natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What remains to be seen is whether, despite those differences, the same approach can be applied to this case and it can be held that the guarantee institution responsible for paying the outstanding claims in the United Kingdom of Bell employees who were dismissed as a result of their employer's insolvency is that of the Member State in which it was ordered to be wound up, that is to say the Irish guarantee institution.
Jää nähtäväksi, voiko näistä eroista huoli matta sama ratkaisu kuin jonka yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt asiassa Mosbæk antamassaan tuomiossa soveltua nyt tarkasteltavana olevaan asiaan, ja voidaanko todeta, että Bellin palveluksessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa oleville, yhtiön maksukyvyttömyyden vuoksi irtisanotuille työntekijöille näiden palkkasaatavien maksamiseen toimivaltainen palkkaturva laitos on sen jäsenvaltion palkkaturvalaitos, jossa sen lakkauttamisesta päätettiin, eli irlantilainen palkkaturvalaitos.
At the outset, I would observe that the differences in the facts of the two cases are considerable.
Aluksi huomautan, että näitä kahta asiaa koskevat olosuhteet eroavat huomattavasti toisistaan.
Indeed, the only similarity appears to be that in each case a company employed someone in a Member State other than that in which it had its registered office.
Luulen, että ainoa samankaltaisuus liittyy tosiasiassa siihen, että molempien yhtiöiden palveluksessa oli henkilö eri jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa yhtiön kotipaikka oli.
A. The application of Directive 80/987 to branches set up in a Member State by companies incorporated in another Member State, and the right of establishment
A Direktiivin 80/987/ETY soveltaminen sellaisiin sivuliikkeisiin, jotka toisessa jäsenvaltiossa perustetut yhtiöt ovat avanneet jäsenvaltiossa, sekä sijoittautumisoikeuteen keuteen
The differences, however, are more numerous: first, Colorgen had only rented an office so that Mrs Mosbæk could work there as its only employee, whereas Bell had more than 200 employees in the United Kingdom.
Eroja on kuitenkin enemmän: ensinnäkin Colorgen oli vuokrannut toimiston Tanskasta vain, jotta Mosbæk, joka oli sen ainoa työntekijä, voisi työskennellä siellä, kun taas Bellillä oli yli 200 henkilöä palveluksessaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Second, Colorgen was neither established nor registered as an undertaking in Denmark, for either tax or customs purposes, whereas Bell had at least one branch in the United Kingdom which fulfilled the disclosure requirements imposed by Directive 89/666.
Toiseksi Colorgen ei ollut sijoittautunut eikä sitä oltu rekisteröity Tanskaan yrityksenä eikä sillä ollut ollut mitään yhteyttä vero- tai tulliviranomaisiin, kun taas Bellillä oli Yhdistyneessä kuningas kunnassa ainakin sivuliike, joka täytti direktiivin 89/666/ETY mukaiset julkista misvaatimukset.
Third, Colorgen made no deductions for social security contributions under Danish legislation whereas Bell made social security payments
Kolmanneksi Colorgen ei ollut pidättänyt Tanskan lainsäädännön mukaisia sosiaaliturvamaksuja, kun taas
One of the purposes of Directive 80/987 is indeed to guarantee employees, in the event of their employer's insolvency, minimum protection by reducing the differences as between Member States in the scope of such protection, without impinging on their right to adopt more favourable provisions.
Eräs direktiivin 80/987/ETY tavoitteista on taata palkattujen työntekijöiden vähimmäissuoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa pienentämällä jäsenval tioiden välisiä eroja tämän suojan ulottuvuuden osalta, tämän kuitenkaan rajoittamatta niiden mahdollisuutta vahvistaa suotuisampia sääntöjä.
The Directive requires the Member States to set up institutions to guarantee to workers the payment of at least part of the remuneration that they have not received because of their employ er's insolvency.
