natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, the principle of proportionality requires that 'derogations remain within the limits of what is appropriate and necessary for achieving the aim in view' (Case 222/84 Johnston v Chief Constable of the Royal Ulster Constabulary [1986] ECR 1651, paragraph 38).
85 Lisäksi suhteellisuusperiaate edellyttää, että "poikkeukset eivät ylitä sitä, mikä on asianmukaista ja tarpeellista tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi" (asia C­222/84, Johnston, tuomio 15.5.1986, s. 1651, 38 kohta).
In the present case, the aim pursued by the Council in refusing access to the contested report was, according to the reasons stated in the contested decision, to 'protect the public interest with regard to international relations'.
Kun neuvosto on nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kieltäytynyt antamasta kantajalle tilaisuutta tutustua riidanalaiseen kertomukseen, se on pyrkinyt riidanalaisen päätöksen perustelujen mukaan "yleisen edun suojelemiseen kansainvälisten suhteiden osalta".
Such an aim may be achieved even if the Council does no more than remove, after examination, the passages in the contested report which might harm international relations.
Tähän päämäärään päästäisiin kuitenkin myös niin, että neuvosto poistaisi kyseisen pyynnön käsittelemisen jälkeen ne riidanalaisen kertomuksen osat, joista voi aiheutua haittaa kansainvälisille suhteille.
In that connection, the principle of proportionality would allow the Council, in particular cases where the volume of the document or the passages to be removed would give rise to an unreasonable amount of administrative work, to balance the interest in public access to those fragmentary parts against the burden of work so caused.
Tässä yhteydessä on huomattava, että sellaisissa erityistapauksissa, joissa neu­vostolle aiheutuisi pyydetyn asiakirjan tai siitä poistettavien osien laajuuden vuoksi epätarkoituksenmukaisen laajoja hallinnollisia tehtäviä, neuvosto voi suhteellisuusperiaatteen nojalla punnita yhtäältä yleisön intressiä siihen, että se saa tutustua yksittäisiin asiakirjan osiin, ja toisaalta tästä neuvostolle aiheutuvaa työtaakkaa.
The Council could thus, in those particular cases, safeguard the interests of good administration.
Neuvosto voisi tällä tavalla täyttää näissä erityistapauksissa hyvän hallinnon vaatimukset.
Accordingly, Article 4(1) of Decision 93/731 must be interpreted in the light of the principle of the right to information and the principle of proportionality.
Edellä esitetyn perusteella päätöksen 93/731/EY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkit­tava tiedonsaantioikeutta koskevan periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen valossa.
It follows that the Council is obliged to examine whether partial access should be granted to the information not covered by the exceptions.
Tästä seuraa, että neuvostolla on velvollisuus tutkia, onko pyynnön esittäjälle mahdollista antaa tilaisuutta tutustua niihin asiakirjan osiin, joita edellä mainitut poikkeukset eivät kata.
As appears from paragraph 75 above, the Council did not make such an examination, since it considers that the principle of access to documents applies only to documents as such and not to the information contained in them.
Kuten tämän tuomion 75 kohdasta ilmenee, neuvosto ei ole täyttänyt tätä vel­vollisuuttaan, koska se on katsonut, että asiakirjajulkisuuden periaatetta sovel­letaan ainoastaan asiakirjoihin sellaisenaan eikä siis asiakirjojen sisältämiin yksittäisiin tietoihin.
Consequently, the contested decision is vitiated by an error of law and must therefore be annulled.
Neuvosto on siis tehnyt riidanalaisessa päätöksessään oikeudellisen virheen, minkä vuoksi tämä päätös on kumottava.
It follows that there is no need for the Court to rule on the two other pleas in law put forward by the applicant in support of her application.
Ei ole tarpeen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausuisi kahdesta muusta kantajan esittämästä kanneperusteesta.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
90 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeuden käyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Since the Council has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, having regard to the applicant's pleadings.
Koska neuvosto on hävinnyt asian ja koska kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista, vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Under Article 87(4) of those Rules, Member States and institutions which intervene in the proceedings are to bear their own costs.
Työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
In those circumstances, the Republic of Finland, the Kingdom of Sweden and the French Republic must bear their own costs.
