natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The allocation of costs should be made in accordance with the normal principles of commercial cost and management accounting.
Kustannukset on eriteltävä analyyttisessä kirjanpidossa yleisesti noudatettavien periaatteiden mukaisesti.
In particular, where costs relate only partly to the services in question, a reasonable apportionment must be made on the basis of suitable criteria.
Erityisesti silloin, kun kustannukset aiheutuvat vain osittain kyseisestä palvelusta, ne on eriteltävä kohtuullisesti asianmukaisten perusteiden mukaan.
Costs relating to interest and depreciation, official journeys and external dissemination of information may be taken into account only in so far as they are directly related to the abovementioned services.
Koroista, poistoista, virkamatkoista ja tiedotustoiminnasta aiheutuvat kustannukset voidaan ottaa huomioon ainoastaan siltä osin kuin ne liittyvät suoraan edellä mainittuihin palveluihin.
A Member State is entitled to limit its charges to major transactions and pass on in those charges the cost of comparatively minor services.
Jäsenvaltio voi rajoittaa maksut merkittäviin liiketoimiin ja sisällyttää näihin maksuihin verrattain vähämerkityksisten palvelujen kustannukset.
A Member State is entitled to fix standardized charges where individual costing of services is not practicable.
Jäsenvaltio voi vahvistaa kiinteitä maksuja, jos palvelujen yksittäisiä kustannuksia ei voida eritellä.
It must however periodically review its charges, whether fixed on a flat-rate basis or containing a proportional element, in order to ensure that they do not exceed the average costs of the services provided.
Sen on kuitenkin jaksoittain tarkistettava maksuja riippumatta siitä, onko ne vahvistettu kiinteitä vai suhteellisia perusteita käyttäen, ja näin se voi varmistaa sen, etteivät maksut ylitä suoritettujen palvelujen keskimääräisiä kustannuksia.
A Member State is not entitled to levy, in addition to a flat-rate basic charge, a charge with no upper limit increasing in direct proportion to capital raised where that results in total average charges which exceed the average cost of the services provided and in a disproportionately high level of fees for certain companies.
Jäsenvaltio ei voi kiinteän perusmaksun lisäksi määrätä maksua, jolla ei ole enimmäismäärää ja joka suurenee suoraan suhteessa merkittyyn pääomaan, jos keskimääräiset kokonaismaksut muodostuvat tämän tuloksena niin suuriksi, että ne ylittävät suoritettujen palvelujen keskimääräiset kustannukset, ja jos tietyt yhtiöt joutuvat tämän vuoksi maksamaan suhteettoman suuria maksuja.
It is appropriate to leave it to the national court to arrive at the best estimate of any repayment due in the light of the figures available to it.
On aiheellista jättää kansallisen tuomioistuimen tehtäväksi arvioida mahdollisen palautuksen määrä sen käytettävissä olevien lukujen perusteella.
The national court could base its calculation either on the actual cost to the registration authority of the specific services supplied to each company or, if that is not possible, on the average cost of the services at or about the relevant time or, if necessary, over a longer period.
Kansallinen tuomioistuin voi tehdä laskelmansa joko niiden todellisten kustannusten perusteella, jotka rekisteriviranomaiselle aiheutuvat palvelun suorittamisesta kullekin yritykselle tai, jollei tämä ole mahdollista, palvelujen keskimääräisten kustannusten perusteella kyseisenä ajankohtana tai sen lähellä olevana ajankohtana tai tarvittaessa pidemmällä aikavälillä.
If the repayment is based on average costs, it may be appropriate for the national court, if it is able to do so, to adjust the figures to take account of the different costs of larger and smaller transactions.
Jos palautus perustuu keskimääräisiin kustannuksiin, kansallisen tuomioistuimen saattaa olla aiheellista tarkistaa lukuja suurten ja pienten liiketoimien tai -tapahtumien erisuuruisten kustannusten huomioon ottamiseksi, jos sillä on tähän mahdollisuus.
Community law precludes dismissal of an action for recovery of charges levied contrary to Directive 69/335 on the ground that the charge was made in pursuance of rules which have been in force over a long period without cither the authorities or other parties having been aware that the charge was unauthorized.
