natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An unemployment allowance for persons over 52 years of age, such as the one applied for by the plaintiffs under Article 13.2 of Law 31/84 of 2 August 1984, as amended by the Royal Decree Law of 31 March 1989 (now Article 215(3) of Royal Legislative Decree 1/1994 of 20 June 1994), must be considered to be an unemployment benefit within the meaning of Article 4(1) of Regulation (EEC) No 1408/71.
"1) Kantajien hakeman työttömyyskorvauksen kaltaista, yli 52vuotiaille henkilöille 2.8.1984 annetun lain nro 31/84, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.1989 annetulla kuninkaan asetuksella, 13 pykälän 2 momentissa (nykyään 20.6.1994 annetun kuninkaan asetuksen nro 1/94 215 pykälän 3 momentti) säädettyä työttömyyskorvausta on pidettävä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna työttömyysetuutena.
With regard to an unemployment allowance for persons over 52 years of age, provided for by Article 215(3) of Royal Legislative Decree 1/1994 of 20 June 1994, which approves the consolidated version of the General Law on Social Security, the competent institution is required to take account of periods completed in another Member State, to the extent to which the right to a retirement pension is, subject to age requirements, obtained on the basis of those periods of contribution in that other Member State.'
Sosiaaliturvaa koskevan yleislain uuden version hyväksymisestä 20.6.1994 annetun kuninkaan asetuksen nro 1/94 215 pykälän 3 momentissa yli 52vuotiaille säädetyn työttömyyskorvauksen myöntämiseksi toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon toisessa jäsenvaltiossa täyttyneet vakuutuskaudet siltä osin kuin työntekijällä on niiden perusteella oikeus vanhuuseläkkeeseen toisessa jäsenvaltiossa.
If a worker is eligible for benefits under the Spanish social security scheme, whether on the basis of national law alone or under Community law, the competent institution is required to take account of entitlement to old-age benefits in another Member State even if he has paid no contributions in Spain or has paid them for less than a year.
Jos työntekijällä on oikeus saada Espanjan sosiaaliturvajärjestelmän mukaisia etuuksia joka pelkästään kansallisen lain perusteella tai yhteisön oikeuden perusteella, toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon jossain toisessa jäsenvaltiossa hankittu oikeus vanhuuseläkkeeseen, vaikka työntekijä ei olekaan maksamut vakuutusmaksuja Espanjassa tai on maksanut niitä vuotta lyhyemmän ajan.
A requirement such as the one that, for migrant workers to receive the unemployment allowance available for persons of more than 52 years of age, it must be shown that, subject to age requirements, they arc entitled to a retirement pension payable by the Spanish social security scheme (persons having such an entitlement in any other Member State only being precluded from receiving such allowance) is contrary to Articles 48(2) and 51 of the EC Treaty if and in so far as access of the
Sellaisen vaatimuksen, jonka mukaan voidakseen saada yli 52vuotiaille henkilöille tarkoitetun työttömyyskorvauksen siirtotyöläisten on osoitettava, että heillä on vaaditun iän täytettyään oikeus Espanjan sosiaaliturvajärjestelmän mukaiseen vanhuuseläkkeeseen kun taas siirtotyöläiset, jotka eivät voi osoittaa, että heillä olisi tällainen oikeus toisessa jäsenvaltiossa, eivät voi saada kyseistä etuutta, kaltainen vaatimus on yhteensopimaton Euroopan talousyhteisön perustamisopimuksen 48 artiklan 2 kohdan ja 51 artiklan kanssa, jos ja siltä osin kun oikeus sosiaaliturvaetuuksiin on jo annettu kyseiselle ihmisryhmälle pelkästään kansallisen lainsäädännön perusteella."
category of persons concerned to social security benefits was granted on the basis of national law alone.
Asia C-107/95 Ρ Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV v. Euroopan yhteisöjen komissio Toimielimiä koskeva oikeus
20 February 1997 commence by the
20 päivänä helmikuuta 1997
(Appeals A ction for annulment - Admissibility — Refusal by the Commission to proceedings against a Member State for failure to fulfil obligations — Refusal Commission to take measures under Article 90(3) of the EC Treaty) (Fifth Chamber) decision as a decision not to bring an action under Article 169 against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil its obligations and interpreting it as a decision not to take measures under Article 90(3) of the Treaty.