Tämän perusteella Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeuden käyntikuluistaan.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber), hereby:
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto) on antanut seuraavan tuomiolauselman:
Annuls the Council's decision of 4 November 1997 refusing the applicant access to the report of the Working Group on Conventional Arms Exports;
1) Kumotaan 4.11.1997 tehty neuvoston päätös siitä, että kantajalle ei anneta tilaisuutta tutustua tavanomaisten aseiden vientiä käsitelleen työryhmän kertomukseen.
Case T-59/99 R
Asia T-59/99 R
Ventouris Group Enterprises SA v Commission of the European Communities
Ventolins Group Enterprises SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(Competition — Payment of the fine — Bank guarantee — Procedure for interim relief— Suspension of operation of a measure)
Kilpailu — Sakon maksaminen — Pankkitakaus — Välitoimimenettely — Täytäntöönpanon lykkääminen
Order of the President of the Court of First Instance, 20 July 1999
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 20.7.1999
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Interim relief— Conditions for granting— Prima facie case — Urgency— Cumulative requirements
Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Välitoimet — Myöntämisedellytykset — Tumus boni juris — Kiireellisyys — Samanaikaisesti täytettävät edellytykset
(EC Treaty, Arts 185 and 186 (now Arts 242 EC and 243 EC); Rides of Procedure of the Court of First Instance, Art. 104(2))
(EY:n perustamissopimuksen 185 ja 186 artikla (joista on tullut EY 242 ja EY 243 artikla); ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta)
Applications for interim relief— Suspension of operation of a measure — Suspension of operation of the obligation to lodge a bank guarantee as a condition for postponing the immediate recovery of a fine — Conditions for granting— Exceptional c i r c u m stances
Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Sen edellytyksenä, ettei sakkoa peritä välittömästi, olevan pankkitakauksen antamista koskevan velvollisuuden täytäntöön panon lykkääminen — Myöntämisedellytykset — Poikkeukselliset olosuhteet
ORDER OF THE PRESIDENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE 20 July 1999 *
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS 20 päivänä heinäkuuta 1999 *
Ventouris Group Enterprises SA, a company governed by Panamanian law, established in Panama, represented by Maria Proestou and Maria Velmakhou, of the Athens Bar, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of Claude Medernach, 8-10 Rue Mathias Hardt, applicant, v
Ventouris Group Enterprises SA, Panaman oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Panama, edustajinaan asianajajat Maria Proestou ja Maria Velmachou, Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Claude Medernach, 8—10 rue Mathias Hardt, kantajana, vastaan
Commission of the European Communities, represented by Dimitris Triantafyllou and Richard Lyal, of its Legal Service, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez del a Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Dimitris Triantafyllou ja Richard Lyal, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, vastaajana,
APPLICATION for, first, suspension of enforcement of Commission Decision 1999/271/EC of 9 December 1998 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/34.466 — Greek Ferries) (OJ 1999 L 109, p.
KOMISSIO jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lykkää EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/34.466 — Krei­kan lauttaliikenne) 9 päivänä joulukuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/271/EY (EYVL 1999, L 109, s.
24), in that it imposed on the applicant a fine of ECU 1.01 million for breach of Article 85 of the EC Treaty (now Article 81 EC) and, second, the unconditional release of the applicant from its obligation to furnish a bank guarantee as a condition of the non-immediate recovery of the amount of the fine imposed by the decision,
24) täytäntöönpanoa siltä osin kuin siinä määrätään kantajan maksettavaksi 1,01 miljoonan ecun suuruinen sakko EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan (josta on tullut EY 81 artikla) rikkomisesta ja että kantaja vapautetaan ehdoitta velvollisuudesta antaa pankkitakaus, joka on edellytyksenä sille, että päätöksessä maksettavaksi määrättyä sakkoa ei peritä välittömästi,
On 9 December 1998 the Commission adopted Decision 1999/271/EC relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/34.466 — Greek Ferries) (OJ 1999 L 109, p.
Komissio teki 9.12.1998 päätöksen 1999/271/EY EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/34.466 — Kreikan lauttaliikenne) (EYVL 1999, L 109, s.
24, 'the Decision').
24; jäljempänä päätös).
According to Article 1(2) of the
Päätöksen 1 artiklan 2 kohdan
Decision, the six shipping/maritime transport companies listed therein, including the applicant, infringed Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) by agreeing on the levels of fares for trucks to be applied on the Patras (Greece) to Bari and Brindisi (Italy) routes.