Direktiivissä säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta perustaa laitoksia, jotka takaavat, että työntekijöille maksetaan ainakin osa näiden palkkasaatavista, joita heille ei ole maksettu työnantajan maksukyvyttömyyden vuoksi. Direktiivin 5 artiklan b ala-
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-198/98 by Article 5(b) is that employers must contribute to the financing of those institutions, unless it is fully covered by the public authorities.
JULKISASIAMIES RUIZ-JARABON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C-198/98 kohdassa olevan yleisen säännön mukaan työnantajien on osallistuttava näiden laitosten rahoittamiseen, mikäli niitä ei rahoiteta kokonaan julkisista varoista.
The guarantee institutions' obligation to pay exists regardless of fulfil ment of the employers' obligation to con tribute to the financing thereof.
Palkkaturvalaitokset ovat velvollisia maksamaan, vaikka työnantajat eivät olisikaan täyttäneet velvollisuuttaan osallistua rahoittamiseen.
company incorporated in another Member State, with employees in the United Kingdom in a permanent establishment operated by it, becomes insolvent under the legislation of the first Member State or of another Member State but not under English law, with the result that the Secretary of State is not obliged to pay the outstanding claims of employees working in the United Kingdom who have been affected by the insolvency.
jolla on työntekijöitä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa se toimii pysyvän toimipaikan kautta, mutta joka on perus tettu toisessa jäsenvaltiossa ja joka tämän tai jonkin muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, mutta ei Britannian lainsää dännön mukaan, on maksukyvytön sillä seurauksella, että Secretary of State ei ole velvollinen maksamaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa työskentelevien työnte kijöiden, joihin yrityksen maksukyvyttö myys vaikuttaa, palkkasaatavia.
For Directive 80/987 to be applicable, the employer who employed the workers affected must be in a state of insolvency.
Jotta direktiiviä 80/987/ETY voitaisiin soveltaa, on tarpeen, että työnantaja, jonka palveluksessa kyseessä olevat työntekijät ovat, on tullut maksukyvyttömäksi.
The Directive does not define the terms worker and employer, so that the meaning thereof is a matter for the various national laws.
Direktiivissä ei määritetä työntekijän tai työn antajan käsitettä. Ne on siten määriteltävä kansallisissa lainsäädännöissä.
In my opinion, that situation cannot prevent the claims in respect of unpaid wages of workers employed in the United Kingdom by a branch of a company established in another Member State from being upheld if the conditions laid down by the Court for an employer to be regarded as insolvent are met.
Mielestäni tällainen tilanne ei voi estää toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yri tyksen Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevan sivuliikkeen palveluksessa olleiden työntekijöiden palkkasaatavien tun nustamista, jos yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamat edellytykset siitä, että työnantajaa voidaan pitää maksukyvyttömänä, ovat täyttyneet.
Those requirements are: that the laws, regulations and administra tive provisions of the Member State con cerned must provide for insolvency pro ceedings; that employees' claims resulting from contracts of employment or employ ment relationships may be taken into consideration in such proceedings; that a request has been made for such proceedings to be opened; and that the competent authority has either decided to commence proceedings or established that the employ er's undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of proceedings. 8
Nämä edellytykset ovat seuraavat: kansallisessa lainsäädännössä säädetään saatavien turvaamista koske vasta menettelystä; tässä menettelyssä voi daan ottaa huomioon työsopimuksista tai työsuhteista johtuvat palkattujen työntekijöiden saatavat; menettelyn aloittamista on vaadittu ja toimivaltainen viranomainen on päättänyt aloittaa menettelyn taikka todennut yrityksen tai liiketoiminnan ole van kokonaan lopetetun ja omaisuutta olevan liian vähän. 8
On the other hand, it is made clear in Article 2 that an employer is to be deemed to be in a state of insolvency (i) where a request has been made for the opening of proceedings involving the employer's assets, as provided for under the laws of the Member State concerned, to satisfy collectively the claims of creditors and (ii) where the competent authority has either decided to open proceedings or has established that the employer's undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of proceedings.
