natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As far as the exchange of archival information is concerned, it is those standards which relate to the top two levels (presentation and application) that are of most interest: ODA/ODIF, FTAM, DTAM, etc.
Arkistotietojen vaihtamisen osalta ne standardit, jotka liittyvät kahteen korkeimpaan tasoon (esittäminen ¡a sovellus), ovat tärkeimmät: ODA/ODIF, FTAM, DTAM ¡ne.
Another advantage for archives, in addition to facilitating exchanges of information, will be the ability to switch to new systems to bypass the problems of obsolescence and the longterm conservation of information, and to reduce dependency on hardware and software manufacturers to a minimum.
Toinen etu arkistoille tietojenvaihdon helpottumisen lisäksi on mahdollisuus siirtyä uusiin järjestelmiin vanhentuneiden ongelmien sivuuttamiseksi ja tietojen pitkän aikavälin konservoimiseksi sekä vähentää riippuvuus laitteistojen ja ohjelmistojen tuottajista vähimpään mahdolliseen.
In any case, the OSI reference model provides a basis for standardizing information exchanges, although it does not influence the individual programmes chosen by each user nor of course does it affect the purely archival work, such as description, that was carried out before any databases were set up.
Joka tapauksessa OSI:n viitemalli tarjoaa perustan tietojenvaihdon standardoimiseksi, joskaan se ei vaikuta kunkin käyttäjän valitsemiin yksittäisiin ohjelmiin, eikä se luonnollisestikaan vaikuta varsinaiseen arkistotyöhön kuten kuvailemiseen, jota suoritettiin ennen tietokantojen luomista.
There are no generally accepted norms for programmes for computerizing archival tasks such as, for example, reading room control or description methods, or for setting up databases containing archival information.
Ei ole mitään yleisesti hyväksyttyjä tietokoneohjelmia koskevia normeja, jotka koskisivat sellaisia arkistotöitä kuten esimerkiksi lukusalien valvonta tai kuvailumenetelmät tai arkistotietoja sisältävien tietokantojen luomista.
Any project will in any event have to take account of existing standards, especially those relating specifically to archival work (for example, description standards, so as to make the best use of any databases set up).
Jokaisessa hankkeessa on ¡oka tapauksessa otettava huomioon olemassa olevat standardit, erityisesti ne, jotka liittyvät nimenomaisesti arkistotyöhön (esimerkiksi kuvailustandardit, jotta laadituista tietokannoista saadaan paras mahdollinen hyöty).
For example, the multilingual interrogation mock-up (MIM) is an attempt at solving one of the most difficult problems faced by the member countries, namely the number of different languages.
Esimerkiksi monikielinen kyselevä tietokonemalli (MIM) on yritys ratkaista yksi jäsenvaltioiden vaikeimmista kysymyksistä eli eri kielten lukumäärä.
Any work undertaken in this area by a group such as the group of experts on archives should take these projects and all relevant guidelines into account.
Kaikessa ¡onkin ryhmän, kuten esimerkiksi arkistojen asiantuntijaryhmän, tällä alalla suorittamassa työssä olisi otettava huomioon nämä hankkeet ¡a kaikki aiheelliset suuntaviivat.
REMOTE ACCESS AND CD-ROM
KAUKOKÄYTTÖ JA CD-ROM
Since the arrival of new electronic publishing systems using optical media, remote access to databases is no longer the only option — thanks to CD-ROM technology, databases can now be accessed directly using any personal computer.
Sen jälkeen, kun uudet elektroniset optisia välineitä käyttävät julkaisujärjestelmät otettiin käyttöön, tietokantojen kaukokäyttö ei enää ole ainoa vaihtoehto: cd-rom-tekniikan ansiosta tietokantoihin voidaan nyt päästä suoraan mistä tahansa mikrotietokoneesta. tietokoneesta.
Because a single CD-ROM contains such a large quantity of data, is reasonably inexpensive, and is easy to consult directly by anybody with a personal computer, a new editorial industry exploiting optical media has grown up and now offers a feasible alternative to traditional forms of on-line inquiry.