MÄÄRÄYS 20.7.1999 — ASIA T-59/99 R mukaan kyseisessä kohdassa luetellut kuusi merikuljetusyhtiötä, joihin myös kantaja kuului, ovat rikkoneet EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) sopimalla Patrasin (Kreikka) ja Barin/ Brindisin (Italia) välisillä reiteillä sovellettavista kuorma-autotaksoista.
Article 2 of the Decision imposes a fine of ECU 1.01 million on the applicant inter alia for the infringement found in Article 1.
Päätöksen 2 artiklassa kantajan maksettavaksi määrätään 1,01 miljoonan ecun suuruinen sakko 1 artiklassa todetusta rikkomisesta.
Article 3 of the Decision provides that the fines thus set are to be paid within three months from the date of its notification.
Päätöksen 3 artiklan mukaan näin määrätyt sakot on maksettava kolmen kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksi antamisesta.
By letter of 18 December 1998 the Commission notified the applicant of the Decision.
Komissio antoi 18.12.1998 päivätyllä kirjeellä päätöksen tiedoksi kantajalle.
In that letter it was stated that, if the applicant brought an action before the Court of First Instance, the Commission would not take any steps to recover the fine while the case was pending before the Court, provided that the debt bore interest from the date on which the time-limit for payment of the fine expired, and that a bank guarantee acceptable to the Commission covering both the principal sum and such interest and increased amounts as might be payable was provided no later than that date.
Tässä kirjeessä täsmennettiin, että jos kantaja nostaisi kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, komissio ei ryhtyisi mihinkään perimistoimiin niin kauan kuin asia olisi vireillä kyseisessä tuomioistuimessa, edellyttäen että saatavalle maksetaan korkoja sakon maksuajan päättymispäivästä lähtien ja että viimeistään kyseisenä päivämääränä annetaan vakuus, jonka komissio voi hyväksyä ja joka kattaa päävelan sekä korot ja sakon korotukset.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 1 March 1999 the applicant brought an action under Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC) for annulment of the Decision.
Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 1.3.1999 toimittamallaan kanteella EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) kanteen, jossa vaaditaan tämän päätöksen kumoamista.
By separate document lodged at the Registry the Court of First Instance on the same day the applicant submitted the present application pursuant to A r t i cles 185 and 186 of the EC Treaty (now Articles 242 and 243 EC) for suspension of enforcement of the Decision and its unconditional release from the obligation to provide a bank guarantee.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen samana päivänä toimittamallaan erillisellä asiakirjalla kantaja esitti EY:n perustamissopimuksen 185 ja 186 artiklan (joista on tullut EY 242 ja EY 243 artikla) nojalla tämän hake­muksen, jossa se vaatii päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä ja ehdoitta annettavaa vapautusta velvollisuudestaan antaa pankkitakaus.
On 16 March 1999 the Commission lodged its observations on this application for interim relief at the Registry.
Komissio toimitti 16.3.1999 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen huomautuksensa tästä välitoimihakemuksesta.
The hearing of the parties, originally set for 18 May 1999, was put back at the applicant's request to 4 June 1999, on which date it produced a number of documents.
Asianosaisten kuulemista, joka alun perin piti suorittaa 18.5.1999, lykättiin kantajan pyynnöstä 4.6.1999 asti, jolloin kantaja esitti joukon asiakirjoja.
The defendant was granted a period of 20 days in which to take a position on those documents.
Vas­taajalle annettiin 20 päivän määräaika näitä asiakirjoja koskevan kantansa määrittelemistä varten.
It presented its observations on the documents concerned on 24 June 1999.
Vastaaja esitti huomatuksensa kyseisistä asiakirjoista 24.6.1999.
Under the combined provisions of Articles 185 and 186 of the Treaty and of Article 4 of Council Decision 88/591/ECSC, EEC, Euratom of 24 October 1988 establishing a Court of First Instance of the European Communities (OJ 1988 L 319, p.
Perustamissopimuksen 185 ja 186 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen ensimmäi­sen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom (EYVL L 319, s.
1), as amended by Council Decision 93/350/Euratom, ECSC, EEC of 8 June 1993 (OJ 1993 L 144, p. 21), the Court of First Instance may, if it considers that circumstances so require, order operation of the contested act to be suspended or prescribe any necessary interim measures.