Muutoksenhaku — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Komission kieltäytyminen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamisesta — Komission kieltäytyminen EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta (viides jaosto) jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta sekä siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut kyseistä päätöstä siten, että se on päätös olla ryhtymättä perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan mukaisiin toimenpiteisiin.
In this regard, it is sufficient to state that the Court of First Instance correctly applied the case-law of the Court of Justice according to which it is not open to individuals to bring an action against a refusal by the Commission to initiate proceedings under Article 169 against a Member State.
Perustamissopimuksen 169 artiklaan perustuva valitusperuste
By application lodged at the Court on 31 March 1995, the Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV (hereinafter 'the appellant') brought an appeal against the order of the Court of First Instance (Fourth Chamber) of 23 January 1995 in Case T-84/94 Bilanzbuchhalter v Commission.
Tältä osin on riittävää todeta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut oikein yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jonka mukaan yksityisillä oikeussubjekteilla ei ole asiavaltuutta riitauttaa komission kieltäytymistä aloittaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä jäsenvaltiota vastaan.
The plea in law concerning Article 90(3) of the Treaty
Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohtaan perustuva valitusperuste
By its appeal the appellant requests this Court to set aside the order of the Court of First Instance for infringement of the EC Treaty, in particular Articles 5, 59, 86 and 90(1) and (3) thereof, and for misinterpretation of Articles 155 and 169 of that Treaty.
Valituksessaan Bilanzbuchhalter vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräyksen EY:n perustamissopimuksen määräysten, ja erityisesti sen 5,59,86 artiklan ja 90 artiklan 1 ja 3 kohdan rikkomisen vuoksi sekä perustamissopimuksen 155 ja 169 artiklan virheellisen tulkinnan vuoksi.
The order of the Court of First Instance is contested for both treating the Commission's
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on riitautettu siltä osin kuin komission päätöstä on määräyksessä tarkasteltu päätöksenä olla nostamatta Saksan liittotasavaltaa vastaan perustamissopimuksen 169 artiklan mukaista
In the present case, the appellant requested the Commission to address to the Federal Republic of Germany, pursuant to Article 90(1) and (3), a decision declaring that a piece of general legislation, the StBerG, was contrary to the Treaty and indicating the measures which that State had to adopt in order to comply with its obligations under Community law. The decision
Esillä olevassa asiassa Bilanzbuchhalter on pyytänyt komissiota tekemään perustamissopimuksen 90 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla Saksan liittotasavallalle osoitetun päätöksen,jossa todetaan, että soveltamisalaltaan yleinen lainsäädäntötoimi eli veroneuvontalaki oli perustamissopimuksen vastainen, ja jossa osoitetaan yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteiden noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.
challenged before the Court cf First Instance was thus the refusal by the Commission to address such a decision to the Federal Republic of Germany.
Tästä seuraa, että Bilanzbuchhalterilla ei ole asiavaltuutta riitauttaa sitä, että komissio on kieltäytynyt ryhtymästä Bilanzbuchhalterin esittämään toimenpiteeseen.
It follows that the appellant was not entitled to challenge the refusal of the Commission to adopt the measure sought.
Tältä osin perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan sanamuodosta ja kyseisen artiklan määräysten rakenteesta käy ilmi se, että komissiolla on laaja harkintavalta kyseisen artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla alueella koskien sekä niitä toimia, joihin komissio katsoo tarpeelliseksi ryhtyä, että tähän tarkoitukseen asianmukaisia keinoja.
In this regard, it is apparent from the wording of Article 90(3) and from the scheme of Article 90 as a whole that the Commission enjoys a wide discretion in the field covered by paragraphs 1 and 3, both in relation to the action which it considers necessary to be taken and in relation to the means appropriate for that purpose.
Siten on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on aivan oikein jättänyt kanteen tutkimatta siltä osin kuin se koski komission päätöstä olla toteuttamatta perustamissopimuksen 90 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisia toimenpiteitä.
The Court of First Instance was therefore right in also declaring the action to be inadmissible inasmuch as it was directed against the Commission's decision not to take any action under Article 90(1) and (3) of the Treaty.
Yksityinen oikeussubjekti ei myöskään voi kanteella, joka on nostettu sen vuoksi, että komissio on kieltäytynyt tekemästä perustamissopimuksen 90 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla jäsenvaltiolle osoitettua päätöstä, pakottaa epäsuorasti kyseistä jäsenvaltiota
Moreover, an individual may not, by means of an
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
The Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV is ordered to pay the costs.'