Koska yksi ainoa cd-rom sisältää niin valtavan määrän tietoa, on suhteellisen halpa ¡a on helppokäyttöinen ¡okaiselle, ¡olla on mikrotietokone, on syntynyt uusi optisia välineitä käyttävä toimitusteollisuus, ¡a se tarjoaa nyt kannattavan vaihtoehdon perinteisille online-tiedustelun muodoille.
Indeed, the European Union itself now offers some of its databases such as CELEX, its Community law database, in a CD-ROM version.
Itse asiassa Euroopan yhteisö itse tarjoaa nyt joitakin tietokantojaan kuten CELEX:n, yhteisön oikeuden tietokannan, cd-rom-ver-siona.
Both methods will probably continue to coexist in the future, each one with its own advantages and disadvantages:
Molemmat järjestelmät ovat todennäköisesti rinnan olemassa tulevaisuudessa, ja kummallakin on omat etunsa ¡a haittansa:
• for intensive use, CD-ROM is cheaper than on-line searching; • CD-ROM user interfaces are generally much simpler; • on-line searching has the edge if databases are updated frequently.
— online-etsintä on parempi, jos tietokantoja päivitetään usein.
LINES OF ACTION
TOIMINTALINJAT
A European network for exchanging archival information is still some way off at present.
Eurooppalaiseen verkkoon arkistotiedon vaihtamiseksi menee vielä aikaa.
Nevertheless, some guidelines and measures can even now be suggested.
Tästä huolimatta voidaan jo nyt ehdottaa joitakin suuntaviivoja ¡a toimenpiteitä.
(a) Identify standards affecting the exchange of information in the future. (b) Inform archivists of these standards and recommend their use.
2) Ilmoita arkistonhoitajille näistä standardeista ¡a suosittele niiden käyttöä.
(c) Undertake a detailed inventory and analysis of computer applications currently used in European State archives and their potential for the exchange of information. mation.
3) Suorita yksityiskohtainen inventointi ja analyysi Euroopan valtionarkistoissa nykyisin käytettävistä tietokonesovelluksista ja niiden tarjoamista mahdollisuuksista tietojenvaihtoon.
(d) Using as a basis existing standards for setting up open systems, start work on creating a minimum standardization framework for such applications.
4) Käyttämällä pohjana olemassa olevia avoimen verkon luomista koskevia standardeja aloita työ pienimuotoisen standardointikehyksen luomiseksi näitä sovelluksia varten.
(e) With a view to introducing general standards for archive management, seek an agreement on the use of archival description standards based on the work of the ICA/Unesco ad hoc Commission on Descriptive Standards.
5) Yleisten standardien ottamiseksi käyttöön arkistojen hallintaa varten pyri sopimukseen arkistojen kuvaukseen käytettävistä standardeista ICA:n/Unescon ku vailevia standardeja käsittelevän komission työn pohjalta.
(f) Promote the creation of databases containing archival information in accordance with these guidelines so that they form the first links in a future archive exchange network.
6) Edistä arkistotietoja sisältävien tietokantojen luomista niin, että ne muodostavat ensimmäiset yhteydet tulevassa arkistojen vaihtoverkossa.
(g) Ensure that plans for archive exchange are in harmony with information exchange projects backed by the Community in other areas (bibliographic and museum information, etc.) while respecting the specific characteristics of archival information.
7) Huolehdi siitä, että arkistojen vaihto on sopusoinnussa yhteisön muilla aloilla tu kemien tietojenvaihtohankkeiden kanssa (bibliografiset tiedot ja museotiedot jne.) samalla ottaen huomioon arkistotiedon erityispiirteet.
(h) Set up a working party with the task of drawing up short- and longterm plans, making practical project proposals and defining priorities.
8) Perusta työryhmä, ¡onka tehtävänä on laatia lyhyen ¡a pitkän aikavälin suunnitelmat ¡a käytännön hanke-ehdotukset ¡a määritellä ensisijaiset tavoitteet.
(The Spanish experiment with computerized networks is presented in Annex 6.)
(Espanjan kokeilu tietokoneverkoista esitetään liitteessä 6.)
