natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 The Commission states that, whilst the obligations initially imposed on the Member States by Directive 75/442 were essentially left intact by the amended directive, they became more detailed and were tightened up.
31 Komissio huomauttaa, että jäsenvaltioille alun perin direktiivissä 75/442/ETY asetetut velvollisuudet, jotka ovat sisällöllisesti samat kuin muutetussa direktii vissä 75/442/ETY, ovat uudessa säännöksessä aiempaa yksityiskohtaisemmat ja ankarammat.
The obligations laid down in Articles 4, 5, 7 and 10 of Directive 75/442 were fully confirmed by the amended directive. Accordingly, there is all the more reason for treating the state of the environment in the San Rocco valley as being contrary to the new provisions.
Direktiivin 75/442/ETY 4, 5, 7 ja 10 artiklassa säädetyt velvollisuudet on komission mukaan täysin vahvistettu muutetussa direktiivissä 75/442/ ETY San Roccon laakson ympäristöolosuhteita on siten tästäkin syystä pidettävä uusien säännösten vastaisina.
The fact that the applicable rules underwent modification in the course of the procedure does not support the conclusion that the Commission amended its claims against the Italian Republic.
Vaikka sovellettavaan lainsäädäntöön on menettelyn aikana tehty muutoksia, tämän perusteella ei voida päätellä, että komissio on muuttanut Italian tasavaltaan kohdistamiaan väitteitä.
32 In that connection, the Court has held that, in the context of proceedings under Article 169, the existence of an infringement must be assessed in the light of the Community legislation in force at the close of the period prescribed by the Commission for the Member State concerned to comply with its reasoned
32 Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti nostetun kanteen ollessa kyseessä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava sellaisen yhteisön lainsäädännön perusteella, joka oli voimassa
In the present case, the letter of formal notice was sent on 26 June 1990.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa virallinen huomautus on lähetetty 26.6.1990.
On 18 March 1991, Directive 91/156 was adopted amending Directive 75/442.
Direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta annettu direktiivi 91/156/ETY on hyväksytty 18.3.1991.
The Member States were to comply with it by 1 April 1993 at the latest.
Jäsenvaltioiden oli pantava direktiivi täytäntöön viimeistään 1.4.1993.
In the introductory part of the reasoned opinion, reference is made to the fact that Directive 75/442 was amended and, in particular, that the provisions of Articles 4, 5, 7 and 10 of Directive 75/442 were incorporated in Articles 4, 6, 7, 9, 10, 12 and 13 of the amended directive, whereas in the operative part of the reasoned opinion the Commission merely cites the former numbering of the articles allegedly contravened.
Perustellun lausunnon johdantoosassa viitataan siihen, että direktiiviä 75/442/ ETY on muutettu, sekä todetaan erityisesti, että direktiivin 75/442/ETY 4, 5, 7 ja 10 artikla on korvattu muutetun direktiivin 75/442/ETY 4, 6, 7, 9, 10, 12 ja 13 artiklalla, kun taas perustellun lausunnon lausunto-osassa komissio viittaa rikotuiksi väittämiinsä artikloihin pelkästään aiemman numeroinnin mukaisesti.
In its application the Commission refers to the articles of Directive 75/442 systematically cross-referencing in brackets to the equivalent provisions of the amended directive, and states that the latter provisions essentially reproduce the content of the former.
Kannekirjelmässään komissio mainitsee direktiivin 75/442/ETY artiklat ja täs mentää järjestelmällisesti suluissa muutetun direktiivin 75/442/ETY vastaavat säännökset sekä toteaa, että muutetussa direktiivissä "toistetaan olennaisilta osin alkuperäisen direktiivin sisältö".
As the Court has consistently held, the proper conduct of the prelitigation procedure constitutes an essential guarantee required by the Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen säännönmukaisuus on perustamissopimuksessa tarkoitettu olennainen takuu sekä kysymyksessä olevan jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseksi että myös sen takaamiseksi, että mahdollisessa riitaasian oikeudenkäynnissä käsiteltävä asia on selkeästi määritelty.