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin der
Case C-166/95 Ρ Commission of the European Communities ν Frédéric Daffix Staff case
Asia C-166/95 Ρ Euroopan yhteisöjen komissio ν. Frédéric Daffix Henkilöstöasia
Communities brought an appeal against the judgment of 28 March 1995 in Case T-12/94
Henkilöstö — Viraltapano — Perustelut (viides jaosto) tuomioistuin on siten tehnyt oikeudellisen virheen.
Court of First Instance found that they were stereotyped inasmuch as they gave no explanation of the particular reasons why, in the specific circumstances of the case, the appointing authority had chosen the disciplinary measure of removal from post rather than that of downgrading as the Disciplinary Board had suggested.
Riidanalaiseen päätökseen sisältyneen seuraamuksen perustelujen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että päätös oh kaavamainen, koska siinä ei selitetty millään tavoin erityisiä syitä, joiden perusteella kyseiseen tapaukseen liittyvissä erityisissä olosuhteissa nimittävä viranomainen oh päätynyt viraltapanoseuraamukseen eikä kurinpitolautakunnan ehdotuksen mukaisesti palkkaluokan alentamiseen.
Daffix ν Commission, in which the Court of First Instance annulled the Commission's decision of 18 March 1993 ('the contested decision') removing Mr Daffix from his post as a disciplinary measure, without reducing or withdrawing his entitlement to retirement pension, as provided for by the Staff Regulations of Officials of the European Communities ('the Staff Regulations').
Euroopan yhteisöjen komissio on yhteisöjen tuomioistuimeen 30.5.1995 jättämällään valituksella hakenut muutosta yhteisöjen ensimmäisenoikeusasteentuomioistuimenasiassa T­12/94, Daffix vastaan komissio 28.3.1995 antamaan tuomioon, jolla kumottiin 18.3.1993 tehty komission päätös (jäljempänä riidanalainen päätös), jolla Daffix erotettiin Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) mukaisena kurinpitoseuraamuksena virastaan vähentämättä tai poistamatta häneltä oikeutta vanhuuseläkkeeseen.
In its appeal, the Commission argues that the Court of First Instance infringed Community law by annulling the contested decision on the ground that the statement of reasons was inadequate.
Komissio katsoovalituksessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta kumotessaan riidanalaisen päätöksen riittämättömien perustelujen vuoksi.
It must be held that, contrary to the findings of the Court of First Instance, the contested decision gave a sufficiently precise indication of the conduct with which the official was charged.
Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, on todettava, että riidanalaisessa päätöksessä mainittiin riittävän täsmällisesti valituksen vastapuolen syyksi luetut seikat.
Furthermore, the decision constituted the culmination of disciplinary proceedings initiated in 1990, the details of which were sufficiently familiar to the official.
Tältä osin on lisättävä, että kyseisellä päätöksellä päätettiin vuonna 1990 aloitettu kurinpitomenettely, jonka yksityiskohdat olivat riittävässä määrin Daffixin tiedossa.
Moreover, in the light of the case-file and the grounds of the contested decision referring thereto, it cannot be concluded that judicial review of the legality of that decision was impossible.
Kun otetaan lisäksi huomioon asiaa koskevat asiakirjat ja riidanalaisen päätöksen niihin viittaavat perustelukappaleet, ei voida tehdä sellaista päätelmää, että kyseisen päätöksen laillisuusvalvonta olisi mahdotonta.
It appears from the facts that, the appointing authority, unlike the Disciplinary Board, was convinced that Mr Daffix had kept the sum in question himself and that he had forged an order form and used it and two more in order to obtain a payment without having received any instructions in that regard from his immediate superior.
Asiaan liittyvistä seikoista käy kuitenkin ilmi, että toisin kuin kurinpitolautakunta, nimittävä viranomainen oh vakuuttunut siitä, että Daffix oli pitänyt itsellään riidanalaisen summan, että hän oh väärentänyt tilauksen ja käyttänyt sitä samoin kuin kahta muuta tilausta hyväkseen saadakseen maksun, vaikka hän ei ollut saanut tällaisia ohjeita esimieheltään.
Whereas the Disciplinary Board had found only that Mr Daffix had not checked the identity of the third party in question and had not made certain of her bona fides, which it had described as a serious failure in carrying out his duties as an official, the appointing authority described the complaints which it had made out as an extremely serious breach of his obligations as an official vis-à-vis his institution, which called into question the very foundations of the relationship of mutual trust between the institution and members of its staff.