THE TRAINING OF ARCHIVISTS AND RECOGNITION OF DIPLOMAS
ARKISTONHOITAJIEN KOULUTUS JA TUTKINTOTODISTUSTEN TUNNUSTAMINEN
A revaluation of the role of archivists, regardless of their level of training, should be based on the adaptation of their training to the requirements of contemporary archival practices and on a better valuation of the specific nature of this training compared with other information sciences.
Arkistonhoitajien aseman lisäämisen olisi heidän koulutustasostaan riippumatta perustuttava heidän koulutuksensa mukauttamiseen tämänhetkisten arkistokäytäntöjen vaatimuksiin ja tämän koulutuksen erityisluonteen parempaan arvostamiseen verrattuna muihin informaatiotieteisiin.
This revaluation should also be based on official recognition of the title of archivist.
Tämän arvostuksen lisäämisen olisi myös perustuttava arkistonhoitajan arvon viralliseen tunnustamiseen.
To achieve this, it seems important at the outset to discuss, on a European scale, the diplomas and the national syllabuses upon which these diplomas are based.
Tämän saavuttamiseksi näyttää aluksi olevan tärkeätä keskustella Euroopan mittakaavassa niistä tutkintotodistuksista ¡a kansallisista oppimääristä, joihin nämä tutkintotodistukset perustuvat.
Secondly, the national syllabuses could form the subject of dialogue, cooperation and multilateral or European exchanges.
Toi seksi kansalliset oppimäärät voisivat muodostaa keskustelun, yhteistyön sekä monenvälisen tai eurooppalaisen vaihdon kohteen.
The dialogue could go as far as the mutual recognition of diplomas, as encouraged by the Council Directives of 21 December 1988 and 18 June 1992.
Tämä keskustelu voisi lopulta johtaa tutkintotodistusten vastavuoroiseen tunnustamiseen, siten kuin 21 päivänä joulukuuta 1988 ¡a 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetuissa neuvoston direktiiveissä kannustetaan.
Even before having reached this mutual recognition of diplomas, the training of archivists would certainly benefit from a networking of the various establishments and archive training centres: advantage could then be taken of the complementary nature of the training given in Europe in order to offer more specialized courses and seminars.
Jo ennen tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista arkistonhoitajien koulutus eittämättä hyötyisi eri laitosten ¡a arkistojen koulutuskeskusten verkottumisesta: tällöin voitaisiin hyödyntää Euroopassa annetun koulutuksen täydentävää luonnetta erikoistuneempien kurssien ja seminaarien tarjoamiseksi.
Economies of scale could also be achieved in the inservice training and the organization of seminars, access to which could be reserved as a priority for young archivists.
Mittakaavaetuja voitaisiin saavuttaa myös jatkokoulutuksella ja järjestämällä seminaareja, joihin osallistuminen varattaisiin ensisijaisesti nuorille arkistonhoitajille.
The European institutions could be a driving force in the sphere of inservice training, by allowing the archive training establishments and centres to benefit from programmes such as Erasmus, Tempus or Lingua, which reinforce inte run i versify cooperation through mobility grants, and by contributing to the organization of European seminars designed for specialists in one or another archival discipline.
Euroopan toimielimet voisivat olla kannustava voima jatkokoulutuksen alalla niin, että arkistokoulutusta antavat laitokset ¡a keskukset voisivat hyötyä Erasmuksen, Tempuksen tai Linguan kaltaisista ohjelmista, joilla lujitetaan yliopistojen välistä yhteistyötä liikkuvuusavustuksilla, sekä osallistumalla osaltaan arkistoalan eri erikoisalojen seminaarien järjestämiseen Euroopassa. passa.
ONE PROBLEM ON THE AGENDA
AJANKOHTAINEN ONGELMA
The archivist's job has changed more in one generation than since its distant origins.
Arkistonhoitajan työ on muuttunut enemmän yhden sukupolven kuluessa kuin sitä ennen sen alusta lähtien.
Its institutional, economic and technological environment is developing rapidly and the archivist must incessantly adapt to this changing context.
