natgillin/translations-raw huggingface dataset:
particularly relevant in light of the Irish pound's behaviour in the review period.
Kuten kuviosta 5.5 ilmenee, tämä näkökohta on erityisen tärkeä Irlannin punnan tarkastelujakson aikana toteutuneen kehityksen valossa.
All of the other ERM currencies have traded well below their cen tral rates against the Irish pound for a significant time.
Kaikki muut ERM-valuutat ovat olleet merkittävän ajan selvästi keskuskurssinsa alapuolella Irlannin puntaan nähden.
However, it would be inaccurate to conclude that these currencies were 'weak' within the ERM.
Olisi kuitenkin väärin päätellä, että nämä valuutat olivat "heikkoja" ERMin sisällä.
The Irish pound is easily identifiable as an outlier in view of the extent of its deviation from central rates against the other currencies which were tightly clustered in the grid.
Irlannin punta on helposti todettavissa poikkeavaksi valuutaksi, kun otetaan huomioon sen poikkeama keskuskursseista suhteessa muihin, mekanismissa tiiviisti ryhmittyneisiin valuuttoihin.
However, there is no guiding rule for determining whether the strongest currency is an outlier.
Ei kuitenkaan ole olemassa mitään ohjeistoa, jonka avulla voidaan määritellä, milloin vahvin valuutta on poikkeava valuutta.
Less clear-cut cases than that of the Irish pound could only be decided on an arbitrary basis.
Irlannin puntaa vähemmän selvissä tapauksissa rajanveto olisi väistämättä mielivaltaista.
Graph 5.6, which presents the results of the calculation without the Irish pound, shows that bilateral spreads larger than 2.25% have not been uncommon during the examination period and have to be seen as a characteristic of the post-1993 ERM.
Kuvio 5.6, jossa esitetään laskelman tulokset ilman Irlannin puntaa, osoittaa, että 2,25 % suuremmat kahdenväliset erot ovat olleet melko tavallisia tarkastelujakson aikana, ja niitä on pidettävä tyypillisinä vuoden 1993 jälkeisen ERMin toiminnalle.
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the German mark (Graph 5.7)
ERM-valuuttojen kehityksen arviointi suhteessa Saksan markkaan (kuvio 5.7)
Conventionally, the German mark has been chosen as the benchmark in assessing exchange rate behaviour within the ERM.
Saksan markka on ollut tapana valita vertailuvaluutaksi arvioitaessa ERMin valuuttakurssikehitystä.
This reflects the special role of the German mark as defacto anchor of the mechanism.
Tämä heijastaa Saksan markan erityisroolia järjestelmän tosiasiallisena ankkurina.
However, the use of the German mark as a benchmark is inappropriate in the context of this examination since it would prejudge the exchange rate behaviour of' the German mark as stable by definition and so exclude it from the examination.
Saksan markan käyttäminen vertailuvaluuttana tässä tarkastelussa ei kuitenkaan ole soveliasta, koska tällainen lähestymistapa määrittelisi Saksan markan vakaaksi jo lähtökohtaisesti jättäen sen arvioinnin ulkopuolelle.
For completeness, however, Graph 5.7 illustrates the exchange rate behaviour of the other ERM currencies with respect to their central rates against the German mark.
Kuviossa 5.7 esitetään kuitenkin kattavuuden vuoksi muiden ERM-valuuttojen kehitys suhteessa niiden DEM-keskuskurssiin.
Given the fact that the German mark or one of the other closely linked core currencies has occupied the centre position in the ERM grid for the vast bulk of the examination period, it is not surprising to find a close correlation between movements in exchange rates against the German mark and against the median currency.
Koska Saksan markka (tai muu siihen läheisesti kytkeytynyt ydinvaluutta) on ollut mekanismin keskellä suurimman osan tarkastelujaksosta, ei ole yllättävää, että valuuttakurssien liikkeet suhteessa Saksan markkaan myötäilevät läheisesti kurssiliikkeitä suhteessa mediaanivaluttaan.
This correlation is particularly evident when comparing the summary statistics provided in Tables 5.1 and 5.4.
Yhtenevyys on erityisen ilmeinen verrattaessa taulukoiden 5.1 ja 5.4 tunnuslukuja.
