulevaisuudessa rajalliset niiden infrastruktuurin korkeasta tasosta huolimatta, koska vallitseva infrastruktuuri ei mahdollista käytön enempää kasvua.
Equally, a relatively poor endowment in physical infrastructure has not prevented certain peripheral regions, notably in Ireland, from achieving high rates of economic growth, though growth has usually been accompanied by in creased investment to improve provision (which raises an important question about whether such in vestment should precede or follow economic development). opment).
Yhtä lailla suhteellisen heikko fyysinen infrastruktuuri ei ole es tänyt joidenkin reuna-alueiden voimakasta taloudellista kasvua, joskin kasvun kanssa samanaikaisesti näillä alueilla on tavallisesti lisätty investointeja tarjonnan kasvattamiseksi (mikä nostaa keskusteltavaksi tärkeän kysymyksen siitä, pitäisikö tällaiset investoinnit tehdä ennen taloudellista kasvua vai sen jälkeen). Viimeksi mainitun kaltaisia reuna-alueita on ennen muuta Irlannissa.
A key issue concerning the effects on the regional economy of investment in infrastructure relates to the fact that, while the costs generally fall on the public sector, the benefits accrue to the business sector in terms of lower production costs — because of. for ex ample, improvements in transport and communications, easier access to markets and suppliers, better support services and a more highly qualified work force.
Keskusteltaessa infrastruktuuriin suunnattujen investointien vaikutuksista alueiden taloudelle nousee kes keiseksi kysymykseksi se, että vaikka kustannukset yleensä rahoitetaan julkisista varoista, investoinneista hyötyy liike-elämä, sillä tuotantokustannukset alenevat — esimerkiksi kuljetus- ja tietoliikenneyhteyksien paranemisen vuoksi — , yhteydet markkinaalueille ja toimittajiin päin helpottuvat, tukipalvelut pa ranevat ja saataville tulee laadukkaampaa työvoimaa.
In some degree, this is inevitable because of the 'public good' aspect of much of infrastructure which makes it difficult, or costly, to restrict its use to those who are willing to pay the full costs of provision.
Tämä on jossakin määrin väistämätöntä, koska infrastruktuuria pidetään suurelta osin "yhteisenä hyvänä", jolloin on vaikeaa tai kallista rajata sen käyttäjäkunnan ulkopuolelle ne, jotka eivät halua maksaa täyttä osuutta tarjonnan luonnin aiheuttamista kustannuksista. nuksista.
However, neither indicators of scale nor of quality can convey how far the existing endowment in any region is suitable to its development needs. Since the existing infrastructure in use will have typically been con structed over a great many years, it may reflect past re quirements and past patterns of development rather than present and prospective ones.
Laajuuden ja laadun indikaattorit eivät kuitenkaan voi ¡Imaista, kuinka hyvin millä tahansa alueella jo ole massa olevat edellytykset vastaavat alueen kehitys tarpeita.Koska käytössä oleva infrastruktuuri on useimmiten rakennettu vuosien kuluessa, se saattaa perustua menneen ajan vaatimuksiin ja kehitysmalleihin nykyisten ja tulevaisuudessa nähtävissä olevien mallien sijaan.