Sitä vastoin direktiivin 2 artiklassa säädetään, että työnantajaa pidetään maksukyvyttömänä, i) jos velkojien yhteiseksi tyy dyttämiseksi on pyydetty kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen työnantajan omaisuutta koskevan sellaisen menettelyn aloittamista, jossa saatavat turvataan, ja ii) jos toimivaltainen viran omainen on päättänyt menettelyn aloittamisesta tai todennut, että työnantajan yri tys tai liiketoiminta on kokonaan lopetettu ja omaisuutta on niin vähän, että menettelyn aloittaminen ei ole perusteltua.
My view is based on a number of reasons, which I shall explain.
Kantani perustuu seuraaviin syihin.
The Industrial Tribunal which has requested the preliminary ruling states in its order that its national law does not expressly provide for the case in which a
Ennakkoratkaisun esittänyt tuomioistuin on todennut päätöksessään, että kan sallisessa lainsäädännössä ei säädetä nimenomaisesti tilanteesta, jossa yhtiö,
I see nothing to prevent, for the purpose of applying Directive 80/987, an application being made in a Member State for the opening of insolvency proceedings for the benefit of creditors against the branch of a company whose registered office is in another Member State and which ceases discharging its day-to-day financial obligations, or to prevent the competent authority in the first Member State from establishing that the branch has definitively been closed down and has insufficient assets available.
Nähdäkseni mikään ei estä sitä, että direktiivin 80/987/ETY soveltamiseksi jäsenvaltiossa vaaditaan maksukyvyttö myysmenettelyn aloittamista sellaisen yhtiön sivuliikettä vastaan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka ei maksa pakollisia maksujaan, tai sitä, että ensiksi mainitun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toteaa sivuliikkeen toi minnan kokonaan lopetetuksi ja varat riittämättömiksi. tämättömiksi.
In Mosbæk, the Court held that, in practice, the opening of proceedings to satisfy creditors' claims collectively, thus making it possible for salary claims to be taken into consideration, is most often requested in the State in which the employer is established. 10 requirement that a company which has been declared insolvent in a Member State must also be declared insolvent in another Member State under the latter's law does not appear in Directive 80/987.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Mosbæk antamassaan tuomiossa, että käytännössä tämän menettelyn aloittamista pyydetään useimmiten siinä valtiossa, jonka alueelle työnantaja on sijoittautunut, jolloin voidaan ottaa huomioon palkka saatavat.10 tiossa maksukyvyttömäksi julistettu yhtiö olisi sitä myös toisessa jäsenvaltiossa sen lainsäädännön mukaisesti, ei sisälly direktiiviin 80/987/ETY.
Second, although no request was made in the United Kingdom for Bell to be the subject of proceedings for the satisfaction of creditors' claims and it was never decided to initiate such proceedings, the fact is that the High Court in England recognised the appointment of the liquidator made by the Irish court and appointed joint special managers to assist in winding up the company in the United Kingdom.
Toiseksi, vaikka onkin totta, että Belliä koskevan maksukyvyttö myysmenettelyn aloittamista ei ole vaadittu eikä siitä ole päätetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa, tämän valtion High Court of Justice on tunnustanut High Court of Irelandin nimeämän selvitysmiehen ja vuorostaan nimennyt avustavat selvitysmiehet, joiden tehtäväksi se on määrännyt avustamisen yhtiön selvittämisessä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
I believe that the High Court would not have followed that course if it had not considered that Bell had ceased business at its trading addresses in the United Kingdom.
Uskoakseni tämä tuomioistuin ei olisi toiminut näin, jos se olisi todennut Bellin lakanneen käyttämästä tässä valtiossa sijaitsevia toi mitilojaan.