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the ecu (Graph 5.8)
ERM-valuuttojen kehityksen arvioiminen suhteessa ecuun (kuvio 5.8)
The ecu might be considered the natural candidate for use as the benchmark in assessing exchange rate behaviour in the ERM.
Ecua voitaisiin pitää luontevana ehdokkaana vertailuvaluutaksi arvioi taessa ERMin valuuttakurssikehitystä.
However, two main drawbacks can be identified in this respect.
Tässä lähestymistavassa voidaan kuitenkin havaita kaksi merkittävää heikkoutta.
Firstly, fluctuation margins and intervention obligations within the ERM are defined in terms of a grid of bilateral rates.
Ensinnäkin ERMin vaihteluvälit ja interventiovelvollisuudet on määritelty suhteessa kahdenvälisiin keskuskursseihin.
There has never been a formal commitment to target the ecu exchange rate perse within the ERM.
ERMissä ei ole koskaan ollut muodollista velvoitetta tavoitella suoraan mitään ecu-kurssia.
Secondly, the composition of the ecu basket includes non-ERM currencies.
Toiseksi ecu koriin kuuluu ERMin ulkopuolella olevia valuuttoja.
As movements in these currencies can influence the value of the ecu, the exchange rate of ERM currencies relative to the ecu can be affected by developments external to the mechanism.
Koska näiden valuuttojen kehitys vaikuttaa ecun arvoon, mekanismin ulkopuolinen kehitys voi muuttaa ERM-valuuttojen ecu-kursseja.
This phenomenon is relevant to this examination because of the sharp appreciation of the pound sterling since mid-1996.
Tämä ilmiö on käsillä olevan arvioinnin kannalta merkityksellinen Englannin punnan vuoden 1996 puolivälin jälkeen tapahtuneen jyrkän vahvistumisen vuoksi.
Graph 5.8 shows deviations in the exchange rate of the ERM currencies from their ecu central rates in the examination period.
Kuviossa 5.8 esitetään ERM-valuuttojen markkinakurssien poikkeamat niiden ecu-keskuskurssista tarkastelujakson aikana.
All of the ERM currencies, excluding the Italian lira and the Irish pound, have tended to depreciate against the ecu.
Italian liiraa ja Irlannin puntaa lukuun ottamatta kaikki ERM-valuutat ovat heikentyneet suhteessa ecuun.
These movements against the ecu were due mainly to the appreciation of the pound sterling within the basket, making it difficult to draw meaningful conclusions about exchange rate behaviour within the ERM.
Koska nämä kurssiliikkeet suhteessa ecuun heijastavat lähinnä Englannin punnan vahvistumista korissa, on niiden perusteella vaikea tehdä mielekkäitäjohtopäätöksiä valuuttakurssikehityksestä ERMissä.
Spread against strongest currency
Valuuttakurssipoikkeama suhteessa vahvimpaan valuuttaan
Days < - 2.25 % Standard deviation
Päiviä < -2,25 % Keskiarvo
Average (%)
Suurin ero (%)
Maximum (%)
Pienin ero (%)
Minimum (%)
Lukumäärä
As percentage of trading days
% kauppa päivistä
(') Figures for the Italian lira and Finnish markka are calculated as if they had participated in the ERM for the whole examination period at their present central parities.
(') Italian liiraa ja Suomen markkaa koskevat luvut on laskettu ikään kuin ne olisivat olleet ERMissä koko tarkastelujakson ajan nykyisillä keskuskursseillaan.
Table 5.3 Spread against strongest currency excluding the Irish pound
Valuuttakurssipoikkeama suhteessa vahvimpaan valuuttaan pi. IEP
Days < - 2.25 o/o Standard deviation
Päiviä < ­2,25 % Suurin ero
Average (o/o)
Pienin ero
Maximum (o/o)
Lukumäärä
Minimum (%)
Keski­hajonta
(') Figures for the Italian lira and Finnish markka are calculated as if they had participated in the ERM for the whole examination period at their present central parities.
(') Italian liiraa ja Suomen markkaa koskevat luvut on laskettu ikään kuin ne olisivat olleet ERMissä koko tarkaste­lujakson ajan nykyisillä keskuskursseillaan.
