natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lenz, and the taking up by Mr K.M. Ioannou and Mr S. Alber of their functions as Judge and Advocate General respectively.
JÄSENET - YHTEISÖJEN JAOSTOJEN KOKOONPANO
The three newly-appointed Members of the Court are:
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN UUDET TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN VALINTA - TOKVflKAUDELLE 1997-1998
He was Professor of Public International Law and Community law at the law faculty of the University of Thrace and carried out numerous duties as legal adviser at national and international level; in particular, he was a Member of the Greek Delegation to the General Assembly of the UN from 1983 and Chairman of the Committee of Experts for the Improvement of the Procedure under the Convention of Human Rights of the Council of Europe from 1989 to 1992.
Tällä päätöksellä tuomarit Claus Gulmann, John Murray, Gil Carlos Rodríguez Iglesias, Romain Schintgen, Leif Sevon ja Melchior Wathelet sekä julkisasiamiehet Francis Jacobs ja Dámaso Ruiz-Jarabo Colomer on nimitetty uudelle toimikaudelle.
Following law studies at the universities of Tübingen, Berlin, Paris, Hamburg, Vienna, Turin and Cambridge, Mr Alber sat as a member of the
Tehtävänsä jättävät seuraavat yhteisöjen tuomioistuimen jäsenet; tuomari Constantinos Kakouris, joka on työskennellyt yhteisöjen tuomioistuimessa 14.3.1983 alkaen, julkisasiamies Carl Otto Lenz, joka on työskennellyt yhteisöjen tuomioistuimessa 11.1.1984 alkaen, sekä julkisasiamies Michael Bendik Elmer, joka on työskennellyt yhteisöjen tuomioistuimessa 7.10.1994 alkaen.
Bundestag from 1969 to 1980.
Opiskeltuaan oikeustiedettä Tübingenin, Berliinin, Pariisin, Hampurin, Wienin, Torinon ja Cambridgen yliopistoissa Alber toimi kansanedustajana Bundestagissa 1969—1980.
Elected to the European Parliament in 1977, he was a member of numerous committees, in particular of the Committee on Legal Affairs and Citizens' Rights, which he presided over between 1993 and 1994.
Tultuaan valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 1977 hän työskenteli useissa parlamentin valiokunnissa, muun muassa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, jonka puheenjohtaja hän oli 1993—1994.
He was also chairman of the delegation responsible for relations with the Baltic States and of the subcommittees on data protection and on poisonous and dangerous substances.
Hän on toiminut myös suhteista Baltian maihin vastaavan valtuuskunnan ja tietosuojaa käsittelevän alivaliokunnan sekä myrkyllisiä tai vaarallisia aineita käsittelevän alivaliokunnan puheenjohtajana.
Between 1984 and 1992, he was Vice-President of the European Parliament.
Hän toimi Euroopan parlamentin varapuhemiehenä 1984—1992.
On 7 October 1997, following that partial renewal of the Court of Justice, the Judges designated Mr Gil Carlos Rodriguez Iglesias President of the Court until 6 October 2000.
Yhteisöjen tuomioistuimen edellä kuvatun osittaisen uudistumisen jälkeen tuomarit ovat valinneet 7.10.1997 tuomari Gil Carlos Rodríguez Iglesiasin yhteisöjen tuomioistuimen presidentiksi 6.10.2000 saakka.
He embarked on a long teaching career in several universities in Spain and elsewhere in Europe (University of Oviedo, University of Freiburg in Breisgau, Universidad Autónoma and Universidad Complutense, Madrid) and gained a Doctorate in Laws at the Universidad Autónoma de Madrid (1975).
Mittavan opettajauran jälkeen eri espanjalaisissa ja eurooppalaisissa yliopistoissa (Oviedon ja Freiburg im Breisgaun yliopistot sekä Madridin Autónoma-ja Complutense-yliopistot) hän on vuonna 1975 saavuttanut oikeustieteen tohtorin arvon Madridin Autonoma-yliopistossa.
He was appointed Professor of Public International Law at the University of Extremadura (1982) and the University of Granada (1983), which post he held until in 1986, when he was appointed a Judge of the Court of Justice on the accession of Spain to the Communities.
Hänelle on uskottu kansainvälisen oikeuden oppituoli Extremaduran yliopistossa vuonna 1982 ja Granadan yliopistossa vuonna 1983.
He was made Doctor Honoris Causa of the University of Turin (Italy) in April 1996, of the University of Cluj-Napoca (Romania) in June 1996 and of the University of the Saar (Germany) in July 1997.
