natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By fax message of 13 April 1997, replying to a letter from the EIB of 10 April 1997, the applicant stated that an employee of the Socredo, who had been handling his account since 1990, had confirmed to him that the loans granted to him between 1986 and 1989 had been granted with funds from the EIB.
EIP:n 10.4.1997 päivättyyn kirjeeseen vastatessaan kantaja täsmensi 13.4.1997 päivätyllä faksillaan, että hänen tilinsä hoidosta vuodesta 1990 lähtien vastannut virkailija oli vahvistanut, että hänelle vuosina 1986—1989 myönnetyt lainat olivat peräisin EIP:n rahastoista.
The absence of any precise earmarking of those funds explained the inability of the EIB to trace those loans.
Näiden rahastojen tarkan nimityksen puuttu­minen selittää sen, miksi EIP ei voi jäljittää kyseisiä lainoja.
Taking the view that the ΕΓΒ still had to answer his questions, the applicant asked for the opportunity to meet a representative of the EIB on his next visit to Luxembourg.
Koska kantaja katsoi, että EIP:n tehtävänä on vastata hänen tiedusteluihinsa, hän on pyytänyt saada tavata EIP:n edustajan seuraavan käyntinsä yhteydessä Luxemburgissa.
On 4 October 1998, the applicant asked the EIB to inform him whether the interest rates mentioned in Article 156(c) of Decision 91/482 had been changed since 1991, and, if so, on what date.
Kantaja on 4.10.1998 vaatinut EIP:tä täsmentämään, onko ja minä päivänä päätöksen 91/482/ETY 156 artiklan c kohdassa mainittuja korkokantoja muu­tettu vuodesta 1991 lähtien.
By fax message of 5 October 1998, the EIB suggested to the applicant that he should address his request to the Commission, and supplied him with the details of the department concerned.
ΕΙΡ kehotti 5.10.1998 päivätyllä faksillaan kantajaa osoittamaan vaatimuksensa komissiolle ja ilmoitti tälle kyseisen yksikön yhteystiedot.
By fax message dated the same day, the applicant asked the Commission, first, to tell him what interest rates had actually been applied to risk capital in the form of loans in French Polynesia since 1991 pursuant to Article 156(c) of Decision 91/482 and Council Decision 97/803/EC of 24 November 1997 amending at midterm Decision 91/482/EEC (OJ 1997 L 329, p.
Kantaja vaati samana päivänä päivätyllä faksillaan komissiota toisaalta ilmoit­tamaan hänelle Ranskan polynesiassa ja vuodesta 1991 lähtien riskipääomalai­noihin päätöksen 91/482/ETY 156 artiklan c kohdan ja päätöksen 91/482/ETY välitarkistuksesta 24.11.1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/803/EY (EYVL L 329, s.
50), and, secondly, to confirm to him that no amendment had been made to Article 157(b) of Decision 91/482.
50) nojalla tosiasiallisesti sovelletut korkokannat ja toisaalta vahvis­tamaan, ettei päätöksen 91/482/ETY 157 artiklan c kohtaan ollut tehty mitään muutoksia.
10 On 3 November 1998, the applicant met Commission representatives in Brussels.
10 Kantaja tapasi 3.11.1998 komission edustajia Brysselissä.
11 On 13 November 1998, the Commission sent a fax message to the applicant, suggesting that he should put his question to the EIB.
11 Komissio lähetti 13.11.1998 kantajalle faksin, jossa se kehotti tätä esittämään vaatimuksensa EIP:lle.
12 On 28 December 1998, the applicant once again submitted his request for information to the EIB, invoking Council Decision 93/731/EC of 20 December 1993 on public access to Council documents (OJ 1993 L 340, p. 43; 'Decision 93/731').
12 Kantaja esitti 28.12.1998 jälleen tietojensaantipyynnön EIP:lle vedoten yleisön oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin 20 päivänä joulukuuta 1993 tehtyyn neuvoston päätökseen 93/731/ETY (EYVL L 340, 43).
Having obtained no reply, he attempted a number of times to contact the EIB by telephone.
Koska hän ei saanut tähän mitään vastausta, hän yritti useaan otteeseen soittaa EIP:hen.
He states that, in one telephone conversation, he was given the answer that the subjectmatter of his request was covered by banking secrecy and that only the Commission could provide him with the information.
Eräässä puhelin­keskustelussa hänelle oli vastattu, että hänen vaatimuksensa kohde oli pankki­salaisuuden alainen ja että vain komissio voisi antaa hänelle tietoja.