Third, pursuant to Article 2(l)(f) of Directive 89/666, the commencement of insolvency proceedings in respect of Bell in Ireland and the order that it be wound up had to be disclosed in the United Kingdom.
Kolmanneksi direktiivin 89/666/ETY 2 artiklan 1 kohdan f ala kohdassa edellytetään, että maksukyvyttö myysmenettelyn aloittaminen Belliä vastaan Irlannissa sekä sen tuloksena annettu selvitystilamääräys oli julkistettava Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Finally, although Directive 80/987 does not affect the definition of 'employer' under national law, it seems to me to be clear that insolvency proceedings are not necessarily required to be commenced against an undertaking, whether or not it is in the form of a company, in its entirety since Article 2(l)(b) states that 'the authority which is competent ... has ... established that the employer's undertaking or busi ness9has been definitively closed down'.
Vaikka direktiivi 80/987/ETY ei vaikutakaan käsitteen "työnantaja" määritelmään kansallisessa lainsäädännössä, on mielestäni ilmeistä, ettei siinä edellytetä, että maksukyvyttö myysmenettely olisi aloitettu yritystä vastaan kokonaisuudessaan siitä riippumatta, onko se yhtiö vai ei, koska 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa viitataan siihen, että "toimivaltainen viranomainen on todennut, että työnantajan yritys tai liiketoiminta on kokonaan lopetettu."9
The United Kingdom Government seems to take the view that an undertaking is established only in the Member States in which it was incorporated and where it has its registered office.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus näyttää katsovan, että yritys on sijoittautunut vain siihen jäsenvaltioon, jossa se on perustettu ja jossa sen rekisteröity kotipaikka on.
I think that is why it asserts that the only guarantee institution responsible for payment will be, for all Bell's workers, that of Ireland, regardless of the Member State in which they worked
Tämä näyttää olevan se syy, jonka perusteella se väittää, että ainoa toi mivaltainen palkkaturvalaitos on kaikkien Bellin työntekijöiden osalta Irlannin palkkaturvalaitos siitä riippumatta, missä
10 — The Court stated: 'That general tendency should be reinforced by the entry into force of the Convention on Insolvency Proceedings signed at Brussels on 23 November 1995 (not yet published in the Official Journal of the European Communities), Article 3(1) of which uses as the main criterion for jurisdiction "the centre of a debtor's main interests".
10 — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut seu raavaa: "Tätä yleistä suuntausta vahvistanee Brysselissä 23.11.1995 allekirjoitetun maksukyvyttömyysmenettelyistä tehdyn yleissopimuksen (ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä) voimaantulo; yleissopimuksen 3 artiklan 1 kohdassa pidetään toimivaltaisuuden pääedellytyksenä 'velallisen pääintressien keskusta' ".
The text of the convention, which has been signed by all the Member States with the exception of the United Kingdom, but not ratified, has been published by the American Society of International Law, International Legal Materials, Washington 1996, Volume XXXV, p. 1223.'
Tämän yleissopimuksen tekstin, jonka kaikki jäsenvaltiot Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta ovat alle kirjoittaneet, mutta eivät ratifioineet, on julkaissut American Society of International Law teoksessa International Legal Materials, Washington 1996, Volume XXXV, s. 1223.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-198/98 creation of a subsidiary, is one of the possibilities currently open to companies in the exercise of their right of establish ment in another Member State.
JULKISASIAMIES RUIZ­JARABON RATKAISUEHDOTUS — ASIA C­198/98 tytäryhtiön perustaminen on yhtiöiden yksi tämänhetkisistä mahdollisuuksista käyttää sijoittautumisoikeuttaan toisessa jäsenval­tiossa.
and in which they paid social security contributions.
jäsenvaltiossa työntekijät työskentelivät palkattuina työntekijöinä ja missä he ovat maksaneet sosiaaliturvamaksuja.
The other parties consider, on the other hand, that a company which was incorporated in a Member State, where it has its registered office, may also be established in another Member State, all that is needed for that purpose being the fact of having a branch there or, as the applicants in the main proceedings say, a 'permanent commercial presence'.