Kun kurinpitolautakunta oh katsonut ainoastaan, että Daffix ei ollut varmistanut kolmannen henkilön henkilöllisyyttä eikä varmistunut tämän valtuuksista, mitä oh pidettävä virkavelvollisuuksien törkeänä laiminlyöntinä, nimittävä viranomainen oh pitänyt toteennäytetyksi katsomiaan rikkomisia erittäin törkeänä virkavelvollisuuksien laiminlyöntinä työnantajana olevaa toimielintä kohtaan, ja näin ollen Daffix oh vaarantanut ne luottamukselliset suhteet, joiden pitää vallita toimielimen ja sen henkilöstön välillä.
Even if it does not specify this expressly, it is sufficiently apparent from the contested decision that that was the reason why the appointing authority had diverged from the Disciplinary Board's opinion.
Vaikka päätöksessä ei täsmennetäkään asiaa nimenomaisesti, siitä käy siis riittävällä tavalla selville, että juuri tämän vuoksi nimittävä viranomainen oli poikennut kurinpitolautakunnan lausunnosta.
In so far as it considered that the contested decision did not indicate sufficiently precisely the conduct with which Mr Daffix was charged and that hence Article 190 of the Treaty and Article 25 of the Staff Regulations had been infringed, the Court of First Instance committed an error of law.
Katsoessaan, ettei riidanalaisessa päätöksessä esitetty riittävän täsmällisesti kantajan syyksi luettuja seikkoja ja että perustamissopimuksen 190 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 25 artiklaa oli näin ollen rikottu, ensimmäisen oikeusasteen
As regards the grounds for the disciplinary measure contained in the contested decision, the
perusteluita, joissa olisi yksilöity riittävän selvästi syyt, joiden vuoksi nimittävä viranomainen oli päättänyt määrätä ankaramman rangaistuksen kuin kurinpitolautakunta oli esittänyt.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance committed an error in law in finding that the contested decision did not contain any ground specifying sufficiently the reasons why the appointing authority adopted a disciplinary measure more severe than that recommended by the Disciplinary Board.
Tässä tilanteessa on tehtävä se päätelmä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan, ettei riidanalaiseen päätökseen sisältynyt mitään
The Court held:
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut seuraavan tuomiolauselman:
The judgment of the Court of First Instance of 28 March 1995 in Case T-12/94 Daffix ν Commission is set aside inasmuch as it, first, annulled the Commissions decision of 18 March 1993 removing Mr Daffix from his post, on the ground that the statement of reasons was inadequate and, secondly, ordered the Commission to pay the costs;
"1) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-12/94, Daffix vastaan komissio, 28 päivänä maaliskuuta 1995 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä yhtäältä kumotaan perustelujen ruaumättömyyden vuoksi 18päivänä maaliskuuta 1993 tehty komission päätös, jolla Daffix pantiin viralta, ja toisaalta velvoitetaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
The case is referred back to the Court of First Instance so that it may give judgment on the other pleas relied upon by the applicant at first instance, which are set out in paragraph 29 of the contested judgment;
Asia palautetaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se antaisi ratkaisun Daffixin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä muista kanneperusteista, jotka on mainittu riidanalaisen tuomion 29 kohdassa.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 19 September 1996.
Julkisasiamies A La Pergola on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 19 päivänä syyskuuta 1996.
He proposed that the Court should dismiss the appeal by the Commission and order it to pay the costs.
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin
Special scheme for travel agents — Place of taxation of supply of
High Court of Justice, Queen's Bench Division on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 18.7.1995 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.8.1995, ennakkoratkaisukysymyksen 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (jäljempänä kuudes direktiivi) 26 artiklan tulkinnasta.
Preliminary ruling (Sixth VA Τ Directive services) (Fifth Chamber) a company operating as an agent in another Member State are liable to VAT in the latter State under Article 26 of the Sixth Directive.
Kuudennen direktiivin 26 artiklan säännösten soveltaminen edellyttää sen 1 kohdan mukaan, että matkatoimisto tai turistimatkojen järjestäjä toimii suhteessa matkustajaan omissa nimissään eikä välittäjänä.
By order of 18 July 1995, received at the Court on 4 August 1995, the High Court of Justice (Queen's Bench Division) of England and Wales referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 26 of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 ('the Sixth Directive').