Accordingly, although the claims as stated in the application cannot in principle be extended beyond the infringements alleged in the operative part of the reasoned opinion and in the letter of formal notice, it is none the less true that, where Community law is amended during the course of the prelitigation procedure, the Commission has standing to seek a declaration that a Member
Kannekirjelmässä olevat vaatimukset olisi periaatteessa rajattava perustellussa lausunnossa ja virallisessa huomautuksessa esitettyihin väitteisiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä; jos yhteisön lainsäädäntö kuitenkin muuttuu oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen aikana, komissiolla on oikeus todeta sellaisten velvoitteiden noudattamatta jättäminen, jotka perustuvat direktiivin
As the Commission has emphasised, a comparative study of those provisions shows that the amended directive tightened up certain provisions of Directive 75/442.
Kuten komissio on korostanut, näitä säännöksiä vertailemalla voidaan havaita, että muutetussa direktiivissä 75/442/ETY on tiukennettu tiettyjä direktiivin 75/442/ETY säännöksiä.
Consequently, the majority of the obligations imposed on the Member States under Directive 75/442 remain applicable under the amended directive.
Jäsenvaltioilla on siten muutetun direktiivin 75/442/ ETY nojalla edelleen suurin osa velvoitteista, joita niille asetettiin direktiivissä 75/442/ETY.
Conversely, the subjectmatter of the dispute cannot be extended to obligations arising under the amended directive which do not correspond to those arising under Directive 75/442, as otherwise it would constitute a breach of the essential procedural requirements of infringement proceedings.
Kanteen kohdetta ei sen sijaan pidä ulottaa sellaisiin muutetun direktiivin 75/442/ETY mukaisiin velvoitteisiin, joita vastaavia velvoitteita ei ole direktii vissä 75/442/ETY, sillä muutoin rikotaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskevia olennaisia muotomääräyksiä.
It follows that the action is admissible inasmuch as it concerns obligations arising under the amended directive which were already applicable under Directive 75/442.
Kanne otetaan siten tutkittavaksi, siltä osin kuin se koskee muutetun direktiivin 75/442/ETY mukaisia velvoitteita, joita sovellettiin jo aiemmin direktiivin 75/442/ETY nojalla.
Thirdly, the Italian Government contends that the Commission based its application on the results of fresh investigations which it carried out after receiving the Italian Government's letter of 21 April 1997.
Kolmanneksi Italian hallitus väittää, että komissio on perustanut kanteensa sel laisten uusien tarkastusten tuloksiin, jotka se oli suorittanut kyseiseltä hallitukselta saamansa, 21.4.1997 päivätyn kirjeen jälkeen.
That being the case, the Commission, it is contended, ought to have restarted the prelitigation procedure instead of bringing proceedings.
Komission olisi Italian hallituksen mukaan tässä tilanteessa pitänyt kanteen nostamisen sijaan aloittaa oikeudenkäyntiä edeltävä vaihe uudelleen.
The Commission considers that the new investigations do not amount to new allegations against the Italian Republic.
Komissio katsoo, ettei se ole esittänyt Italian hallitusta vastaan uusia väitteitä uusien tarkastusten perusteella.
On the contrary, those investigations were carried out solely in order to determine whether the measures notified by the Italian Government in response to the reasoned opinion were in fact capable of restoring the environment in the San Rocco valley in! conformity with Community law.
Päinvastoin tarkastukset oli komission mukaan suoritettu pelkästään sen arvioimiseksi, voitiinko toimenpiteillä, jotka Italian hallitus oli antanut tiedoksi perusteltua lausuntoa koskevassa vastauksessaan, tosiasiallisesti palauttaa San Roccon laaksoon ympäristöolosuhteet, jotka vas taavat yhteisön lainsäädäntöä.
However, the Commission found that those measures were unlikely to alter the deterioration in the state of the valley.
Komissio totesi kuitenkin, ettei kyseisillä toi menpiteillä voitu kohentaa laakson heikkenevää tilaa.
In that connection, it must be stated that the investigations carried out following the adoption of the reasoned opinion, as well as the deliberations of the municipal council, led the Commission, for the purposes of bringing the action, to the conclusion that the Italian Republic had still not complied with that opinion, even after expiry of the timelimit prescribed for compliance therewith.
Tältä osin on todettava, että arvioidessaan kanteen nostamisen tarpeellisuutta komissio päätteli perustellun lausunnon hyväksymisen jälkeen suoritettujen tar kastusten sekä kunnanhallituksen päätösten perusteella, ettei Italian hallitus ollut edelleenkään noudattanut kyseistä lausuntoa, edes tätä varten annetun määrä ajan päätyttyä.