Sen institutionaalinen, taloudellinen ja tekninen ympäristö
In the sphere of training archivists, as in nearly all other spheres connected with this profession, the flow of international information exchange has grown consider­ably in latter years.
Arkistonhoitajien koulutuksen alalla, kuten lähes kaikilla tähän ammattiin liittyvillä aloilla, kansainvälinen tietojenvaihto on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina.
The International Council on Archives has recently held two conferences on this theme, in Paris in 1988 and in Milan in 1989, initiated by its Committee on Professional Training.
Kansainvälinen arkistoneuvosto on viime vuosina järjestänyt kaksi konferenssia täs­tä aiheesta, Pariisissa vuonna 1988 ¡a Milanossa vuonna 1989, ammatillisen kou­lutuksen komitean aloitteesta.
These conferences coincided with the publication by the periodical Archivum of a special edition devoted to the professional training of archivists.
Näiden konferenssien kanssa samanaikaisesti julkais­tiin aikakausjulkaisun Archivum arkistonhoitajien ammatilliselle koulutukselle omis­tettu erikoisnumero.
At Marburg, in 1989, before confirming the profound changes in the German syllabuses, the heads of the main European training establishments were invited to give their own points of view, over two days, concerning the multiple reforms in management.
Kaksipäiväisessä vuonna 1989 Marburgissa järjestetyssä kokouksessa, jossa vah­vistettiin merkittävät Saksan oppimäärien muutokset, Euroopan tärkeimpien koulu­tuslaitosten johtajia pyydettiin esittämään omat näkemyksensä lukuisista hallinnolli­sista uudistuksista.
This meeting gave the opportunity for preparing an updated vision of the state of the art in Europe.29
Tässä kokouksessa oli tilaisuus laatia ajan tasalla oleva näkemys alan tilasta Euroopassa.)30)
In 1990, in Lyons, the 31st Congress of French archivists, relating to European integration, raised in particular the question of harmonization of training amongst the Member States.
Vuonna 1990 Lyonissa ranskalaisten arkistonhoitajien 31. kongressissa, ¡oka koski Euroopan yhdentymistä, otettiin erityisesti esille kysymys jäsenvaltioissa annettavan koulutuksen yhdenmukaistamisesta.
This came up against various obstacles (language, administra­tive traditions, both intellectual and academic), but comparisons could be drawn between the various systems in existence in an attempt to take the richer and stronger national elements and adapt them elsewhere.
Tämä kohtasi useita esteitä (kieli ¡a sekä älylli­set että akateemiset hallinnolliset perinteet), mutta olemassa olevia eri järjestelmiä voitiin verrata pyrittäessä poimimaan runsaimmat ja vahvimmat kansalliset osat ja mukauttamaan ne käytettäviksi muualla.
Finally, at the conference organized in Maastricht in 1991 by the Association of Dutch Archivists, the theme of which was 'Archives in a Europe without frontiers', some 15 of the 65 papers presented related to the training of the archivist in Europe and requested a follow­up in this sphere.
Lopuksi Tanskan arkistonhoitajien yhdistyksen vuonna 1991 Maastrichtissa järjestä­mässä konferenssissa, ¡onka aihe oli "Arkistot rajattomassa Euroopassa", noin 15 esitetyistä 65 esitelmästä koski arkistonhoitajien koulutusta Euroopassa, ¡a niissä pyydettiin tämän alan seuraamista.
TRAINING LEVELS
KOULUTUSTASOT
The archive training establishments and centres in Europe have a rich history, the older ones dating back to the beginning of the 19th century.
Eurooppalaisilla arkistoalan koulutuslaitoksilla ja ­keskuksilla on rikas historia, ja vanhimmat ovat peräisin 1800­luvun alusta.
The EU Member States today have a growing number of establishments which organize appropriate training for future archivists.
EU:n jäsenvaltioissa on nykyään yhä enemmän laitoksia, jotka järjestävät aiheellista koulutusta tuleville arkistonhoitajille.
There are at least two levels of archivist training; some Member States such as France have even more.
Arkistonhoitajien koulutusta annetaan ainakin kahdella tasolla; joissakin jäsenval­tioissa kuten Ranskassa tasoja on useampiakin.