Muut huomautuksia esittäneet asianosaiset kat­sovat sitä vastoin, että yhtiö, joka on perustettu jäsenvaltiossa, jossa sen koti­paikka sijaitsee, voi myös olla sijoittautu­nut toiseen jäsenvaltioon ja että tätä varten riittää, että sillä on sivuliike, taikka kuten pääasian kantajat ovat asian ilmaisseet, "pysyvä kaupallinen toimipaikka".
For the reasons given above, I consider that, in contrast to the position in Mosbæk, where the presence of the United Kingdom company in Denmark was no more than a rented office and one employee, a branch opened in a Member State by a company incorporated and having its registered office in another Member State may be regarded as an insolvent employer for the purposes of the Directive provided that, in the first State, application has been made for the commencement of proceedings leading to a declaration of insolvency and the competent authority has established that it has been definitively closed down and that the available assets are insufficient. cient.
Edellä esittämistäni syistä katson, että erona asiaan Mosbæk, jossa brittiläisen yhtiön toiminta Tanskassa rajoittui vuok­rattuun toimistoon ja yhteen ainoaan työntekijään, jäsenvaltiossa perustetun ja siellä kotipaikkansa omaavan yhtiön toi­sessa jäsenvaltiossa avaamaa sivuliikettä voidaan pitää direktiivissä tarkoitettuna maksukyvyttömänä yrityksenä siltä osin kuin maksukyvyttömyyden toteamiseksi aloitettu menettely on aloitettu viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa ja toimivaltainen viranomainen on todennut yrityksen lopullisesti lakkautetuksi sekä sen käytet­tävissä olevat varat riittämättömiksi.
I concur with that second contention.
Mielestäni viimeksi mainittu näkö­kanta pitää paikkansa.
Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) contemplates the setting up of agencies, branches or subsidiaries in a Member State by Community nationals established in another Member State as an essential feature of the right of establishment.
EY:n perustamis­sopimuksen 52 artikla (josta on muutet­tuna tullut EY 43 artikla), koskee jäsen­valtioon sijoittautuneen kansalaisen vapautta perustaa kauppaedustajan liik­keitä, sivuliikkeitä ja tytäryhtiöitä toiseen jäsenvaltioon olennaisena osana sijoittau­tumisoikeutta.
Consequently, for the purposes of applying Community law, a company which has been incorporated in a Member State is just as established in it as a company which, having been incorporated in another Member State, exercises its right of establishment in the first State by opening a branch there.
Näin ollen yhteisön oikeu­den soveltamiseksi jäsenvaltioon on sijoit­tautunut sekä tässä jäsenvaltiossa perus­tettu yhtiö sekä yhtiö, joka, vaikka se onkin perustettu toisessa jäsenvaltiossa, käyttää sijoittautumisoikeuttaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa perustamalla sivuliikkeen sen alueelle.
B. The importance, when identifying the competent guarantee institution, of the fact that the employer contributed to its financing cing
Β Sen seikan merkitys toimivaltaista palk­katurvalaitosta määritettäessä, että työn­antaja suoritti maksuja laitokselle
Moreover, as stated in the third recital in the preamble to Directive 89/666, concern ing disclosure requirements to be met for branches set up by certain kinds of company subject to the law of another Member State, the opening of a branch, like the
Tämän lisäksi, kuten voidaan nähdä toisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisten, yhtiö­muodoltaan tietynlaisten yhtiöiden jäsen­valtioon avaamia sivuliikkeitä koskevista julkistamisvaatimuksista annetun direktii­vin 89/666/ETY johdanto­osan kolman­nesta perustelukappaleesta, sivuliikkeen tai
In Mosbœk, the Court also ruled that under Article 5(b) of the Directive the guarantee system is to be financed by employers, unless it is fully covered by the public authorities, and that it accords with the scheme of the directive, in the absence of any contrary indication therein, for the
Asiassa Mosbæk antamassaan tuo­miossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että direktiivin 5 artiklan b kohdan mukaisesti työnantajat rahoittavat siinä tarkoitetun palkkaturvajärjestelmän siltä osin kuin viranomaiset eivät vastaa sen rahoituksesta kokonaan ja että koska direktiivissä ei tästä
EVERSON AND BARRASS guarantee institution responsible for employees' outstanding claims to be the one which levied, or at all events should have levied, the insolvent employer's con tributions.