Table 5.4
Taulukko 5.4
Spread against the German mark
Valuuttakurssipoikkeama suhteessa Saksan markkaan
Days < - 2.25 o/o As percentage
Päiviä < - 2,25 % Keskiarvo
Spread from the central rate against the strongest currency in the ERM
Valuuttakurssipoikkeama suhteessa ecuun
CTÌ σι g; s = a g
% kauppa­päivistä
In the period preceding participation, the Finnish markka and Italian lira are assessed with reference to their present ERM central rates.
Osallistumista edeltävän ajan osalta markkaa ja liiraa arvioidaan niiden nykyisten ERM­keskuskurssien suhteen.
A +/- 2.25 °/o band around the central rate is also indicated in all cases.
Kaikille on merkitty +/­2,25 prosentin vaihteluväli keskuskurssin ympärillä.
Spread from the ecu central rate (daily data)
Poikkeama ecun keskuskurssista
In the period pre­ceding participation, the Finnish markka and Italian lira are assessed with reference to their present ERM central rates.
Osallistumista edeltävän ajan osalta markkaa ja liiraa arvioidaan niiden nykyisten ERM­keskuskurssien suhteen.
A +/­ 2.25 % band around the central rate is also indicated in all cases.
Kaikille on merkitty +/­2,25 prosentin vaihteluväli keskuskurssin ympärillä.
The fourth indent of Article 109j(l) of the Treaty refers to:
Perustamissopimuksen 109 j artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa mainitaan
'the durability of convergence achieved by the Member State and of its participation in the exchange rate mechanism of the European Monetary System being reflected in the longterm interest rate levels'.
"jäsenvaltion saavuttaman lähentymisen ja jäsenvaltion Euroopan valuutta järjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumisen pysyvyys, sellaisena kuin se ilmenee pitkän aikavälin korkokantojen tasossa ".
Article 4 of Protocol No 6 on the convergence criteria elaborates further, stating that:
Pöytäkirjan N:o 6 4 artiklassa asiaa käsitellään tarkemmin ja todetaan:
'The criterion on the convergence of interest rates ... shall mean that, observed over a period of one year before the examination, a Member State has had an average nominal longterm interest rate that does not exceed by more than 2 percentage points that of, at most, the three bestperforming Member States in terms of price stability.
"Korkokantojen lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena merkitsee, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso on enintään kaksi [prosenttiyksikköä korkeampi kuin] enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion [vastaava taso].
Interest rates shall be measured on the basis of longterm government bonds or comparable securities, taking into account differences in national definitions'.
Korkokantojen taso lasketaan jäsenvaltioiden pitkän aikavälin obligaatioiden [tai] vastaavien arvopapereiden perusteella ottaen huomioon kansallisten määrittelyjen erot. "
Longterm interest rates can also be seen as forward-looking indicators, which reflect the financial markets' assessment of underlying economic conditions and cannot be directly influenced by national authorities.
Pitkiä korkoja voidaan pitää myös ennakoivina indikaattoreina. Ne ilmentävät rahoitusmarkkinoiden näkemystä talouden perustekijöistä, eivätkä kansalliset viranomaiset voi vaikuttaa niihin suoraan.
The level of the longterm interest rate is a function of the underlying real rate, the expected inflation rate, and risk premia (related mainly to default on repayment of debt, expected exchange rate movements and uncertainty attached to inflation rate and exchange rate expectations).
Pitkien korkojen taso riippuu reaalikorosta, odotetusta inflaatio vauhdista ja riskipreemiosta (joka liittyy pääasiassa velan takaisin maksun laiminlyöntiin, odotettuihin valuuttakurssiliikkeisiin ja inflaatio-ja valuuttakurssiodotuksiin liittyvään epävarmuuteen).
With liberalised capital markets in the Community, real longterm interest rates would tend to equalise across the Member States.
Yhteisön vapaiden pääomamarkkinoiden ansiosta pitkät reaalikorot pyrkivät samalle tasolle eri jäsenvaltioissa.
Therefore, differentials between the corresponding nominal rates mainly reflect how financial markets assess the prospects — in terms of inflation, soundness of public finances and
Sen vuoksi vastaavien nimelliskorkojen erot ilmentävät pääasiassa rahoitusmarkkinoiden
Longterm interest rates
Pitkät korot
exchange rate stability — of each Member State relative to the others (').
näkemystä kunkin jäsenvaltion inflaatiosta, julkisen talouden vahvuudesta ja valuuttakurssivakaudesta suhteessa toisiin jäsenvaltioihin (').