13 On 8 March 1999, pursuant to Article 175 of the EC Treaty (now Article 232 EC), the applicant formally called upon the Commission to provide him with the
13 Kantaja kehotti perustamissopimuksen 175 artiklan (josta on tullut EY 232 ar­tikla) mukaisesti komissiota toimittamaan hänelle hänen pyytämänsä tiedot
14 By fax message of 30 March 1999, the Commission told the applicant that it had been informed by the EIB that the latter had already replied in writing to his enquiry and that it had nothing to add, as it had already told him in a fax message of 2 March 1999.
14 Komissio ilmoitti 30.3.1999 päivätyllä faksillaan kantajalle EIP:n ilmoittaneen komissiolle vastanneensa jo kirjallisesti kantajan hakemukseen ja että komissiolla ei olisi siihen mitään lisättävää, kuten se oli jo 2.3.1999 lähettämässään faksissa todennut.
15 By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 April 1999, the applicant brought this action.
15 Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 30.4.1999 jättämäl­lään kannekirjelmällä nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
16 By separate document, received at the Registry of the Court of First Instance on 7 June 1999, the Commission raised an objection of inadmissibility under Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
16 Komissio teki ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti oikeudenkäyntiväitteen erillisellä asiakirjalla, joka saapui ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 7.6.1999.
The applicant submitted his observations on that objection on 14 July 1999.
Kantaja esitti huomautuksensa tästä väitteestä 14.7.1999.
17 The applicant claims that the Court should:
17 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— hold all his claims admissible and declare them well founded;
— tutkii kaikki hänen esittämänsä vaatimukset ja toteaa ne perustelluiksi,
— declare that the Commission's Directorate-General VIII — Development (external relations and development cooperation with Africa, the Caribbean
— toteaa, että komission kehitysyhteistyön pääosasto (ulkosuhteet ja kehitys­yhteistyö Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden kanssa; Lomén yleis­
— direct the Commission to send him the information requested, namely the interest rates applied to loans granted by way of risk capital in French Polynesia from 1986 to 1989 and from 1995 to 1998, pursuant to the Council decisions concerning the association of overseas countries and territories with the Community;
— velvoittaa komission antamaan kantajalle tämän vaatimat tiedot, toisin sanoen tiedot riskipääomina Ranskan Polynesiassa vuosina 1986—1989 ja 1995—1998 myönnettyihin lainoihin sovelletuista korkokannoista meren takaisten maiden ja alueiden assosioinnista yhteisöön tehtyjen neuvoston päätösten nojalla,
— declare that the Commission has incurred liability with respect to him for failing to comply with the provisions on public access to documents held by the institutions;
— toteaa, että komissio on vastuussa kantajaan nähden siitä, että se on jättänyt noudattamatta säännöksiä, jotka koskevat oikeutta tutustua toimielinten asiakirjoihin,
— order the Commission to pay him the sum of FRF 20 000 in respect of irrecoverable costs which he was forced to incur in defending his interests.
— velvoittaa komission maksamaan kantajalle 20 000 Ranskan frangia niistä kuluista, jotka kantajalle ovat aiheutuneet hänen etujensa puolustamisesta.
18 The Commission contends that the Court should:
18 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— dismiss the action for annulment as inadmissible;
— jättää kumoamiskanteen tutkimatta,
— order the applicant to pay the costs.
— velvoittajan kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
19 In his observations on the objection of inadmissibility, the applicant contends that the Court should:
19 Oikeudenkäyntiväitteestä tekemissään huomautuksissa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— grant the form of order sought by him, save for his application that the Commission be directed to supply the information on interest rates, that information having been obtained after the commencement of the action;
— hyväksyy hänen vaatimuksensa, lukuun ottamatta hänen vaatimustaan siitä, että komissio määrättäisiin toimittamaan kantajalle korkokantoja koskevat tiedot, koska kyseiset tiedot on saatu kanteen nostamisen jälkeen,
— dismiss the Commission's objection of inadmissibility.
— hylkää komission tekemän oikeudenkäyntiväitteen.
In his observations on the objection of inadmissibility raised by the Commission, the applicant has stated that he maintains his claims, save for the third, erroneously described as the 'second', seeking an order directing the Commission to provide him with the information he seeks.
Komission oikeudenkäyntiväitteestä esittämissään huomautuksissa kantaja on ilmoittanut pysyvänsä vaatimuksissaan, lukuun ottamatta vaatimuksen kolmatta osaa, joka on luokiteltu virheellisesti toiseksi, ja joka koskee vaatimusta siitä, että komissio määrättäisiin toimittamaan kantajalle tämän vaatimat tiedot.