However, it is not for the Court to rule, in these proceedings, on whether the alleged default was remedied after expiry of that time-limit.
Ei kuitenkaan ole yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä arvioida nyt käsiteltävänä olevan kanteen osalta, onko jäsenyysvelvoitteiden väitetty rikkominen loppunut kyseisen määräajan päättymisen jälkeen.
The third plea of inadmissibility must therefore be rejected as unfounded.
Kolmas oikeudenkäyntiväite on siten hylättävä perusteettomana.
Fourthly, the Italian Government maintains in its rejoinder that the Commission in its reply raised new matters of fact or couched its allegations in new or different terms.
Neljänneksi Italian hallitus väittää vastauskirjelmässään, että komissio on esittänyt kannekirjelmässään uusia tosiseikkoja tai muotoillut uudelleen tai eri tavoin väitteitään.
In that connection, suffice it to note that, for the reasons stated by the Advocate General at points 50 to 52 of his Opinion, the matters of fact relied on by the Commission in its reply cannot be regarded as new matters of fact or as its allegations couched in new or different terms.
Tältä osin riittää, kun viitataan julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksensa 50—52 kohdassa esittämiin syihin ja todetaan, että komission kannekirjelmässään esittämiä tosiseikkoja ei voida pitää uusina tosiseikkoina tai väitteiden uudenlaisena tai erilaisena muotoiluna.
The fourth objection of inadmissibility must therefore be rejected as well.
Myös neljäs oikeudenkäyntiväite on siten hylättävä.
51 It follows that the action must be declared admissible in its entirety, inasmuch as it concerns obligations arising under the amended directive which were already applicable under Directive 75/442.
Kanne otetaan siten kokonaisuudessaan tutkittavaksi, siltä osin kuin se koskee muutetun direktiivin 75/442/ETY mukaisia velvoitteita, joita sovellettiin jo aiemmin direktiivin 75/442/ETY nojalla.
Preliminary issues
Alustavat kysymykset
52 As a preliminary matter, the Italian Government maintains that by its application the Commission was seeking to afford direct protection to the environment
52 Italian hallitus väittää aluksi, että kanteellaan komissio on pyrkinyt suojelemaan ympäristöä suoraan sen sijaan, että se olisi tyytynyt perustamissopimuksen
COMMISSION V ITALY instead of confining itself, under Article 169 of the Treaty, to a review of the transposition of Directive 75/442 into national law.
169 artiklan mukaisesti pelkästään valvomaan direktiivin 75/442/ETY saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä.
There is therefore, it is submitted, no Treaty basis for the action brought by the Commission since, under Article 169 of the Treaty, its task is to confine its review to the transposition of a directive into national law and to the legislative and administrative measures implemented by the Member State to that end.
Komission kanne ei siten Italian hallituksen mukaan perustu lainkaan perustamissopimukseen, sillä perustamissopimuksen 169 artiklan mukaan komission tehtävänä on valvoa ainoastaan direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä sellaisia säännösten ja määräysten antamiseen perustuvia tai hallinnollisia keinoja, joita jäsenvaltio on käyttänyt tämän tarkoituksen saavuttamiseksi.
The Italian Government also submits that, as a matter of principle, a failure by a Member State to fulfil its obligations under Article 4 of Directive 75/442 cannot automatically be inferred from the fact that the situation on the ground is not in conformity with the objectives laid down in that provision.
Italian hallituksen mukaan ei voida päätellä, että periaatteessa aina kun käy tännön tilanne ei ole yhdenmukainen kyseissä säännöksessä vahvistettujen tavoitteiden kanssa, kyse on automaattisesti direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisestä.
Moreover, in its submission, proceedings under Article 169 of the Treaty must concern a significant part of national territory, to be determined in relation to the nature of the obligations imposed by a directive.
Italian hallitus väittää myös, että perustamissopimuksen 169 artiklan mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen on kohdistuttava valtion alueen huomattavaan osaan, joka määritellään direktiivissä esitettyjen tavoitteiden valossa.
The territorial dimensions of the San Rocco valley are not sufficient to warrant an action against the Italian Republic for failure to fulfil its obligations.