Yhteisön oikeudessa ei sallita sitä, että direktiivin 69/335/ETY vastaisesti kannettujen maksujen palauttamista koskeva kanne tai muu vaatimus hylätään sillä perusteella, että maksu on suoritettu jo kauan voimassa olleiden säännösten mukaisesti ilman, että viranomaiset tai muut asianosaiset olisivat olleet tietoisia siitä, että maksu oli lainvastainen.
Community law does not prevent a limitation period laid down by national law from beginning to run before a directive has been properly implemented by a Member State.
Yhteisön oikeudessa ei estetä sitä, että kansallisen oikeuden mukaan kanteen nostamiselle säädetty määräaika alkaa kulua ennen kuin jäsenvaltio on pannut direktiivin asianmukaisesti täytäntöön.
Article 10(c), in conjunction with Article 12(l)(e) of Directive 69/335, confers rights on which individuals may rely before their national courts in the absence of proper implementation of the directive.'
Direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan c kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa yksityisille annetaan oikeuksia, joihin nämä voivat vedota kansallisissa tuomioistuimissa silloin, kun direktiiviä ei ole pantu asianmukaisesti täytäntöön.
4 December 1997 non-publication
4 päivänä joulukuuta 1997 laiminlyönnistä säädetyt seuraamukset
Preliminary ruling (Company law — Annual accounts — Penalties for Directive 68/151/EEC) (Fifth Chamber) works council or the company's works council.
Ennakkoratkaisu "Yhtiöoikeus — Tilinpäätös — Julkistamisen Ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 6 artikla" (viides jaosto)
By order of 22 November 1995, the Oberlandesgericht Düsseldorf (Düsseldorf Higher Regional Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 6 of the First Council Directive 68/151/EEC of 9 March 1968.
Oberlandesgericht Düsseldorf, jonka käsiteltäväksi saatettiin valitus, vahvisti alempien oikeusasteiden päätöksen.
On appeal by the Verband, the Oberlandesgericht Düsseldorf confirmed the decision of the lower courts.
on esittänyt päätöksellä 9 päivänä ensimmäisen
It considered, nevertheless, that Paragraph 335 of the German Commercial Code incorrectly transposed Article 6 of the First Directive, which requires Member States to provide for appropriate penalties 'in case of failure to disclose the balance sheet and profit and loss account as required by Article 2(l)(f)\
Oberlandesgericht Düsseldorf 22.11.1995 tekemällään ennakkoratkaisukysymyksen maaliskuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin 68/151/ETY (jäljempänä ensimmäinen direktiivi) 6 artiklan tulkinnasta.
In those circumstances, the Oberlandesgericht Düsseldorf referred a question to the Court for a preliminary ruling.
Oberlandesgericht Düsseldorf katsoi kuitenkin, että Saksan kauppalain 335 §:llä ei ollut pantu asianmukaisesti täytäntöön ensimmäisen direktiivin 6 artiklaa, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään asianmukaiset seuraamukset "sen varalta, ettei tasetta ja tuloslaskelmaa julkisteta 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetyllä tavalla".
That question was raised in proceedings brought by the Verband Deutscher Daihatsu-Händler eV ('the Verband'), an association of German dealers in Daihatsu motor vehicles, before the Amtsgericht (Local Court). In Germany, each Amtsgericht is responsible for maintaining the Commercial Register within its area of jurisdiction.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jonka Daihatsu-merkkisten autojen saksalaisten jälleenmyyjien yhteenliittymä Verband deutscher Daihatsu-Händler eV (jäljempänä Verband) on saattanut Saksassa kaupparekisteriä pitävän tuomioistuimen Amtsgerichtin käsiteltäväksi.
The Verband applied to the Amtsgericht Kempen (Kempen Local Court) for an order requiring Daihatsu Deutschland GmbH, the general agent responsible for the importation of Daihatsu vehicles into Germany, to publish its annual accounts, which it had not done since 1989, or, in default, to pay a fine in the form of a periodic penalty payment.
Verband vaati, että Amtsgericht Kempen velvoittaisi sakon uhalla Daihatsu-merkkisten ajoneuvojen maahantuonnista vastaavan edustajan Daihatsu Deutschland GmbH:n julkistamaan tilinpäätöksensä, mitä se ei ollut tehnyt vuoden 1988 jälkeen.
That application was dismissed by the Amtsgericht Kempen by decision of 24 October 1994, which was confirmed by decision of the Landgericht Krefeld (Krefeld Regional Court) of 13 December 1994.