21 There is therefore no further need to rule on that claim, which should in any event be declared inadmissible.
21 Näin ollen ei enää ole tarpeen lausua tästä vaatimuksesta, joka joka tapauksessa olisi jätettävä tutkimatta.
The Commission contends that the fax message of 30 March 1999 is not a measure capable of forming the subject of an action for annulment under Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC).
Komissio katsoo, että 30.3.1999 päivätty faksi ei ole toimenpide, josta voidaan nostaa EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) nojalla kumoamiskanne.
First, it maintains that the applicant has no acknowledged right to obtain the information requested.
Komissio toteaa ensinnäkin, että kantajalla ei ole oikeutta saada pyytämiään tietoja.
Although Commission Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom of 8 February 1994 on public access to Commission documents (OJ 1994 L 46, p.
Vaikka yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista 8 päivänä helmikuuta 1994 tehdyssä päätöksessä 94/90/EHTY, EY, Euratom (EYVL L 46, s.
58; 'Decision 94/90') gives citizens the right of access to documents or items on file which exist, it does not give them the right to obtain information or replies following questions put to the institution.
58) maarataankin kansalaisten oikeudesta saada tutustua olemassa oleviin asiakirjoihin, siinä ei anneta heille oikeutta saada tietoja tai vastauksia toimi elimelle tehtyjen kysymysten perusteella.
In this case, the applicant was clearly seeking information and not access to a document that existed at the time of his request.
Nyt esillä olevassa asiassa kantaja vaatii selvästi tietoja eikä oikeutta saada tutustua hänen vaatimuksen esittämishetkellä olemassa olevaan asiakirjaan.
No other provision of Community law requires the Commission to reply to the applicant's questions.
Mikään muu yhteisön säädös ei velvoita komissiota vastaamaan kantajan esittämiin kysymyksiin.
Secondly, the Commission observes that the information requested concerned the action of the EIB and not its own.
Toiseksi komissio huomauttaa, että pyydetty tieto koskee EIP:n toimintaa eikä komission.
The interest rates applied by the EIB to loans granted by means of risk capital or from its own resources are a matter for the EIB alone, in accordance with Articles 154(3) and 154a of Decision 91/482.
EIP:n soveltama korkokanta riskipääomina tai omista varoista myönnettyihin lainoihin kuuluu päätöksen 91/482/ETY 154 artiklan 3 kohdan ja 154 a artiklan nojalla ainoastaan EIP:n toimivaltaan.
The Commission stresses that it does not have the information sought, or, a fortiori, any documents containing it.
Komissio korostaa, ettei sillä ole pyydettyjä tietoja eikä varsinkaan niitä sisältäviä asiakirjoja.
Thirdly, the Commission maintains that the applicant's situation does not fall within the EIB's field of operation, any more than it falls within that of the Commission or the European Development Fund ('EDF').
Kolmanneksi komissio väittää, että kantajan tilanne ei kuulu EIP:n toiminta­alaan sen enempää kuin komission tai Euroopan kehitysrahastonkaan (EKR).
The Commission states that, according to its information, the applicant has not been in receipt of loans granted with the support of the EIB or the EDF.
Komissio selittää, että sen saamien tietojen mukaan kantaja ei ole saanut EIP:n tai EKR:n tuella myönnettyjä lainoja.
The loans granted by the Socredo bank to the applicant therefore bore no relation to Community financing.
Socredon kantajalle myöntämät lainat eivät siis mitenkään liity yhteisön taloudelliseen tukeen.
Supplying the information requested would therefore not fall within the scope of any form of technical assistance for the realisation of a project financed by the Community, or of any duty of assistance.
Pyydettyjen tietojen antami­nen ei näin ollen kuulu yhteisön rahoittaman hankkeen toteuttamista koskevan teknisen avun tai avustusvelvollisuuden puitteisiin.
As such, moreover, it should have been supported by a statement of reasons.
1339, ja asia T­3/93, Air France v. komissio, tuomio 24.3.1994, Kok. 1994, s.
He then contends that the information requested appears in the decisions concerning the association of the overseas countries and territories with the Community, adopted by the Council and applied by the Commission.
Kantaja toteaa tämän jälkeen, että hänen vaatimansa tiedot sisältyvät merenta­kaisten maiden ja alueiden assosioinnista yhteisöön tehtyihin päätöksiin, jotka neuvosto on tehnyt ja joita komissio soveltaa.
From this he concludes that the Commission did not have the right to refuse to supply him with that information because it was contained in public Community documents.
Hän päättelee tästä, että komis­siolla ei ole oikeutta kieltäytyä antamasta hänelle näitä tietoja, koska ne sisäl­tyvät julkisiin yhteisön asiakirjoihin.