1) 4 artiklan mukaan, sellaisena kuin kyseinen päätös on muutettuna 8.6.1993 tehdyllä neu­voston päätöksellä 93/350/Euratom, EHTY, ETY, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi määrätä kanteen kohteena olevan säädöksen täytäntöönpanon lykättäväksi, jos se katsoo, että olosuhteet sitä edellyttävät, tai määrätä tarpeel­lisista välitoimista.
Article 104(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that applications for interim measures must state the circumstances giving rise to
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 koh­dan mukaan välitoimihakemuksessa on ilmoitettava seikat, joiden vuoksi asia on
In its application for interim relief, the applicant merely states that, having regard to the decisive arguments it put forward in its principal application, the latter will very likely be granted, and its request for complete annulment of the Decision or, failing that, its alteration, be allowed.
10 Välitoimihakemuksessaan kantaja tyytyy toteamaan, että ottaen huomioon ne ratkaisevat perustelut, jotka se on esittänyt pääasiassa nostamansa kanteen yhteydessä, kyseinen kanne hyväksytään erittäin todennäköisesti ja asiassa hyväksytään myös hänen vaatimuksensa siitä, että päätös kumotaan kokonaisuudessaan tai että sitä ainakin muutetaan.
11 The applicant explains, furthermore, that its financial position is currently so precarious that the banks it has approached in connection with the provision of the bank guarantee have required the whole of the sum to be used as the guarantee (namely, ECU 1.01 million) to be deposited in cash and frozen.
11 Lisäksi kantaja toteaa, että sen nykyisessä epävarmassa taloudellisessa tilanteessa pankit, joiden puoleen se on kääntynyt pankkitakauksen antamista varten, ovat vaatineet, että se tallettaa (käteisenä) koko takauksen suuruisen summan eli 1,01 miljoona ecua ja jäädyttää koko summan.
It alleges that, in the circumstances, it quite simply cannot provide the bank guarantee required by the Commission.
Näin ollen kantaja väittää, että objektiivisesti tarkastellen se ei pysty antamaan komission vaatimaa pankkita­kausta.
The applicant adds that the result of the Commission's initiating the procedure to enforce the Decision would be its liquidation.
Kantaja lisää, että komission ryhtyminen päätöksen pakkotäytäntöön­panomenettelyyn merkitsee kantajan joutumista selvitystilaan.
Since it is currently unable to honour its financial obligations, such a step could only alarm its creditors and spur them in to action; they would lose no time in recovering the sums owed them, whether or not those sums were covered by an arrangement.
Koska kantaja ei tällä hetkellä nimittäin kykene täyttämään taloudellisia velvoitteitaan, tällainen toimenpide hälyttäisi ja saattaisi liikkeelle kantajan velkojat, jotka kiirehtisivät perimään saatavansa, olipa näitä saatavia koskevia järjestelyjä tehty tai ei.
The Commission observes that the documents supplied by the applicant do not demonstrate the urgency of the suspension of enforcement applied for.
12 Komissio huomauttaa, että kantajan toimittamien asiakirjojen perusteella ei voida päätellä, että vaadittu täytäntöönpanon lykkäys olisi kiireellinen.
It adds that the applicant is not a small undertaking, that the fine amounts to less than 2% of its debts and that it has not shown that the addition of just one more conditional debt would necessarily lead it in to insolvency.
Komissio jatkaa, että kantaja ei ole pienyritys, että sakko on alle 2 prosenttia sen veloista ja että kantaja ei ole osoittanut, että yhden ainoan ehdollisen velan lisäys ajaisi sen väistämättä konkurssiin.
The Commission points out, moreover, that the applicant would have received more favourable treatment if it had asked several banks to guarantee part of the debt owed to it.
Komissio korostaa sitä paitsi, että kantajaa olisi koh­deltu myönteisemmin, jos se olisi kääntynyt usean pankin puoleen saadakseen takauksen osalle siitä velasta, joka sillä oli komissiolle.
In addition, it maintains that to release the applicant from the obligation to provide a bank guarantee appears disproportionate to the interest which the Commission has in the possibility of actually recovering the fine if the application in the main proceedings is rejected and in protecting the financial interests of the Community.
Lisäksi komissio väittää, että se, että kantaja vapautettaisiin velvollisuudesta antaa pankkitakaus, vai­kuttaa suhteettomalta niihin intresseihin verrattuna, joita komissiolla on sen suhteen, että sillä on mahdollisuus saada sakon määrä tosiasiassa perittyä, jos pääasiassa nostettu kanne hylätään, ja yhteisön taloudellisten intressien suhteen.