Amtsgericht Kempen hylkäsi tämän vaatimuksen 24.10.1994 tekemällään päätöksellä, jonka Landgericht Krefeld pysytti 13.12.1994 tekemällään päätöksellä.
The German Government maintains that the Federal Republic of Germany has correctly transposed Article 6 of the First Directive.
Saksan hallitus väittää Saksan liittotasavallan panneen ensimmäisen direktiivin 6 artiklan asianmukaisesti täytäntöön.
In accordance with Article 54(3)(g) of the EC Treaty, the coordination of national systems of company law is designed to safeguard the interests of members 'and others'.
EY:n perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdassa määrätään sen mukaan, että jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhteensovittamisella pyritään turvaamaan yhtiön osakkaiden ja ulkopuolisten edut.
The latter do not comprise all natural and legal persons but only those who have a legal relationship with the company.
Ulkopuolisilla ei Saksan hallituksen mukaan kuitenkaan tarkoiteta kaikkia luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä, vaan ainoastaan yhtiöön nähden oikeussuhteessa olevia henkilöitä.
In that regard, it is generally recognized in German academic legal writing that the term Others', within the meaning of Article 54(3)(g) of the Treaty, covers only creditors of the company.
Tältä osin Saksan oikeustieteessä katsotaan sen mukaan yleisesti, että perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdassa tarkoitetuilla ulkopuolisilla viitataan vain yhtiön velkojiin.
Furthermore, the very wording of Article 54(3)(g) of the Treaty refers to the need to protect the interests of 'others' generally, without distinguishing or excluding any categories falling within the ambit of that term.
On huomattava, että perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan sanamuodossakin mainitaan yleisesti ulkopuolisten etujen turvaamista koskeva tavoite erottelematta näihin ulkopuolisiin kuuluvia ryhmiä tai sulkematta pois mitään ryhmää.
The question whether Article 6 of the First Directive is unconditional and sufficiently clear, and whether it may be relied upon by an individual for the purposes of applying to the competent public authority for the imposition of penalties on a private company
Ensimmäisen direktiivin 6 artiklan ehdottomuus ja riittävä täsmällisyys sekä yksityisen oikeus vedota sen välittömään oikeusvaikutukseen vaatiakseen viranomaista määräämään yksityiselle yritykselle seuraamuksia
Consequently, the term 'others', as contemplated in Article 54(3)(g) of the Treaty, cannot be limited merely to creditors of the company.
Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohtaan sisältyvä ulkopuolisten käsite ei näin ollen voi tarkoittaa ainoastaan yhtiön velkojia.
As the Court has consistently held, a directive may not of itself impose obligations on an individual and may therefore not be relied upon as such against such a person.
Koska yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivi ei voi sellaisenaan luoda velvoitteita yksityisille ja koska siihen ei näin ollen voida sellaisenaan vedota yksityisiä vastaan, ei ole tarpeen tutkia, voiko ensimmäisen direktiivin 6 artiklalla olla välitön oikeusvaikutus jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä.
Consequently, there is no need to examine whether Article 6 of the First Directive is capable of having direct effect in the domestic legal order of a Member State.
Ensimmäisen direktiivin 6 artiklasta on todettava, että kyseisen direktiivin neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, että tilinpäätösten julkistamisella pyritään pääasiallisesti siihen, että ulkopuoliset voivat saada tietoja yhtiöstä, jonka taloudellista tilannetta ja rahoitusasemaa ne eivät tunne tai eivät voi tuntea riittävällä tavalla.
This finding is without prejudice to the possible applicability of the principle that Community law requires Member States to make good loss and damage caused to individuals by reason of their failure to transpose a directive or their failure to do so correctly.
Myös direktiivin 3 artiklalla, jossa säädetään sellaisen julkisen rekisterin pitämisestä, johon on merkittävä kaikki yhtiötä koskevat asiakirjat ja tiedot, jotka on julkistettava, ja kenen tahansa mahdollisuudesta saada tilinpäätöksistä jäljennöksiä kirjallisesta hakemuksesta, pyritään tavoitteeseen, jonka mukaan on huolehdittava
Article 3 of the First Directive, which provides for the maintenance of a public register in which all documents and particulars to be disclosed must be entered, and pursuant to which copies of the annual accounts must be obtainable by any person upon application, confirms the concern to enable any interested persons to inform themselves of these matters.