Näistä viroista hän on hoitanut jälkimmäistä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomariksi nimitykseensä saakka vuonna 1986, Espanjan Euroopan yhteisöihin liittymisajankohtana.
The Court of Justice of the European Communities has designated the Presidents of its six Chambers, and assigned Judges to them for the period from 7 October 1997 until 6 October 2000:
Hänelle on myönnetty kunniatohtorin arvo Torinon yliopistossa (Italia) huhtikuussa 1996, Cluj-Napocan yliopistossa
Mr WATHELET, President of the Chamber Mr EDWARD, Mr JANN and Mr SEVON, Judges
Jaoston puheenjohtaja WATHELET Tuomarit EDWARD, JANN ja SEVON
Mr SCHINTGEN, President of the Chamber Mr MANCINI and Mr HIRSCH, Judges
Jaoston puheenjohtaja SCHINTGEN Tuomarit MANCINI ja HIRSCH
Mr GULMANN, President of the Chamber Mr MOITINHO DE ALMEIDA and Mr PUISSOCHET, Judges
Jaoston puheenjohtaja GULMANN Tuomarit ΜΟΓΤΙΝΗΟ DE ALMEIDA ja PUISSOCHET
Mr RAGNEMALM, President of the Chamber Mr KAPTEYN, Mr MURRAY and Mr IOANNOU, Judges
Jaoston puheenjohtaja RAGNEMALM Tuomarit KAPTEYN, MURRAY ja IOANNOU
Mr GULMANN, President of the Chamber Mr WATHELET, Mr MOITINHO DE ALMEIDA, MR EDWARD, Mr PUISSOCHET, Mr JANN and Mr SEVON, Judges
Jaoston puheenjohtaja GULMANN Tuomarit WATHELET, ΜΟΓΤΙΝΗΟ DE ALMEIDA, EDWARD, PUISSOCHET, JANN ja SEVON
Mr RAGNEMALM, President of the Chamber Mr SCHINTGEN, Mr MANCINI, Mr KAPTEYN, Mr MURRAY, Mr HIRSCH and Mr IOANNOU, Judges
Jaoston puheenjohtaja RAGNEMALM Tuomarit SCHINTGEN, MANCINI, KAPTEYN, MURRAY, HIRSCH ja IOANNOU
This hulletin is issued by the Court's Press and Information Division (L-2925 Luxembourg) to provide rapid information on the work of the Court.
Tämänjulkaisun on toimittanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tiedotusosasto (L-2925 Luxembourg) välittääkseen lukijoille nopeasti tietoa tuomioistuimen toiminnasta.
Original version: French Completed on 17.10.1997 Catalogue No: »X-AC-97-026-EN-C
Alkukieli: ranska Toimitustyö päättynyt: 17.10.1997 Luettelonumero: DX-AC-97-026-F1-C
Joined Cases C-69/96 to C-79/96 Maria Antonella Garofalo and Others v Ministero Della Sanità and Others Freedom of movement for persons
Yhdistetyt asiat C­69/96 ­ C­79/96 Maria Antonella Garofalo ym. v. Ministero della Sanità ym.
Court of First Instance
Asia C­184/96 Euroopan yhteisöjen komissio ν.
Case C-304/96 Hera SpA ν Unità Sanitaria Locale N° 3 - Genovese (USL) and Others Company law
Asia C-304/96 Hera SpA v. Unità sanitaria locale n Yhteisöoikeus
16 October 1997
16 päivänä lokakuuta 1997
- Public procurement
Julkiset hankinnat
— Abnormally low tenders)
— Poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset
Preliminary ruling (Directive 93/37/EEC (Fourth Chamber) to reject abnormally low tenders after 31 December 1992 without following the verification procedure provided for in the first subparagraph of that provision.
Ennakkoratkaisu Direktiivi 93/37/ETY (neljäs jaosto) myöhemmät muutokset. Direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohta vastaa direktiivin 71/305/ETY 29 artiklan 5 kohtaa, sellaisena kuin se oli muutettuna 18.7.1989 annetulla neuvoston direktiivillä 89/440/ETY.
By order of 4 July 1996, received at the Court on 19 September 1996, the Tribunale Amministrativo Regionale (Regional Administrative Court), Liguria, referred to the Court a question on the interpretation of Article 30(4) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993.
Tribunale amministrativo regionale della Liguria on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 4.7.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.9.1996, ennakkoratkaisukysymyksen 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan tulkinnasta.
It should be recalled at the outset that Directive 93/37 consolidates Council Directive 71/305/EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts and subsequent amendments thereto.