He also points to the fact that the Commission is entrusted with the implementation of Decision 91/482, and that, according to Article 236(2) of that decision, it is the administrator of the EDF.
Hän toteaa myös, että komission tehtävänä on panna täytäntöön päätös 91/482/ETY ja että se on kyseisen päätöksen 236 artiklan 2 kohdan mukaisesti EKR:n johtaja.
The applicant also contests the Commission's contention that it is not required to supply the information requested.
Kantaja kiistää myös väitteen siitä, että komissiolla ei olisi velvollisuutta antaa hänelle hänen pyytämiään tietoja.
He claims that, under Article 174(d) of Decision 91/482, the Commission and the EIB must provide assistance by means of their information and coordination services.
Hän väittää siten, että päätöksen 91/482/ETY 174 artiklan d kohdan mukaan komission ja EIP:n on annettava apua tieto­ ja yhteensovittamispalvelujensa välityksellä.
Finally, the applicant maintains that it has not in any way been established that the funds lent by Socredo did not come from the EIB.
Kantaja väittää, ettei ole mitenkään vahvistettu, että Socredon myöntämät varat eivät ole peräisin EIP:stä.
He states that that question is currently a matter in issue in court proceedings in French Polynesia.
Hän toteaa, että tämä kysymys on parhaillaan oikeu­denkäyntimenettelyn kohteena Ranskan Polynesiassa.
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, where a party so applies, the Court of First Instance may rule on inadmissibility without going into the substance of the case.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 koh­dan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi asianosaisen hakemuk­sesta ratkaista tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan väitteen käsittelemättä itse pääasiaa.
Under Article 114(3), the remainder of the proceedings is to be oral, unless the Court of First Instance otherwise decides. In this case, the Court considers that it is sufficiently well informed by examining the documents on the file to rule on the application without opening the oral procedure.
Saman artiklan 3 kohdan mukaan hakemuksen jatkokäsittely on suullinen, jollei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätä toisin; tässä asiassa se katsoo saaneensa asiakirja­aineiston perusteella riittävästi selvitystä voidakseen ratkaista tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä koskevan väitteen aloittamatta asian suullista käsittelyä.
31 According to settled caselaw, the mere fact that a letter has been sent by a Community institution to its addressee in response to a request made by the latter is not sufficient for that letter to be characterised as a decision within the meaning of Article 173 of the Treaty, thus entitling its recipient to bring an action for its annulment.
31 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kirjettä ei ainoastaan sen takia, että yhteisöjen toimielin on lähettänyt sen vastaanottajalle vastaukseksi tämän teke­mään vaatimukseen, voida pitää perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoi­tettuna päätöksenä, jota vastaan voitaisiin nostaa kumoamiskanne.
In this case, the applicant cannot claim that the Commission's letter of 30 March 1999 produced binding legal effects of a nature such as to affect his interests by bringing about a distinct change in his legal position.
Nyt esillä olevassa asiassa kantaja ei voi väittää, että 30.3.1999 päivätty komission kirje saisi aikaan sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vai­kuttaa selvällä tavalla hänen oikeusasemaansa.
First, it is clear from what the applicant's own pleadings, and more particularly from his observations on the objection of inadmissibility, that the information
Ensinnäkin kantajan omista kirjelmistä ja erityisesti hänen tutkimatta jättämistä koskevista väitteistä esittämistään huomautuksista ilmenee, että hänen pyytä­
It must be observed that there is no provision of Community law requiring the Commission to reply to a request, emanating from a person established in the territory of a Member State or of the overseas countries and territories, for identification of the relevant passages of Community legislation.
On todettava, että missään yhteisön oikeuden säännöksessä ei velvoiteta komissiota vastaamaan jossakin jäsenval­tiossa taikka merentakaisissa maissa tai tällaisilla alueilla asuvan henkilön esit­tämään pyyntöön yhteisön lainsäädännön tiettyjen kohtien yksilöimiseksi.
Secondly, the applicant cannot rely on the provisions of Decision 94/90 as the basis of a right to obtain the information requested.
Toiseksi kantaja ei voi vedota päätöksen 94/90/ETY määräyksiin perustellakseen oikeuttaan saada vaatimansa tiedot.
It should be noted, as a preliminary observation, that he did not ask the Commission to give him access to any particular document, but made inquiries of it concerning information on the activity of the EIB.
Toissijaisesti on huomattava, että kantaja ei ole vaatinut komissiolta oikeutta tutustua mihinkään tiettyyn asiakirjaan tai kirjelmään, vaan se on vaatinut siltä EIP:n toimintaan liittyviä tietoja.
In that respect, it is necessary, for the purposes of applying Decision 94/90, to maintain a distinction between the concept of a document and that of information.