San Roccon laakson alueellinen ulottuvuus ei sen mukaan ole riittävä, jotta sen perusteella voitaisiin nostaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne Italian tasavaltaa vastaan.
In that connection, the Commission replies that it is obliged not only to ensure that directives are transposed into each national legal system, but also to verify that the objectives pursued by those directives are actually and correctly attained
Tältä osin komissio vastaa, että sen tehtävänä ei ole pelkästään valvoa sitä, että direktiivit saatetaan osaksi kunkin valtion oikeusjärjestystä, vaan myös varmistaa, että kyseisten direktiivien mukaiset tavoitteet saavutetaan käytännössä ja
57 As to the Italian Government's argument that the territorial dimensions of the San Rocco valley are not sufficient to warrant proceedings being brought against the Italian Republic for failure to fulfil its obligations, the Commission points out that Article 169 lays down no minimum territorial threshold enabling it to seek a declaration to that effect.
Siltä osin kuin Italian hallitus väittää, että San Roccon laakson alueellinen ulottuvuus ei ole riittävä, jotta sen perusteella voitaisiin nostaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne Italian tasavaltaa vastaan, komissio toteaa, että perustamissopimuksen 169 artiklassa ei vahvisteta alueellista vähimmäiskokoa, jonka olisi ylityttävä, jotta komissio voisi puuttua asiaan ja todeta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen.
58 As a preliminary point, it should be recalled that the first indent of Article 155 of the EC Treaty (now the first indent of Article 211 EC) entrusts the Commission with the general task of ensuring that the provisions of the Treaty, and the measures taken by the institutions pursuant thereto, are applied.
Aluksi on syytä muistuttaa, että EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa (josta on tullut EY 211 artiklan ensimmäinen luetelmakohta) komissiolle annetaan yleinen tehtävä huolehtia siitä, että perus tamissopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan.
60 Given its role as guardian of the Treaty, the Commission may ask the Court to find that, in not having achieved, in a specific case, the result intended by the directive, a Member State has failed to fulfil its obligations (Case C-431/92 Commission v Germany, cited above, paragraph 22).
Ottaen huomioon komission aseman perustamissopimuksen noudattamisen valvojana, komissio voi pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan sel laisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, joka koskee direktiivin osoittaman tavoitteen saavuttamatta jättämistä yksittäistapauksessa (em. asia komissio v. Saksa, tuomio 11.8.1995, 22 kohta).
61 In the present case, the Commission is seeking a declaration that the Italian Republic has infringed the obligation imposed on Member States by Article 4 of
61 Nyt käsiteltävässä asiassa komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta on rikkonut direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan mukaisen
Directive 75/442 to take the necessary measures to ensure that waste is disposed of without endangering human health and without harming the environment and, in particular, without risk to water, air, soil and plants and animals, without causing a nuisance through noise or odours and without adversely affecting the countryside or places of special interest.
KOMISSIO v. ITALIA velvollisuutensa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toi menpiteet sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehditaan ihmisen terveyttä vaarantamatta ja ympäristöä vahingoittamatta sekä erityisesti vesiä, ilmaa, maaperää, kasveja tai eläimiä vaarantamatta ja melu- tai hajuhaittoja tuottamatta sekä maaseutua tai maaseutualueita vahingoittamatta.
That provision was essentially incorporated in the first paragraph of Article 4 of the amended directive.
Muutetun direk tiivin 75/442/ETY 4 artiklan ensimmäisessä kohdassa toistetaan kyseisen säännöksen sisältö.
It is true that the Court ruled in Comitato di Coordinamento per la Difesa della Cava, cited above, with regard to the possibility raised by the national court of Directive 75/442 requiring the Member States to adopt appropriate measures in order to encourage the prevention, recycling and conversion of waste, rather than the tipping thereof, that Article 4 of Directive 75/442 does not create rights for individuals which the national courts must protect.
Siltä osin kuin on kyse ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen esittämästä lähtökohtaolettamasta, jonka mukaan direktiivissä 75/442/ETY edellytetään jäsenvaltioilta sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, joilla edistetään jätteiden vähentämistä, kierrätystä ja muuntamista muttei niinkään niiden sijoittamista kaatopaikalle, on totta, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut em. asiassa Comitato di coordinamento per la difesa della cava ym., että direktiivin 75/442/ ETY 4 artikla ei synnytä yksittäisille henkilöille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojattava.