Tällä johtopäätöksellä ei oteta kantaa siihen, voidaanko tässä asiassa mahdollisesti soveltaa periaatetta, jonka mukaan yhteisön oikeudessa edellytetään jäsenvaltioiden korvaavan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnillä tai virheellisellä täytäntöönpanolla yksityisille aiheuttamansa vahingon.
Article 6 of the First Council Directive 68/151/EEC of 9 March 1968 on coordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, with a view to making such safeguards equivalent throughout the Community, must be interpreted as precluding the legislation of a Member State from restricting to members or creditors of a company, the central works council or the company's works council the right to apply for imposition of the penalty provided f or by the law of that Member Slate in the event of failure by a company to fulfil the obligations regarding disclosure of annual accounts laid down by the First Directive 68/151.
Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY 6 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan ainoastaan osakkaat, velkojat tai useamman yrityksen yhteinen yritysneuvosto taikka yhtiön yritysneuvosto voivat vaatia tässä kansallisessa laissa säädetyn seuraamuksen määräämistä, kun yhtiö ei ole noudattanut ensimmäisessä direktiivissä 68/151/ETY tarkoitettua tilinpäätöksen julkistamisvelvollisuutta.
Since a directive cannot of itself impose obligations on an individual, and cannot therefore be relied upon as such against such a person, there is no need to examine whether Article 6 of the First Directive 68/151 has direct effect.'
Koska direktiivi ei voi sellaisenaan luoda velvoitteita yksityisille ja koska siihen ei näin ollen voida sellaisenaan vedota yksityisiä vastaan, ei ole tarpeen tutkia, onko ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 6 artiklalla välitön oikeusvaikutus.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 3 July 1997.
Julkisasiamies G. Cosmas on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 3 päivänä heinäkuuta 1997.
'A penalty whose enforcement may be applied for only by an associate, a creditor or the works council of an associate company or by the workers' council of the company, does not constitute an appropriate penalty for failure to disclose the balance sheet of a company limited by shares within the meaning of Article 6 of the First Council Directive 68/151/EEC of 9 March 1968 [...].
Direktiivin 68/151/ETY 6 artiklassa tarkoitettuna asianmukaisena seuraamuksena pääomayhtiön tilinpäätöksen julkistamisen laiminlyönnistä ei voida pitää sellaista pakotetta, jonka asettamista voi vaatia vain osakas, velkoja tai useamman yrityksen yhteinen yritysneuvosto tai yhtiön yritysneuvosto.
However, in the absence of any other national provision which, interpreted in the light of Community law, would constitute a correct means of transposing the directive, Article 6 thereof cannot be relied upon to confer upon persons other than those expressly referred to in the relevant provision of national law the right to bring an action for the imposition of the penalty provided for by national law.'
Sellaisen kansallisen säännöksen puuttuessa, jonka avulla voitaisiin yhteisön oikeuden kannalta asianmukaisesti panna kyseinen direktiivi täytäntöön, oikeutta vaatia kansallisen oikeuden mukaisen pakotteen määräämistä ei voida direktiivin 6 artiklan perusteella antaa muille henkilöille kuin niille, jotka on nimenomaisesti mainittu vastaavassa kansallisessa säännöksessä.
Case C-207/96 Commission of the European Communities ν Italian Republic Social policy
Asia C-207/96 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta Sosiaalipolitiikka
4 December 1997 women
4 päivänä joulukuuta 1997 jättäminen
(Failure of a Member Slate lo fulfil its obligations — Equal treatment for men and Prohibition of nighlwork) (Fifth Chamber)
Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu
Convention No 89 of 9 July 1948 of the International Labour Organization concerning Nightwork of Women Employed in Industry ('the Convention').
"Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta — Yötyön kielto" (viides jaosto)
By application lodged at the Court Registry on 19 June 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply with Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 ('the Directive'), and by retaining in national law rules prohibiting nightwork by women, contrary to Article 5 of the Directive, the Italian Republic had failed to fulfil its obligations under Community law.
Italian laissa pidetään voimassa Kansainvälisen työjärjestön (jäljempänä ILO) 9 päivänä heinäkuuta 1948 tekemän, naisten yötyötä teollisuudessa koskevan yleissopimuksen nro 89 ratifioinnista 22 päivänä lokakuuta 1952 annetussa laissa nro 1305 säädetty naisten yötyökielto.