Finally, the Commission observes that regard must also be had to the possibility that shareholders and other members of the group might assist the applicant in the provision of a bank guarantee.
Lopuksi komissio huomauttaa, että on otettava huomioon myös osakkeenomis­tajien ja konsernin muiden yritysten mahdollisuus auttaa kantajaa pankkita­kauksen antamisessa.
Findings of the court
Välitoimista päättävän tuomarin arvio asiasta
Before a decision can be given on the application for interim relief the subjectmatter of the proceeding sought to be clearly defined.
13 Ennen tämän välitoimihakemuksen ratkaisemista on määriteltävä tarkasti menettelyn kohde.
In the application, the applicant requests, first, suspension of enforcement of the decision in so far as it imposes a fine of ECU 1.01 million and, second, its unconditional release from the obligation to provide a bank guarantee.
Hakemuksessaan kantaja nimittäin vaatii ensinnäkin sitä, että päätöksen täytäntöönpanoa lykätään siltä osin kuin päätöksessä määrätään sen maksettavaksi 1,01 miljoonan ecun suuruinen sakko, ja toiseksi sitä, että se vapautettaisiin ehdoitta velvollisuudesta antaa pankkitakaus.
It is common ground that in its letter of 18 December 1998 notifying the Decision the Commission told the applicant that if it, the applicant, instituted proceedings before the Court of First Instance no steps would be taken to recover the fine while the case was pending before that court so long as the debt bore interest from the date on which the time-limit for payment of the fine expired and so long as a bank guarantee acceptable to the Commission and covering both the principal sum and interest and any increased amounts due was provided no later than that date.
14 On kuitenkin selvää, että 18.12.1998 päivätyssä kirjeessään, jolla päätös annettiin tiedoksi, komissio täsmensi kantajalle, että jos kantaja nostaa kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, komissio ei ryhtyisi mihinkään sakon perimistoimiin niin kauan kuin asia on vireillä kyseisessä tuomioistuimessa edellyttäen, että saatavalle maksetaan korkoja sakon maksuajan päättymispäivästä lähtien ja että viimeistään kyseisenä päivämääränä annetaan vakuus, jonka komissio voi hyväksyä ja joka kattaa päävelan sekä korot ja sakon korotukset.
In those circumstances the sole purpose of the application is in fact to obtain release from the obligation to provide a bank guarantee as a condition of the Commission's not immediately recovering the amount of the fine imposed by the Decision.
Näin ollen kantajan hakemuksen ainoana kohteena tosiasiassa on saada vapautus velvollisuudesta antaa pankkitakaus, joka on edellytyksenä sille, että päätöksessä maksettavaksi määrättyä sakkoa ei peritä välittömästi.
In the circumstances, the first question to be considered must be whether the applicant has, at first sight, succeeded in demonstrating that it is impossible for it to provide the bank guarantee and, by the same token, that the matter is urgent.
16 Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa on ensiksi tarkasteltava, onko kantaja onnistunut ensi arviolta osoittamaan sitä, että sen on mahdotonta antaa vaadit­tua takausta, samoin kuin sitä, että juuri tämän johdosta asia on kiireellinen.
In support of its application for interim relief, the applicant has produced several documents, including 15 letters from banks, 11 of them dating from before 1998.
17 Välitoimihakemuksensa tueksi kantaja on esittänyt useita asiakirjoja, joiden joukossa on 15 rahoituslaitoksilta peräisin olevaa kirjettä, joista 11 on vuotta 1998 aikaisempia.
Although those documents illustrate the applicant's precarious financial situation, they do not, however, lead to the prima facie conclusion that its existence is seriously jeopardised by the requirement that it should provide a bank guarantee in order to avoid immediate recovery of the fine pending delivery of the judgment in the main proceedings.
Vaikka näissä asiakirjoissa mainitaan kantajan vaikea talou­dellinen tilanne, niiden perusteella ei kuitenkaan voida ensi arviolta päätellä, että velvollisuus antaa pankkitakaus, jolla vältetään sakon välitön periminen odo­teltaessa pääasiassa annettavaa tuomiota, vaarantaisi vakavasti kantajan ole­massaolon.
The applicant has also produced a document which sets out the debts, as at 31 December 1998, on the loans it has taken out.
Kantaja on esittänyt myös asiakirjan, jossa mainitaan kantajan ottamista lainoista johtuvat velat 31.12.1998.