EVERSON JA BARRASS että toimivaltainen palkkaturvalaitos ei voi olla sen jäsenvaltion palkkaturvalaitos, jossa maksut on maksettu, koska direktiivissä 80/987/ETY mahdollistetaan se, että jäsenvaltiot rahoittavat palkkaturvalaitoksen toiminnan kokonaan julkisista varoista.
11 be said that the competent institution is the one in the State in which contributions have been paid since Directive 80/987 allows the Member States to finance guar antee institutions entirely out of public funds.
toisin säädetä, sen tavoitteiden mukaista on, että palkkaturvalaitos, joka on toimi valtainen maksamaan työntekijöiden maksamattomat saatavat, on se laitos, joka on perinyt tai jonka ainakin olisi pitänyt periä nämä maksut maksukyvyttömältä työnantajalta. 11
That did not happen in the case of the Danish guarantee institution because, although the worker lived and had worked in Denmark, the employer was neither established nor registered there as a company or for any other purpose with the tax12 or customs administration, nor did it deduct from the salary it paid her any tax or social security contribution for retirement or other contingencies under Danish law.
Näin ei ole ollut tanskalaisen palkka turvalaitoksen tapauksessa, koska vaikka työntekijä asui Tanskassa ja oli siellä tehnyt palkattua työtään, työnantaja ei ollut rekisteröitynyt Tanskaan yrityksenä eikä missään muussakaan tarkoituksessa, kuten erityisesti veroviranomaisia12tai tulliviranomaisia varten. Se ei myöskään ollut tehnyt työntekijänsä palkasta pienintäkään veronpidätystä eikä maksanut Tanskan lainsäädännön mukaisia eläke- tai muita sosiaaliturvavakuutusmaksuja.
That is in fact an option open to the Member States in deciding how to finance their guarantee institutions.
Kyseessä on jäsenvaltioiden käytettävissä oleva valintamahdollisuus niiden järjestäessä palkkaturvalaitostensa rahoitusta.
However, the United Kingdom's objection can be easily rebutted since, as I stated earlier, under Article 5(c) of the Directive, the guarantee institution's obligation to pay exists even where the employer who was required to contribute failed to do so.
Yhdistyneen kuningaskunnan vastaväitettä ei kuitenkaan voida helposti kiistää, koska, kuten jo edellä olen todennut, direktiivin 5 artiklan c alakohdan mukaan palkkaturvalaitoksilla on velvollisuus maksaa palkkasaatavat, vaikka maksuvelvollinen työn antaja ei olisikaan täyttänyt velvollisuuttaan.
The lack of contributions by an employer will be felt just as much by an institution financed entirely by the public authorities as by one which, financed in part by employers, failed to receive the contributions that should have been paid by an employer who has been declared insolvent.
Työnantajan maksut jäävät saamatta niin kokonaan julkisista varoista rahoitetulta laitokselta kuin sellaiseltakin laitokselta, joka kokonaan yritysten rahoittamana ei ole saanut niitä maksuja, jotka maksukyvyttömäksi julistetun työnantajan olisi pitänyt maksaa sille.
And yet both have an obligation to pay outstanding claims of workers in respect of remuneration. tion.
Ja kuitenkin molemmilla on velvollisuus maksaa työn tekijöiden saamatta jääneet palkkasaatavat. vat.