Having regard to the existence of the Convention, the Court stated in Case C-158/91 Levy [1993] ECR 1-4287 that the national court is under an obligation to ensure that Article 5 of the Directive is fully complied with by refraining from applying any conflicting provision of national legislation, unless the application of such a provision is necessary in order to ensure the performance by the Member State concerned of obligations arising under an agreement concluded with non-member countries prior to the entry into force of the EEC Treaty.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.6.1996 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (jäljempänä direktiivi) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se on pitänyt voimassa sisäisessä oikeusjärjestyksessään kyseisen direktiivin 5 artiklan vastaisesti lainsäädännön, jossa kielletään naisten yötyö.
The Court held in Case C-345/89 Stoeckel [1991] ECR 1-4047 that Article 5 of the Directive is sufficiently precise to impose on Member States the obligation not to lay down by legislation the principle that nightwork by women is prohibited, even if that is subject to exceptions, where nighlwork by men is not prohibited.
Yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Stoeckel, 25.7.1991 antamassaan tuomiossa, että direktiivin 5 artikla on riittävän täsmällinen velvoittaakseen jäsenvaltioita olemaan sisällyttämättä lainsäädäntöönsä naisten yötyökieltoa koskevaa periaatetta — vaikka tähän velvoitteeseen sisältyisi poikkeuksia—jos miesten yötyötä ei ole ollenkaan kielletty.
Following the judgment in Stoeckel, cited above, the Italian Republic denounced the Convention in February 1992, with effect from February 1993.
Yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt asiassa Levy, 2.8.1993 antamassaan tuomiossa ILO:n yleissopimuksen olemassaolon osalta, että kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus taata, että direktiivin 5 artiklaa noudatetaan täysin jättämällä soveltamatta kaikki sen kanssa ristiriidassa olevat kansalliset säännökset, jollei tällaisen säännöksen soveltaminen ole välttämätöntä, jotta kyseinen jäsenvaltio voisi täyttää ennen ETY:n perustamissopimuksen voimaantuloa kolmansien maiden kanssa tekemäänsä sopimukseen perustuvat velvoitteensa.
In view of the judgments in Stoeckel and Levy and the Italian Republic's denunciation of the Convention, the Commission took the view that the Italian Government was required to adopt the measures needed to make the Italian Law compatible with Article 5 of the Directive.
yksityiskohtaisesti niitä syitä, joiden vuoksi se on päätynyt katsomaan, että Italian tasavalta oli jo ennen ILO:n yleissopimuksen nro 89 irtisanomista ollut velvollinen noudattamaan direktiivin naisten yötyötä koskevia säännöksiä, Italian tasavalta ei voi puolustautua tehokkaasti tätä väitettä vastaan.
The Commission submits that the Italian Republic has failed since 1993, when it ceased to be bound by the Convention, to fulfil its obligations under Article 5 of the Directive, by retaining in national law rules prohibiting nightwork by women.
Ottaen huomioon edellä mainituissa asioissa Stoeckel ja Levy annetut tuomiot ja se, että Italian tasavalta oli irtisanonut ILO:n yleissopimuksen nro 89, komissio katsoi, että Italian tasavallan oli toteutettava tarvittavat toimenpiteet Italian lainsäädännön ja direktiivin 5 artiklanyhteensopimattomuuden poistamiseksi.
Since the Commission received no reply, it brought this action.
Koska komissio ei saanut minkäänlaista vastausta, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
The first complaint
Ensimmäinen kanneperuste
The Italian Republic docs not formally raise a plea of inadmissibility but points out that the first complaint was formulated for the first time in the application where it sets out the form of order sought.
Esittämättä muodollista prosessiväitettä Italian tasavalta korostaa, että ensimmäiseen kanneperusteeseen sisältyvä väite on esitetty vasta kannekirjelmän vaatimuksissa.
It is settled case-law that the incompatibility of national legislation with Community provisions, even provisions which are directly applicable, can be finally remedied only by means of national provisions of a binding nature which have the same legal force as those which must be amended and also that the provisions of a directive must be implemented with unquestionable binding force and with the specificity, precision and clarity necessary to satisfy the need for legal certainty, which requires that, in the case of a directive intended to confer rights on individuals, the persons concerned must be enabled to ascertain the full extent of their rights.
On syytä todeta, että tämä kanneperuste edellyttää, että Italian tasavalta oli jo ennen ILO:n yleissopimuksen nro 89 irtisanomista velvollinen noudattamaan direktiivin naisten yötyötä koskevia säännöksiä.