Firstly there is specialized university training, entered after obtaining a diploma in a general field; this type of training spread after the Second World War.
Ensiksikin on olemassa erikoistunut yliopistokoulutus, johon voi osallistua suoritet­tuaan tutkinnon yleisellä alalla: tämäntyyppinen koulutus levisi toisen maailmanso­dan jälkeen.
In Spain, candidates can study at university (Master of Archives) or at specialized institutes called 'Escuelas-Taller de Archivos'.
Vaihtoehtoisesti, koska yleisissä arkistoissa työskentelevät arkistonhoitajat ovat yleensä viranomaisia, on olemassa lukuisia laitoksia, jotka antavat opetusta vain arkistoalalla.
The conditions of entry to the training courses offered vary considerably from one Member State to another.
Koulutuskurssien pääsyvaatimukset vaihtelevat merkittävästi eri jäsenvaltioissa.
In most cases, a university education or equivalent is formally required for entering either a specialized or a postgraduate school (specialization of an academic kind).
Useimmissa tapauksissa vaaditaan yliopistollinen tai sitä vastaava koulutus ennen opintoja erikoistuneissa oppilaitoksissa tai ennen jatkokoulutusta (akateeminen eri­koistumiskoulutus).
In France, entry to the highest functions (conservateur) in the central civil service is reserved to archivists-palaeographers.
Ranskassa keskusviranomaisten korkeimpiin toimiin (konservaattorit) pääsevät ar­kistonhoitaja­paleografit.
They have received training at L'École des Chartes (two years' preparation, three years' school) supplemented by a period of 18 months at L'École nationale du Patrimoine.
He ovat saaneet koulutuksensa oppilaitoksessa nimeltä L'Ecole des Chartes (kahden vuoden valmentautumisaika, kolmen vuoden koulutus), jota täydentää 18 kuukauden jakso oppilaitoksessa L'Ecole nationale du Patrimoine.
Although these studies do not formally confer a university title, the archivist-palaeographer's diploma can be taken there.
Vaikka nämä opinnot eivät virallisesti annakaan yliopistollista oppiarvoa, niissä voi suorittaa arkistonhoitaja­paleografin tutkinnon.
In the United Kingdom, archive administration courses appear on the course programmes of four universities and, in addition, the Society of Archivists organizes a correspondence course.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa arkistohallinnon kursseja sisältyy neljän yliopiston tarjoamaan opetukseen, minkä lisäksi arkistonhoitajien yhdistys järjestää kirjeen­vaihtokurssin.
Whilst it is not absolutely necessary to be a historian before entering archivist training, it is noted that in most of the Member States, historians are the most numerous amongst those specializing in this field.
Vaikka ei olekaan ehdottoman välttämätöntä olla historioitsija ennen arkistonhoita­¡akoulutuksen aloittamista, on syytä huomata, että useimmissa jäsenvaltioissa histo­rioitsijoita on eniten tälle alalle erikoistuvien joukossa.
Germany, Belgium and France stress the importance of the archivist's education in history at university level and in any case recruit the largest number of their archival officials from amongst those holding degrees in history.
Saksassa, Belgiassa ¡a Rans­kassa korostetaan sitä, kuinka tärkeätä on, että arkistonhoitajalla on yliopistotasoi­nen koulutus historiassa, ja näissä maissa ¡oka tapauksessa palkataan suurin osa arkistoviranomaisista sellaisten henkilöiden joukosta, jotka ovat suorittaneet loppu­tutkinnon historiassa.
The level of the diplomas and the duration of study necessary for obtaining the diploma of archivist vary considerably (from some weeks to several years).
Tutkintojen taso ¡a arkistonhoitajan tutkinnon suorittamiseen vaadittavien opintojen pituus vaihtelee huomattavasti (joistakin viikoista useisiin vuosiin).
In Germany (at the Schools of Marburg, Munich and Potsdam), the Netherlands and Portugal, for example, two levels of archivist training exist which relate to two different types of employment: academic duties and non-academic duties.