Thus, for each Member State, fulfilment of the interest rate criterion is evidence of the Treaty's requirement that nominal convergence and exchange rate stability have been achieved on a durable basis.
Niinpä korkokriteerin täyttyminen on osoitus siitä, että jäsenvaltion nimellinen lähentyminen ja valuuttakurssivakaus ovat perustamissopimuksen mukaisesti kestävällä pohjalla.
Interest rate developments in the Member States cannot be assessed with out reference to developments outside of the Community.
Jäsenvaltioiden korkokehitystä ei voi tarkastella irrallaan yhteisön ulkopuolella tapahtuneesta kehityksestä.
In recent years, the absence of significant inflationär)' pressures has led to generally stable monetar}' conditions in the larger industrialised economies.
Viime vuosina tärkeimmissä teollisuusmaissa ei ole ollut merkittäviä inflaatiopaineita, joten niiden rahatalous on ollut yleisesti ottaen vakaa.
In the United States, the inflation rate has remained below 3.3% since end-1994, despite emerging capacity constraints and a tightening labour market.
Yhdysvalloissa inflaatio on vuoden 1994 lopulta saakka pysynyt alle 3,3 prosentissa vuoden 1994 lopulta saakka orastavista kapasiteettirajoitteista ja kiristyvistä työmarkkinaoloista huolimatta.
Since 1994, the US federal reserve has increased its federal funds target rate by only 75 basis points to 5.5%.
Vuodesta 1994 lähtien Yhdysvaltain keskuspankki on nostanut yön yli -tavoitekorkoaan (federal-funds target rate) vain 75 pistettä 5,5 prosenttiin.
The low inflation environment, reinforced by the prospect of medium-term budgetary consolidation and flexible supply-side conditions, has boosted the US bond market.
Hidas inflaatio, jota tukevat odotukset budjetin vahvistumisesta kes kipitkällä aikavälillä sekä joustavat tarjontapuolen olosuhteet, on vahvistanut Yhdysvaltain joukkovelkakirjamarkkinoita.
Bond yields (-), which had risen by more than 2 percentage points in 1994, have followed a generally declining trend since end-1994, except in the first half of 1996 when yields rose temporarily amid (unfulfilled) market expectations of a monetai"}· tightening.
Joukkovelkakirjalainojen korot (2), jotka nousivat yli 2 prosenttiyksikköä vuonna 1994, ovat olleet vuoden 1994 lopusta yleisesti laskussa lukuun ottamatta vuoden 1996 alkupuolta, jolloin korot nousivat väliaikaisesti markkinoiden odottaessa (turhaan) rahapolitiikan kiristämistä.
The yield on the benchmark 10-year bond has declined from about 7.8% at end-1994 to 5.6% in Februar}' 1998, more recently helped by heavy capital inflows due to the financial disturbances in Asia.
Valtion 10 vuoden viitelainan koron laskua vuoden 1994 lopun noin 7,8 prosentista 5,6 prosenttiin helmikuussa 1998 on viime aikoina edesauttanut se, että maahan on virrannut runsaasti pääomaa Aasian rahoitusmarkkinoiden häiriöiden vuoksi.
(') Differentials will also reflect differences in tax treatment and market liquidity. ('') Unless otherwise stated, all yields discussed in this section are monthly averages.
(') Erot ilmentävät myös verokohtelun ja markkinoiden likviditeetin eroja. ('-') Ellei muuta mainita, kaikki tässä osuudessa mainitut korot ovat kuukausikeskiarvoja.
For the Community countries, harmonised series (as described in the box) have been used.
Yhteisön mai den osalta on käytetty yhdenmukaistettuja sarjoja (ks. kehikko).
For non-Community coun tries, the yield on the benchmark 10-year government bond has been used.
Yhteisön ulkopuolisten maiden osalta on käytetty valtion 10 vuoden viitelainan korkoa.
historic low of 0.5% since September 1995.
Virallinen diskonttokorko on ollut syyskuusta 1995 alkaen historiallisen matala 0,5 %.
Japanese bond yields have also fallen to historic lows since late 1997.
Myös Japanin pitkät korot ovat vuoden 1997 lopulta laskeneet historiallisen alhaalle.
The yield on the benchmark 10-year bond was 1.8% in February 1998.
Kymmenen vuoden viitelainan korko oli 1,8 % helmikuussa 1998.