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, millä edellytyksillä niitä palveluja, jotka turistimatkojen järjestäjä, jolla on kotipaikka yhdessä jäsenvaltiossa, on suorittanut matkustajille toisessa jäsenvaltiossa asiamiehenä toimivan yhtiön välityksellä, voidaan verottaa arvonlisäverotuksessa tässä toisessa jäsenvaltiossa kuudennen direktiivin 26 artiklan nojalla.
That question has been raised in proceedings between the Commissioners of Customs and Excise and the Danish company DFDS AS ('DFDS') concerning the letter's liability to value added tax ('VAT) in the United Kingdom in respect of package tours sold on its behalf by its English subsidiary, DFDS Ltd.
Näiden yritysten suorittamat palvelut nimittäin koostuvat useista suorituksista, erityisesti kuljetuksesta ja majoituksesta, joita toteutetaan sekä sen jäsenvaltion alueella, jossa yrityksellä on kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, että tämän jäsenvaltion ulkopuolella. Verotuspaikkaa, veron
Article 26 of the Sixth Directive contains special VAT rules for travel agents and tour operators.
Muun kuin kotipaikan käyttäminen liittymäkohtana voi tulla kysymykseen ainoastaan, jos tällä toimipaikalla on tietty vähimmäispysyvyys siten, että sillä on pysyvästi sellaiset henkilöstö- ja tekniset resurssit, joita tiettyjen palvelujen suorittaminen edellyttää.
The services provided by those undertakings consist of multiple services, concerning, in particular, transport and accommodation, rendered both within and outside the territory of the Member State in which the undertaking has established its business or has a fixed establishment.
Tältä osin on syytä muistuttaa, että taloudellisten tosiseikkojen huomioon ottaminen on yhteisen arvonlisäverojärjestelmän soveltamisen perusedellytys.
Application of the general rules on place of taxation, taxable amount and deduction of input tax would therefore entail practical difficulties for those undertakings of such a nature as to obstruct their operations.
Sillä vaihtoehtoisella ratkaisulla, että matkatoimistopalvelujen verotuspaikkana pidettäisiin sitä kiinteää toimipaikkaa, josta palveluja tarjotaan, pyritään nimenomaan ottamaan huomioon se, että matkatoimistot saattavat harjoittaa toimintaansa useissa eri paikoissa yhteisön alueella.
The national court seeks to determine under what conditions the services which a tour operator established in one Member State provides to travellers through the intermediary of
Näin ollen on katsottava, että jos turistimatkojen järjestäjä suorittaa matkustajille palveluja sellaisesta kiinteästä toimipaikasta, joka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa sillä on liiketoiminnan kotipaikka, näitä palvelujen suorituksia verotetaan tämän kiinteän toimipaikan sijaintivaltiossa.
Article 26(1) makes the application of that article subject to the condition that the travel
20 päivänä helmikuuta 1997 paikkakunnasta, jossa velvoite on täytettävä
which, whatever the customer's destination, the national authorities have good reason to take into consideration as the most appropriate point of reference.
edellytyksillä sopia ilman erityistä muotovaatimusta paikasta, jossa velvoite on täytettävä, tällainen velvoitteen täyttämispaikkaa koskeva sopimus on riittävä liittymä siihen, että saman paikkakunnan tuomioistuin katsotaan yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdan perusteella toimivaltaiseksi.
In the situation described in the order for reference, it is the Danish company, DFDS, which, as tour operator, falls within the scope of that article, and not its English subsidiary DFDS Ltd, which acts not in its own name but as an intermediary.
oikeuspaikkalauseke, ja vaikenee sen osalta, ja se, että yksi sopimuspuoli toistuvasti ja reklamoimatta maksaa toisen sopimuspuolen lähettämät laskut, joissa on vastaava maininta, voivat vastata oikeuspaikkalausekkeen hyväksymistä, jos tällainen menettely vastaa kauppatapaa sillä kansainvälisen kaupan alalla, jolla kyseiset sopimuspuolet toimivat, ja jos he tunsivat tämän kauppatavan tai jos heidän olisi pitänyt tuntea se.
The alternative approach for determining the place of taxation of the services of travel agents, based on the fixed establishment from which these services are supplied, is specifically intended to take account of the possible diversification of travel agents' activities in different places within the Community.
Ensimmäiseen kysymykseen on vastattava sen varalta, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että tässä tilanteessa ei ole kyse tämän kaupallisen alan sellaisesta kauppatavasta, jonka sopimuspuolet tunsivat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea, jolloin oikeuspaikkasopimusta ei siis ole tehty pätevästi.