On todettava, että direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdassa luetellaan tiukat edellytykset sille, milloin hankintaviranomainen voi jättää noudattamatta poikkeuksellisen alhaisia tarjouksia varten säädettyä tarkastusmenettelyä.
Article 30(4) of Directive 93/37 corresponds to Article 29(5) of Directive 71/305 as amended by Council Directive 89/440/EEC of 18 July 1989.
Lisäksi siinä säädetään, että jäsenvaltiot voivat käyttää tätä mahdollisuutta ainoastaan 31.12.1992 saakka.
That question was raised in proceedings brought by Hera SpA against Unità Sanitaria Locale No 3 Genovese (the local health authority) and Impresa Romagnoli SpA concerning a decision excluding Hera from a tendering procedure.
Sitä paitsi asiassa Furlanis 26.10.1995 annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin, jolta pyydettiin ennakkoratkaisua kyseisen säännöksen tulkinnasta sellaisena kuin se oli direktiivillä 89/440/ETYmuutetussa direktiivissä 71/305/ETY, katsoi, että ainoastaan sellaisiin hankintamenettelyihin, joita koskeva tarjouskilpailu on lopullisesti ratkaistu viimeistään 31.12.1992,
It is clear from the order for reference that the national court's question is essentially whether Article 30(4) of Directive 93/37 is to be interpreted as allowing the contracting authority
Aluksi on muistettava, että direktiivillä 93/37/ETYkodifioidaanjulkisiarakennusurakoita koskevien sopimuksen tekomenettelyjen yhteen sovittamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1971 annettu neuvoston direktiivi 71/305/ETY ja sen
Furthermore, the Court, when called upon in Furlanis to adjudicate with regard to the provision in question as it appeared in Directive 71/305, amended by Directive 89/440 ­stated that the exception provided for was available only for procedures in which the definitive award was made by 31 December 1992 at the latest, emphasizing that the provision in question, which introduces temporary, derogating arrangements constituting an exception to the normal procedure, must be interpreted strictly.
voidaan soveltaa direktiivissä säädettyä poik- keusta, ja se korosti, että säännöstä, jossa säädetään väliaikaisesta poikkeuksesta tavanomaiseen menettelyyn, on tulkittava suppeasti.
Moreover, that option is available only until 31 December 1992.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyn kysymyksen seuraavasti:
'Article 30(4) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts must be interpreted as precluding contracting authorities from rejecting abnormally low tenders after 31 December 1992 without following the verification procedure provided for in the first subparagraph of that provision '
Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että sen mukaan hankintaviranomainen ei voi 31.12.1992 jälkeen hylätä poikkeuksellisen alhaisia tarjouksia noudattamatta tämän säännöksen ensimmäisessä alakohdassa säädettyä tarkastusmenettelyä.
Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 29 May 1997.
Lenz on esittänyt ratkaisuehdotuksensa neljännen jaoston istunnossa 29 päivänä toukokuuta 1997.
Mr Lcnz proposed that the Court should reply as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee kysymyksen seuraavasti:
'Article 30(4) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts precludes a provision of national law from continuing to authorize, after the end of 1992, non­application of the procedure laid down in the directive for verifying abnormally low offers.'
Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan vastaisena on pidettävä sitä, että kansallisen oikeuden säännöksessä annetaan vuoden 1992 lopun jälkeen yhä mahdollisuus jättää soveltamatta siinä säädettyä menettelyä poikkeuksellisen alhaisten tarjousten tarkastamiseksi.
Case C-258/95 Julius Fillibeck Söhne GmbH & Co. KG ν Finanzamt Neustadt Taxation 16 October 1997
Asia C-258/95 Julius Fillibeck Söhne GmbH & Co. KG v. Finanzamt Neustadt Verotus 16 päivänä lokakuuta 1997 suorittamisen käsite —
By order of 11 May 1995, which was received at ihe Court on 31 July 1995, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court three questions concerning the interpretation of Articles 2(1) and 6(2) the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut esitetyt kysymykset seuraavasti:
Article 6(2) of the Sixth Directive 77/388/EEC is to be interpreted as meaning that transport provided f or employees free of charge by the employer between their homes and the workplace in a company vehicle serves, in principle, the employees' private purposes and thus serves purposes other than those of the business. However, that provision does not apply when, having regard to certain circumstances, such as the difficulty of finding other suitable means of transport and changes in the place of work, the requirements of the business make it necessary for the employer to provide transport for employees, in which case the supply of those transport services is not effected f or purposes other than those of the business.
Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se, että työnantaja huolehtii työntekijöiden kuljettamisesta vastikkeetta yritykselle kuuluvalla ajoneuvolla heidän asuntojensa ja työpaikkansa välillä, tyydyttää pääasiallisesti työntekijöiden yksityisiä tarpeita ja palvelee siten yritykselle kuulumattomia tarkoituksia Tätä säännöstä ei kuitenkaan voida soveltaa silloin, kun yrityksen tarpeet edellyttävät tietyissä erityisissä olosuhteissa, kuten vaikeuksissa turvautua muihin sopiviin kulkuvälineisiin ja työpaikan sijainnin vaihdellessa, että työnantaja huolehtii työntekijöiden kuljettamisesta, jolloin tätä palvelua ei näistä syistä suoriteta yritykselle kuulumattoman tarkoituksiin.
The answer to the second question also applies when the employer docs not convey the employees in its own vehicles, but commissions one of its employees to provide the transport using his own private vehicle.'
Toiseen kysymykseen annettu vastaus käy myös silloin, kun työnantaja ei kuljeta työntekijöitä omilla ajoneuvoillaan, vaan antaa kuljetuksen yhden työntekijänsä tehtäväksi tämän yksityisellä ajoneuvolla.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 January 1997.
Julkisasiamies P. Léger on esittänyt ratkaisuehdotuksensa viidennen jaoston istunnossa 16 päivänä tammikuuta 1997.
Mr Léger proposed that the Court should reply as follows:
Julkisasiamies ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:
Article 2(1) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that an employer who provides transport for employees free of charge from their homes to the workplace, in the absence of any real connection cither with the work performed or the wages received, does not effect a supply of services for consideration within the meaning of that provision.
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste -17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että huolehtiessaan työntekijöidensä kuljettamisesta heidän asunnoiltaan heidän työpaikoilleen vastikkeetta ja ilman konkreettista yhteyttä työskentelyyn tai palkkaukseen työnantaja ei suorita tässä säännöksessä tarkoitettua vastikkeellista palvelua.
The answer to the second question also applies when the employer does not convey the employees in its own vehicles, but commissions one of its employees to provide the transport using his own private vehicle.'
Edellä toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä annettu vastaus soveltuu myös silloin, kun työnantaja ei kuljeta työntekijöitä omilla ajoneuvoillaan, vaan antaa kuljetuksen kolmansien (käsiteltävässä asiassa yhden työntekijänsä) tehtäväksi.
Preliminar)' ruling (Article 177 of the EC Treaty - Jurisdiction — Court of one of the Member States -Extraordinary petition to the President of the Italian Republic — Compulsory opinion of the Consiglio di Staio — Directives 86/457/EEC and 93/161EEC — Specific training in general medical practice - Rights acquired before 1 January 1995) (Fifth Chamber)
Ennakkoratkaisu EY:n perustamissopimuksen 177 artikla — Toimivalta —Jäsenvaltion tuomioistuin —Kantelu Italian tasavallan presidentille ylimääräisessä muutoksenhakumenettelyssä — Consiglio di Staton pakollinen lausunto — Direktiivit 86/457/ETY ja 93/16/ETY — Yleislääkärin erikoistumiskoulutus — Ennen 1.1.1995 saavutetut oikeudet (viides jaosto)
Health Unit) No 58, Palermo, establishing the list of general medical practitioners entitled to practise under the Italian social security scheme and the Order of the Minister for Health of 15 December 1994 on which it is based.
On selvää, että Consiglio di Stato täyttää tarvittavat edellytykset, jotta sitä voidaan pitää perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena silloin, kun se toimii toisena ja viimeisenä oikeusasteena muutoksenhaussa alueellisten hallintotuomioistuinten hallintoriita-asioissa antamiin tuomioihin.
By 11 orders of 6 December 1995, received at the Court on 14 March 1996 in Cases C-69/96 to C73/96 and on 15 March 1996 in Cases C-74/96 to C-79/96, the Consiglio di Stato (Council of State) referred to the Court three questions on the interpretation of Article 177 of the EC Treaty and of Council Directive 86/457/EEC of 15 September Î986 on specific training in general medical practice.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys koskee olennaisesti sitä, onko Consiglio di Statua pidettävä perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena myös silloin, kun se antaa lausunnon ylimääräisessä muutoksenhakumenettelyssä.