Within the Community, the German inflation rate has been below 2% for most of the period since end-1994 (!).
Yhteisön maista Saksan inflaatiovauhti on ollut alle 2 % lähes jat­kuvasti vuoden 1994 lopulta (:i).
The increase in the Bundesbank's repo rate by 30 basis points to 3.3% in October 1997 was the first change in official rates since mid-1996 and the first increase since 1992.
Lokakuussa 1997 Saksan keskus­ pankki nosti repokorkoaan 30 pistettä 3,3 prosenttiin; tämä oli ensimmäinen virallisen koron muutos vuoden 1996 puolivälin jäl­keen ja ensimmäinen nosto vuoden 1992 jälkeen.
With inflation subdued and budgetar}· consolidation proceeding, German bond yields have moved broadly in phase with the corresponding US yields.
Inflaation pysyessä maltillisena ja valtion talouden tervehdyttämisen edetessä Saksan pitkien korkojen liikkeet ovat yleisesti ottaen seuranneet Yhdysvaltain vastaavia korkoja.
However, the differential between German and US yields switched from positive to negative in April 1996 as cyclical conditions in the US economy remained relatively favourable.
Saksan ja Yhdysvaltain korkoero kääntyi kuitenkin positiivisesta negatiiviseksi huhtikuussa 1996, kun Yhdysvaltain talouden suhdannetilanne pysyi melko suotuisana.
Having risen from 5.8 to 7.5% between January 1994 and Januar}' 1995, the yield on the German benchmark 10vear bond declined to 5.0% in February 1998.
Saksan 10 vuoden viitelainan tuotto nousi 5,8 prosentista 7,5 pro­senttiin tammikuusta 1994 tammikuuhun 1995, mutta laski 5,0 pro­senttiin helmikuussa 1998.
In the rest of the Community, inflation rates have also been generally low and decelerating since end-1994.
Muissa yhteisön maissa inflaatiovauhti on yleisesti ollut hidas ja hidas­tunut vuoden 1994 lopun jälkeen.
The basic stance of monetary policy has been similar among the Member States, although the trend in shortterm interest rates has been more varied.
Rahapolitiikan perusviritys on jäsenvaltioissa ollut yhtenevä, joskin lyhyiden korkojen kehitys on ollut vaihtelevampaa.
In the group of countries comprising Belgium/Luxembourg, Denmark, France and Austria, the stance of monetar}' policy has corresponded closely to that of Germany.
Belgian/Luxemburgin, Tanskan, Ranskan ja Itävallan muodostamassa maaryhmässä rahapolitiikan viritys on vas­tannut läheisesti Saksan rahapolitiikan viritystä.
Money market rates in these countries are now at very similar levels.
Näiden maiden raha­markkinakorot ovat nyt hyvin samalla tasolla.
In Spain, Italy and Portugal, a decline in inflation rates allowed a gradual reduction of official interest rates from end-1994 but money market rates in these countries remain relatively high, although to different degrees.
Espanjassa, Italiassa ja Portugalissa inflaation hidastuminen mahdollisti virallisten korkojen asteittaisen alentamisen vuoden 1994 lopulta, mutta näiden maiden rahamarkkinakorot ovat edelleen suhteellisen korkeat, joskin korko­taso vaihtelee maittain.
There were increases in official interest rates in Ireland and in the Netherlands early in 1997, and in Finland in September 1997, as pre-emptive responses to possible inflation pressures.
Mahdollisia inflaatiopaineita ehkäistiin enna­kolta nostamalla virallisia korkoja Irlannissa ja Alankomaissa vuoden 1997 alussa ja Suomessa syyskuussa 1997.
Within this group, money market rates vary widely, with the rates in the Netherlands among the lowest in the Community and rates in Ireland among the highest.
Tämän ryhmän rahamark­kinakorot ovat epäyhtenevät: Alankomaiden korot ovat yhteisön alim­
(') See Chapter 3.
(■') K.S. luku 3.
Since end-1994, longterm interest rates in the Community have converged downward as shown in Graph 6.1.
Vuoden 1994 lopulta pitkät korot yhteisössä ovat alentuneet ja lähen­tyneet toisiaan kuten kuvio 6.1 osoittaa.
The favourable evolution is attributable to developments in corresponding US rates, and the combination of moderate inflationary pressures and sustained progress in budgetary consolidation.