Esimerkiksi Sak­sassa (Marburgin, Münchenin ja Potsdamin oppilaitoksissa), Alankomaissa ja Por­tugalissa on kahden tasoista arkistonhoitajien koulutusta, jotka liittyvät kahteen eri­laiseen työlajiin: akateemiset ¡a muut kuin akateemiset tehtävät.
In order to enter the non-university training, it is necessary to have a diploma in studies at the level of A level (England), the baccalaureate (France).
Päästäkseen opiskelemaan muuhun kuin yliopistotasoiseen koulutukseen, tarvitaan todistus Α­tason opinnoista (Englannissa) ja ylioppilastutkinto (baccalaureate) (Ranskassa).
As a result of this, the term 'archivist' has different meanings both within one Member State and from one Member State to another.
Tämän johdosta käsitteellä 'arkistonhoitaja' on erilainen merkitys sekä kussakin jä­senvaltiossa että eri jäsenvaltioissa.
Archivists are trained in accordance with procedures which lead to variable levels of qualification.
Arkistonhoitajia koulutetaan menetelmillä, jotka antavat eritasoisen pätevyyden.
In order to attempt to respond to the new constraints, to which we will return when speaking of the syllabuses, it appears appropriate that the establishments which give archival training should coordinate their activities, particularly with regard to allowing easier entry to students from other Member States, in order to facilitate the eventual international mobility of public and private archivists.
Yritettäessä vastata uusiin rajoitteisiin, joihin palataan käsiteltäessä oppimääriä, vaikuttaa aiheelliselta, että arkistoalan koulutusta antavat laitokset yhteensovittavat toimintansa erityisesti hyväksyäkseen helpommin opiskelijoita muista jäsenvaltioista yleisten ja yksityisten arkistojen hoitajien tulevan kansainvälisen liikkuvuuden hel­pottamiseksi.
These institutions could usefully be put into a network.
Olisi hyödyllistä verkottaa nämä laitokset.
They would become open and interdependent partners on a Community level.
Niistä tulisi avoimia ja itse­näisiä kumppaneita yhteisön tasolla.
They would thus take part in a vast clearing-house.
Näin niistä tulisi osa suurta "selvitysyhtiötä".
courses, which is national, to be an expression of the tendency towards a greater decentralization of training.
Tällä hetkellä kussakin jäsenvaltiossa järjestettyjä eri koulutuskursseja ei vielä ole kuitenkaan yhteensovitettu, ja vuoropuhelun kannustaminen kunkin jäsenvaltion eri haarojen välillä muodostaisi ensimmäisen askeleen.
In the near future, the European institutions could play a leading role by placing archivists within courses such as Erasmus, Tempus or Lingua,30which encourage interuniversity cooperation by mobility grants.
Lähitulevaisuudessa Euroopan toimielimillä voisi olla johtava tehtävä sijoittamalla arkistonhoitajia esimerkiksi Erasmuksen, Tempuksen tai Linguan kursseille,)31) jotka kannustavat yliopistojen välistä yhteistyötä liikkuvuusavustuksilla.
ARCHIVIST TRAINING COURSES
ARKISTONHOITAJIEN KOULUTUSOHJELMAT
Existing archivist training courses have been made the object of several comprehensive studies on a European level.
Nykyisistä arkistonhoitajien koulutusohjelmista on tehty useita kattavia tutkimuksia Euroopan tasolla.
These give prominence to the recent efforts on the part of several Member States to make these courses more appropriate to present archival practices:
Niissä tuodaan näkyvästi esille useiden jäsenvaltioiden viimeaikaiset pyrkimykset muuttaa nämä kurssit vastaamaan nykyisiä arkistokäytäntöjä:
(a) the considerable increase in the volume of archives and thus the necessity of training the future archivist to respond to these numerous tasks and to his significant responsibility, particularly with regard to sorting and disposal;
— arkistojen koon huomattava kasvu ¡a sen myötä tarve kouluttaa tuleva arkiston hoitaja hoitamaan näitä lukuisia tehtäviä ja huolehtimaan merkittävästä vastuustaan erityisesti seulonnan ¡a hävittämisen osalta