It is common ground that the Consiglio di Stato satisfies the conditions for being treated as a 'court or tribunal' for the purposes of Article 177 of the Treaty when it rules in second and final instance on appeals against judgments of regional administrative courts in proceedings concerning administrative acts.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on tutkittava ne olosuhteet, joissa Consiglio di Stato antaa lausuntonsa osallistuessaan tähän erityiseen menettelyyn, niiden perusteiden valossa, jotka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitetun
Those questions have been raised in a number of extraordinary petitions to the President of the Italian Republic by Maria Antonella Garofalo and ten other doctors concerning Decision No 1495 of 4 April 1995 of the Special Commissioner of Unità Sanitaria Locale (Local
Nämä kysymykset on esitetty asioissa, joissa Garofalo ja kymmenen muuta lääkäriä ovat tehneet ylimääräisessä muutoksenhakumenettelyssä useita kanteluita Italian tasavallan presidentille Palermon Unità sanitaria locale nro 58:n hallintoneuvoston varajäsenen 4.4.1995 tekemästä päätöksestä nro 1495, jossa on vahvistettu luettelo yleislääkäreistä, joilla on oikeus harjoittaa ammattiaan Italian sosiaaliturvajärjestelmässä, sekä 15.12.1994 annetusta terveysministeriön asetuksesta, johon tämä päätös perustuu.
The first question submitted by the Consiglio di Stato is essentially whether that body also constitutes a 'court or tribunal' within the meaning of Article 177 of the Treaty when it issues an opinion in relation to an extraordinary petition.
Toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys tuomioistuimen käsitteen arvioimiseksi ja joita ovat toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen toimivallan pakollisuus, menettelyn kontradiktorisuus, sen toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuus.
Finally, the Consiglio di Stato is a permanent, impartial and independent body whose members must satisfy the legal requirements of independence and impartiality, whether they are part of the advisory section or of the judicial section, and may not belong to both sections at the same time.
On todettava, että kyseinen ylimääräinen muutoksenhakukeino on hallintolainkäyttöön kuuluva muutoksenhakukeino, joka otettiin käyttöön vuonna 1971 annetulla tasavallan presidentin asetuksella nro 1199.
In order to answer that question, it is necessary to consider the conditions governing the function of the Consiglio di Stato when it acts in the context of that particular procedure, having regard to the criteria which this Court has laid down for interpreting the concept of 'court or tribunal' for the purposes of Article 177 of the Treaty, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether procedure before it is inter partes, whether it applies rules of law, and whether it is independent.
Oikeudenkäyntiasiakirjoista käy myös ilmi, että henkilö, joka haluaa saada italialaisen hallintotoimen kumotuksi, voi valita kahdesta laissa säädetystä muutoksenhakukeinosta, joita ovat ylimääräinen muutoksenhaku ja valitus Tribunale amministrativo regionaleen; näillä molemmilla on samoja olennaisia lainkäytöllisiä ominaisuuksia ja ne ovat toisensa poissulkevia.
By its second and third questions, the Consiglio di Stato seeks to ascertain whether Article 36(2) of Council Directive 93/16/EEC of 5 April 1993 ... - which replaced Article 7(2) of Directive 86/457 — is to be interpreted as meaning that, in order to be able to practise under the social security scheme of a Member State without a general medical practitioner's diploma, a doctor must have entered into a service relationship with that State's national health service before 1 January 1995 and, if so, whether the national competent authority may extend that right to doctors who did not establish such a relationship before that date.
Kansallisen tuomioistuimen toinen ja kolmas kysymys koskevat sitä, onko lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY 36 artiklan 2 kohtaa, jolla direktiivin 86/457/ETY 7 artiklan 2 kohta on korvattu, tulkittava siten, että jotta lääkäri voi harjoittaa ammattiaan jonkin jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmässä ilman yleislääkärin tutkintotodistusta, hänellä on täytynyt olla palvelussuhde tämän valtion sosiaaliturvajärjestelmässä ennen 1.1.1995, ja jos vastaus on myöntävä, onko toimivaltaisella kansallisella viranomaisella oikeus laajentaa tämän oikeuden soveltamisalaa lääkäreihin, joilla ei ollut tällaista suhdetta ennen kyseistä päivämäärää.
Article 36(2) of Directive 93/16 grants each Member State discretion in determining acquired rights.
Direktiivin 93/16/ETY 36 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioille annetaan harkintavaltaa saavutettujen oikeuksien määrittelemisessä.
According to the documents before the Court, a person seeking annulment of an Italian administrative act may choose between two legal remedies an extraordinary petition and an application to the Tribunale Amministrativo Regionale (Regional Administrative Court): both have the same basic legal characteristics and arc mutually exclusive.
Lisäksi sekä ylimääräinen muutoksenhaku että tavanomainen valitus hallintotuomioistuimeen käsitellään kontradiktorisessa menettelyssä, ja niidenkäsittelyssä noudatetaan puolueettomuutta ja asianosaisten yhdenvertaisuutta koskevia periaatteita.