Suotuisa kehitys johtuu vas­taavien korkojen kehityksestä Yhdysvalloissa sekä maltillisten inflaa­tiopaineiden ja valtion talouksien tervehdyttämisessä tapahtuneen kestävän edistymisen yhteisvaikutuksesta.
A high degree of exchange rate stability ('), particularly among the ERM currencies, has also been a contributory factor.
Valuuttakurssien, erityisesti ERM­valuuttojen vakaus ("') on myös osaltaan avustanut suotuisaa kehitystä.
The Community average longterm interest rate (H) has fallen by about 390 basis points from 9.2% in January 1995 to 5.3% in February 1998, with a more pronounced decline in those countries with relatively high interest rates at the beginning of the period.
Yhteisön keskimääräinen pitkä korko (5) on laskenut noin 390 pistettä 9,2 prosentista tammikuussa 1995 5,3 prosenttiin helmi­kuussa 1998. Lasku on ollut huomattavampaa maissa, joissa korot oli­vat suhteelliset korkeat jakson alussa.
Germany, France and the Netherlands have enjoyed the lowest longterm interest rates during most of the period.
Korot ovat suurimman osan ajanjaksoa olleet alimmat Saksassa, Ranskassa ja Alankomaissa.
Belgium, Luxembourg, and Austria have had rates consistently within 1 percentage point of the lowest rate in the Community.
Belgiassa, Luxemburgin ja Itävallan korot ovat olleet johdonmukaisesti korkeintaan yhden prosenttiyk­sikön korkeammat kuin yhteisön alimmat korot.
By February 1998, the rates in these six Member States were clustered within a range of only 15 basis points.
Helmikuuhun 1998 mennessä näiden kuuden jäsenvaltion korot olivat ryhmitty­neet 15 pisteen sisälle toisistaan.
Outside of this group, Denmark and Ireland have experienced moderately higher longterm interest rates.
Tämän ryhmän ulkopuolisista maista Tanskan ja Irlannin pitkät korot ovat olleet hiukan kor­keammat.
In Finland, longterm interest rates were quite high until 1995 but since then have converged sharply toward the lowest levels.
Suomessa pitkät korot olivat melko korkeat vuoteen 1995 asti mutta ovat sittemmin laskeneet jyrkästi lähentyen matalimpia tasoja.
In Portugal, Spain, Italy and Sweden, longterm interest rates were also higher but have converged lower since 1995.
Portugalissa, Espanjassa, Italiassa ja Ruotsissa pitkät korot olivat myös korkeammat, mutta ovat lähentyneet alhaisemmalle tasolle vuodesta 1995 alkaen.
The rates in these latter Member States peaked in March-April 1995 but since then have declined by 800 basis points in Italy, 710 basis points in Spain, 690 basis points in Portugal, and 590 basis points in Sweden.
Näiden neljän jäsenvaltion korot oli­vat korkeimmillaan maalis­huhtikuussa 1995, mutta ovat laskeneet sittemmin 800 pistettä Italiassa, 710 pistettä Espanjassa, 690 pistettä
(See the box for details on the national interest rates.)
(Ks. keTiikko, jossa lisätietoja kansallisista koroista.)
Nominal long­term interest rates
Nimelliset pitkät korot
(montly averages of daily data)
(päivittäisten tietojen kuukausikeskiarvot)
(') The time series for Greece has three breaks (vertical lines) due to changes in the definition of the representative interest rate (see the box).
(') Kreikan aikasarjassa on kolme katkosta (pystysuora viiva), jotka johtuvat edustavan koron (ks. kehikko) määritelmän muutoksista.
Graph 6.1 (continued)
Kuvio 6.1 jatkoa i/o
Sources: EMI, Eurostat
Lähde: Euroopan komissio.
Long­term interest rates
Pitkät korot
For the assessment of the criterion on the convergence of interest rates the yield on benchmark 10-year bonds has been used ("); details about the interest rates used for the Member States are given in the box.
Korkojen lähentymistä koskevan kriteerin arvioinnissa on käytetty 10 vuoden viitelainojen korkoa ('')· Jäsenvaltioissa käytetyistä koroista on tarkempia tietoja kehikossa.
The longterm interest rates are averaged over periods of 12 months.
Pitkistä koroista on laskettu 12 kuukauden jaksojen keskiarvoja.