Päätöksen 94/90/ETY soveltamiseksi vaikuttaa välttämättömältä tehdä ero asiakirjan ja tietojen käsitteiden välillä.
None of the provisions in Decision 94/90 or the code of conduct annexed to it deal with the right of access to information; the right concerned relates exclusively to documents.
Missään tämän päätöksen määräyksessä taikka siihen liitetyissä toimintasäännöissä ei määrätä tietojensaantioikeudesta, koska tämä oikeus koskee ainoastaan asiakir­joja.
In the preamble to Decision 94/90 there is a lone recital which refers to the Declaration on the Right of Access to Information annexed to the Final Act of the Treaty on European Union.
Ainoastaan yhdessä päätöksen 94/90/ETY perustelukappaleista mainitaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan liitettyyn julistukseen oikeudesta saada tietoja.
That reference, which is not the subject of any further explanation, cannot confer a new meaning on the term 'document', which is used several times in the decision.
Tällä maininnalla, johon ei liity yhtään täydentävää selitystä, ei voida antaa uutta merkitystä päätöksessä 94/90/ETY useaan otteeseen käytetylle ilmaisulle "asiakirja".
It cannot therefore be inferred from Decision 94/90 that the public's right of access to a Commission document implies a duty on the Commission's part to reply to any request for information from an individual, as is the situation in this case.
Päätöksestä 94/90/ETY ei siis voida päätellä, että yleisön oikeus saada tutustua komission asiakirjoihin merkitsisi sen velvollisuutta vastata kaikkiin yksityisen oikeussubjektin esittämiin tietojensaantipyyntöihin, kuten esillä olevassa asiassa.
In his letter of formal notice of 8 March 1999, the applicant refers to the contents of his fax message to the EIB of 28 December 1998, in which he gave no indication as to the documents containing the information which he was seeking, although, in accordance with the code of conduct annexed to Decision 94/90, 'an
Kantaja viittaa 8.3.1999 päivätyssä vaatimuskirjeessään 28.12.1998 EIP:lle lähettämänsä faksin sisältöön, jossa hän ei mainitse mitään asiakirjaa, joka sisältää hänen pyytämänsä tiedot, vaikka päätöksen 94/90/ETY liitteenä olevien toimintasääntöjen mukaan "tietojen saamista asiakirjasta koskevan hakemuksen
The way in which his application was formulated shows, at the very least, that he was seeking to obtain information and not access to one or more specific Commission documents.
Kantajan hakemuksen muotoilu osoittaa ainakin sen, että hänen tarkoituksenaan oli saada tietoja eikä oikeutta tutustua yhteen tai useampaan komission tiettyyn asiakirjaan.
In his fax message of 28 December 1998, the applicant states inter alia: 'Decision 93/731 published on 31 December 1993 gives me the right to obtain the information requested from the competent authority within the European Union.
Kantaja ilmoittaa 28.12.1998 päivä tyssä faksissaan muun muassa seuraavaa: "31.12.1993 julkaistun päätöksen 93/73 l/ETY perusteella minulla on oikeus saada pyytämäni tiedot Euroopan unionin toimivaltaiselta viranomaiselta.
I therefore repeat my request and would greatly appreciate it if, this time, I were to receive the information which I urgently need; I must know what interest rates were applied to risk capital sent to French Polynesia for the following years...'
Näin ollen toistan pyyntöni ja olisin kiitollinen saadessani tällä kertaa kiireellisesti tarvitsemani tiedot: minun olisi saatava tietää, mitä korkokantoja on sovellettu Ranskan Polynesialle tulevia vuosia varten siirrettyihin riskipääomiin."
Moreover, and in any event, even if the information sought by the applicant had to be regarded as necessarily appearing in one or more documents, the information which the Commission had at its disposal at the time when it drafted the fax message of 30 March 1999 shows that such documents could only be in the possession of the EIB.
Vaikka olisikin katsottava, että kantajan haluamat tiedot sisältyisivät välttämättä yhteen tai useampaan asiakirjaan, komissiolla 30.3.1999 päivättyä faksia laatiessaan käytettävissä olleet seikat osoittavat lisäksi ja joka tapauksessa, että kyseessä saattoivat olla ainoastaan EIP:n hallussa olevat asiakirjat.
The Commission was therefore not in a position to give the applicant access to such documents, and its reply of 30 March 1999 could not therefore alter his legal position.
Komissio ei siis voinut antaa kantajalle oikeutta tutustua tällaisiin asiakirjoihin eikä sen 30.3.1999 päivätty vastaus voinut näin ollen muuttaa kantajan oikeudellista asemaa.