None the less, the question arising in the present case is whether the first paragraph of Article 4 of the amended directive is to be interpreted as imposing the obligation contended for and whether that obligation was fulfilled in a given case.
Nyt käsiteltävässä asiassa on kuitenkin selvitettävä, onko muutetun direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan ensimäistä kohtaa tulkittava siten, että siinä asetetaan väitetyllä tavalla kyseinen velvollisuus, ja onko tämä velvollisuus otettu huomioon tietyssä käytännön tilanteessa.
That is quite separate from the question whether the unconditional and sufficiently clear and precise provisions of an unimplemented directive may be relied upon directly by individuals as against the State (Case C-431/92 Commission v Germany, cited above, paragraph 26).
Tämä kysymys ei esiinny välittömän oikeusvaikutuksen yhteydessä, sillä yksityiset voivat valtiota vastaan vedota täytäntöönpanemattoman direktiivin ehdottomiin, riittävän selkeisiin ja täsmällisiin säännöksiin (em. asia komissio v. Saksa, tuomio 11.8.1995, 26 kohta).
Admittedly, Article 4 of Directive 75/442, which essentially repeats the terms of the third recital in the preamble thereto, set out the principal objective of that directive, namely the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste, which the Member States were obliged to observe in their performance of the more specific obligations imposed on them by Articles 5 to 11 of the directive concerning planning, supervision and monitoring of wastedisposal operations (see Joined Cases 372/85 to 374/85 Traen and Others [1987] ECR
Direktiivin 75/442/ETY 4 artiklassa, jossa toistettiin olennaisilta osin saman direktiivin johdantoosan kolmas perustelukappale, säädettiin direktiivin olen naisesta tavoitteesta eli ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemisesta jätteiden keräilyn, kuljetuksen, käsittelyn, varastoinnin ja kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta; jäsenvaltioiden oli noudatettava tätä tavoitetta täyttäessään erityisiä velvoitteitaan, joita olivat direktiivin 75/442/ETY 5—11 artiklan mukaiset jätteistä huolehtimisen suunnittelu, järjestäminen, lupamenettely ja valvonta (ks. yhdistetyt asiat 372/85, 373/85 ja 374/85, Traen
However, in regard to the 'necessary measures' to be taken by the Member States under Article 4 of Directive 75/442, it was permissible for them to impose on operators requirements not prescribed by the other provisions of the directive in order to ensure attainment of the directive's essential objective (see to that effect Traen and Others, cited above, paragraph 13).
Jäsenvaltiot saattoivat kuitenkin direktiivin 75/442/ETY 4 artiklassa niiltä edel lytettyjen "tarvittavien toimenpiteiden" yhteydessä asettaa toimijoille vaati muksia, joista ei ollut säädetty direktiivin muissa säännöksissä, varmistaakseen direktiivin olennaisen tavoitteen toteutumisen (ks. vastaavasti em. asia Traen ym., tuomion 13 kohta).
Under the first paragraph of Article 4 of the amended directive, the Member States are to take the necessary measures to ensure that waste is recovered or disposed of without endangering human health and without using processes or methods which could harm the environment and, in particular, without risk to water, air, soil, plants and animals, without causing a nuisance through noise or odours, and without adversely affecting the countryside or places of special interest.
Muutetun direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten ter veyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle ja erityisesti, että ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä eikä tuoteta melu- tai hajuhaittoja eikä vahingoiteta haitallisesti maaseutua tai erityisalueita.
Whilst that provision does not specify the actual content of the measures which must be taken in order to ensure that waste is disposed of without endangering human health and without harming the environment, it is none the less true that it is binding on the Member States as to the objective to be achieved, whilst leaving to the Member States a margin of discretion in assessing the need for such measures.
Säännöksessä ei täsmennetä, minkälaisia toimenpiteiden on käytännössä oltava, jotta varmistetaan, että jätteistä huolehditaan ihmisten terveyttä vaarantamatta ja ympäristöä vahingoittamatta, vaan se sitoo jäsenvaltioita saavutettavan tavoitteen osalta jättäen näille harkintavaltaa arvioida kyseisten toimenpiteiden tarpeellisuutta.